sou · GSB3110 · 2005-01-01 00:00:00 — Bestämmelser om sekretess med hänsyn till intressen att förebygga och beivra brott finns samlade i ett kapitel, sekretess under en förundersökning i ett annat samt sekretess i anledning av utlänningskontrollen och i ett tredje. 232 9 och 10 §§ utlänningsdataförordningen. Nuvarande förhållanden och reformarbeten Kommittén har i dessa nu nämnda delar emellertid inte föreslagit några materiella förändringar. Kommittén har bl.a. bedömt att sekre- tess alltjämt skall gälla mellan myndigheter, men att det liksom skall finnas möjlighet för myndighet att i vissa fall lämna uppgifter till varandra utan hinder av sekretess. Kommittén har emellertid bedömt att generalklausulen i nuvarande 14 kap. 3 § sekretesslagen inte bör ändras och att vid generella behov av lättnader i sekretessen bör istället särskilda bestämmelser om uppgiftslämnande införas. Kommittén redovisar också hur den uppfattar sambandet mellan bestämmelserna i sekretesslagen och personuppgiftslagen, se nedan i avsnitt 13.3.2. Förslaget bereds f.n. inom . Insyn och sekretess – statliga företag – i internationellt samarbete, SOU 2004:75 Kommittén redovisade, utöver hitintills redovisat arbete, en uppföljning och kartläggning av utvecklingen i frågor om utrikessekretess samt lämnade förslag till förtydliganden och för- ändringar av lagstiftningen. Kommittén anser, att det saknas anledning att föreslå några mer ingripande förändringar av utrikessekretessen, annat än en mindre ändring, som innebär att den faktiska lättnaden i sekretessen, vilken är följden av ändrad praxis inom utrikesförvaltningen, förtydligas och kommer till direkt uttryck i sekretesslagen. Kommittén föreslår, att det för att kunna sekretessbelägga en uppgift skall krävas att det kan antas att det skadar mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadar landet om uppgiften röjs. Vidare föreslår kommittén att fyra233 av de cirka tiotal sekretess- lagen som reglerar sekretess för uppgifter som förekommer hos svenska myndigheter i sådant internationellt samarbete som inne- fattar informationsutbyte mellan svenska och utländska myndigheter, sammanförs till en bestämmelse. Gemensamt för dessa fyra bestämmelser är bl.a., att de föreskriver sekretess endast för upp- gifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden och endast till skydd för de enskilda själva. Ett krav för sekretess är dessutom att de bakomliggande internationella avtalen har godkänts av . I sak är ingen förändring avsedd, men genom den nya bestämmelsen blir lagstiftningen tydligare. Det framgår klart, att 233 7 kap. 14 §, 8 kap. 5 och 6 §§ samt 9 kap. 3 § sekretesslagen. Nuvarande förhållanden och reformarbeten sekretess kan följa direkt av EG-direktiv eller EG-förordningar. Det gäller men framgår inte med självklarhet av gällande ordalydelse. Dessutom kommer bestämmelsen att vara direkt tillämplig, när godkänner nya avtal som innehåller bindande sekretessklausuler. Slutligen föreslår kommittén en ny bestämmelse om sekretess för att skydda allmänna intressen i det internationella arbetet. Bestäm- melsen skall gälla till skydd för det allmänna för uppgift som en myndighet förfogar över på grund av ett med en annan stat eller en mellanfolklig organisation ingånget och av godkänt avtal om särskilt skydd för vissa uppgifter, om röjandet av uppgiften skulle strida mot avtalet. Bestämmelsen har inte till syfte att utvidga sekre- tessen i det internationella arbetet, utan syftet är att skall få en bättre position i internationella förhandlingar. Förslaget bereds f.n. inom . Översyn av personuppgiftslagen, SOU 2004:6 Utredningen om översyn av personuppgiftslagen överlämnade betänkandet (SOU 2004:6) Översyn av personuppgiftslagen till chefen för . Betänkandet innehåller bl.a. följande förslag. För behandling av personuppgifter utanför personregister och databaser skall inte de begränsande reglerna i personuppgifts- lagen gälla. Att göra ett otillbörligt intrång i den personliga integriteten är däremot förbjudet. Personuppgiftslagens förhållande till offentlighetsprincipen och sekretesslagen förtydligas. Skyldigheten att på begäran lämna registerutdrag med alla upp- gifter om en person som behandlas verklighetsanpassas. Utökade möjligheter införs för regeringen och underlydande myndigheter att bestämma om undantag från bestämmelserna i personuppgiftslagen. Bara brott mot personuppgiftslagen som görs uppsåtligen eller av grov oaktsamhet ska vara straffbara. Det förtydligas hur myndighetsbeslut enligt personuppgiftslagen överklagas. Betänkandet bereds f.n. inom . Nuvarande förhållanden och reformarbeten Behandling av personuppgifter i Polisens verksamhet, SOU 2001:92 överlämnade sitt betänkande (SOU 2001:92) Behandling av personuppgifter i Polisens verksamhet till chefen för . Utredningen fann att det vid sidan om personuppgiftslagen behövdes en särskild reglering för Polisens behandling av person- uppgifter. De undersökningar som utredningen hade gjort visade emellertid att polisdatalagens bestämmelser var svåra att tillämpa, t.ex. reglerna om information till den registrerade, och kritik hade framförts om att polisdatalagen inte är heltäckande. Utredning föreslog därför, att polisdatalagen skulle ersättas av en ny lag och att denna lag skulle vara heltäckande, dvs. upprepa de bestämmelser i personuppgiftslagen som skall vara tillämpliga i Polisens verksamhet. Ett annat skäl till att utredningen föreslog en helt ny polisdatalag var att man föreslog omfattande förändringar av de materiella bestämmelserna. Ett tredje skäl var att nuvarande polisdatalag försvårar informationsutbytet med Europol. Det senare på grund av att nuvarande polisdatalag inte medger att per- sonuppgifter som härrör från kriminalunderrättelseverksamhet behandlas automatiserat annat än i särskilda undersökningar eller kriminalunderrättelseregister. Härigenom har informationsutbytet med Europol för del kommit att allvarligt försvåras. Utöver att förslaget till en ny polisdatalag upprepar flera av per- sonuppgiftslagens bestämmelser innehåller förslaget bl.a. följande förändringar. Förbudet mot överföring av personuppgifter till tredjeland föreslås inte gälla i den egentliga polisverksamheten (33 § per- sonuppgiftslagen). Informationsskyldigheten till den registrerade begränsas. Den nya lagen skall innehålla en bestämmelse som föreskriver att direktåtkomst till samtliga personuppgifter skall vara för- behållen de personer inom polisen som på grund av sina arbets- uppgifter behöver tillgång till information om uppgifterna. Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet bör vara inriktad främst på brottsförebyggande verksamhet; bestämmel- serna om kriminalunderrättelseverksamhet och kriminalunder- rättelseregister bör bl.a. av det skälet inte vara kvar i en ny polisdatalag. I stället föreslås bestämmelser om behandling av uppgifter rörande enskilda personer mot vilka det inte finns någon misstanke om brott. Nuvarande förhållanden och reformarbeten Uppgifter om en enskild person mot vilken det inte finns någon misstanke om brott bör få behandlas för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse . Alla uppgifter som är nödvändiga för ändamålet med behandlingen bör få behandlas. Aktuell behandling av personuppgifter bör få ske för att underlätta övervakning av personer som kan antas komma att begå brott. Det bör i den nya polisdatalagen införas särskilda regler om det allmänna spaningsregistret (). Lagregleringen bör i allt väsentligt ge polisen rätt att fortsätta den behandling av per- sonuppgifter som förekommer . Den nya polisdatalagen bör liksom innehålla särskilda reg- ler om register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål och om fingeravtrycks- och signalementsregister. Personuppgifter i Säkerhetspolisens verksamhet bör i huvudsak ha samma innebörd som . Den särskilda lagregleringen om bör dock inte vara kvar i den nya lagen. Förslaget bereds f.n. inom med sikte på en lag- rådsremiss . brottsbekämpning Integritet – Effektivitet, SOU 2002:113 överlämnade sitt betän- kande (SOU 2002:113) brottsbekämpning Integritet – Effektivitet till chefen för . I likhet med hade Tullbrottsdata- utredningen som utgångspunkt för sitt arbete, att behovet av en datoriserad ärendehantering inte får stå i strid med den enskildes personliga integritet. föreslår en ny lag med de grundläggande principerna för behandling av person- uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Dessa grundläggande bestämmelser föreslås också gälla för behandling av uppgifter om juridiska personer. Enligt förslaget skall lagen gälla i stället för personuppgiftslagen, och när den senare lagens bestäm- melser skall tillämpas skall det anges särskilt. Enligt förslaget skall behandling av personuppgifter styras av fyra särskilt angivna primära ändamål, nämligen Nuvarande förhållanden och reformarbeten förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Här avses när- mast underrättelseverksamhet; utreda eller beivra brott. Här avses arbetet inom ramen för en förundersökning, förenklade förfaranden med utfärdande av strafföreläggande och ordningsbot samt förenklad under- sökning enligt 23 kap. 3 och 8 §§ ; fullgörande av internationella åtaganden. Regleringens syfte är att se till att kan fullgöra sina åtaganden enligt lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete; samt planera, följa upp och utvärdera verksamheten. Här avses en behandling av personuppgifter som behövs för den administra- tiva interna tillsynen samt kontrollen och uppföljningen av den brottsbekämpande verksamheten inom . Utredningen anser, att även fortsättningsvis skall få behandla personuppgifter i ett eller flera centrala eller regionala underrättelseregister, eller i kombinerade spanings- och under- rättelseregister i den s.k. tullbrottsdatabasen. bör också enligt förslaget få möjlighet att behandla personuppgifter i under- rättelseverksamheten på ett mer fritt sätt. Utredningen föreslår, att det inte skall ställas krav på att den brottslighet som undersök- ningen avser kan antas utgöra allvarlig brottslig verksamhet. Upp- gifterna skall dock vara tillgängliga endast för en mindre och klart begränsad personkrets. Enligt utredningen skall olika regler gälla för behandling av uppgifter och handlingar beroende på om behand- lingen sker i en databas eller utförs på annat sätt av en enskild tjänsteman eller avgränsad grupp tjänstemän och uppgifterna inte är tillgängliga för gemensam användning i verksamheten.234 har i sitt betänkande redovisat den ökade smugglingen till och att brottsligheten i övrigt dess- utom är gränsöverskridande. Mot denna bakgrund har utredningen gjort bedömningen, att det finns ett stort behov av samarbete över gränserna för de brottsbekämpande myndigheterna. Utredningen har också påtalat, att det finns ett starkt behov för en brottsbekäm- pande myndighet att genom direktåtkomst få tillgång till uppgifter 234 Begreppet databas kan kortfattat beskrivas som ett system där uppgifter registreras, lagras och behandlas automatiserat och används gemensamt i verksamheten, t.ex. centrala och regionala register. Tjänstemännen inom myndigheten och andra myndigheter skall ha möjlighet att automatiskt ta del av uppgifterna. Med behandling på annat sätt avses behandling av uppgifter i ett system som mer eller mindre är tillgängligt endast för den som handlägger ärendet, exempelvis ett enkelt ordbehandlingssystem. Nuvarande förhållanden och reformarbeten vilka andra sådana myndigheter för i dataregister. De myndigheter som avses är , polismyndigheter, , , och åklagarmyndigheter.235 gör också bedömningen, att den nuva- rande sekretessregleringen utgör hinder för ett effektivt samarbete mellan de brottsbekämpande myndigheterna och att dessa myndig- heter borde omgärdas av en gemensam sekretes. Bland annat mot denna bakgrund föreslår utredningen, att andra brottsbekämpande myndigheter med polisiära uppgifter skall kunna få direktåtkomst till samtliga register som för i den brottsbekämpande verksamheten. Förslaget bereds f.n. inom med sikte på en proposition . Utlänningsdatalagen, SOU 2003:40 överlämnades , betänkandet (SOU 2003:40) Utlänningsdatalagen till chefen för utrikesdeparte- mentet. har föreslagit att nuvarande förord- ning skall ersättas av en lag – utlänningsdatalagen – som skall reglera behandlingen av personuppgifter i verksamhet enligt utlän- nings- och medborgarskapslagstiftningen. Lagens övergripande syfte skall vara att skydda den enskilde mot otillbörliga intrång i dennes personliga integritet, men underlätta för myndig- heterna att på ett rationellt och effektivt sätt använda modern informationsteknik för att fullgöra sina uppgifter. Lagen bör därför vara teknikoberoende. Lagen föreslås också gälla för behandling av personuppgifter, oavsett om den är helt eller delvis automatiserad, och i vissa fall även för behandling. Någon skillnad i behandlingen av uppgifterna om de behandlas i en databas eller på annat sätt föreslås inte. Föreslagen lag innehåller bara särbestämmelser, undantag och preciseringar i förhållande till personuppgiftslagen. Lagen skall tillämpas vid behandling av personuppgifter i verk- samhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen som utförs av , , , , , polismyndighet- erna och utlandsmyndigheterna. 235 SOU 2002:113, s. 249 och 168. Nuvarande förhållanden och reformarbeten Lagen skall enligt förslaget tillämpas vid behandling av person- uppgifter i verksamhet som gäller utlänningars inresa i eller annat EU/EES land samt utresa från , mottagande av asylsökande och andra utlänningar, bistånd och bidrag till utlänningar, statlig ersättning för kostnader för utlänningar, eller bosättning av utlänningar. Utanför lagens tillämpningsområde faller behandling av person- uppgifter som förs med stöd av polisdatalagen, nationella SIS och enligt Eurodac (se avsnitt 3). har föreslagit att , , och polismyndigheterna skall lämna uppgifter till varandra som rör utlännings eller annan en- skilds personliga förhållanden, om uppgifterna är nödvändiga för den mottagande myndighetens verksamhet enligt utlänningslagen och lagen om svenskt medborgarskap. Detsamma skall, enligt för- slaget, också gälla utlandsmyndighet som efter bemyndigande av handlägger ärenden om viseringar, uppehållstill- stånd, arbetstillstånd och om svenskt medborgarskap. Som en följd av denna uppgiftsskyldighet har utredningen föreslagit, att Polisen skall kunna få direktåtkomst till personuppgifter som Migrations- verket behandlar automatiskt. Såvitt avser och Kust- bevakningen har utredningen inte funnit anledning, att lagen skall omfatta dessa myndigheters behandling av personuppgifter vid utlänningskontroll.236 I den föreslagna lagen föreslås också en bestämmelse om när per- sonuppgifter får lämnas ut på medium för automatiserat behandling till en institution inom EU eller till en myndighet i annan EU-stat. har också föreslagit att möjligheterna att överföra uppgifter till tredje land skall vidgas. Utredningen har ansett, att det är nödvändigt med tanke på att verksamhetsområdet är av utpräglad internationell karaktär. Förslaget bereds f.n. inom med sikte på proposition . 236 SOU 2003:40, s. 148 Nuvarande förhållanden och reformarbeten Särskilt om föreslagen utlänningsdatalag och polisdatalagen Polisdatalagen tillämpas vid behandling av personuppgifter i den s.k. egentliga polisverksamheten, såsom den beskrivs i 2 § 1–3 polislagen, och någon särskild reglering av Polisens behandling av personuppgifter i annan polisverksamhet enligt 2 § 4 och 6 eller polismyndighetsärenden har inte ansett erforderlig.237 Utlännings- datautredningen gör bedömningen att Polisens verksamhet enligt utlänningslagstiftningen i många fall har anknytning till verksamhet som omfattas av gemenskapsrätten och därmed dataskyddsdirekti- vet. När det gäller behandling av personuppgifter i samband med den inre utlänningskontrollen, är tvek- sam om den i sin helhet omfattas av polisdatalagens tillämpnings- område, dvs. om den kan sägas falla utanför gemenskapsrätten. Bland annat nämns, att i den mån den inre utlänningskontrollen gäller verkställighet av ett beslut om förvar, avvisning eller utvis- ning torde detta vara en uppgift som Polisen har på grund av utlän- ningslagens bestämmelser och därmed faller under Polisens arbets- uppgifter enligt 2 § 5 polislagen. Därigenom faller sådan verksam- het också utanför polisdatalagens tillämningsområde. Huruvida sådan verksamhet som avser Polisens kontroll av om utlänningar arbetar utan arbetstillstånd, eller sådant spaningsarbete som bedrivs i syfte att finna utlänningar som skall utvisas eller avvisas, faller inom polisdatalagens tillämpningsområde ger utredningen inget entydigt svar på. Mot bakgrund av att personuppgiftsbehandling i viss verksamhet enligt utlänningslagstiftningen faller utanför polis- datalagens tillämpningsområde, bör Polisens behandling av person- uppgifter i denna verksamhet regleras i utlänningsdatalagen. Utredningen har alltså gjort bedömningen, att det krävs avvikande bestämmelser från personuppgiftslagen beträffande all Polisens verksamhet av utlänningskontroll, liksom andra ärenden med koppling till utlänningslagen. Förslaget bereds f.n. inom . Verkställighet vid oklar identitet m.m., SOU 2003:25 Utredningen om översyn av regler och praxis vid verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut har bl.a. föreslagit, att Migrations- verket och på begäran av en polismyndighet skall 237 A. prop. s.99 och SOU 2001:92, s. 156. Nuvarande förhållanden och reformarbeten lämna ut uppgifter om en utlänning, om uppgifterna behövs i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning. Utredningen har i sina undersökningar funnit att polismyndig- heterna regelmässigt vill ha tillgång till hela eller akter. Skälet härtill har angetts vara, att Migra- tionsverkets eller personal, enligt Polisen, inte har möjlighet att avgöra vilken information som skulle vara till hjälp i t.ex. Polisens arbete med att hitta en person som håller sig undan. Det har från sida framhållits, att polis- myndigheterna måste precisera sina framställningar om utfående av uppgifter, framför allt i ärenden som rör tredje person. Från de polismyndigheter, som utredningen varit i kontakt med, har sam- tidigt understrukits, att det är svårt att lämna detaljerade förfråg- ningar om vilka uppgifter de vill ha utlämnade, när de inte vet vilka uppgifter akterna innehåller. har vidare framhållit, att det tar alltför mycket tid i anspråk att gå igenom akterna på det sätt som sekretesslagen förutsätter, framför allt mot bakgrund av den pressade arbetssituationen. Utredningen har funnit, att gällande sekretessbestämmelser synes skapa praktiska problem, som bl.a. kan leda till att personer med verkställbara ut- eller avvis- ningsbeslut blir kvar i landet längre än nödvändigt. Mot denna bak- grund föreslår utredningen en generell upplysningsskyldighet.238 Förslaget bereds f.n. tillsammans med Utlänningsdatautredning- ens förslag inom . Beredningen för rättsväsendets utveckling (BRU) Beredningen för rättsväsendets utveckling (BRU) har av regeringen fått uppdrag, att bl.a. överväga på vilket sätt polis- och åklagares brottsutredande verksamhet kan förbättras (dir. 2000:90 och 2003:145). I detta arbete skall också och brottsutredande verksamhet inbegripas. Beredningen skall också göra en översyn av det regelverk som styr de brottsbekämpande myndigheternas möjlighet att få tillgång till innehållet i och upp- gifter om elektronisk kommunikation. I detta arbete kommer frå- gor om sekretess och informationsskyldighet mellan myndig- heterna att behandlas.239 238SOU 2003:25, s. 219. 239Se också BRU:s betänkande SOU 2003:114, s. 210. Nuvarande förhållanden och reformarbeten Genetiska fingeravtryck (Ds 2004:35 I en departementspromemoria (Ds 2004:35) Genetiska finger- avtryck föreslås, att DNA-prov skall få tas dels från den som är anhållen eller häktad eller skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa, dels från annan person, om det krävs för utred- ningen av visst brott på vilket fängelse kan följa. Enligt förslaget skall det DNA-register som förs med stöd av bestämmelserna i polisdatalagen få innehålla uppgifter om resultatet av DNA-analyser som avser personer som är misstänkta för eller har dömts för brott på vilket fängelse kan följa eller för försök, för- beredelse, stämpling, anstiftan eller medhjälp till sådant brott, om gärningen är belagd med straff. Detta innebär till skillnad från , dels att även misstänkta personer registreras, dels att alla brott som kan leda till fängelse, oavsett straffvärde och oavsett om brottet är brott enligt eller specialstraffrätten, kan medföra registrering. Förordningen om behandling av personuppgifter inom Kustbevak- ningen Regeringen har förordnat en särskild utredare att göra en översyn av regleringen av behandling av personuppgifter i Kust- bevakningens verksamhet och lämna förslag till en författnings- reglering (dir. 2004:143). Uppdraget skall redovisas . 4.13Något om informationsutbytet mellan myndig- heterna i förhållande till sekretesslagen och personuppgiftslagen har statsmakterna och andra påtalat vikten av ett gott sam- arbete mellan de brottsbekämpande myndigheterna; i utredningens uppdrag ingår också att undersöka om informations- och under- rättelseutbytet mellan de myndigheter som arbetar med person- kontrollen kan förbättras. Intresset av ett gott samarbete och goda möjligheter att utbyta uppgifter och annan information måste alltid ställas mot intresset av skyddet för den personliga integriteten. Tanken bakom såväl sekretesslagstiftningen som personuppgifts- lagen och annan lagstiftning, som reglerar behandling av person- Nuvarande förhållanden och reformarbeten uppgifter, är att myndigheterna skall ha möjlighet att fatta beslut som skyddar den enskildes integritet. Som framgått av avsnitten 4.10 och 4.11 kan fråga uppkomma om personuppgiftslagen, och för den delen även annan registerlagstift- ning, eller sekretesslagen hindrar att myndigheter utbyter upp- gifter. I sekretesslagen finns bestämmelser om att en myndighet på begäran av en annan myndighet skall lämna uppgifter som myndig- heten förfogar över. Detta gäller dock endast under förutsättning att sekretess inte utgör hinder för utlämnandet. Den utlämnande myndigheten skall således först göra en sekretessprövning innan uppgiften lämnas ut. I sekretesslagen finns dock bestämmelser som reglerar att om det i lag eller förordning finns en uppgiftsskyldighet, dvs. att en myndighet har ålagts att lämna ut uppgifter till annan myndighet, får ett sådant utlämnande ske utan hinder av sekretess. När uppgiftsskyldighet föreligger skall alltså ingen sekretess- prövning göras. I samband med att det beslutas om en sådan uppgifts- skyldighet, har lagstiftaren gjort bedömningen att intresset av ett utbyte av uppgifter är starkare än det intresse som sekretessen har att skydda. I denna prövning har man alltså prövat de enskildes behov av skydd för dennes personliga integritet och mottagande myndighets behov av uppgiften i förhållande till den myndighetens verksamhetsområde. Uppgiftsskyldighet föreskrivs normalt endast för sådana upp- gifter, som den mottagande myndigheten har behov av för att kunna fullgöra sin verksamhet, och mellan myndigheter vars verk- samhetsområden ligger nära varandra. Som redovisas ovan i detta avsnitt, skall exempelvis lämna ut uppgifter ur belastningsregistret till polismyndighet, och allmän dom- stol. Vidare skall lämna ut uppgifter ur SIS till och , när de utför undersökningar och andra kontroller för att förebygga och utreda brott. De uppgifter som angetts avser personuppgifter, vilka behandlas med stöd av personuppgiftslagen eller omfattas av någon för myndigheten gällande särskild registerlagstiftning. I sekretess- lagen finns en bestämmelse som anger, att sekretess gäller för en uppgift, om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid mot personuppgiftslagen.