sou · GSB3110d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Om det i samband med att en person passerar gränsen finns anled- ning att anta att ett brott har begåtts, skall också bestämmelserna om förundersökning och användande av straffprocessuella tvångs- medel användas. De gränskontrollerande myndigheternas ansvar 10.5Tullverkets, och Migrations- verkets befogenheter Utredningens förslag: När och medverkar i eller ansvarar för personkontrollen, har en tjänste- man vid och samma befogenheter och rätt att använda våld eller tvång som gäller för en polisman för att vidta åtgärder, om tjänstemannen innehar befattning som är förenad med sådan befogenhet och har genomgått erforderlig utbildning för ändamålet. och ges dock inte de befogen- heter som en polismyndighet har enligt , utlän- ningslagen eller annan författning. Förundersökningsledare får dock begära biträde under utredningen av och Kust- bevakningen. får också begära biträde av Tull- verket eller för att verkställa ett av polismyn- dighet fattat beslut om avvisning. och dess tjänstemän får fatta beslut om och vidta kontroll- och tvångsåtgärder endast när det är särskilt reglerat. och är enligt utredningens förslag gränskontrollmyndighet, när de medverkar i eller har ansvaret för personkontrollen, och har därvid rätt att tillgripa samma kontroll- och tvångsåtgärder som Polisen. Redan enligt nuvarande förhål- landen har dessa myndigheter, liksom deras tjänstemän, rätt att utföra en personkontroll i samband med att en yttre gräns passeras, liksom att vidta de kontroll- och tvångsåtgärder som behövs för att fullgöra kontrollen, när en begäran om biträde framställts av Poli- sen. har dessutom sådan befogenhet utan begäran om biträde, när en gränskontroll eller en inre utlänningskontroll utförs till sjöss. Myndigheternas rätt att utföra kontroller och deras befogenhet att tillgripa tvångsmedel är emellertid enligt nuvarande författning (utlänningslagen och lagen om medverkan vid polisiär övervakning) begränsad till ärenden som rör utlänningars rätt till inresa och vistelse i . Någon befogenhet för en tull– De gränskontrollerande myndigheternas ansvar eller kustbevakningstjänsteman att ingripa, när det föreligger en misstanke om att en person som passerar en gräns – inre eller yttre – har begått brott finns inte, med undantag för tullbrott, smugg- lingsbrott eller den för särskilt reglerade brotts- ligheten. Utredningen föreslår som framgått emellertid, att syftet med personkontrollen inte bara är att kontrollera invandringen, utan också att bekämpa gränsöverskridande brottslighet, en brotts- lighet som kan komma att omfatta alla brott som hör under allmänt åtal (se avsnitt 7.1). Eftersom syftet med utredningens förslag, att ge och ett självständigt ansvar för per- sonkontrollen, är att på ett mera effektivt sätt än ta tillvara dessa myndigheters kompetens och resurser vid våra grän- ser, bör de, i sin egenskap av gränskontrollmyndigheter, också ges samma befogenheter som en polisman att ingripa mot alla brott. Å andra sidan får reglerna om personkontroll inte bidra till att rätts- säkerheten eftersätts. Befogenheterna att tillgripa våld och tvång samt rätten att använda straffprocessuella och andra ingripande åtgärder har begränsats till de brottsbekämpande och brotts- utredande myndigheterna, där Polisen har ett huvudansvar. Som närmare redovisas i avsnitt 4.7 har emellertid och betydande uppgifter och ansvar för brotts- bekämpningen. Såväl en tulltjänsteman som en kustbevaknings- tjänsteman har enligt bl.a. smugglingslagen i huvudsak samma befogenheter som en polisman att bekämpa och förhindra brott, och därvid också befogenhet att tillgripa tvångsmedel och vid behov tillgripa våld och tvång. Både tull- och en kustbevaknings- tjänstemän har i detta sammanhang vittgående polisiära befogen- heter att tillgripa straffprocessuella tvångsmedel och att i vissa fall inleda förundersökning eller vidta förundersökningsåtgärder i sin brottbekämpande verksamhet. För dem gäller också behörighets- begränsningar när de gäller straffprocessuella tvångsmedel. I många fall måste beslutet fattas av allmän åklagare eller domstol. Mot denna bakgrund är det enligt utredningen uppenbart, att rättssäkerheten i personkontrollen inte skulle eftersättas, om också och ges fulla polisiära befogenheter, när de medverkar i eller ansvarar för personkontrollen. Utredningen föreslår därför, att och tjänstemän, skall ges en sådan rätt, när de som gränskontrolltjänstemän miss- tänker att brott som hör under allmänt åtal har begåtts. Detta inne- bär att en tulltjänsteman och en kustbevakningstjänsteman i sam- band med personkontroll framgent har rätt att vidta alla de åtgärder De gränskontrollerande myndigheternas ansvar som en polisman har med stöd av och polislagen, inklusive rätten till våldsanvändning, men på samma sätt som för en polisman endast när andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt. och bör emellertid inte ges de befo- genheter som enligt tillkommer en polismyndig- het, såvida inte annat följer av annan lagstiftning.40 Exempelvis får endast polismyndighet (eller åklagare) fatta beslut om att förunder- sökning skall inledas, och de åtgärder som en tjänsteman vid gräns- kontroll myndighet vidtar i avvaktan på att beslut fattas skall anmälas till polismyndighet (eller åklagare). På samma sätt är det undersökningsledaren (polismyndighet eller åklagare) som fattar beslut om straffprocessuella tvångsmedel, men i likhet med en polisman, får en tulltjänsteman och en kustbevakningstjänsteman företa en husrannsakan eller en kroppsvisitation, om det är fara i dröjsmål, men att detta skall rapporteras till polismyndig- het.41 Eftersom ett beslut om att vidta en straffprocessuell tvångs- åtgärd anses innebära, att också förundersökning inleds – om så inte skett tidigare – kan emellertid i de undantagsfall också Tull- verket och inleda förundersökning. Detsamma gäller dock även när en polisman som saknar befogen- het att fatta beslut om förundersökning, vid fara i dröjsmål, vidtar sådana tvångsmedel. I samtliga nu redovisade situationer skall dock polismyndighet eller åklagare underrättas om beslutet. I föreskrivs att när åklagare är förundersök- ningsledare har denne rätt att anlita biträde av polismyndighet, och uppdra åt en polisman att vidta de åtgärder som behövs för under- sökningen.42 Motsvarande gäller beträffande medverkan i en förundersökning som rör en fråga inom Kustbevak- ningens ansvarsområde, vilket enligt nuvarande förhållanden gäller bl.a. vid misstanke om brott mot utlänningslagen.43 Åklagaren får på motsvarande sätt under en förundersökning vid misstanke om smugglingsbrott begära biträde av Tullverket.44 Motsvarande bör gälla också i fråga om personkontrollen. 40Se t.ex. lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen), lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg (vattenföroreningslagen) och lagen (1982:395) om medverkan vid polisär övervakning. 41Se också en polis befogenheter enligt polislagen, 1984:387. 4223 kap. 3 § andra stycket . 437 § lagen om medverkan vid polisiär övervakning. 4419 § tredje stycket smugglingslagen. De gränskontrollerande myndigheternas ansvar eller bör inte heller ges polismyn- dighets befogenhet, att fatta beslut i utlänningsärenden enligt utlänningslagen eller annan författning. Om eller Kust- bevakningen såsom gränskontrollmyndighet i samband med en personkontroll finner anledning att en utlänning bör avvisas, skall således även framgent polismyndighet (eller i tveksamma fall ) fatta beslut därom.45 För att samarbetet mellan Polisen och övriga gränskontrollmyndigheter skall få den effekt som eftersträvas bör det emellertid vara möjligt för polismyndig- heten, att efter fattat avvisningsbeslut, begära biträde av eller för verkställighet av beslutet. Den situation som närmast avses är att om eller såsom enda gränskontrollmyndighet, i samband med en person- kontroll vid gräns, anser, att utlänningen inte uppfyller kraven – de formella eller materiella – för rätt till inresa och vistelse i , skall berörd polismyndighet kontaktas. Liksom sker när en civil passkontrollant ansvarar för inresekontrollen, kan polismyn- dighet, mot bakgrund av de uppgifter som lämnas, utan att själv vara på platsen, fatta beslut om avvisning. Ett sådant beslut får också verkställas omedelbart.46 Om Polisen i denna situation inte skulle kunna begära biträde av annan gränskontrollmyndighet i verkställighetsarbetet, skulle Polisen vara nödgad att bege sig till det aktuella kontrollstället för att själv verkställa beslutet, vilket skulle få till följd att effekten av samarbetet markant försvagas. Utredningen anser att det biträde som och bör ges inte skiljer sig från det biträde Polisen exempelvis begär av Kriminalvårdens Transporttjänst för verkställighet av de avvisnings- och utvisningsbeslut Polisen har att verkställa. och befogenheter att biträda Polisen i verkställighetsarbetet bör emellertid endast avse polismyndighetens egna beslut om avvisning, dvs. de som vanligen fattas i samband med inresa i . Övriga beslut bör även framgent eller polismyndighet verkställa. Sammanfattningsvis innebär utredningens förslag att en tull- tjänstemans och en kustbevakningstjänstemans nuvarande befo- genheter att använda tvångsmedel, utföra förundersökningsåtgär- der samt befogenheten att använda våld och tvång utvidgas till att omfatta alla brott som hör under allmänt åtal. och , liksom deras tjänstemäns, utvidgade befogen- 45Se 4 kap. 4 § utlänningslagen, 1989:529. 468 kap. 7 § utlänningslagen. De gränskontrollerande myndigheternas ansvar heter är dock inskränkta till deras medverkar i personkontrollen, dvs. när de agerar som gränskontrollmyndighet, något som Kust- bevakningen i huvudsak alltid gör. Förslaget innebär inte någon utvidgning i övrigt av myndigheternas befogenheter att utreda brott. Det är alltjämt Polisen som har det allmänna ansvaret för att bekämpa och utreda brott. De föreslagna befogenheter tillkommer och Kustbe- vakningen även när de medverkar i eller ansvarar för personkontroll vid inre utlänningskontroll (se avsnitt 12), dvs. myndigheterna har samtliga befogenheter när det utgör gränskontrollmyndighet och då oavsett var personkontrollen sker och med vilket syfte. Även om befogenheterna i sig inte utvidgats, krävs emellertid att tull- och kustbevakningstjänstemännen ges information och utbildning på området, eftersom de framgent kommer att förhindra och bekämpa brott vilka ligger utanför ramen för myndigheterna nuvarande ansvarsområden (se vidare avsnitt 13.2). 10.5.2Migrationsverkets befogenheter i personkontrollen är som framgått en förvaltningsmyndighet utan några brottsbekämpande uppgifter. Utredningen anser därför, att verket inte skall vara gränskontrollmyndighet. Dess möjlighet att använda tvångsmedel eller våld i samband med att det medverkar i personkontrollen bör därför inte heller utvidgas. tjänstemän saknar dessutom regelmässigt sådan utbildning som bör krävas för att tillgripa mer ingripande kontroll- och tvångsåtgärder. I de fall en person vägrar att följa ett beslut som fattar, får verket begära biträde av en gränskontrollmyndighet för att genomföra beslutet. Utredningen föreslå alltså att , liksom , endast skall ha rätt att begära att en över yttre gräns in- eller utre- sande person uppvisar sitt pass, annan likställd handling, lämnar uppgifter och handlingar som är av betydelse för bedömningen av huruvida personen har rätt att resa in i och vistas i samt att undersöka en utlännings visum och uppehållstillstånd. Migrations- verket skall också ha rätt att söka information i olika register (se vidare avsnitt 13). Därutöver bör, som närmare utvecklas i avsnitt 14.2, liksom under hand- läggningen av ett ärende ha rätt att bl.a. omhänderta ett pass eller De gränskontrollerande myndigheternas ansvar en biljett, ta fingeravtryck och fotografera en person samt fatta beslut om kvarhållande för utredning. befogenheter i samband med en personkontroll skall särskilt anges i den författning som styr personkontrollverk- samheten. Någon begränsning i eller påverkar på möjligheter att fatta beslut om olika kontrollåtgärder i samband med handläggningen av ett utlänningsärende är inte avsedd.