sou · GSB359d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Finans- utskottet ansåg att det är nödvändigt att kraven på jämställdhets- arbetet i högre grad preciseras i myndigheternas regleringsbrev och att det införs mera omfattande krav på återrapportering. Finans- utskottet framhöll vikten av att dessa frågor förs framåt med all kraft och att såväl den praktiska utformningen av könsuppdelad statistik som preciseringar av kraven i myndigheternas reglerings- brev ges ett tydligt och uppföljningsbart innehåll. Min bedömning är att RRV:s kritik om bristande samordning av återrapporteringar till viss del kan jämföras med de återapporte- ringar, som olika organisationer som får statsbidrag, är skyldiga att göra. Det är endast ett fåtal bidragsgivare som har utformat sådana krav om återrapporteringar. Inom ungdomspolitiken har arbete visat vil- ken betydelse myndighetsformen har för att följa, utveckla och Förslag om handläggning av det nya statsbidraget utvärdera den beslutande politiken och organisationernas med- verkan i denna. utgår från riksorganisationens beskrivning av den egna verksamheten samt det resultat som organisationens verksamhetsutvärdering visar. Dessutom beskriver organisationen vilka konkreta mål som formulerats utifrån de övergripande målen inför den kommande treårsperioden. Dessa konkreta mål skall organisationen sedan utvärdera inför nästa prövning. Med detta som underlag kan sedan styrelsen framföra kritik till och dra in stödet för de organisationer som inte följer målen. 8.4.3Tidigare förslag om inrättande av en jämställdhetsmyndighet Jag har tagit del av slutbetänkandet från för transporter och IT () (SOU 2001:44) där det föreslås att en bör inrättas. Enligt skulle myndig- hetens uppgift vara att följa och integrera ett jämställdhets- perspektiv i alla verksamheter. skulle också få i uppdrag att vara ett nationellt pådrivande kunskaps- och resursforum för samhället. I en rapport (Ds 2001:64) från regeringens arbetsgrupp för metod- utveckling i jämställdhetsarbetet som tillsattes görs bedöm- ningen att en institutionalisering av jämställdhetspolitiken skulle stärkas om en jämställdhetsmyndighet tillskapas. Arbetsgruppen föreslår att en sådan myndighets roll och uppgifter bör utredas närmare. Arbetsgruppen uttalade att förslag till myndighet borde kunna användas som underlag i ett sådant arbete. Arbetsgruppen påpekar att varje statsråd har ansvar för jämställd- heten inom sitt sakområde där jämställdhetsministern roll är att vara pådrivande. Det innebär att varje departement har ett eget ansvar för att skapa arbetsformer och bygga upp kompetens inom departementets politikområden. Arbetsgruppen anser att detta sker i mycket varierande grad Arbetsgruppen framhåller i sin rapport att det råder ett stort behov av stöd till departementets tjänstemän för att integrera jäm- ställdhetsperspektivet i sitt arbete. Arbetsgruppen pekar vidare på brist på kunskaper, erfarenheter och hjälpmedel för att kunna genomföra jämställdhetsanalyser. Arbetsgruppen menar dock att bristen på jämställdhetsanalyser inte behöver ha att göra med Förslag om handläggning av det nya statsbidraget ointresse – utan att det snarare beror på bristande insikt om frågor- na eller på motstånd. Enligt arbetsgruppen finns det inte personella resurser vid Jämställdhetsenheten på för att stödja hela . Det är inte heller deras uppgift. Arbetsgruppen menar också att departementen inte har byggt upp kompetens som kan fungera som internt stöd för medarbetarna särskilt i frågor om stöd till hur jämställdhetsintegrering skall bedrivas. 8.4.4Utredarens bedömning om en jämställdhetsmyndighet Jag delar i hög grad arbetsgruppens uppfattning om behovet av en jämställdhetsmyndighet. Jag anser att myndighetsformen är nöd- vändig för att kunna följa jämställdhetsperspektivet mer kontinuer- ligt och för att kunna göra strategiska uppföljningar. Efter det att JämO inrättades som myndighet 1982 och efter att jämställdhetsexperter inrättades på Länsstyrelserna har det inte till- kommit ytterligare institutioner på detta område. I finns Kompetansesenter for likestilling och i finns Vindenscenter for ligestilling. Dessa organ liknar varandra vad gäller funktioner och uppgifter. De är självständiga organ, men får sitt uppdrag och sina medel från regeringen som också utser styrel- sen. Deras uppgifter riktar sig utåt till hela samhället. De skall vara en resurs för departementen och för övriga myndigheter inom det statliga området. I finns inte denna organisatoriska mot- svarighet. Den enda statliga institution som arbetar med de frågor som ligger utanför jämställdhetslagens område och därmed JämO:s ansvarsområde, är jämställdhetsenheten i . Kvin- nors organisering är en central förutsättning för en utveckling av jämställdhetspolitiken. Det är därför lämpligt att detta stöd hand- läggs vid en myndighet som ansvarar för jämställdhetspolitiken i sin helhet. Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 8.5Handläggning vid en ny nämnd gällande fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering 8.5.1I avvaktan på inrättandet av en jämställdhetsmyndighet I avvaktan på inrättande av en myndighet för jämställdhetsfrågor, föreslår jag att statsbidraget handläggs av en särskild av statsbidrag för kvinnors organisering. Nämndens uppdrag skall vara att fördela statsbidraget för kvinnors organisering. Nämnden skall besluta om fördelningen av bidrag. Den administrativa handläggningen bör skötas av ett eget kansli. 8.5.2Självständig ställning och särskild beslutskompetens Statskontoret gjorde 1997 en översyn av de cirka 150 mindre nämndmyndigheter som då fanns (Statens nämndmyndigheter, Stats- kontoret 19977:7A). Det som enligt Statskontoret karaktäriserar en nämndmyndighet är den kollektiva beslutsformen. Myndigheten bär det fulla ansvaret för sin verksamhet. Ansvaret är inte delat mellan styrelse och myndighetschef . används vanligen när verksamheten ställer krav på en självständig ställning och särskild beslutskompetens. Det kan handla om att tillämpa avgränsade lagrum, att ta ställning i preciserade frågor, att lösa ekonomiska intressen, att i anslutning till en större myndighets verksamhet fatta vissa verkställighets- beslut som kräver medverkan av särskild kompetens och/eller med- borgerligt omdöme. Exempel på ett sådant organ är Samlingslokaldelegationen vid som självständigt beslutar om fördelningen av bidrag till allmänna samlingslokaler. Delegationen består av en ordförande och högst sju övriga ledamöter som utses av regeringen för en bestämd period. Ett annat exempel är det friluftsråd som finns vid Naturvårds- verket. Det skall dels bistå med råd i frilufts- frågor, dels besluta om fördelningen av verkets anslag för stats- bidrag till friluftsorganisationer. Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 8.5.3Exempel på andra nämndmyndigheter Det finns exempel på nämnder som senare har blivit myndigheter. Det gäller exempelvis och (), som är egna myndigheter. En annan nämndmyndighet är för internationella adoptions- frågor (), som fördelar statsbidrag till adoptionsorganisationer (SFS 1997:192). Jag har särskilt studerat SST eftersom den kan ses som ett exempel på när beredning och beslut sker av en särskild nämnd med myndighetsstatus. SST är en statlig myndighet med ett kansli på fyra tjänster. SST består av företrädare för de trossamfund som anges i 3 § förordningen (1989:271) om statsbidrag till andra trossamfund än . SST fördelade fram statsbidragen till trossamfunden. När relationerna mellan staten och förändrades trädde en ny lag i kraft, som delvis innebar nya mål och förut- sättningar för statsbidraget till trossamfund. Statens stöd regleras i två lagar och en förordning (SFS 1998:1953), (SFS 1999:932), (SFS 1999:974). Det är regeringen som avgör vilka trossamfund som är berättigande till statligt stöd (21 trossamfund och samverkans- organ). Liksom tidigare är det SST som prövar ansökningarna om bidrag. SST bereder statsbidraget och regeringen beslutar. 8.5.4Brett perspektiv på kvinnors organisering Handläggningen av det statliga stödet vid en nämndmyndighet innebär en modell som tillgodoser kraven på att myndighet skall handlägga bidrag. En myndighet kan utveckla samarbetet med kvinnoorganisa- tionerna och tillvarata deras kompetens. Den kan utveckla och ut- värdera och återrapportera. En myndighet kan vidare tillmötesgå behovet av stöd som bl.a. efterlysts av organisationer bildade på etnisk grund. Genom mina kontakter med kvinnoorganisationer om olika frågor har det framgått att en stor majoritet av organisationerna anser att den nuvarande modellen för fördelning av statsbidraget inte är tillfredställande. Särskilt organisationer bildade på etnisk grund understryker behovet av ett forum dit man enkelt kan vända sig i frågor om kvinnors organisering. Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 8.5.5Uppföljning och utvärdering av statsbidraget Jag anser att det är angeläget att statsbidraget för kvinnors orga- nisering kan följas och utvärderas. Den eventuella myndigheten för jämställdhetsfrågor bör därför ges i uppdrag att följa betydelsen av stödet till kvinnors organisering. bör den särskilda nämnden ansvara för denna uppgift. Min bedömning är att det nya bidragssystemet kommer att leda till att fler kvinnoorganisationer än tidigare kommer att erhålla stöd. Jag anser att bidragsgivaren har ett berättigat behov av att kunna bedöma hur en organisation uppfyller syftet med statsbidraget. Organisationerna bör kunna redovisa planer för verksamheten, redogöra för hur verksamheten utvecklas samt för ekonomin. Beträffande etableringsbidragen och verksamhetsbidragen anser jag att en uppföljning och utvärdering bör göras. Det gäller under förutsättning att bidragen utformas på det sätt som jag har före- slagit. Utgångspunkten för samtliga bidrag skall vara de mål och villkor som regeringen har angett i regleringsbrev till den bidrags- fördelande myndigheten/nämnden. Jag anser att nämnden bör få i uppdrag att utveckla indikatorer för uppföljning av statsbidragens effekter. 8.6Beräknade administrativa kostnader för nämnd I avvaktan på att den nya jämställdhetsmyndigheten har inrättats, har jag föreslagit att det statliga stödet till kvinnors organisering bör fördelas av en särskild nämnd gällande fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering. I samband med inrättandet av jämställd- hetsmyndigheten, kan uppgifterna överföras från nämnden till en avdelning på den nya jämställdhetsmyndigheten. Det innebär också att den kompetens som finns om kvinno- rörelsens arbete tydligare kan tas tillvara. En beslutsmodell där en myndighet såväl bereder som beslutar tydliggör ansvarsförhållan- den. Det innebär att hela hanteringen av bidraget handläggs av samma instans. Min bedömning är att det är brukligt i statlig bidragsgivning att de administrativa kostnaderna beräknas uppgå till 10–av bidraget. Med den utgångspunkten beräknar jag att kostnaderna för handläggning och kansli för en nämnd till . Förslag om handläggning av det nya statsbidraget Jag anser att ett tak på bör sättas i avvaktan på att en jämställdhetsmyndighet inrättas. Jag baserar denna kostnad på att det är som skall fördelas. av detta belopp motsvarar . I den kostnaden inkluderar jag de kostnader som finns för handläggningen av stödet på som beräknas till . Som jämförelse har för statsbidrag till trossam- fund (SST) ett kansli bestående av fyra personer. SST fördelar till 32 organisationer. Den har ett samordnings- anslag på . Skälet till den beräknade kostnaden för ett kansli är att höjning och ny inriktning av stödet innebär att det behövs ytterligare hand- läggartjänster. Dessutom tillkommer hyra av lokal och andra kontorskostnader. Nämnden kommer också att arbeta med ett ökat internationellt samarbete, eftersom delar av stödet särskilt riktas till internationella informations- och utbytesinsatser. 9Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser 9.1Villkor om jämställdhetsperspektiv i förordningar och regleringsbrev Mitt förslag: I förordningar och regleringsbrev skall det, som ett förtydligande av det krav på demokratisk organisation som finns i de flesta statsbidragsförordningar, införas krav på ett jämställdhetsperspektiv. Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män skall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter på livets alla områden. beslutade att förändra arbetsformerna för jäm- ställdhetspolitiken och antog en strategi för jämställdhetsintegre- ring. Denna strategi innebär att jämställdhetsperspektivet skall genomsyra alla delar av regeringens politik och alla nivåer i sam- hället. Det innebär att ett ökat ansvar för jämställdhetspolitiken åläggs all statlig verksamhet. Den som har ansvar för en verksam- het, har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i verksam- heten. När stödet till kvinnoorganisationerna infördes ansågs jäm- ställdhet vara en fråga som i första hand angick kvinnor. Exempel- vis definieras en kvinnoorganisation enligt den nuvarande förord- ningen om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verk- samhet som //en organisation bestående av mestadels kvinnor som har till sitt främsta syfte att verka för kvinnans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män (1982:865). Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser Därefter har samhällets syn på jämställdhet utvecklats och reger- ingens arbetsformer för jämställdhetsarbetet förändrats. anses jämställdhet vara en fråga som berör samhället i stort, såväl kvinnor som män. Jag anser därför att ett aktivt arbete med jäm- ställdhet inte skall vara en uppgift enbart för kvinnoorganisatio- nerna. Samma krav bör ställas på andra organisationer som uppbär statsbidrag. 9.1.2Krav på jämställdhet saknas i bidragsförordningarna och regeringen har således slagit fast att jämställdhet är ett politiskt prioriterat mål som skall genomsyra hela samhället. Den som har ansvar för en verksamhet, har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i verksamheten. Mot den bakgrunden har jag därför låtit undersöka vilka krav på jämställdhet som generellt ställs på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. Jag har särskilt låtit kartlägga och jämföra de krav som statliga bidragsgivare, landsting och kommu- ner ställer för att en organisation skall kunna få bidrag. Jag har också låtit undersöka vilka krav som bidragsgivarna har på redovis- ning från bidragsmottagarna. Jag har funnit att det endast i begränsad omfattning ställs krav i bidragsförordningarna om att organisationerna skall verka för jäm- ställdhet. Det finns inte något krav på specifik redovisning eller annan bedömning kring jämställdhet för 40 av de 66 redovisade bidragstyperna. Endast i 5 bidragsförordningar och/eller förord- ningsmotiv finns krav på jämställdhet formulerade. Endast 11 av de 25 bidragsgivarna gör någon form av bedöm- ning/redovisning för att synliggöra jämställdheten i fördelningen av det statliga bidraget. 14 bidragsgivare redovisar att de inte gör några bedömningar/redovisningar kring jämställdhetsperspektivet. Min bedömning är att kraven på myndigheterna att driva ett aktivt jämställdhetsarbete inte avspeglas i bidragsgivning och upp- följning av bidrag. Jag anser därför att ett jämställdhets- och köns- perspektiv tydligare måste integreras i folkrörelsepolitiken och i den statliga bidragsgivningen. Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser 9.1.3Krav på ett jämställdhetsperspektiv i förordningar och regleringsbrev Min bedömning är att det behövs särskilda regler för att bidrags- givarna skall kräva att organisationerna arbetar med och återrap- porterar om jämställdhet. Regeringen bör därför ändra i förord- ningarna och regleringsbreven som styr dessa statsbidrag. Mot den bakgrunden föreslår jag att det i dessa förordningar och reglerings- brev skall införas krav på jämställdhetsperspektiv. En av grunderna för att en organisation skall få stöd från staten är att den är demokratisk. Jag anser att krav på jämställdhet är ett förtydligande av det villkor om demokratisk organisation som finns i de flesta statsbidragsförordningar. Jag ser det också som en förlängning av regeringsformens första kapitel, 2 §. Där anges att jämställdhet inom alla samhällsområden är en grundläggande rätt- vise- och demokratifråga. Det allmänna skall verka för att demo- kratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden. Det allmänna skall tillförsäkra män och kvinnor lika rättigheter samt värna den enskildes privatliv och familjeliv. Det innebär att alla medborgare skall ha samma möjlighet att engagera sig. Demokratiutveckling kan stå för flera saker, men jäm- ställdhetsarbetet är en del av det. 9.2Krav på jämställdhet för att få statligt stöd Mitt förslag: Myndigheter, som fördelar statsbidrag till organi- sationer, skall systematiskt redovisa jämställdhet genom att återrapportera hur könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisa- tionerna, könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisa- tionernas centrala styrelser, de bidragsmottagande organisationerna verkar för jämställd- het. Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser 9.2.1Förslag om systematisk redovisning av jämställdheten har beslutat att jämställdhetsstatistiken skall vara offici- ell statistik. Enligt statistikförordningen skall individbaserad offici- ell statistik vara uppdelad efter kön om det inte finns särskilda skäl mot detta. Kön skall således vara en övergripande och genomgå- ende indelningsgrund i statistiken och presenteras lättillgänglig. Målet är att all statistik, som är relaterad till individer, dels skall vara insamlad, analyserad och presenterad på kön, dels spegla jäm- ställdhetsfrågorna i samhället. Jämställdhetsstatistiken skall utgå från de nationella jämställdhetsmålen och belysa situationen för kvinnor och män. Utifrån bidragsgivarnas redovisningar konstaterar jag att det är få bidragsgivare som har någon form av könsuppdelad statistik. Det är också få bidragsgivare som på eget initiativ har infört riktlinjer eller återrapportering kring jämställdhet vid bidragsgivningen. Undersökningen visar att det endast är 4 bidragsgivare av 26 som har en könsuppdelad statistik över styrelserepresentationen i orga- nisationerna. Jag har inte heller funnit några exempel på hur bidragsgivare, som inte kräver könsuppdelad statistik, på annat sätt kontrollerar hur jämställdhetsperspektivet tillgodoses. Vid en jämförelse över vilka bidragsgivare som begär in könsuppdelad statistik, framgår att det finns bidragsgivare som visserligen begär in könsuppdelad stati- stik, men som sedan inte använder den vid bedömningen hur jäm- ställdhetsaspekterna tillgodoses. De myndigheter som redovisar en könsuppdelad statistik, är också de som arbetar mest aktivt kring krav, bedömning och redo- visning av jämställdhetsperspektivet i bidragsgivningen. Övriga bidragsgivare har inte kunnat visa på att detta sker. Min bedömning är att det utifrån den genomförda undersök- ningen är svårt att säga huruvida jämställdhetsperspektivet finns inom de organisationer som får tillgång till statliga medel, eftersom det i stor utsträckning saknas könsuppdelad statistik om berörda bidragsmottagare. Jag anser att en sådan statistik är en förutsättning för att en poli- tik, som utgår från jämställdhet, skall kunna föras. Det är svårt att bedöma hur de totala resurserna inom föreningslivet fördelas könsmässigt, om den statistik som organisationer och myndigheter redovisar, inte är uppdelad på kvinnor och män. Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser Mot denna bakgrund föreslår jag att myndigheter, som fördelar statsbidrag till organisationer, systematiskt skall redovisa jäm- ställdhet genom att återrapportera hur könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisatio- nerna, könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisatio- nernas centrala styrelser, de bidragsmottagande organisationerna verkar för jämställdhet. På så sätt blir det möjligt att synliggöra på vilka villkor, och i vilken utsträckning, kvinnor och män, flickor och pojkar får del av de medel som fördelas. 9.2.2Konsekvenser för jämställdheten i organisationerna Enligt min uppfattning skapar oklara mål problem i den statliga bidragsgivningen, både för jämställdhet som politikområde och jämställdhet som perspektiv inom folkrörelsepolitiken. Det finns en otydlighet och okunskap om metoder och arbetssätt. Det har resulterat i att jämställdhetsperspektivet inte har integrerats på ett genomgående och systematiskt sätt i de olika politikområdena och i den statliga bidragsgivningen till ideella organisationer. En konsekvens av förslaget att myndigheter som fördelar stats- bidrag till organisationer systematiskt skall redovisa jämställdhet, är att bidragsgivarna måste införa och tydliggöra särskilda återrap- porteringskrav för de organisationer och föreningar som uppbär statsbidrag. Jag anser emellertid att det inte är tillräckligt att organisationerna redovisar könsuppdelad statistik. De måste också utveckla metoder för att den interna fördelning av de offentliga medlen skall bli syn- lig. För att få offentligt stöd, måste organisationerna därför göra såväl en kvantitativ som en kvalitativ rapportering ur ett könsper- spektiv av verksamheten i föreningarna. Om organisationerna inte redovisar könsfördelning och jäm- ställdhetsperspektiv kan bidragen minskas eller helt avvecklas. Den handläggande bidragsgivaren bör ha rätt att besluta om sådana sanktioner. Det bör dock understrykas att myndigheterna i första hand skall bistå organisationerna i deras arbete med att utveckla jämställdhets- och könsperspektiv. 10Konsekvenser av utredningens förslag 10.1Förslag om finansiering av det nya statsbidraget för kvinnors organisering I direktiven anges att om jag lägger förslag, som innebär en kost- nadsökning för staten, skall jag även föreslå en finansiering. Utgångspunkten skall vara att den samlade kostnaden för staten inte skall öka. Anslaget 30:3, Bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verk- samhet uppgår till . Anslaget har varit oförändrat . Min bedömning är att dagens nivå på det statliga stödet inte avspeglar den stora insats som kvinnoorga- nisationerna gör. Om kvinnoorganisationerna skall kunna fortsätta att arbeta både för kvinnans ställning och för samhällets demokra- tiska utveckling, anser jag att anslaget måste ökas avsevärt. Jag ser inte någon saklig motivering till varför stödet till kvinno- organisationerna skall vara så lågt i förhållande till andra organisa- tioners stöd. 2003 fördelade staten i föreningsbidrag. Det skedde genom 97 olika identifierade bidrags- typer. I den undersökning om jämförelse på storleken mellan statsbi- draget till kvinnoorganisationerna och statliga bidrag till andra typer av organisationer, som utredningen har genomfört, fann jag stora skillnader. Undersökningen omfattade 66 olika bidragstyper. fördelades till 874 organisationer. Det blir ett genomsnitt på i statligt bidrag per organisa- tion. Det kan ställas i relation till de som fördelas på 15–20 kvinnoorganisationer. Vilket motsvarar per organisation. Det visar att det är en betydande skillnad i storlek. Dessutom har exempelvis idrottsrörelsen och ungdoms- Konsekvenser av utredningens förslag organisationerna, förutom det statliga organisationsbidraget, även tillgång till andra inkomstkällor. 10.1.2Nivån på det nya statsbidraget Min bedömning är att dagens nivå på det statliga stödet inte av- speglar den betydelse som kvinnoorganisationerna har. Nivån på bidraget ger inte kvinnoorganisationerna möjlighet att spela den roll som är önskvärd i såväl jämställdhetspolitiken som i det demo- kratiska samtalet. Jag anser därför att stödet till kvinnoorganisatio- nerna måste förändras. Därför har jag föreslagit att ett nytt stats- bidrag för kvinnors organisering inrättas som ersätter det nuva- rande statsbidraget.