sou · GSB3121 · 2005-01-01 00:00:00 — I Stockolms polismyndighet finns även en familjevåldsenhet med enbart poliser, och motsvarande finns även i Malmös, och . I håller familjevåldsenheten dessutom på att knyta till sig specialiståklagare (se kapitel 5). Söderorts polismästardistrikt i bedriver ett nära sam- arbete mellan åklagare och polis, grundat i en fördjupad kunskap om våldsutsatta kvinnors livssituation,17 vilket fått till följd att en betydligt högre procent av brottsmisstankar gällande grov kvinno- 17 Länskriminalpolisen , Integrationsenheten 2003. fridskränkning uppmärksammas och utreds jämfört med i övriga landet.18 I rättskedjeprojektet lagföring i Handen söder om , har arbetsmetoden lett till att samtliga ärenden om våld mot kvinnor kunnat handläggas skyndsamt. Man har även kunnat konstatera att antalet anmälningar om våld mot kvinnor har minskat. En extern utvärdering av projektet visar dock att det minskade inflödet av ärenden kan bero på en minskad anmälnings- benägenhet och inte på att det faktiska våldet minskat. Den minskade anmälningsbenägenheten kan i sin tur bero på att definitionen av rättssäkerhet som enbart snabb handläggning är för snäv, att det saknas grundläggande kunskaper om denna typ av våld och att hanteringen av ärendena leder till en andra kränkning av kvinnan.19 Den externa utvärderingen visar också, vilket vi tidigare disku- terat i avsnittet om Riksåklagaren, att ärendena om våld mot kvinnor i praktiken hanteras som angivelsebrott inte som all- männa åtalsbrott. Utvärderingen visar också att fallen anses vara svåra eller omöjliga att driva vidare när kvinnan inte vill medverka. Ett samarbete i mellan polis, rättsläkare och Riks- kvinnocentrum har resulterat i fyra gånger fler polisanmälningar av våldsbrott mot kvinnor.20 Ett liknande samarbete mellan polis och åklagare i samt rättsläkare i gällande förbättrade rutiner för dokumentation av fysiska skador vid våldsbrott mot kvinnor, har resulterat i att antalet åtal har fördubblats. Liknande samarbeten bedrivs inom polismyndig- heterna i och Linköping.21 Polisens arbete med brottsofferfrågor Brottsofferfrågor har fått en ökad aktualitet inom polisen . I regeringens proposition Stöd till brottsoffer fick ett flertal myndigheter särskilda uppdrag angående brottsoffer- arbetet.22 uppdrag bestod bland annat i att upp- rätta en handlingsplan för brottsofferarbetet. 2000/01:79. tillsammans med Riksåklagaren utarbeta en metod för kvalitetssäk- ring vid bemötandet av brottsoffer. I En nationell handlingsplan: Brottsofferarbetet inom polisen lik- som i rapporten handledning för polisens del i lokalsamhällets brottsofferstödjande arbete, betonar Rikspolisstyrel- sen vikten av en helhetssyn, där verksamhet som rör olika grupper av brottsoffer hålls samman så att olika grupper inte ställs mot varandra.23 Vissa grupper, säger man, är dock särskilt utsatta; kvin- nor som utsätts för våld av män de lever tillsammans med löper exempelvis stor risk för upprepad viktimisering. Uppdraget att vara nationell rapportör i frågor som rör internationell handel med kvinnor för sexuellt utnyttjande Uppdraget att vara nationell rapportör i frågor som rör inter- nationell handel med kvinnor för sexuellt utnyttjande har Riks- kriminalpolisen genomfört för räkning, och man har redovisat arbetet i kontinuerliga rapporter. rapporterar bland annat om situationen vad gäller utvecklingen av handel med kvinnor, arbetet med lagstiftning mot handel med människor och vissa gränskontrollfrågor i sam- band med Schengeninträdet. Vidare redogör man för möten i Euro- pol, Östersjösamarbetet, där en expertgrupp på området handel med kvinnor tillsattes , och samarbetet inom det EU- finansierade , vilket deltagit i tillsammans med , , , och . Enligt egna inventeringar brister polisens utredningsarbete på flera punkter. Bland annat används inte teknisk utrustning för bevissäkring som den borde och rutiner för första- handsåtgärder efterlevs i alltför liten utsträckning. Alla polismyndigheter har upprättat åtgärdsprogram för hante- ringen av våldsbrott mot kvinnor, men om dessa inte efterlevs fyller de naturligtvis ingen funktion. Eftersom förstahandsåtgärder- na är särskilt viktiga när det gäller mäns våldsbrott mot kvinnor, 23 2001, 2003. bland annat för att säkra bevisning, är det i hög grad angeläget att förbättra efterlevnaden när det gäller dessa. Detsamma gäller användningen av teknisk utrustning, eftersom denna metod är viktig att använda, liksom andra metoder som ska öka kvinnors rättstrygghet. Vi vill dock också peka på att det finns risker med att inte kritiskt granska hur man använder vissa meto- der. Exempelvis bör videofilmning användas med största respekt för kvinnans integritet. Bemötandet av kvinnan är det allra viktigaste för att bedriva en framgångsrik utredning. Kriminologen visar i sin avhandling förhinder – Polisers samtal om kvinnomiss- handel att poliser beskriver kvinnans uppträdande som betydelse- fullt för hur hon bemöts av polisen och därmed för hur ärendet kommer att hanteras.24 Viktigt i sammanhanget är, enligt , att kvinnan är ett bra brottsoffer, vilket innebär att kvinnan sam- arbetar med polisen, visar tacksamhet, inte är motsträvig eller berusad, inte anses ha någon skuld till det som inträffat och inte har en bakgrund med utsatthet för upprepade våldshändelser av samme man, så att polisen gör tolkningen att kvinnan inte vill polisanmäla eller lämna mannen.25 När det gäller fotografering och videoteknik sägs det ibland att man ger en bild av kvinnans allmäntillstånd. Det är dock viktigt att tänka på vad det betyder om kvinnan inte ser ledsen eller rädd ut. Detta bör inte vara fakta som talar till kvinnans nackdel. För att metoderna och utredningsförfarandet i övrigt ska få önskvärd betydelse förutsätter det att de utredande poliserna och åklagarna har kompetens att tolka den våldsutsatta kvinnans be- teende och förhåller sig kritiska till beskrivna föreställningar om ett bra brottsoffer. Polisen är en av de myndigheter som inte använder begrepp som våld mot kvinnor eller mäns våld mot kvinnor i övergripande formuleringar. I stället talar man om exempelvis våld i nära rela- tioner eller familjevåld och man inbegriper mäns våld mot kvinnor i brottsofferfrågor. I våld i nära relationer inkluderar man defini- tionsmässigt även våld i andra typer av nära relationer (vuxna barn, vuxna barn äldre, partnervåld med mera) som man konstaterar att den vanligaste formen av våld i nära relationer är mäns våld mot kvinnor. I denna könsneutrala begreppsanvändning sätter man fokus på relationen, inte på vem som utövar våldet eller vem som utsätts. Man synliggör relationens karaktär när det gäller närhet men inte när det gäller makt, och man separerar våld i nära relationer från andra former av våld som män utövar mot kvinnor och barn. Begreppet familjevåld används framför allt i namnet på special- enheter för könsrelaterat våld; här hanterar man bland annat mäns våld mot kvinnor i nära relationer, mäns våld mot barn och mäns sexuella våld på privata och offentliga arenor. Att man behandlar dessa olika våldsformer tillsammans skapar förutsättningar för ett konsekvent arbete som korresponderar med en könsmaktsför- ståelse av mäns våld. Det är dock problematiskt att benämna detta som familjevåld, för begreppet lägger fokus på den relationsarena där våldet förekommer (familjen) inte på utövare och utsatt/ut- satta. Benämningen är dessutom alltför snäv, i förhållande till verksamheten, eftersom det våld man arbetar med förekommer i hela samhället. En mer rättvisande beteckning för vad dessa enheter arbetar med vore mäns våld mot kvinnor och barn. I dessa enheter skulle även arbetet med prostitution och handel med kvinnor för sexuellt utnyttjande kunna inkluderas. Att mäns våld mot kvinnor inkluderas i brottsofferarbetet är en självklarhet. Men försvinner frågan i en könsneutral begreppsanvändning. Betoningen av att olika grupper av brotts- offer måste hållas samman kan både medföra att kvinnors utsatthet osynliggörs och att mäns våld mot kvinnor inte förstås och mot- verkas utifrån en könsmaktsförståelse. gavs i uppdrag att inom ramen för sitt ordinarie arbete öka insatserna i frågor som rör våld mot kvinnor. Bland annat skulle utveckla myndighetens kompetens och kunskaper på området. Ett jämställdhetsperspektiv och frågor om våld mot kvinnor skulle införlivas i den forskning och i andra aktiviteter som bedrivs inom myndigheten eller som myndig- heten uppdrar åt annan att bedriva, liksom i myndighetens informa- tionsverksamhet. Pågående arbete som rör förbättringar av den officiella rätts- statistiken (brottskodning, könsuppdelad statistik med mera) skulle bedrivas skyndsamt. Rådet fick även i uppdrag att göra en förstudie om de tekniska och praktiska förutsättningarna för en försöksverk- samhet med elektronisk övervakning av män som brutit mot besöks- förbudet. Myndighetens kompetens och kunskaper på området mäns våld mot kvinnor riktade skarp kritik mot BRÅ:s bristan- de kunskaper om mäns våld mot kvinnor. I linje med detta var betoningen i kvinnofridsuppdragen stark gällande behovet av en kompetensutveckling hos BRÅ. Regeringen ansåg att det var ange- läget att erforderliga resurser avsattes för kompetensuppbyggnad och metodutveckling inom myndigheten. En arbetsgrupp på BRÅ har samordnat myndighetens olika insatser i frågor som rör våld mot kvinnor. Arbetsgruppen har deltagit i konferenser och utbildningssatsningar om våld mot kvinnor, och man har även anordnat ett seminarium för myndig- hetens personal. Insatser i frågor om våld mot kvinnor och införlivande av ett jämställdhetsperspektiv i verksamheten I uppdraget att införliva ett jämställdhetsperspektiv i verksam- hetens alla delar (forskning, utveckling och information) låg att kontinuerligt följa modern kvinnoforskning och annan forskning på området mäns våld mot kvinnor och att studera de särdrag som utmärker denna brottslighet i förhållande till annan våldsbrotts- lighet. 2002 publicerades åtta rapporter som direkt rör mäns våld mot kvinnor, och frågan berörs indirekt i ytterligare minst sex rapporter. 2002 har även ett 30-tal artiklar med köns- och genusaspekter publicerats i . Detta kan jämföras med perioden 1997, då två rapporter på temat mäns våld mot kvinnor publicerades. Efter kvinnofridsuppdragens slutförande har rapporter på temat inte getts ut i samma omfattning som för uppdragens genomförande. Rapporten mot kvinnor i nära relationer – En kartläggning visar att benägenheten att polisanmäla våld mot kvinnor har ökat , men också att det skett en viss faktisk ökning av denna typ av våld26 Utifrån resultaten uppskattas att cirka en procent av samtliga förvärvsarbetande kvinnor utsatts för fysiskt våld av en man de har eller har haft en nära relation med. BRÅ anger att kartläggningen inte syftar till att pröva någon teori, men efter en genomgång av några forskningsteorier om mäns våld mot kvinnor, slår man fast att längst i förklarings- hänseende till vad som ligger bakom denna typ av brott kan man antagligen komma genom att använda olika perspektiv i kombi- nation med varandra.27 Man menar att det är bristande jäm- ställdhet, i kombination med en eller flera faktorer, som kan förklara (vissa) mäns våld mot kvinnor i nära relationer: Dessa kan både utgöras av socioekonomiska levnadsförhållanden och av individuella faktorer hos vissa män som psykisk sjukdom eller störning, oförmåga att hantera konflikter samt drogmissbruk.28 Dessa faktorer kan även kombineras med situationsbundna faktorer som mer eller mindre tillfällig ekonomisk eller social stress.29 Den övergripande frågeställningen i denna rapport går igen i flera andra frågeställningar: Skiljer sig gärningsmännen och offren från befolkningen i sin helhet när det gäller sociala förhållanden som utbildning, arbetslöshet, födelseland och kriminell belastning?30 I BRÅ:s analys av statistiken är både gärningsmän och offer vid polisanmäld misshandel mot kvinnor ofta brottsbelastade, arbets- lösa och lågutbildade. När det gäller grövre våld som blir polis- anmält är överrepresentationen av lågutbildade stor: Denna över- representation genereras dock delvis av det våld som förekommer i socialt marginaliserade grupper.31 26Brottsförebyggande rådet 2002b. 27Ibid, s. 10. 30Ibid, s. 12. 31Ibid, s. 35. BRÅ menar att det ändå finns en tendens att våld i mer hög- utbildade kretsar är mindre grovt. Sannolikheten att polisanmäla våldet bedöms också vara mindre hos socialt etablerade kvinnor. I rapporten mot kvinnor i nära relationer hävdar BRÅ att av de män som dödar en kvinna i en nära relation är psykiskt sjuka eller psykiskt störda, att en stor andel av såväl gärningsmän som offer härstammar från ett annat land än och att gärningsmännen har låg social status i samhället och är kriminellt belastade.32 Studien visar vidare att det dödliga våldet mot kvinnor i nära relationer har minskat . Rapporten mot köp av sexuella tjänster behandlar kontroll av lagens efterlevnad efter lagens införande samt avgränsning och bevisning av den straffbara gärningen.33 BRÅ undersöker här även sexköpande mäns förvärvsfrekvens, medel- inkomst, utbildningsnivå och tidigare brottslighet. Undersök- ningen visar att utbildningsnivån understiger den genomsnittliga, att inkomsten inte skiljer sig från genomsnittet och att drygt sex av tio av de kända misstänka männen har varit lagförda för brott. Rapporten kvinnofridskränkning beskriver rättsväsendets tillämpning av det nya brottet den 31 december 1999.34 Vid sidan av domstolarnas bedömning är man också intresserad av vilka män som dömts. Studien visar att det ofta rör sig om personer som är kända för polisen, tungt kriminellt belastade och med andra sociala problem, såsom alkohol- och missbruksproblem. I de fall där gärningsmännen tidigare genom- gått en undersökning av den psykiska hälsan, menar man att kränkningarna oftare mer uttalat handlat om kontroll över kvinnan än i de relationer där missbruk förekommer. Med kontroll avses att männen är svartsjuka och att de genom våld och hot styr över kvinnans liv. Personer utan missbruksproblem genomgick i högre grad någon form av rättspsykiatrisk undersökning. Av övriga rapporter som berör mäns våld mot kvinnor kan nämnas Upprepad utsatthet för brott – en utgångspunkt för före- byggande verksamhet och En kartläggning av polisanmäld barnmiss- handel.35 I den senare framkommer att även mödrarna har utsatts 32Brottsförebyggande rådet 2001b. 33Brottsförebyggande rådet 2000a. 34Brottsförebyggande rådet 2000b. 35Brottsförebyggande rådet 2000a, 2000c. för misshandel eller något annat brott vid många fall av anmäl- ningar om barnmisshandel. views and future potentials tar man upp utsatthet för ekonomisk brottslighet utifrån ett genusperspektiv.36 BRÅ har också gjort en utvärdering av lagen om besöksförbud.37 påbörjades en kartläggning av polisanmälda våldtäkter. I denna kartläggning ska BRÅ analysera ökningen av de anmälda brotten 2000 samt göra en beskrivning av dessa brott, bland annat utifrån offrens och gärningsmännens ålder, relationen mellan dem och i vilket sammanhang våldtäkten begås. Projektet kommer att redovisas . I en radio- intervju i berättar projektets ansvariga att man i studien framför allt är intresserad av att undersöka huruvida de våldtäktsdömda är socialt marginaliserade på olika sätt och att detta kan undersökas exempelvis genom att studera deras alkoholkon- sumtion.38 På uppdrag av BRÅ genomförde sociologen 1998 en analys av könsrepresentationen i BRÅ:s rapporter.39 Han visar att rapporterna mycket sällan gör könsanalyser i annan mening än att kön används som statistisk variabel. Att forsknings- och utredningsverksamheten vid BRÅ främst baseras på kvantitativa data, där kön i första hand förekommer som en statisk/biologisk variabel, definierades som huvudförklaringen till denna brist på analyser. Enligt utredaren krävs vidareutbildning och nyrekrytering av genusforskare för att höja BRÅ:s kompetens på området. I myndighetens egen slutsats av denna utvärdering lyfter man fram att kunskapen om kvalitativa metoder bör förbättras. Enligt den revidering av myndighetens riktlinjer för projekt- planer som gjordes ska köns- och genusaspekter lyftas fram på ett tydligare sätt än tidigare, såtillvida att varje projekt innan det påbörjas ska beakta köns- och genusfrågan. Nyrekryte- ring av genusforskare, vilket kan tyckas som relevant eftersom den interna kompetenshöjningen inte varit tillräcklig, har däremot inte skett, såvitt vi kan se. 37Brottsförebyggande rådet 2003. 38Sveriges Radio 2004. BRÅ:s genomgång av pressklipp visar att ett 50-tal klipp refererar till någon av BRÅ:s rapporter om våld mot kvinnor och att ett 40-tal handlar om våld mot kvinnor genom hänvisningar till statistik från . Vid BRÅ:s seminarier och konferenser riktade till rättsväsendet och till verksamma inom lokalt brottsföre- byggande arbete har man antingen tagit upp frågor om våld mot kvinnor eller behandlat BRÅ:s rapporter i ämnet. Stöd till lokalt brottsförebyggande arbete BRÅ lämnar ekonomiskt stöd till lokalt brottsförebyggande arbete. Det primära syftet med detta stöd är att samla ny kunskap om brottsförebyggande åtgärder. beviljades (av totalt ) till olika projekt inriktade på mäns våld mot kvinnor, vilket utgör av de utdelade medlen. var projekt som syftade till att minska våld mot kvinnor särskilt prioriterade, och då var motsvarande siffra . delades av medlen ut till projekt om våld mot kvinnor.40 I statistiken över misstänkta och lagförda personer är det möjligt att få fram uppgifter om förövarens kön. Brottsoffrets kön redo- visas däremot enbart för brottstyperna mord, dråp, misshandel, ofredande och olaga hot. BRÅ menar att möjligheterna att utöka denna redovisning är begränsade i nuvarande system. Inom Rådet för rättsväsendets informationsförsörjning har man inlett det så kallade , vars syfte är strukturera informationen om brott så att fler uppgifter såsom brottsoffrets kön och ålder ska kunna registreras. Enligt BRÅ kommer det dock att dröja innan detta kan genomföras, beroende på att det innebär ett omfattande förändringsarbete. 40 Siffror från BRÅ om medel till projekt om mäns våld mot kvinnor av de totala medlen till projekt om lokalt brottsförebyggande arbete: 2001 gavs av totalt ca 4,7 mil- joner kronor till lokalt brottsförebyggande arbete, och 2002 gavs av totalt till lokalt brottsförebyggande arbete. Elektronisk övervakning vid besöksförbud redovisade BRÅ en studie av de tekniska och praktiska förutsättningarna för en försöksverksamhet med elektronisk över- vakning av män som brutit mot besöksförbudet.41 Man konstaterar att den teknik som finns, och som i begränsad omfattning används i , är möjlig att använda i detta syfte. framhåller BRÅ att de rättsliga förutsättningarna för en eventuell försöks- verksamhet måste prövas noga. har i promemorian Ytterligare åtgärder för att motverka våld i nära relationer behandlat de rättsliga förutsätt- ningarna för att övervaka besöksförbud med elektronisk kontroll, men på grund av svårigheterna med att finna en lämplig rättslig lösning har inga förslag lämnats42 Frågan har återigen aktualiserats i och med att BRÅ gavs i uppdrag av regeringen att följa tillämpningen av de utvidgade bestämmelserna i lagen om besöks- förbud och även se hur man kan komma tillrätta med överträdelser av besöksförbud. BRÅ ska uppmärksamma frågan om huruvida de som bryter mot ett besöksförbud ska övervakas elektroniskt med så kallad fotboja. Ämnet mäns våld mot kvinnor har under kvinnofridsuppdragens genomförande i större utsträckning än tidigare uppmärksammats i myndighetens forskning och undersökningsverksamhet. Produk- tionen har dock mattats av efter uppdragens slutförande. BRÅ skulle enligt kvinnofridsuppdragen öka sin kompetens när det gäller våld mot kvinnor. Den kompetensuppbyggnad som BRÅ själv redovisar är av mycket liten omfattning, och vår bedömning är att detta uppdrag i princip inte genomförts. Enligt de uppgifter vi har fått har inte heller någon nyrekrytering av genusforskare skett till myndigheten, varför man inte tycks ha nödvändig kompetens inom BRÅ. Den huvudsakliga slutsatsen myndigheten drog av den utvär- dering som 1998 pekade på stora brister i könsanalysen i BRÅ:s rapporter, var inte att man måste öka sin kompetens i genusteori utan i kvalitativ metod, vilket visar att man inte tar kunskaps- 41Brottsförebyggande rådet 1999. området på allvar. Liksom 1998 återspeglas detta i myndighetens rapporter; också de publikationer som ligger inom området mäns våld mot kvinnor saknar i stor utsträckning en könsmaktsanalys. När BRÅ analyserar sitt material används konsekvent krimino- logiska teorier, trots att man själv konstaterar att dessa könsblinda teorier sällan kan användas på ett djupare plan i analysen än för att se kvinnor och män som statistiska variabler. Att man inledningsvis i rapporterna hävdar att mäns våld mot kvinnor bland annat kan förstås utifrån brist på jämställdhet får ingen betydelse, vare sig för undersökningarnas frågeställningar eller för dess slutsatser, och den kombination av olika förklaringsmodeller som BRÅ förespråkar (det vi i kapitel 3 kallar ett allt och intet-perspektiv) överges. Undersökningarna fokuserar på analyser av gärningsmännen enbart utifrån variabler som alkoholvanor, social marginalisering, psykisk störning och tidigare kriminell belastning. Det bidrar till den dominerande bilden av våldsamma män som avvikande utslagna, alkoholiserade eller utländska. Detta synsätt får dock, vilket vi tidigare visat, inte stöd i de omfångsundersökningar som genomförts (se kapitel 3). BRÅ utgår från att det som är mest relevant att studera är det som skiljer våldsamma män från resten av befolkningen (det vill säga normala män). Mycket i BRÅ:s material bygger på polisanmälda brott, men dessa utgör bara en liten del av det våld som faktiskt äger rum; enligt Slagen dam kommer av det våld kvinnor utsätts för till någon myndighets kännedom.43 BRÅ:s statistik ten- derar därför att snedvrida bilden av vem det är som slår och vem som utsätts för våldet, vilket inte problematiseras i rapporterna. I stället för att, i enlighet med kvinnofridsuppdraget, öka kom- petensen när det gäller forskning om våld mot kvinnor underlåter man att använda denna forskning för att tolka de egna resultaten utom som en felaktig kontrast. Detta gäller oavsett om BRÅ:s egna resultat korresponderar med den feministiska våldsforskningen eller inte. I ovan nämnda rapport om barnmisshandel är ett viktigt resultat att det finns ett samband mellan våld mot barn och våld mot deras mödrar. Detta är en fråga som uppmärksammats alltmer i feministisk våldsforskning, men denna teoribildning används inte av BRÅ för att analysera resultat. Ett annat exempel är kartläggningen om våld i nära relationer. Här använder BRÅ sina 43 m.fl. 2001. egna siffror som argument för att mäns våld mot kvinnor är en långt mer marginell företeelse än vad som framkommer i Slagen dam. När siffrorna i de båda undersökningarna inte går i samma riktning lyfts detta fram. När resultaten är liknande men inte helt korresponderande läggs i stället tonvikten på skillnader i resultaten, och när båda undersökningarna visar i princip samma resultat lämnas detta okommenterat. Det gäller exempelvis när BRÅ:s siff- ror visar att mäns våld mot kvinnor, tvärtemot en domine- rande uppfattning, är utbrett också på andra arenor än i hemmet och utövas också av andra män än de som kvinnan har en sexuell relation till. Samma tendens är ett centralt resultat i Slagen dam, och här liksom i undersökningen som helhet gör man också en analys av siffrorna som skulle kunde fördjupa BRÅ:s förståelse av sina egna resultat. Eftersom Slagen dam är en långt mer omfattande undersökning, och dessutom bygger på vålds- och genuskompetens, är det anmärkningsvärt att denna inte används för att finna analytiska redskap i tolkningen av BRÅ:s egna material och för att sätta in resultaten i ett sammanhang.