sou · GSB354 · 2005-01-01 00:00:00 — De övergripande nationella målen för handikappolitiken är följande: en samhällsgemenskap med mångfald som grund att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder. Det handikappolitiska arbetet skall inriktas särskilt på: att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionshinder att förebygga och bekämpa diskriminering av personer med funktionshinder att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionshinder förut- sättningar för självständighet och självbestämmande. Under de närmast följande åren skulle följande arbetsområden priorite- ras: se till att handikapperspektivet genomsyrar alla samhällssektorer skapa ett tillgängligt samhälle Arbetet skall koncentreras på att undanröja de hinder som finns för full delaktighet i samhället. Detta innebär inte bara hinder för fysisk tillgänglighet utan även till information och allt annat som hindrar människor att delta i samhällsgemenskapen. För att uppnå detta krävs många olika åtgärder av alla i samhället. Staten har en särskild roll att vara föredöme. Handikapperspektivet skall finnas med i alla myndigheters ordinarie verksamhet. Alla människor skall behandlas likvärdigt oavsett funktionsnedsättningar, kön, ålder eller etnisk tillhörighet. De brister i tillgänglighet och bemötande som finns behöver åtgärdas och i detta arbete skall statliga myndigheter vara ett föredöme. Myndigheternas skyldigheter på det handikappolitiska området har reglerats i förordningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av handikappolitiken. Förordningen, som började gälla , föreskriver att de statliga myndigheterna skall utforma och bedriva sin verksamhet med beaktande av de handikappolitiska målen och särskilt verka för att deras lokaler liksom deras verksamhet och information är till- gänglig. För att genomföra detta skall myndigheterna göra invent- eringar av de hinder som skapar otillgänglighet och upprätta handlings- planer. genomförde HO en enkätundersökning riktad till samtliga statliga myndigheter som visade att av dessa hade en färdig handlingsplan för tillgänglighet och att hade påbörjat arbetet med att ta fram en sådan. Resultatet visar att arbetet med att förbättra tillgängligheten har kommit igång men att mycket återstår att göra. De statliga myndigheter som på central nivå har ansvar för en samhällssektor spelar en viktig roll i arbetet med att förverkliga de nationella målen. I handlingsplanen uttalade regeringen att sådana sektorsmyndigheter skulle få ett förtydligat ansvar och ges i upp- drag att utarbeta förslag till uppföljningsbara etappmål som skulle fastställas av regeringen. är 14 sektorsmyndigheter utsedda och dessa har lämnat förslag till etappmål för perioden . Det har emellertid varit svårt att på alla områden formulera konkreta och uppföljningsbara mål som bör kunna vara uppfyllda till 2010. HO anser i sin rapport (4:02) Stärk sektorsansvaren från Tillgänglighetscentret att ansvaret för att samordna sektorsmyndig- heterna kommer att få större betydelse . HO anser att denna uppgift kommer att kräva mer resurser. HO föreslår att sektorsmyndigheterna får i uppdrag att utveckla metoder för granskning, uppföljning och utvärdering av etappmålen. beslutade i och med antagandet av den nationella handlingsplanen att HO utöver sina övriga funktioner skulle bygga upp och ansvara för ett nationellt tillgänglighetscenter (TC). Upp- giften för TC är att vara ett nationellt rådgivande organ och att driva på utvecklingen för att göra samhället tillgängligt. Arbetet skall koncentreras till kunskapsuppbyggnad, rådgivning, utveckling och samverkan. Regeringen underströk att prioriteringar av tillgänglighetsfrågor hos HO inte innebär att någon myndighet, kommun, del av näringslivet, etc. fritas från sitt ansvar att införliva handikappaspekterna och kunnandet inom sin egen verksamhet. Varje berörd aktör skall nu liksom svara för den del av insatserna som ligger inom dennes normala ansvarsområde. har fått ett årligt anslagstillskott på för att driva verksam- heten i TC. Centrets uppgifter har reglerats i HO:s instruktion (SFS 1994:949) och gäller från . TC har bland annat utvecklat, spridit och förankrat de Riktlinjer för en tillgänglig statsförvaltning som fastslogs . Rikt- linjerna innehåller krav på tillgänglighet för personer med funktions- hinder till myndigheternas lokaler, information och övrig verksam- het. De utgör ett omfattande underlag för myndigheternas arbete i enlighet med förordningen om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av handikappolitiken. TC:s verksamhet beskrivs närmare under avsnitt 3.3.2. I handlingsplanen konstaterades att det finns stora brister i bemötandet av personer med funktionshinder. Många känner sig kränkta, kontrollerade och ifrågasatta då de vänder sig till myndigheter och andra offentliga organ för att få hjälp och stöd. Bemötandet är inte en angelägenhet enbart för personer med funktionshinder och de politiker och tjänstemän som i sin yrkes- verksamhet möter dem. Det är en politisk fråga som angår alla. I handlingsplanen konstaterades också att de handikappolitiska värderingarna inte tycks nå fram till den verklighet där beslut som berör personer med funktionshinder fattas. Handlingsplanen innehåller flera olika åtgärder för att uppnå ett bättre bemötande. I betänkandet (SOU 1999:21) nia – nio vägar att utveckla bemötandet av personer med funktionshinder påtalas att det krävs kraftfulla politiska initiativ för att i grunden förändra attityderna till människor med funktionshinder. Utredaren föreslår att det i 1 kap. 2 § regeringsformen skrivs in funktionshindrade personers rätt till full delaktighet och jämlikhet i samhällslivet. Sedan handlingsplanen kom har diskrimineringsperspektivet ytter- ligare förstärkts och likaså synsättet att möjligheter till delaktighet för personer med funktionshinder är en fråga om mänskliga rättigheter. För att motverka diskriminering har en ändring gjorts i grund- lagen. I 1 kap. 2 § regeringsformen har införts dels en föreskrift om att det allmänna skall verka för att alla människor skall kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället, dels en föreskrift om att det allmänna skall motverka diskriminering av människor på grund av bland annat funktionshinder. antogs också en ny lag (2003:307) om förbud mot diskriminering där en av diskrimineringsgrunderna är funktionshinder. En viktig åtgärd i den nationella handlingsplanen är det uppdrag som Sisus fick gällande bemötandefrågor. Uppdraget innebar att utarbeta ett nationellt program med förankring i handikappolitiken som grund för kompetensutveckling, att ta fram ett utbildnings- underlag för statsförvaltningen i handikappolitiska frågor samt att fördela särskilda stimulansmedel för satsning på kompetens- utveckling i bemötande. Sisus färdigställde ett program för ökad kompetens om bemötande som har spridits inom stora delar av den offentliga sektorn och inom handikapprörelsen. Pro- grammet beskriver bemötandet på alla samhällsnivåer och anger metoder för att förbättra delaktigheten för människor med funktionshinder. Sisus färdigställer i samråd med HO och ett informations- och utbildningsunderlag i handikappolitiska frågor för verkschefer och nyckelpersoner i statsförvaltningen. Stimulansmedel (sammanlagt ) har fördelats till 48 modell- projekt för satsningar på kompetensutveckling inom offentlig sektor. Sisus olika insatser beskrivs närmare i avsnittet 3.1.1 under rubriken . Insatser på många områden Åtgärder för att uppfylla de handikappolitiska målen har i övrigt skett på flera områden. Av en rapport från marknadspolitisk utvärdering framgår att av arbetsgivarna övervägt anställning av arbetssökande med ett arbets- handikapp. En majoritet av arbetsgivarna som har anställda med nedsatt arbetsförmåga har någon form av statliga stödåtgärder av anställningen. Regeringens satsningar på rehabilitering och samverkan liksom lagstiftningen om diskriminering finns med i de fortsatta ansträngningarna för att åstadkomma en arbetsmarknad för alla. har presenterat sitt betänkande Arbetskraft (SOU 2003:95) som bland annat innehåller förslag till åtgärder för att öka övergångarna från anställning med lönebidrag till anställning utan subvention. Den svenska handikappforskningen har inventerats och utvärd- erats. Utvärderingen innehåller förslag om hur forskningen kan drivas framåt. Ett förslag till program för forskning om funktions- hinder och handikapp har tagits fram. har avsatts och öronmärkts för handikappforskning hos för arbetsliv och socialvetenskap (FAS). Enligt regeringens skrivelse med uppföljning av den nationella handlingsplanen ser regeringen allvarligt på att kommuner inte verkställer de gynnande beslut man fattat inom de sociala verk- samheterna. Antalet icke verkställda beslut och domar om insatser till personer med funktionshinder är alltjämt stort. De lagändringar som gjorts i syfte att bland annat motverka kommunalt domstols- trots har gällt för att några effekter skall kunna redo- visas. har avsatts ur Allmänna arvsfonden för försöksverksamhet med personligt brukarstöd i handikapporganisa- tionernas regi. Hantering av klagomål kommer att vara en del i det fortsatta arbetet med att förbättra servicen till medborgare. Handikapporganisationerna har ur Allmänna arvsfonden fått särskilda medel för kulturprojekt som syftar till att minska för- domarna och till försöksverksamhet med personligt stöd till brukare med funktionshinder. () har 25 kultur- projekt beviljats stöd med sammanlagt och 14 brukarstödsprojekt med sammanlagt . En särskild utvärdering kommer att genomföras i syfte att ge en bild av det samlade resultatet av satsningarna. Bakgrunden till regeringens Handikappdelegation är att regeringen inrättade en statssekreterargrupp för beredning och samord- ning av handikappfrågor inom . Statssekreteraren i blev ordförande i gruppen. Statssekreterargruppen tillkom för att få en bättre samordning av handikappfrågorna i markera handikappolitikens betydelse för arbetet inom utgöra forum för en departementsövergripande dialog med handikapprörelsen. Behovet av samordning inom betonades. Samord- ningen behövdes vid beredning och inför beslut i mer övergripande frågor samt i budgetarbetet. Ett syfte som också angavs var att uppnå en bättre samhällsekonomisk effektivitet inom området. Viktiga uppgifter var då att medverka i arbetet med en nationell handlingsplan för handikappområdet och att förbereda frågor inom handikappområdet inför det svenska ordförandeskapet i EU (2001). 1998 inrättades Handikappdelegationen, som då bestod av före- trädare för Handikapprörelsen. Detta möjliggjorde ett organiserat samråd mellan statssekreterargruppen och handikapporganisationerna. Dessa utgjorde då tillsammans nationella samordningskommittén för handikappfrågor (nr 17 ). ombildades detta till regeringens Handikappdelegation för överläggning och ömsesidig information mellan regeringen och handikapporganisationerna i frågor som är av särskilt intresse för personer med funktionshinder. Socialministern blev då ordförande i delegationen. När barn- och familjeministern fick ansvaret för handikappfrågorna övergick även ordförandeskapet till ministern. Handikappdelegationen består av sju ordinarie ledamöter och sju suppleanter från handikapporganisationerna samt statssekreterare från , , Kulturdeparte- mentet, och . Sekreterare och handläggare i delegationen är tjänstemän i . Regeringens Handikappdelegation har givits förutsättningar som överensstämmer med intentionerna för standardreglerna (regel nr 17). Delegationen har ett arbetsutskott som bereder frågor inför mötena. består av delegationens sekreterare och högst tre representanter från handikapporganisationerna. I den kartläggning av handikapprörelsens synpunkter som utred- ningen genomfört och som redovisas i avsnitt 4.2 har det fram- kommit att Handikappdelegationen bedöms vara ett viktigt forum för information och dialog. Delegationen, vars uppdrag inte är tidsbegränsat utan gäller tills vidare, har utvecklat arbetsformer som uppfattas ge väl fungerande samverkan. Utredningen har genomfört kartläggningar av de berörda organisa- tionerna Sisus, HO och HI. I detta kapitel redovisar utredningen resultatet av detta kartläggningsarbete. Utredningen har genomfört intervjuer med företrädare för berörda verksamheter (grupper och enskilda). Vidare har utred- ningen tagit del av skriftlig dokumentation som instruktioner, stadgar, regleringsbrev, årsredovisningar, verksamhetsberättelser, verksamhetsanalyser samt i övrigt aktuella rapporter eller redovis- ningar. Dokumentationen har regelbundet stämts av med före- trädare för verksamheterna och kompletterande justeringar har skett med anledning av dessa avstämningar. Kartläggningen har fokuserat på nuvarande verksamhet och utveckling av denna, resurstillgång, stödsystem och investeringar i infrastruktur men även på inbördes samband mellan olika verk- samhetsuppgifter samt externa målgrupper för verksamheten och samarbetspartners. Av intresse har också varit vilka hinder och möjligheter som bedöms finnas i nuvarande organisation/verksam- het samt hur uppgifterna relateras till nationella handlingsplanen. HO:s ombudsmannafunktion har inte omfattats av kartläggningen. Den nedan redovisade kartläggningen är i huvudsak likartad mellan HO, Sisus och HI, men det finns skillnader bland annat i detaljeringsnivå beroende på respektive organisations storlek och verksamheternas karaktär. Sisus är förvaltningsmyndighet under som leds av en generaldirektör. Myndigheten har en styrelse med en extern ordförande. Myndighetens verksamhet bedrivs inom ramen för de handikappolitiska målen. All verksamhet är inriktad på att förbättra möjligheterna till delaktighet och jämlikhet för personer med funktionshinder. Sisus främjar möjligheterna till utbildning för unga och vuxna med funktionshinder samt verkar för förbättrat bemötande av personer med funktionshinder. Förordningen (2002:794) med instruktion reglerar myndighetens uppgifter och ansvar. Sisus uppgifter är att administrera det statliga bidraget till särskilt utbildningsstöd det statliga bidraget till vissa handikappåtgärder inom folk- bildningen bidrag vid korttidsstudier. Sisus skall också följa och utvärdera dessa verksamheter. Sisus uppgifter i anslutning till gymnasieskolor med speciellt anpassad utbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar (Rh-anpassad utbildning) är att administrera det statliga bidraget till verksamheten med särskilda omvårdnadsinsatser, samt följa och utvärdera verksamheterna svara för administrativt stöd till meddela föreskrifter om avgifter för kost och logi bistå huvudmännen för omvårdnadsinsatser med vissa admini- strativa tjänster. Sisus uppgift är också att verka för kompetensutveckling inom all offentlig verksamhet när det gäller bemötande av personer med funktionshinder. Enligt sin instruktion skall Sisus också fortlöpande följa den verk- samhet som pågår inom detta område. Verksamheten finns inom två politikområden: handikappolitik och utbildningspolitik. Verksamhetsområdet för det handikappolitiska området avser Insatser för delaktighet och jämlikhet, där målet är att tillgängligheten för och bemötandet av personer med funktions- hinder skall förbättras i offentlig verksamhet. Inom verksamhets- området finns verksamhetsgrenarna Handläggning av bemötande- frågor samt Bidrag till utbildningsanordnare m.fl. Bemötandeuppdraget tillkom och har inneburit ett uppbyggnadsarbete av ny verksamhet. Av Sisus instruktion framgår att myndigheten har – med koppling till bemötandeuppdraget – ett råd för kompetens- utveckling i frågor om bemötande av personer med funktions- hinder. Av regleringsbrevet för framgår att det utbildnings- politiska området omfattar verksamhetsområdena Vuxnas lärande och Studiestödsverksamhet. Inom verksamhetsområde Vuxnas lärande är Sisus en av de utbildningsrelaterade myndigheter som skall bidra till att ge alla vuxna möjlighet till kompetensutveckling. Sisus verksamhet inom politikområde utbildningspolitik har utvidgats med korttidstudiebidrag som återfinns inom verksamhetsområde Studiestödsverksamhet. I målet för verk- samhetsområdet anges Sisus som en av de myndigheter som (med studiestöd) skall bidra till att personer kan studera utan att begränsas av sina ekonomiska resurser eller funktionshinder. Sisus verksamhet omfattade 2003 fyra verksamhetsgrenar som nedan beskrivs i sex arbetsområden. Verksamhetsgrenen Bidrag till utbildningsanordnare m.fl. avser omvårdnadsinsatser vid riksgym- nasierna samt särskilt utbildningsstöd inom folkhögskolor, universitet och högskolor. Även verksamhetsgrenen Bidrag till särskilda insatser inom folkbildningen omfattar folkhögskolor. Verksamhets- grenen Bidrag vid korttidsstudier avser i motsats till övriga bidrags- former studiestöd till enskilda studerande. Den återstående verk- samhetsgrenen Handläggning av bemötandefrågor avser kompetens- utveckling i bemötandefrågor. Till och med fanns ytterligare en verksamhetsgren som redovisas här under avsnittet THUT. Sisus uppgifter är att administrera det statliga bidraget till särskilt utbildningsstöd, och till vissa handikappåtgärder inom folkbildningen samt att följa och utvärdera verksamheten. Till folkhögskolor fördelas statsbidraget för olika insatser oavsett typ av funktionshinder. Bidrag till assistans efter funktionshinder visar att rörelsehinder är den största gruppen. Antalet kursdeltagare i långa kurser som behövde assistans uppgick för /03 till cirka 3 100, vilket var en viss minskning som kan sammanhänga med att folkhögskolorna generellt hade färre elever . Sisus stöd fördelas till cirka 85 folkhögskolor. Det särskilda utbildningsstödet till assistans skall komplettera, men inte ersätta, det stöd som kommunen, eller utbildningsanordnaren har ansvar för. De mest förekommande funktionshindren som kräver olika stödinsatser i utbildningssituationen är psykiska funktionshinder, dyslexi, medicinska funktionshinder och utvecklingsstörning. Sisus administrerar även statsbidrag/tilläggsbidrag till folkhög- skolor som avser särskilt kostnadskrävande utbildningsinsatser relaterade till studerande med funktionshinder. Tilläggsbidraget kan avse kostnader för tolk, läromedel, anpassning av teknik, assistans m.m. Enligt avtal med () handlägger Sisus även fördelningen av förstärkningsbidraget till folkhögskolorna. Ansök- ningsförfarande och handläggning av de tre statsbidragen för folk- högskolor är samordnade. uppgick den del av förstärkningsbidraget som Sisus administrerar till . Detta avser pedagogiska insatser som det finns behov av för studerande med funktionshinder. Insatserna kan vara ökad lärartäthet, utökad samordning och elev- vård (kurator, , m.m.). Sisus bistår med handläggningen av förstärkningsbidraget från information om ansökningsförfarande, beredning av ansökningar till förslag till beslut. Kriterier fastställs och beslut fattas av FBR som också svarar för utbetalningar av förstärkningsbidraget. Sisus har aktivt arbetat med informationsinsatser om bidrags- hanteringen och möjligheterna till utbildningsstöd. Sisus anordnar också seminarier och konferenser samt skapar forum för dialog, erfarenhetsutbyte och kompetensutveckling. Därutöver ger Sisus också stöd till nätverk för fortbildning och erfarenhetsutbyte för personal inom folkhögskolor. Sisus samarbetspartners för statsbidragen till folkhögskolor är främst , folkhögskolor och handikapporganisa- tioner. Målgrupp för verksamheten är folkhögskolor och folkhögskole- elever med funktionshinder. Sisus uppgift är att administrera bidrag vid korttidsstudier samt att följa och utvärdera verksamheten. Enligt förordning (2001:362) administrerar Sisus bidrag till korttid- studier som är särskilt anpassade för vuxenstuderande med funktionshinder. Bidrag till korttidstudier kan beviljas i form av korttidsbidrag, internatbidrag och timersättning vid särvux. Sisus utfärdar föreskrifter om bidragen i författnings- samling (SOSFS). Ansökningar om bidrag ökar . Detta är den enda av Sisus stödformer som direkt riktar sig till enskilda individer. fick cirka 6 000 personer korttidsstudiebidrag. Sisus följer upp och utvärderar verksamheten. Målgrupp för bidraget vid korttidstudier är enskilda personer med funktionshinder. För att nå ut till målgruppen, utbildnings- anordnare och handikapporganisationer informerar Sisus via hem- sidan, särskilda meddelandeblad och genom den referensgrupp som Sisus initierat. Sisus samarbetar med LO och TCO, som har motsvarande ansvar för bidrag till korttidstudier inom sina respektive organisationer. Stöd till universitet och högskolor Sisus uppgift är att administrera det statliga bidraget till särskilt utbildningsstöd samt att följa och utvärdera verksamheten. Särskilt utbildningsstöd/assistansersättning för studenter med rörelsehinder finns också för universitet och högskolor. omfattades cirka 150 studenter av assistansersättning. Assistansen skall ha anknytning till undervisningssituationen och kan också avse assistans i boendet och . Sisus ansvarar för fördel- ningen av statsbidraget. Det särskilda utbildningsstödet till assistans skall komplettera, men inte ersätta, det stöd som kommunen, eller utbildningsanordnaren har ansvar för. Assistansersättning till högskolor för studenter med rörelse- hinder är av mindre omfattning. Handläggningen sker genom ansökan i internetbaserad skolportal och administreras i samma SQL-databas som ansökningarna från folkhögskolorna. försöksverksamhet med statsbidrag till särskilt utbildningsstöd även till personer med psykiska och neuropsykiatriska funktions- hinder påbörjades . Sisus arbetar aktivt med information om bidragshanteringen och möjligheterna till utbildningsstöd/assistans samt anordnar semina- rier/konferenser och skapar därigenom forum för dialog, erfaren- hetsutbyte och kompetensutveckling. Det finns ett etablerat samarbete med , den nationella samordnaren av funktionshinderfrågor på , andra assistans- anordnare samt med handikapporganisationerna. Målgrupp för arbetet med det särskilda utbildningsstödet till högskolor är samordnare vid universitet och högskolor, studenter med rörelsehinder samt försöksvis studenter med psykiska och neuropsykiatriska funktionshinder. Stöd till omvårdnadsverksamhet vid riksgymnasier för svårt rörelsehindrade ungdomar Sisus uppgifter i anslutning till gymnasieskolor med speciellt anpassad utbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar (Rh- anpassad utbildning) är att administrera det statliga bidraget till verksamheten med särskilda omvårdnadsinsatser samt att följa och utvärdera verksamheten svara för administrativt stöd till meddela föreskrifter om avgifter för kost och logi bistå huvudmännen för omvårdnadsinsatser med vissa admini- strativa tjänster. Elever som till följd av sitt rörelsehinder behöver anpassad undervisning, habilitering under skoldagen och i vissa fall boende och omvårdnad i boendet har rätt till detta enligt förutsättningar som framgår nedan. finns Rh-anpassad riksgym- nasieutbildning på fyra orter i landet. Närmare 180 ungdomar är antagna som elever vid Rh-anpassad gymnasieutbildning. Sisus administrerar de statsbidrag som går till habilitering och elevhemsboende och träffar därför överenskommelser om den ekonomiska ersättningen för verksamheten med de huvudmän – omvårdnadshuvudmännen – som enligt avtal med staten ansvarar för omvårdnadsinsatserna på de fyra riksgymnasieorterna. bidraget till undervisningen på riksgymnasierna fördelas av Skol- verket. Avgränsningen sker så att elevassistenter inom skolan finansieras inom utbildningsdelen, medan kostnader för annan assistans hänförs till omvårdnadsverksamheten. Hemkommuner och hemlandsting betalar en tredjedel av de genomsnittliga kostnaderna för insatserna för en elev.