sou · GSB350 · 2005-01-01 00:00:00 — Dit hör också sökande till utbildning i sådana anstalter. Utanför bestämmelsens räckvidd faller diskriminering i samband med utbildning som regleras av arbetslivslagstiftningen – alltså jämställdhetslagen (1991:433), lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder och lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning - och vidare utbildning som omfattas av LLH och lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Härvid har beaktats de ändringar som kan väntas föreslå i ett delbetänkande ; de torde bl.a. gå ut på att även könsdis- kriminering regleras i DFL samt att diskriminering vid yrkes- praktik, yrkesvägledning och de flesta former av yrkesutbildning för anställda förbjuds enligt arbetslivslagarna. DFL innebär att en arbetsgivare svarar för de överträdelser av lagen som hans arbetstagare gör sig skyldiga till i tjänsten (se 16 och 17 §§). Enligt den nya bestämmelsen i 17a § likställs med arbetstagare inom utbildningsområdet också andra som är verk- samma vid en skola eller annan utbildningsanstalt. Närmast avses den som undervisar enligt lagen (1993:802) om entreprenad- förhållanden i skolan, men bestämmelsen omfattar också andra som verkar vid en skola enligt uppdrag. En förutsättning är att de handlar inom ramen för sitt uppdrag. ändring i skollagen (1985:1100) Härigenom föreskrives att det i skollagen (1985:1100) skall införas ett nytt kapitel, 14a kap., av följande lydelse. I detta kapitel avses med skola: den som utövar sådan verksamhet som regleras i denna elev: den som utbildas i en skola eller annars är föremål för en skolas verksamhet. En skola ansvarar för att också anställda och andra verksamma i skolan följer de skyldigheter som anges i detta kapitel, när de hand- lar i tjänsten eller inom ramen för En skola får inte utsätta elever för kränkningar av elevens person i samband med skolgången. Skolan skall vidta åtgärder för att förebygga och förhindra att elever utsätts för kränkningar. Om diskriminering i samband med skolgången finns regler i lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. För varje skola skall upprättas ett handlingsprogram för att före- bygga och förhindra kränkningar enligt 3 §. Programmet skall årli- gen ses över. En skola som får kännedom om att en elev vid skolan anser sig ha blivit utsatt för mobbning eller andra kränkningar av ele- vens person i samband med skol- gången skall låta utreda omständ- igheterna kring de uppgivna kränkningarna och i förekom- mande fall vidta alla åtgärder som rimligen kan krävas för att förhindra en fortsättning. Det- samma gäller om skolan i annat fall får kännedom om att sådana kränkningar har förekommit. Om en elev har utsatts för mobbning eller andra kränk- ningar av elevens person på grund av att skolan eller de som verkar där har brustit i sina skyl- digheter enligt 3 §, skall den som bedriver verksamheten i skolan betala skäligt skadestånd till ele- ven för kränkning av någon be- tydelse och ersätta annan skada. Detsamma gäller i fall som avses i 5 § om det inte visas att de som verkar i skolan har fullgjort sina skyldigheter enligt paragrafen eller att kränkningarna inte har kunnat förhindras på detta sätt. Om det finns särskilda skäl, kan skadeståndet för kränkning falla bort. skall hjälpa elever att tillvarata sin rätt enligt detta kapitel. En skola är skyldig att på uppmaning av lämna de uppgifter om förhållandena i sko- lans verksamhet som kan vara av betydelse för dennes uppgift. Mål om skadestånd enligt detta kapitel skall handläggas enligt vad som är föreskrivet i rätte- gångsbalken om rättegången i tvistemål där förlikning om saken är tillåten. I sådana mål kan det dock förordnas att vardera parten skall bära sin rättegångskostnad, om den part som har förlorat målet hade skälig anledning att få tvisten prövad. I en tvist enligt 8 § får Barn- ombudsmannen föra talan för en elev som medger det. Barn- ombudsmannen får då i samma rättegång föra också annan talan för eleven. Vad som finns föreskrivet i om part be- träffande jävsförhållande, person- lig inställelse, hörande under san- ningsförsäkran och andra frågor som rör bevisningen skall gälla även den för vilken Barnom- budsmannen för talan enligt första stycket. Sådan talan be- handlas även i övrigt som om talan hade förts av eleven själv. Avtalsvillkor som inskränker en skolas skyldigheter enligt detta kapitel är utan verkan. Rörande bestämmelsernas innebörd hänvisas till kommentaren till motsvarande regler i förslaget till lag om förbud mot kränkningar av elever. (3–9 §§, 14–17 §§, 19 och 21 §§). Uttrycket trakasserier har ersatts med mobbning eller annan kränkning av elevens person utan att någon ändring i sak är avsedd. Det kan tilläggas, att vid vissa kränkningar från skolans sida den skadelidande har möjlighet att välja mellan att åberopa diskriminering enligt och att kräva skadestånd enligt 1 och 5 §§ i det nya kapitlet i skollagen. Den skadelidande bör ha möjlighet att åberopa detta kapitel även om exempelvis en lärares kränkande uppträdande närmast kan uppfattas som diskriminerande. Bl.a. blir som framhållits skadeståndsreglerna förmånligare för den skadelidande. Någon uttrycklig regel om tillsyn kan inte anses behövlig, om dessa bestämmelser tas in i skollagen. Eftersom bestämmelserna i det föreslagna kapitlet gäller även förskoleverksamhet och skolbarnomsorg bör kapitlet tas med i uppräkningen i 1 kap. 1 § tredje stycket skollagen.