sou · GSB36 · 2005-01-01 00:00:00 — Det har i övrigt inte varit möjligt att beakta rättstillämpningen i utlandet. I fråga om rättstillämpningen i övrigt i har utredningen beaktat Datainspektionens praxis (avsnitt 5.3), baserat på uppgifter som Datainspektionen lämnat till utredningen, och Justitiekans- lerns praxis (avsnitt 5.4), baserat på uppgifter från Justitiekanslern. I övrigt har det inte varit möjligt för utredningen att systematiskt beakta hur personuppgiftsansvariga och registrerade i praktiken tillämpar personuppgiftslagen. Eftersom annan vägledning än rättspraxis kan ha stor betydelse, särskilt innan rättspraxis hunnit bildas, berörs även sådan vägled- ning kortfattat (avsnitt 5.6). Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning Under detta avsnitt redovisas svensk domstolspraxis som utred- ningen fått kännedom om och som kan vara av betydelse för utred- ningsuppdraget. Det finns ingen garanti för att redovisningen är fullständig avseende underrättspraxis, eftersom det visat sig inte vara möjligt att systematiskt söka fram alla äldre avgöranden som kan vara av betydelse. Från har det emellertid in- förts en skyldighet för domstolar att sända relevanta avgöranden till Datainspektionen.21 Det finns bara ett fåtal avgöranden som direkt har gällt tillämp- ningen av personuppgiftslagen. Bara ett fall har avgjorts av högsta instans. Det är i stället främst genom avgöranden om tillämpningen av 7 kap. 16 § sekretesslagen, som hänvisar till personuppgiftslagen, som personuppgiftslagen kommit upp i domstol. Fall som i första hand gäller om ett visst förfarande med person- uppgifter är skyddat av tryckfrihetsförordningen eller yttrandefri- hetsgrundlagen kan ha avgörande betydelse för om personuppgifts- lagen är tillämplig. Eftersom sådana fall inte direkt gäller tillämp- ningen av personuppgiftslagen utan tillämpningen av grundlagarna, redovisas fallen inte här. Bara ett fåtal fall har gällt frågan om ansvar för brott mot person- uppgiftslagen. Alla fall utom ett har gällt publicering på Internet. Några fall är inte slutligen avgjorda . Något exempel på enskilt åtal har utredningen inte hittat, utan i samtliga brottmål har åklaga- re fört talan. Bara i ett fall har det varit fråga om ett tvistemål om skadestånd för brott mot personuppgiftslagen utan samband med ett brottmål. 21Förordningen (2002:265) om underrättelse till Datainspektionen om vissa domar och beslut. Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning Prejudikat från om webbplats för kritik och debatt Ett fall om Internetpublicering har avgjorts av (NJA 2001 s. 409). Det gällde en man – B – som under namnet Stiftelsen () inrättat en webbplats på Inter- net. På webbplatsen förekom bl.a. en s.k. elektronisk skampåle och uppgifter om flera namngivna personer. Som exempel kan nämnas att det på webbplatsen fanns uppgifter om en person som innebar att denne bl.a. ingått avtal som avslöjade ytterst grova brott mot bank- och avtalslagar, tillsammans med andra plundrat och slaktat , i samverkan med andra satt ihop ett avtal som B tvingades underteckna under hot av konkurs, varit inblandad i skenaffärer i syfte att göra en skattebluff, utställt luftfakturor på , förskingrat B:s tillgångar samt bestulit B på hans livsverk. På webbplatsen hade B angett att SMN är ett forum för belysning av bankers, finansbolags och enskilda kapitalisters skade- görelse före, under och efter bankkrisen. Miljardrullningar som med sitt brottsliga inslag ännu inte nått sin kulmen. SMN ska ge- nom Internet förmedla kunskap, erfarenheter och råd för att för- hindra en upprepning av denna genom tiderna största svenska sam- hällskandal i sitt slag. Allt för att folk skall kunna skydda sig mot skrupelfria banker och samvetslösa nätverkskapitalister som har satt i system att roffa åt sig ytterligare makt och medel på entre- prenörers, uppfinnares och samhällets bekostnad. Åtalet gällde i bl.a. att B på Internet lagt ut såväl integritetskränkande som andra personuppgifter varigenom de förts över till tredje land. bedömde B:s förfa- rande enligt personuppgiftslagen, och den avgörande frågan var om förfarandet var undantaget från straffansvar enligt 7 § andra stycket i den lagen därför att behandlingen av personuppgifter skett uteslu- tande för journalistiska ändamål. Domstolen noterade att den be- stämmelsen grundar sig på artikel 9 i EG-direktivet och fortsatte: När det gäller tolkningen av artikel 9 i direktivet finns det anledning att peka på att EU enligt artikel F.2 i fördraget om upprättande av Eu- ropeiska unionen skall respektera de grundläggande rättigheterna så som de garanterats i om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och så som de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner. Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning återspeglas på olika sätt i regleringen i direktivet. Av artikel 1 framgår att syftet med direktivet är att skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter, särskilt rätten till privatliv, i samband med behand- ling av personuppgifter. Av punkt 10 i direktivets ingress framgår att med rätten till privatliv avses detsamma som i artikel 8 i Europakonven- tionen. Enligt den artikeln har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. På motsvarande sätt framgår av direktivets ingress, punkt 37, att bestämmelserna i artikel 9 om yttrandefrihet särskilt avser den frihet att ta emot och sprida upp- gifter och tankar som fastslagits i artikel 10 i . Det får mot den bakgrunden anses vara uppenbart att tolkningen av artikel 9 i direktivet skall ske med särskilt beaktande av Europakonven- tionen. gäller också som lag här i landet och lag eller annan föreskrift får inte meddelas i strid med konventionen enligt 2 kap. 23 § regeringsformen. Skyddet enligt artikel 8 i avser privatlivets om- råde. Även om det kan vara svårt att avgränsa vad som är att hänföra till det området faller alltså uppgifter som hänför sig till en persons offent- liga liv i princip utanför skyddsområdet. Så länge uppgifterna angår pri- vatlivet saknar det däremot i sig betydelse vilken karaktär som uppgif- terna i övrigt har. Skyddet gäller i sådant fall även om uppgifterna inte i sig är känsliga på annat sätt än att de angår privatlivet. Skyddet enligt artikel 8 får inskränkas med stöd av lag bl.a. om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till andra personers fri- och rättig- heter. En sådan rättighet som kan föranleda inskränkningar är den i ar- tikel 10 skyddade yttrandefriheten. Den i artikel 10 föreskrivna rätten till åsiktsfrihet och till att utan of- fentlig myndighets inblandning ta emot och sprida uppgifter och tan- kar är inte inskränkt till någon viss grupp av personer utan avser var och en. Utövandet av yttrandefriheten får i lag underkastas bl.a. sådana formföreskrifter, villkor, inskränkningar eller straffpåföljder som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga till skydd för annans goda namn och rykte eller rättigheter. En rättighet som kan föranleda inskränk- ningar är den i artikel 8 skyddade rätten till privatliv. En sådan in- skränkning kan sträcka sig längre än vad som behövs för skydd av an- nans goda namn eller rykte. För uppgifter som ligger utanför det av ar- tikel 8 skyddade området får inskränkningen däremot i allmänhet inte sträcka sig längre än vad som krävs för detta ändamål. Det finns inte anledning att anta att direktivet i nu berörda hänseen- den skulle tolkas på annat sätt än i överensstämmelse med Europakon- ventionen. I den danska lagstiftning som implementerat direktivet har detta markerats genom att i lagen införa en uttrycklig hänvisning till ar- tikel 10 i . I motsvarande norska lagstiftning har undantaget för journalistiska ändamål av motsvarande skäl preciserats Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning till att också omfatta opinionsdannende ändamål. Det kan också note- ras att den rekommendation (1/97) angående lagstiftning om uppgifts- skydd och medierna som avgivits av den arbetsgrupp som inrättats en- ligt artikel 29 i direktivet uttryckligen tar sin utgångspunkt i Europa- konventionens artiklar 8 och 10. Av vad som anförts ovan framgår att rättigheterna enligt artikel 8 och 10 i i enskilda fall kan komma i konflikt med varandra. För att avgöra sådana konflikter tillämpar den s.k. proportionalitetsprincipen vilket innebär att en avvägning görs mellan intresset av skydd för privatlivet och intresset av yttrandefrihet. Det får antas att det i personuppgiftslagen föreskrivna, på direktivet grundade, undantaget för journalistiska ändamål utgör ett försök att i mer generella termer ge uttryck för en sådan intresseavvägning. Att ut- trycket journalistiska ändamål använts kan under sådana förhållanden inte antas vara i avsikt att privilegiera etablerade massmedier eller per- soner som är yrkesverksamma inom sådana medier. Med uttrycket tor- de snarare få antas vara avsett att betona vikten av en fri informations- spridning i frågor av betydelse för allmänheten eller för grupper av människor och en fri debatt i samhällsfrågor. Undantag från de i artikel 8 och 10 garanterade rättigheterna får gö- ras endast om det är nödvändigt för skyddet av grundläggande värden i ett demokratiskt samhälle. Av praxis framgår att tolkningen av vad som är nödvändigt, och därmed också den avvägning som kan behöva göras mellan olika rättigheter, inte kan fastställas för alla länder och alla tidpunkter utan måste bedömas mot bakgrund av rådande förhållanden i varje land. Varje stat anses åtnjuta en viss frihet att bedöma om ett ingrepp är nödvändigt eller inte och därmed också hur intresseavvägningen mellan olika rättigheter bör göras i enskilda fall. Vid den svenska implementeringen av direktivet har det också gjorts den bedömningen att artikel 9 tillåter ett hänsynstagande till bl.a. kon- stitutionella traditioner och principer och att direktivet därför inte läg- ger hinder i vägen för det generella undantag från personuppgiftslagens bestämmelser som enligt 7 § första stycket gäller i den utsträckning som en tillämpning av dessa skulle strida mot bestämmelserna om tryck- och yttrandefrihet i tryckfrihetsförordningen eller yttrandefri- hetsgrundlagen (jfr SOU 1997:39 s. 263 och prop. 1997/98:44 s. 50 f). Även om det kan diskuteras hur långt spelrummet för nationella varia- tioner sträcker sig (jfr Lagrådet i a. prop. s. 236) torde det vara uppen- bart att ett sådant utrymme finns när det gäller tillämpningen av undan- tag för journalistiska ändamål. Att så är fallet vinner också stöd av ut- formningen av den rekommendation som berörts ovan. I förarbetena till personuppgiftslagen har beträffande undantaget för journalistiska ändamål angetts att utgångspunkten skulle vara att detta Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning handlar om vedertagen journalistik (a. SOU s. 264) samt att enighet skulle råda om att seriös journalistisk verksamhet är skyddsvärd (a. prop. s. 52). Oavsett ordvalet står det klart att avsikten med dessa utta- landen inte varit att hävda att avgränsningen skulle ske med tillämpning av någon form av kvalitetskriterium när det gäller innehållet utan en- dast syftat till att ange karaktären av en bedriven verksamhet. Detta framgår bl.a. av den särskilda förklaring i mötesprotokollet som fick intagen i samband med att direktivet antogs i ministerrådet. Enligt förklaringen ansåg att de med journalistiska ändamål jämställda undantagen för konstnärligt eller litterärt skapande mera syftar på ut- trycksmedlen än kommunikationens innehåll eller dess kvalitet (jfr de s.k. instruktionerna i 1 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 5 § yttrandefrihetsgrundlagen). Enligt vad som anges i propositionen (s. 53) skall tolkningen av undantaget ske med hänsyn till den avgivna för- klaringen vilket anges kunna få betydelse särskilt för kommunikation som inte bedrivs av yrkesverksamma journalister. Det syfte för webbsidan som angetts på denna och som [B] utveck- lat i målet måste mot den angivna bakgrunden anses ligga väl inom ra- men för ett journalistiskt ändamål att informera, utöva kritik och väcka debatt om samhällsfrågor av betydelse för allmänheten. I vad mån se- dan webbsidan kan anses motsvara godtagbar standard enligt de kriteri- er som man brukar använda när man värderar etablerad journalistisk verksamhet saknar i sig betydelse för bedömningen. Att webbsidan som sådan måste anses ha haft ett journalistiskt än- damål utesluter emellertid inte att det inom ramen för denna skulle kunna förekomma publicering och behandling av personuppgifter som inte kan anses ha haft ett journalistiskt ändamål. Publicering av uppgif- ter av rent privat karaktär kan exempelvis normalt inte anses ha ett journalistiskt ändamål helt oberoende av om publiceringen sker i ett sammanhang som i övrigt har journalistiska ändamål. Det saknar härvid i princip betydelse om uppgifterna angår personer som det lämnats också andra uppgifter om som får anses vara omfattade av det journalis- tiska ändamålet. [B] får anses ha gjort gällande att alla personuppgifter på webbsidan omfattas av journalistiska ändamål. Under sådana förhållanden an- kommer det i princip på åklagaren att åberopa och visa att det förelig- ger sådana omständigheter som gör att denna invändning mot ansvar framstår som obefogad (jfr NJA 2000 s. 355 och a. prop. s. 119). Vad åklagaren kan anses ha åberopat i denna del är att uppgifterna varit kränkande. Att elektroniskt eller på annat sätt publicerade texter innehåller kränkande eller nedvärderande uppgifter eller omdömen innebär emel- lertid inte i sig att det inte är fråga om journalistiska ändamål. Tvärtom får sådant anses utgöra ett normalt inslag inom ramen för en kritisk Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning Som framhållit innefattar yttrande- friheten även rätten att framföra sådan information och sådana åsikter och tankar som kränker, chockerar eller stör. Då det i målet inte framförts någon annan omständighet som skulle kunna göra att vissa av personuppgifterna inte omfattades av journalis- tiska ändamål skall [B:s] invändning i den delen godtas. För att webbsidan skall vara undantagen från straffansvar enligt 7 § andra stycket personuppgiftslagen krävs emellertid härutöver att be- handlingen på webbsidan skett uteslutande för journalistiska ändamål. Åklagaren får anses ha gjort gällande att [B] haft till syfte att sprida kränkande eller nedvärderande personuppgifter och att behandlingen av dessa uppgifter med hänsyn härtill i vart fall inte skett uteslutande for journalistiska ändamål. Begränsningen till uteslutande journalistiska ändamål syftar i första hand på att klargöra att sådan personuppgiftsbehandling som sker inom massmedia och av journalister för annat än redaktionella ändamål faller utanför undantaget. Massmedias behandling av personuppgifter för ex- empelvis fakturering, direktreklam eller kartläggning av läsarprofiler faller således utanför undantaget (jfr rekommendationen 1/97). Något stöd för att uttrycket uteslutande därutöver också skulle tolkas så att det oberoende av att en publicering haft journalistiska ändamål skulle vara möjligt att med stöd av personuppgiftslagen bestraffa angrepp på annans goda namn och rykte kan inte anses föreligga. Detta innebär inte att det så länge som det föreligger ett journalis- tiskt ändamål står fritt att framföra uppgifter av det aktuella slaget. Uppgiftslämnandet kan vara straffbart som förtal enligt den reglering som finns för sådana brott med särskild försvarlighetsbedömning och möjlighet till sanningsbevisning. Något utrymme för att göra motsva- rande bedömningar inom ramen för personuppgiftslagen finns däremot inte. Mot den bakgrunden måste det anses stå klart att straffansvaret enligt personuppgiftslagen inte heller kan avgränsas utifrån sådana kri- terier. , som mot bakgrund av vad som anförts inte be- dömt det som nödvändigt att inhämta något förhandsavgörande från , finner sammanfattningsvis – vid tillämpning av 7 § and- ra stycket i den svenska personuppgiftslagen – att det inte är visat annat i målet än att [B:s] behandling av personuppgifter på den aktuella webbsidan skett uteslutande för journalistiska ändamål. Han skall där- för inte dömas till ansvar för den åtalade gärningen. Vid den bedöm- ningen saknar anledning att pröva i vad mån det även på annan grund skulle kunna finnas skäl att ogilla åtalet. synes i rättsfallet ha gjort en vid och yttrande- frihetsvänlig tolkning av kravet på att en behandling av personupp- Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning gifter skall ha skett uteslutande för journalistiska ändamål. Det har ansetts som journalistiskt ändamål att informera, utöva kritik och väcka debatt om samhällsfrågor av betydelse för allmänheten. Publicering av uppgifter om misstänkta våldtäktsmän I fallet – tingsrätts dom i mål nr B 3915-00 – dömdes en person för brott mot personuppgiftslagen till 80 dagsböter för det att han på sin hemsida på Internet påstått att fem namngivna personer gjort sig skyldiga till våldtäkt och där- igenom olovligen dels behandlat personuppgifter om lagöverträdel- ser som innefattar brott, dels fört över personuppgifterna till tredje land. Den tilltalade dömdes också att betala skadestånd för kränk- ning med vardera till två målsägande. Publicering av uppgifter om journalister En person åtalades för att han olovligen fört över uppgifter om fle- ra personer till tredje land. Tingsrätten – tingsrätts dom i mål nr B 260-01 – kom fram till att han lagt ut uppgif- terna på Internet på en rödinglista och gjort sig skyldig till brott mot personuppgiftslagen. Brottet ansågs grovt i fråga om två poli- tiskt aktiva personer och två journalister. Publiceringen av person- uppgifterna ansågs i dessa fall nämligen ha haft till syfte att mot- verka politiskt engagemang och politisk verksamhet samt att mot- verka ett fritt meningsutbyte i medierna och på annat sätt. Beträf- fande övriga personer hade publiceringen inte haft samma allvarliga syfte, varför brottet inte ansågs grovt utan var preskriberat. Den tilltalade dömdes till 150 dagsböter för grovt brott mot personupp- giftslagen, grovt olaga hot och rattfylleri. Tingrätten dömde också ut yrkade skadestånd för kränkning på . De två journalisterna fick dessutom ekonomiskt skadestånd för förlorad arbetsförtjänst, medan ett skadeståndskrav för kostnader för reparation av dörr ogillades eftersom det inte var visat att kost- naderna uppkommit till följd av den gärning som den tilltalade gjort sig skyldig till. Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning Publicering av uppgifter om arbetskamrater Ett pågående mål gäller publicering av personuppgifter om arbets- kamrater på Internet. Det fallet gäller en person – B – som arbetade i ett pastorat och lade ut hemsidor på Internet om arton personer som arbetade inom pastoratet. B nämnde på en hemsida bl.a. att en person skadat foten och var halvt sjukskriven. fann i dom i mål nr B 809-99 att B genom oaktsamhet brutit mot personuppgiftslagen genom att behandla en känslig person- uppgift – uppgiften om den skadade foten och sjukskrivningen – genom att låta bli att anmäla behandlingen av personuppgifter till Datainspektionen och genom att föra över personuppgifter till tredje land. Tingsrätten kom också fram till att överträdelserna inte var ringa och dömde B till fyrtio dagsböter. B har överklagat domen till (mål nr B 747-00) som gett henne prövningstillstånd. Hovrätten beslutade att hämta in ett s.k. förhandsavgörande från i sju olika frågor om tolkningen av EG-direktivet. meddelade dom (mål C-101/01), se avsnitt 5.5.2. har ännu inte avgjort målet. Ett annat pågående mål gäller närmast en arbetsgivares publice- ring av uppgifter om en anställd. dömde en ordförande i en privatskola till åttio dagsböter för att skolan på en hemsida på Internet publicerat uppgifter om att en anställd haft samarbetssvårigheter och varit sjukskriven (tings- rätts dom i mål nr B 291-02). De publicerade uppgif- terna ansågs som känsliga personuppgifter enligt 13 § personupp- giftslagen, och det förhållandet att uppgifterna funnits kvar på hemsidan efter det att den anställde påtalat saken ansågs för- svårande. Att den anställde i efterhand – sedan han fått för det inträffade – lämnat sitt samtycke till publiceringen tillmät- tes ingen betydelse. Den tilltalade överklagade, men Hovrätten för (dom i mål nr B 1750-03) har fastställt tingsrättens dom. Den tilltalade har överklagat hovrättens dom. Publicering av uppgifter om närstående eller f.d. närstående Några fall har gällt publicering på Internet av fotografier och andra uppgifter om personer som gärningsmannen känt personligen, t.ex. uppgifter om en f.d. flickvän. Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning I det första fallet – tingsrätts dom i mål nr B 5-02 – hade en person, A, på en webbplats på Internet publice- rat två fotografier av en annan person och nitton fotografier av sin svägerska utan deras kännedom eller samtycke. Tingsrätten gjorde följande bedömning: I målet är utrett att [A] har lagt ut fotografier av målsägandena på en webbplats på Internet. Att på det viset hantera fotografier av identifier- bara och levande personer skall bedömas som behandling av person- uppgifter enligt 3 § personuppgiftslagen. Den omständigheten att [A] har spritt personuppgifterna via en webbplats på Internet och därmed till ett obestämt antal personer, innebär att behandlingen inte bör be- traktas som ett led i en rent privat verksamhet. Behandlingen är därmed inte enligt 6 § undantagen från personuppgiftslagens tillämpningsom- råde (se SOU 1997:39 s. 120–121). Att personuppgifter läggs ut på en webbplats på Internet på det sätt som skett i detta fall innebär att uppgifterna har gjorts tillgängliga för användare av Internet i hela världen. Det är därmed fråga om överföring av personuppgifter till tredje land. Enligt 33 § personuppgiftslagen är det förbjudet att till tredje land föra över personuppgifter som är under behandling, om landet inte har en adekvat nivå för skyddet av person- uppgifterna. 33 § personuppgiftslagen medger alltså att personuppgifter under vissa förutsättningar överförs till tredje land. Emellertid är sådan över- föring tillåten endast om behandlingen uppfyller personuppgiftslagens krav i övrigt (se prop. 1999/2000:11 s. 16). I detta fall kan konstateras att [A] vid behandling av [svägerskans] personuppgifter inte har upp- fyllt de grundläggande krav som ställs i 10 § personuppgiftslagen på tillåten behandling. [A] har därmed brutit mot 33 § personuppgiftsla- gen genom att till tredje land föra över personuppgifter som varit under behandling, trots att detta inte varit tillåtet. Vid angivna förhållanden har [A] gjort sig skyldig till brott enligt 49 § personuppgiftslagen, såvida det inte är fråga om ett ringa fall. Vad som är ringa fall skall bedömas med hänsyn till samtliga omständighe- ter i det enskilda fallet. Alla faktorer såsom uppgifternas art och vilken integritetskränkning eller risk för integritetskränkning som behand- lingen har orsakat skall vägas in (se prop. 1999/2000:11 s. 21). På webbsidan med målsägandenas bilder fanns bl.a. texten At trib- ute to all beautiful young girls in the world. På sidan fanns under ru- briken Beautiful links ett antal länkar till andra webbplatser med namn som bl.a. Obsessed of , Lovely och an- gels. Vidare fanns texten Subscribe to adorepreteen som tydligen var en särskild funktion som gav möjlighet att prenumerera på en e- Utvecklingen i rättstillämpningen och av annan vägledning Även om [A] har bestritt att hans webbsida haft kopplingar till någon form av barnpornografi, innebär de sammantagna omstän- digheterna kring behandlingen att gärningen inte kan betraktas som ringa. [A] har invänt att han saknat uppsåt till brott, eftersom han inte visste att det var otillåtet att lägga ut bilder på en webbplats på Internet.