sou · GSB3129 · 2005-01-01 00:00:00 — Sekretess gäller i myndighets verksamhet som avser hållande av anläggningsregister enligt ella- gen (1997:857) för uppgift om registrerad, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör lider ska- da. Trots sekretessen får uppgift lämnas till den som ingått avtal om elleverans, balansansvar eller överföring av el med den som uppgiften berör. Uppgift om an- läggningsidentitet och innehavare av nätkoncession får dessutom utlämnas till den som innehar tillstånd enligt 6 kap. 1 § ellagen. Den registerhållande myndighe- ten skall lämna ut uppgift i an- läggningsregistret till nätmyndig- heten. 1Uppdraget och dess genomförande Utgångspunkter för utredningens arbete trädde ett nytt regelverk för elmarknaden i kraft (prop. 1994/95:222, bet. 1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). De nya reglerna innebar att konkurrens infördes i elhandel och elproduk- tion. Syftet var bl.a. att införa valfrihet för elanvändarna och skapa förutsättningar för en ökad pris- och kostnadspress inom elför- sörjningen. Regleringar som hindrade handel med el avskaffades medan nätverksamhet som är ett naturligt monopol även fortsätt- ningsvis regleras och övervakas. Detta innebar att elpriset skulle sättas i konkurrens men inte nättariffen. En ny myndighet, nätmyndigheten, fick i uppgift att bl.a. utöva tillsyn av ellagens efterlevnad utom i frågor som rör elsäkerhet och driftsäkerheten hos det nationella elsystemet. kan bl.a. pröva skäligheten hos nättariffer och andra villkor för nät- tjänster som ett nätföretag tillämpar. Regeringen har utsett () att vara nätmyndighet. som gått sedan elmarknadsreformen genomför- des har regelverket genomgått ett stort antal förändringar. infördes för elanvändare med s.k. direktmätning ett takpris på för timregistrerande mätutrustning och dess in- stallation (prop. 1996/97:85, bet. 1996/97:NU11, rskr. 1996/97:266). Syftet med takpriset var att underlätta för användare med liten elför- brukning att delta i handeln med el. trädde en ny ellag i kraft (prop. 1996/97:136, bet. 1997/98:NU3, rskr. 1997/98:27). Den var i huvudsak en språklig och redaktionell modernisering av den gällande lagstift- ningen på elområdet. Vissa ändringar och kompletteringar av lag- stiftningen gjordes dock, bl.a. vad gäller bestämmelser om konsu- mentskydd. Uppdraget och dess genomförande beslöt om vissa smärre ändringar i el- lagen som krävdes för genomförandet av det nya elmarknadsdirek- tivet.1 Därutöver beslutades om vissa ändringar i ellagen syftande till att förbättra elmarknadens funktionssätt, däribland att betald nättariff i skall ge tillträde även till vissa utlandsförbindel- ser. 1997/98:159, bet. 1998/99:NU4, rskr. 1998/99:53). avskaffades kravet på timvis mätutrust- ning för de flesta elanvändare. I stället infördes en schablonbaserad beräkning av elförbrukning. Systemet med leveranskoncession upphävdes (prop. 1998/99:137, bet. 1999/2000:NU4, rskr. 1999/2000:1). Samtliga elanvändare gavs därmed möjlighet att fritt byta elleverantör och elhandelspriserna släpptes helt fria. tillsyn över nätavgifterna förenklades genom den ändring av ellagen som trädde i kraft (prop. 2001/02:56, bet. 2001/02:NU9, rskr. 2001/02:180). Anslutningsav- gifter prövas dock fortfarande av myndigheten efter ansökan. I proposition 2001/02:56 föreslog regeringen också en skärpning av kravet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensut- satt verksamhet genom att ställa upp förbud mot gemensam verk- ställande direktör och gemensam styrelsemajoritet i nätföretag och elhandels- eller elproduktionsföretag. avslog dock reger- ingens förslag i denna del, och anmodade regeringen att göra en förnyad prövning av frågan och återkomma till med ett nytt förslag (se vidare kapitel 5). Den ökade konkurrensen och den nya regleringen på elmarkna- den har inneburit stora strukturförändringar både bland elnäts- företagen och elhandelsföretagen. En ökad marknadskoncentra- tion, ökat korsvist ägande och ökat utländskt ägande har karaktäri- serat marknadsutvecklingen. , med avregle- rad elmarknad, stod sju företag för av den svenska elproduktionen. Genom fusioner har dessa företag därefter reduce- rats till fem stycken. finns 97 elhandelsföretag i landet. 1996 fanns det 221 el- handlare. Strukturomvandlingen har gått snabbt, och bearbe- tar färre än 20 företag aktivt kunder över hela landet. tillsatte regeringen som fick i uppgift att studera konkurrensen och prisbildningen på elmarkna- den och lämna förslag på åtgärder för att tillförsäkra att en väl fun- gerande konkurrens upprätthålls. 1 och rådets direktiv /92/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el (EGT nr L 27, 30.1.1997, s. 20). Uppdraget och dess genomförande redovisade ett antal övergripande slut- satser och lämnade förslag till konkreta åtgärder.2 Antalet elprodu- center och elhandelsföretag har blivit allt mindre, men utredaren menar att de än så länge är tillräckligt många för att konkurrensen skall kunna upprätthållas. Det är dock enligt utredaren viktigt att bevaka utvecklingen. Utifrån utredarens förslag till åtgärder för att öka kundernas rörlighet på marknaden lämnade regeringen sin bedömning i pro- positionen Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig ener- giförsörjning (prop. 2001/02:143). Regeringen uttalade där att marknadens aktörer, framför allt konsumenterna, av olika anled- ningar ännu inte har tillräcklig kunskap om energimarknaderna och att ökade insatser för att underlätta för konsumenterna på markna- den därför är nödvändiga. Regeringen gjorde bedömningen att vissa frågor bör utredas vidare. Det gällde bl.a. frågor såsom utform- ningen av specifika krav på elleverantören och av eventuella sank- tionssystem mot nätföretag som inte följer ellagens föreskrifter om leverantörsbyten. I samma proposition berörde regeringen även frågan om behovet av offentlig upphandling av anvisad elleverantör. Vidare föreslogs också vissa förändringar i ellagen som rörde tariffsättning på regionledningar, anvisning av balansansvarig och anvisning av elleverantör samt icke koncessionspliktiga nät. I nämnda proposition presenterade regeringen vidare sin be- dömning att gällande bestämmelse om att de småskaliga elprodu- centerna endast skall betala för den del av nättariffen som motsva- rar årlig kostnad för mätning och rapportering får vissa effekter som inte är önskvärda och att den därför bör tas bort eller ändras. Regeringen ansåg dock att det saknades ett tillräckligt väl under- byggt underlag för att bedöma vilka konsekvenser det kan få för den småskaliga elproduktionen. Flera av de ovan nämnda frågorna, om vilka regeringen redovi- sade sina bedömningar i prop. 2001/02:143, ingår i vårt uppdrag och behandlas i detta betänkande. trädde flera nya bestämmelser som avser el från förny- bara energikällor i kraft. Lagen (2003:113) om elcertifikat trädde i kraft och lagen (2003:437) om ursprungsgaran- tier avseende förnybar el . 2 : Konkurrensen på elmarknaden (SOU 2002:7). Uppdraget och dess genomförande antogs det s.k. inre marknadspaketet behandling i och rådet. Paketet syftar till att skapa likvärdiga konkurrens- och marknadsvillkor inom el- och naturgassektorerna och består av två direktiv och en förord- ning. I och med att de nya direktiven träder i kraft så upphör nu gällande elmarknads- och naturgasdirektiv att gälla. Ett av direktiven samt förordningen gäller elmarknaden.3 I vårt delbetänkande El- och naturgasmarknaderna – europeisk harmo- nisering (SOU 2003:113) lämnade vi förslag till ändringar i lag- stiftningen som krävs för att genomföra det reviderade elmark- nadsdirektivet samt också vissa förslag till kompletterande be- stämmelser föranledda av förordningen om gränsöverskridande handel med el. Regeringen lämnade en remiss till Lagrådet där dessa förslag behandlas. Den svenska naturgasmarknaden är liten med en årlig total för- brukning på ca naturgas, som uteslutande importeras via . Naturgasen används i kraft- och värmeproduktion (), som energikälla för industrin och direkt i industriella processer (). Resterande används i huvud- sak för hushållsändamål med en mindre andel som fordonsbränsle. Det svenska naturgasnätet sträcker sig längs från upp till med förgreningar in i landet. Nätet berör ett 30-tal kommuner där naturgasen svarar för av energianvändningen. Utslaget på nationell nivå motsvarar an- vändningen av naturgas av den totala energianvänd- ningen, med totalt ca 55 000 naturgasanvändare. Naturgasföretagen uppgår till ett tiotal. I huvudsak är det fråga om traditionella ener- giföretag som också bedriver annan energirelaterad verksamhet. På naturgasmarknaden har rörligheten, på grund av den begrän- sade marknadsöppningen, varit mycket liten. Bland strukturföränd- ringar kan nämnas att sålde sin majori- tetsandel av stamnätsföretaget, nuvarande , till de övriga delägarna , Statoil, Fortum och . 3 och rådets direktiv /54/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv /92/EG (EUT L 176, , s 37) resp. och rådets förordning (EG) nr 1228/2003 av om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel (EUT L 176, , s 1). Uppdraget och dess genomförande Företaget bedriver renodlad verksamhet med handel och överföring av naturgas. fanns ingen särskild lagstiftning som reglerade handel med och transport av naturgas. Den som avsåg att uppföra en anläggning för att använda naturgas hade att ta hänsyn till flera lagar vars bestämmelser inte avsåg enbart anlägg- ningar för användning av naturgas (t.ex. bestämmelser i bl.a. miljö- balken, väglagen och kulturminneslagen). Särskilda bestämmelser för framdragande och begagnande av rörledningar för flytande och gasformiga energibärare, bl.a. natur- gas, fanns i lagen (1978:160) om vissa rörledningar (rörlednings- lagen). Rörledningslagen innehöll främst bestämmelser om konces- sion för att dra fram eller använda rörledningar för transport av naturgas. Lagen reglerade däremot inte handel med och distribu- tion av naturgas. Lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor innehåller bestämmelser om hantering och import av brand- farliga och explosiva varor. redovisade Värme- och gasmarknadsutredningen ett förslag till naturgaslagstiftning som tillgodosåg kraven i det då nya naturgasmarknadsdirektivet.4 Utredningen föreslog en ny lagstiftning på naturgasområdet, eftersom naturgasmarknadsdirektivet var betydligt mer långt- gående och omfattande än den då gällande svenska lagstiftningen. Den föreslagna lagstiftningen utarbetades med ellagen (1997:857) och rörledningslagen (1978:160) som förebilder, och reglerar i huvudsak verksamheter avseende koncession, ledningsägarens skyldigheter, särredovisning och tillsyn. Regeringens förslag till ny naturgaslag baserades på Värme- och gasmarknadsutredningens betänkande, förutom att regeringen föreslog att endast förbrukare som enligt ingångna inköpsavtal kommer att förbruka mer än naturgas på minst ett förbrukningsställe skall anges som berättigade kun- der. Utredningen hade föreslagit gränsen . följde regeringens förslag (prop. 1999/2000:72, bet. 1999/2000:NU12, rskr. 1999/2000:259). Regeringen återkom i denna fråga med ett förslag till om en sänkning av förbrukningsgränsen för berättigade kunder på minst ett förbruk- 4 och rådets direktiv /30/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas (EGT L 204, 21.7.1998, s. 1). Utredningen redovisade sitt förslag i betänkandet Handel med gas i konkurrens (SOU 1999:115). Uppdraget och dess genomförande biföll regeringens förslag (prop. 2001/02:143, bet. 2001/02:NU17, rskr. 2001/02:317). Den tredje komponenten i det s.k. inre marknadspaketet är ett nytt naturgasmarknadsdirektiv.5 I vårt delbetänkande lämnade vi förslag till ändringar i lagstiftningen som krävs för att genomföra naturgasmarknadsdirektivet. Regeringens förslag i dessa frågor behandlas i Lagrådet. Liksom beträffande det nya elmarknadsdirektivet innebär det nya naturgasmarknadsdirektivet väsentliga anpassningar av den nu gällande svenska lagstiftningen. Det finns många likheter mellan elmarknads- och naturgasmark- nadsdirektiven, men då den svenska lagstiftningen har varit mindre utvecklad på naturgasområdet än på elområdet krävs större anpass- ningar av naturgaslagstiftningen än ellagstiftningen. Utredningen föreslog i delbetänkandet att regeringen skall bemyndigas att utse den som skall ha systemansvaret för naturgas, dvs. skall svara för att naturgassystemet fungerar tekniskt och är driftssäkert och att balansen kortsiktigt upprätthålls mellan inmat- ning och uttag av naturgas i naturgassystemet. I lagrådsremissen föreslår regeringen detta. Regeringen meddelar att den avser att utse () till systemansvarig myndighet för naturgasmarknaden. har fått regeringens uppdrag att skyndsamt organisera ett systemansvar för naturgas inom verket på ett för naturgasmarknaden och verket kostnadseffektivt sätt. Den första etappen av utredningens arbete avrapporterades i vårt delbetänkande. Vi redovisade där förslag till ny eller ändrad lagstift- ning och regelverk i övrigt för el- och naturgasmarknaderna, som var föranledda av det s.k. inre marknadspaketet. Vi föreslog också hur de rapporteringar som krävs i direktiven skall genomföras. I tillägg gjorde vi en förnyad prövning i frågan om skärpning av kra- vet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet. Den andra och sista etappen av utredningens arbete, som avrap- porteras i detta betänkande, har varit inriktad på att analysera 5 och rådets direktiv /55/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphävande av direktiv /30/EG (EUT L 176, , s 57). Uppdraget och dess genomförande behovet av förbättringar av de svenska el- och naturgasmarkna- derna, samt att lämna förslag till sådana. Uppdraget har också omfattat vissa frågor om elmarknadens funktion. I utredningens direktiv (dir. 2003:22, se bilaga 1) sammanfattas den andra utredningsetappen i följande punkter. analysera om det finns tänkbara förbättringar att göra på el- marknaden och naturgasmarknaden och om så är fallet föreslå åtgärder för detta,p utvärdera hur strukturförändringarna har påverkat konkurren- sen på elmarknaden och belysa konkurrensen på elmarknaden ur ett nordiskt och europeiskt perspektiv, analysera hur specifika krav på elleverantören lämpligen bör utformas, utreda behovet av sanktionssystem mot nätföretag som inte följer ellagens föreskrifter om leverantörsbyten, analysera möjligheter till effektivare tillsyn av anslutningsavgif- ter, göra en kompletterande analys av frågan om skärpning av kra- vet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet, utreda behovet av offentlig upphandling av anvisad elleveran- tör, kartlägga konsekvenserna av att bestämmelsen om att de små- skaliga elproducenterna endast skall betala för den del av nät- tariffen som motsvarar årlig kostnad för mätning och rapporte- ring tas bort och bedöma konsekvenserna för resursbehovet för tillsynen av el- och naturgasmarknaderna av de förslag som läggs fram. Utredningen skulle enligt direktivet redovisa sina överväganden och lämna förslag till lagstiftning i fråga om denna etapp av upp- draget . Enligt tilläggsdirektiv (2004:104, bilaga 3) skall utredningen ha slutfört sitt arbete . Uppdraget och dess genomförande Som resultat av utredningsuppdraget för etapp två av El- och gas- marknadsutredningen redovisar vi i detta betänkande utvärderingar och förslag vad gäller elmarknadens och naturgasmarknadens funktion. Utredningen har som en del av arbetet lagt särskild ton- vikt vid hur konsumenternas situation på marknaden kan för- bättras. Utgångspunkten för arbetet i etapp två har varit att analysera marknadernas funktion och att där behov bedömts föreligga ta fram förslag på hur funktionen kan förbättras mot bakgrund av de erfarenheter från nu gällande regler som redovisats av dem inom utredningen som har erfarenhet av deras tillämpning. Utredningen har även analyserat vissa mer avgränsade frågor på elmarknaden samt lagt förslag i dessa delar. Därvid har utredningen bl.a. diskute- rat frågan om anläggningsregister samt analyserat en alternativ elmarknadsmodell. Utredningens sakkunniga och experter har bidragit till arbetet med en mångfald av erfarenheter och exempel från verksamheten i företag och myndigheter. Utredningen har även haft ett stort antal möten med och mottagit skrivelser från företrädare från el- och naturgasbranschen samt kundrepresentanter. Utredningen har bl.a. mottagit skrivelser från , , Oberoende elhandlare, och . Utredningen har träffat ett flertal kundrepresentanter såsom Kon- sumenternas Elrådgivningsbyrån, , , och (). Därvid har utredningen tagit del av deras synpunkter på marknadens funktion samt behovet av förändringar. Utredningen har även haft kontakt med myndigheter i och . har på uppdrag av utred- ningen gjort dels en analys av ersättningen till styrelse och vd i in- tegrerade företag med nätverksamhet och elhandelsverksamhet, dels en analys av förändringarna i ägarstrukturen på den svenska elmarknaden. På uppdrag av utredningen har gjort en utredning av råkraftsmarknaden som bl.a. berör funk- tion och utvecklingen på elspotmarknaden och 2003. har även tagit fram en rapport rörande prisutveck- lingen på naturgasmarknaden. Uppdraget och dess genomförande har på uppdrag av utredningen gjort en upp- följning av leverantörsbytesprocessen . , , har på uppdrag av utredningen tagit fram ett pm som beskriver den av honom före- slagna alternativa organisationsmodellen för den svenska elmarkna- den. Utredningen har även tagit del av och studerat rapporter och studier från en mängd olika källor. I kapitel 2 redogör vi för elproduktion och råkraftsmarknaden. I kapitel 3 diskuteras nätverksamheten samt behovet av sanktions- system. Elhandel och leverantörsbyten diskuteras i kapitel 4 som även omfattar ett förslag på tillstånd för elleverantörer samt andra åtgärder för att komma tillrätta med problemen med leverantörs- byten. Kapitel 5 återknyter till delbetänkandets fråga om åtskillnad mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet och redo- visar den uppföljning av frågan som aviserades i delbetänkandet. Kapitel 6 redovisar konsumentrelaterade frågor. I kapitel 7 föreslår utredningen ett centralt anläggningsregister i syfte att underlätta leverantörsbytesprocessen och därigenom bidra till att stärka för- troendet för elmarknaden som helhet. Kapitel 8 tar upp frågor kring marknadsövervakningen för el och kapitel 9 beskriver den nordiska och den europeiska marknaden för el. Frågan om undan- tag för regelverket för småskaliga elproducenter behandlas i kapitel 10. Beskrivningen av elmarknaden avslutas genom kapitel 11 som behandlar en föreslagen alternativ elmarknadsmodell. I kapitel 12 ges en introduktion till naturgasmarknaden. Kapitel 13 beskriver naturgasmarknadens infrastruktur och behandlar frågan om områ- deskoncession, och kapitel 14 beskriver marknadsstrukturen. I kapitel 15 beskrivs prisbildningen på naturgasmarknaden. Kapitel 16 tar upp frågor kring marknadsbevakning och kapitel 17 avslutar med en marknadsanalys. I kapitel 18 redogörs för ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag. I kapitel 19 lämnar vi förslag på finansiering av det ökade resursbehov som förslagen medför. I kapitel 20 finns författningskommentarerna. Utredningen har bl.a. i uppdrag att utvärdera hur strukturföränd- ringarna har påverkat konkurrensen på elmarknaden och belysa konkurrensen på elmarknaden ur ett nordiskt och europeiskt per- spektiv. Utredningen skall även föreslå metoder för hur konkur- rensen på elmarknaden skall följas upp. Den svenska elmarknaden har under det senaste årtiondet öpp- nats upp mot våra nordiska grannländer. I detta kapitel behandlas elproduktion och råkraftmarknaden, dvs. grossistmarknaden för el. Som det kommer att visa sig nedan kan elmarknaden inte sägas vara rent svensk och inte heller nordisk, utan snarare varierande där- emellan. I detta kapitel behandlas därför marknaden från såväl ett svenskt som ett nordiskt perspektiv. Den nordiska elmarknaden avser , , och , men inte . Ut- gångspunkten är prisområde och situationen för de aktörer som är baserade inom detta prisområde och därför måste agera med utgångspunkt från detta. Utvecklingen på de nordiska och europe- iska elmarknaderna behandlas närmare i kapitel 9. Både produktionen och användningen av el varierar mellan både säsong och år på den nordiska elmarknaden. Eftersom hälften av elproduktionen i kommer från vattenkraft, påverkar nederbörd och tillrinning elproduktionens sammansättning. Vattenkraftproduktionen kan variera med i storleksordning mellan våtår och torrår, vilket motsvarar en femtedel av den totala elproduktionen i . Vattenkraftens andel av den totala elproduktionen varierar mellan de nordiska länderna. I svarade den för ca , medan inte har någon alls. För del var de dominerande produktionsslagen vattenkraft och kärnkraft av produktionen.1 Resterande 10 pro- cent kom främst från värmekraft. I utgjordes av elproduktionen av kärnkraft, av vatten- kraft och av värmekraft. I utgjorde värmekraft och vindkraft . har största vindkraftproduktion, som producerade . Vindkraft- ens andel av den totala elproduktionen i är ännu liten, 2003. Elproduktionen i och de övriga nordiska länderna redo- visas i tabellerna nedan. Elproduktion i , 2000-2003, TWh -1,8 -7,3 1) Preliminär statistik Källa: : Energiläget 2003, Energimarknad 2004. 1 : Energimarknad 2004. Elproduktion i , och 1996, 2000 och 2003, TWh 1) inklusive kondensproduktion. Källa: : Elmarknad 2003, Nordels årsstatistik. I har ny produktionskapacitet i huvudsak tillkommit inom kraftvärmebaserad elproduktion och vindkraft tack vare invester- ings- och driftsstöd i olika utformning. Ytterligare utbyggnad av kärnkraften är inte möjlig mot bakgrund av de energipolitiska besluten att avveckla kärnkraften. Även utbyggnaden av storskalig vattenkraft möter hinder genom skyddet av oreglerade älvar i mil- jöbalken. Möjligheten att erhålla tillstånd för ny småskalig vatten- kraft och landbaserad vindkraft är också mycket begränsad. Kärnkraftens framtida roll i den svenska energiförsörjningen har länge varit osäker. Den officiella målsättningen att kärnkraften skulle vara avvecklad övergavs genom ener- gipolitiska överenskommelse. I denna ingick också avställningen av . Reaktorn stängdes , medan stängningen av var villkorad genom krav på bl.a. ny produktionskapacitet. Regeringen föreslog att frågan om stängningen av skulle inkluderas i de överläggningar om omställningen av energi- systemet som påbörjades mellan staten och kraftindustrin. Dessa förhandlingar avslutades utan att någon över- enskommelse träffats, och regeringen uttalade därvid sin ambition att stänga med stöd av lagen (1997:1320) om kärn- kraftens avveckling. beslöt regeringen att skall tas ur drift senast vid utgången av maj månad 2005. planerar de tre övriga kärnkraftsföretagen betydande effekthöjningar i de tio kvarvarande reaktorerna. Inlämnade ansök- ningar och redovisade planer pekar på en höjning av effekten som ungefär motsvarar produktionsbortfallet genom avställning. Ansökningarna om effekthöjning granskas av , , varefter regeringen gör den slutliga bedömningen och fattar beslut . Elanvändningen i varierar med utomhustemperaturen. Det beror på att elvärme står för en stor del av elanvändningen i främst och . kan elanvändningen vara dubbelt så hög som . Elanvändningen i de nordiska länderna har i genomsnitt ökat . Ökningstakten varie- rar i de olika länderna med störst ökning i (2,) och minst i (0,). minskade den totala elanvändningen med , varav i . Minskningen kan förklaras av flera faktorer. /2003, som var torr och kall med liten vattenkraftpro- duktion och ett underskott i vattenkraftsmagasinen, steg elpriserna till mycket höga nivåer. Situationen bedömdes vara så allvarlig att myndigheterna i gick ut med varningar för energibrist och uppmaningar om att dra ned på elförbrukningen så mycket möjligt.