sou · GSB366 · 2005-01-01 00:00:00 — hade och avskaffat sin arvsbeskattning och endast , och hade kvar en kvarlåten- skapsskatt. Härefter har och avskaffat sin arvsbeskattning och övergått till en modifierad kvarlåten- skapsbeskattning. Enligt skattereform 2001 skall den federala kvarlåtenskapsskatten (Estate Tax) avskaf- fas . Beslutet gäller dock endast vilket betyder att skatten återinförs om inget nytt beslut fattas.2 En tendens i arvsbeskattningen har varit att länderna har minskat antalet skatteskikt respektive skattesatser. De flesta av länderna har en progressiv beskattning. hade dock en proportionell skattesats innan arvsskatten avskaffades. är det bara och som har en kvarlåtenskapsskatt. har en modifierad kvarlåtenskapsskatt (se vidare nedan). I det danska boavgiftssystemet beror nämligen avgiftsplikten och avgiftssatserna till viss del på vem som är arvinge. Den danska omläggningen till ett boavgiftssystem antogs innebära ett skattebortfall på ca . Skattebortfallet blev dock blev betydligt mindre. En kortfattad beskrivning av arvs- och gåvobeskattning3 gällande system för arvs- och gåvobeskattning trädde 1986. Beskattningen sker i form av en kvarlåten- skapsbeskattning enligt Inheritance Tax Act 1984 (IHT). Skatten tas således ut på värdet av den avlidnes kvarlåtenskap (charge- 2Silfverberg, Internationell arvs- och gåvobeskattning, 2002, s. 13. 3Redogörelsen bygger på material hämtat från: Silfverberg, Gåvobeskattningen i nordiskt perspektiv, 1992 s. 97 ff.; Silfverberg, Internationell arvs- och gåvobeskattning, 2002, s. 57 ff.; Nationalrapporterna till en konferens anordnad av Associations of Tax i om Avoidance of multiple inheritance taxation within Europe, European Tax Handbook 2002 och Skatter i EU m.fl. stater 2002 av . able transfers). Skattesatsen är på marknadsvärdet på tillgångarna efter ett grundavdrag som fr.o.m. uppgår till 250 000 GBP. Dessutom gäller att gåvor och arv till make respektive efterlevande make är skattefria. Även arv- och gåvor av företagsförmögenhet undantas helt eller till från skatt. Detta gäller också viss lantbruksegendom som beskattas med en lägre skattesats. Gåvor till välgörenhet och politiska partier är skattefria vilket också gäller gåvor för sedvanliga utgifter som inte kan betecknas som lön. Vissa typer av gåvor som skett före dödsfallet beskattas tillsammans med kvarlåtenskapen (potentially exempt transfers). Detta innebär att gåvorna inte beskattas förrän vid dödstillfället. Motivet till den uppskjutna beskattningen sägs vara att är att det är bäst att vänta och se om givaren överlever sjuårs- gränsen.4 De gåvor som således skett längre tillbaka i tiden än är skattefria. Gåvoskatten är densamma som arvsskatten, dvs. Om gåvan har skett men mindre än före dödsfallet sätts skatten ned med viss procent enligt en fallande skala. I många länder, särskilt de anglosaxiska, förekommer s.k. truster. En trust bildas normalt genom att en settlor under sin livstid eller vid sin död överlåter egendom till en trustee, med uppdrag att i enlighet med föreskrifter i trustförordnandet använda egen- domen och/eller dess avkastning till förmån för vissa angivna för- månstagare (). Truster är inte juridiska personer utan det är trusteen som i egenskap av den laglige ägaren utövar de rättsliga befogenheterna avseende egendomen. Äganderätten är dock inskränkt eftersom de ekonomiska förmånerna skall till- komma förmånstagarna. Egendomen är i normalfallet sakrättsligt skyddad från anspråk både från settlorns och förmånstagarnas borgenärer och kan inte heller tas i anspråk för trusteens skulder. Trusterna kan delas in i allmännyttiga och privata truster. Privata truster kan i sin tur delas in i fixed trusts respektive discretio- nary trusts. I den förra är förmånstagarna individuellt bestämda och det framgår av trusturkunden vilka förmåner de skall erhålla från trusten. I den senare har däremot trusteen av settlorn getts befogenhet att bestämma vem eller vilka i en angiven krets av för- månstagare som skall erhålla egendomen och dennas avkastning och ibland också när utbetalning skall ske. 4 Nationalrapporten för av prof. , s. 133. Gåvor som görs till discretionary trusts (s.k. lifetime transfers) beskattas och sammanläggning görs också av flera sådana förvärv inom en 7-årsgräns. Denna 7-årsgräns har således inte någon anknytning till ett kommande dödsfall. Dessa gåvor beskattas med en skattesats om och får också inräknas i grundavdraget. Beskattningen går dock till som om skatten redan hade betalts på gåvan dvs. om gåvotagaren erhåller 80 000 GBP uppgår skatten till 20 000 GBP. (I avsnitt 12.7 ges ett exempel på hur en gåvobeskattning, där givaren beskattas, kan infogas i en kvarlåtenskapsbeskattning. Om samma teknik tillämpas som i exemplet skapas neutralitet i beskattningen mellan gåvor och arv.5 Även gåvor som är förenade med villkor, t.ex. om rätt till viss nyttjanderätt eller avkastning, behandlas som lifetime transfers. Själva skattskyldigheten uppstår dock inte förrän nyttjanderätten upphört och om detta sker inom beskattas gåvan till- sammans med kvarlåtenskapen vid dödsfallet beroende på om det är fråga om en potentionally exempt transfer eller direkt om det är fråga om en lifetime transfer. Ansvaret för betalningen av skatten åvilar givaren vid en charge- able lifetime transfer även om gåvotagaren väljer att betala skatten. Om beskattning skall ske vid dödsfallet, dvs. vid chargeable trans- fers, ansvarar exekutorn för att skatten betalas in. I samband med gåvor till truster, för vilka skatten skall betalas direkt, åvilar skatt- skyldigheten trusteen. Om någon av de nämnda personerna inte klarar av att betala skatten övergår skattskyldigheter på mottagaren av egendomen. En kortfattad beskrivning av arvs- och gåvobeskattningen i USA6 har en federal kvarlåtenskapsskatt (Estate Tax) som tas ut av det samlade värdet på den avlidnes nettoförmögenhet vid dennes död och en federal gåvoskatt (Gift Tax). 5Antag att en person, som äger avlider och efterlämnar ett barn som arvinge. Om en proportionell skattesats på antas gälla, uppgår kvarlåtenskapsskatten till med bortseende från eventuellt grundavdrag. Även i detta fall erhåller gåvotagaren men givarens skatt uppgår här i stället till . Den återstående kvarlåtenskapen vid givarens död kommer då att uppgå till 1 000 000 – 600 000 – 142 857 vilket ska beskattas till dvs. med 42 857. Arvingen kommer således få sammanlagt 600 000 + 100 000 dvs. lika mycket som i dödsfallsexemplet. 6Redogörelsen bygger på material hämtat från: Silfverberg, Gåvobeskattningen i nordiskt perspektiv, 1992 s. 97 ff.; Silfverberg, Internationell arvs- och gåvobeskattning, 2002, s. 57 ff.; Skatter i EU m.fl. stater 2002 av . får ske för belopp som testamenteras till kvalificerade samhällsnyt- tiga ändamål och för (obegränsat) belopp som testamenteras till efterlevande make. Även gåvor mellan makar är skattefria. Gåvo- skatten erläggs av givaren. Kvarlåtenskapsskatten är progressiv enligt följande: – 1 176 471 – 1 470 588 – 1 764 706 – 2 352 941 – 2 941 177 – 3 529 412 Från den uträknade skatten får avräkning (unified tax credit) ske med ett belopp motsvarande skatten på 794 114 (för personer som dött ). Såsom nämnts ovan planerar man att avskaffa den federala arvsbeskattningen . kommer skattesatserna successivt att minskas från ner till . Även i är det vanligt att överföra egendom genom gåvor eller testamente till truster. Exempelvis kan en förälder förordna att avkastningen av trustens förmögenhet skall tillfalla ett barn och att egendomen vid barnets död skall tillfalla ett barnbarn. Genom detta förfarande kunde tidigare någon skatt inte tas ut vid barnets död eftersom egendomen då inte tillhörde denne. På grund av detta införde man den s.k. Generation-Skipping Transfer Tax, (GTS). Denna innebär mycket kort sammanfattad att skattskyldig- het föreligger om egendom direkt eller via en trust ges bort eller testamenteras till någon som är mer än en generation yngre än giva- ren respektive testatorn. I detta fall är trusteen skattskyldig. Någon rätt till skattereduktion föreligger inte i detta fall. har ingen förmögenhetsskatt på federal nivå. Däremot tas vissa lokala förmögenhetsskatter ut på fastigheter. En kortfattad beskrivning av arvs- och gåvobeskattning I tas det ut en boavgift om av dödsboets värde som betalas av dödsboet. Denna avgift tas ut för den avlidnes när- ståendekrets som omfattar den avlidne avkomlingar, föräldrar, makar till barn eller fosterbarn, sambo, frånskilda makar, och vissa styvbarn. Från bobehållningen får dock först avräknas ett grund- avdrag som är indexerat och som uppgår till . Om den avlidne var gift omfattar inte skatteplikten den del av boet som utgör makens giftorätt. Om den avlidne har arvingar som skall erhålla egendom efter den avlidne skjuts beskattningen upp, nor- malt till dess boet skiftas. Den efterlevande maken har i regel rätt att behålla all egendom tills han själv dör eller ingår nytt äktenskap. Boavgiften fördelas proportionellt i förhållande till hur stora ande- lar arvingarna har tagit emot. Boavgift tas inte ut för arv eller för- säkringar som utgår till make och inte heller för vissa pensioner som utgår till tidigare make samt barn . För arv till andra arvingar och testamentstagare än de allra närmaste tas det också ut en tilläggsboavgift på . Tilläggsboavgiften beräknas på den del av kvarlåtenskapen som återstår efter det att boavgiften avräknats utan grundavdrag. För de släktingar som inte omfattas av närståendekretsen samt för utomstående blir den effektiva skattesatsen därmed . Detta kan åskådlig- göras med ett exempel. Antag att den avlidne efterlämnar tre barn och en bobehållning på . Enligt den avlidnes testamente skall en broder till den avlidne erhålla ett legat på . Från behållningen avräknas grundavdraget om . Boavgiften beräknas därefter till 1 275 400 x dvs. Boavgiften avräknas därefter från bobehållningen och Den andel som tilläggsboavgiften sedan ska beräknas på uppgår till 400 000/1 500 000 dvs. Underlaget för tilläggsboavgiften blir då 1 308 690 x x dvs. Den sammanlagda skatten kommer därmed att uppgå till 191 310 + 85 064 = . Boavgiften kompletteras med en gåvoskatt som uppgår till för de närmaste släktingarna efter ett grundavdrag som uppgår till . För övriga närstående gåvotagare uppgår gåvoskatten till . Av dessa har enbart barns och styv- barns make rätt till ett grundavdrag om . Vid beskatt- ning av gåvor är gåvotagaren skattskyldig. Gåvor till andra än de särskilt uppräknade gåvotagarna är inkomstskattepliktiga. Det sker inte någon sammanläggning av gåvor och arv men där- emot av arvsförskott. Boavgiften utgår således utan hänsyn till antalet arvtagare och med en proportionell skattesats. Systemet kompliceras emellertid av att det också tas ut en tilläggsboavgift och att efterlevande makes egendom och arvslott är skattefria och skall separeras från bobehållningen. Den danska arvsskatten kan således betecknas som en modifierad kvarlåtenskapsskatt. 12.6För- och nackdelar med en kvarlåtenskapsbeskattning I ett renodlat kvarlåtenskapsskattesystem spelar det ingen roll vem som är arvinge eller hur kvarlåtenskapen fördelas mellan arvin- garna. Motivet för en beskattning av arv kan ha betydelse för valet mellan ett kvarlåtenskapsskattesystem och ett arvslottsskatte- system. Om man ser beskattningen som en sista beskattning av den dödes förmögenhet kan en kvarlåtenskapsbeskattning vara att föredra. Om beskattningen däremot skall ske på grund av arvingens ökade skatteförmåga kan en arvslottsbeskattning i stället vara att föredra. Skillnaden mellan de båda skattesystemen beror också på om det är en proportionell eller progressiv skatt som väljs. Vid en propor- tionell beskattning har det ingen betydelse för valet mellan de båda skatteformerna hur stor kvarlåtenskapen är eller hur den fördelas givet att något grundavdrag inte tillåts. Vid en progressiv beskatt- ning i ett arvslottssystem påverkas däremot fördelningen av kvar- låtenskapen det sammantagna skatteuttaget. Det har också bety- delse hur många olika grupper arvingar med olika grundavdrag som väljs i ett sådant system. Det norska Arveavgiftsutvalget har i betänkandet Arve- avgift (NOU 2000:8) övervägt frågan om valet mellan en kvarlå- tenskapsbeskattning och en arvslottsbeskattning. Utvalget fram- höll att den stora skillnaden en kvarlåtenskapsskatt och en arvslottsskatt gäller effekten av grundavdraget. Ett kvarlåtenskaps- skattesystem medför nämligen en relativt låg skatt per arvinge när det är fråga om få arvingar och relativt hög skatt när det är många arvingar. Utvalget kunde inte finna något bra skäl till stöd för att anta att en persons skatteförmåga är påverkad av t.ex. hur många syskon personen har och ansåg att detta är en mycket väsentlig invändning mot att lägga en kvarlåtenskapsskatt till grund för en arvsbeskattning. Utvalget ansåg att det viktigaste motivet för en arvsbeskattning i stället just är den ökade skatteförmågan hos mottagaren vilket rimmar illa med ett grundavdrag som tas ut oberoende av antalet arvingar. Arveavgiftsutvalget anförde sam- manfattningsvis att de administrativa besparingarna som ett kvar- låtenskapsskattesystem innebär inte uppväger nackdelarna med att införa ett sådant system (betänkandet s. 118 ff.). Den stora skillnaden i beskattningen beror således på effekterna av eventuella grundavdrag. Rätten till grundavdrag har närmast sin grund i skatteförmågetanken. Mindre lotter anses inte ge någon förmåga att betala skatt. Om man i ett renodlat kvarlåtenskaps- skattesystem använder sig av grundavdrag görs endast ett grundav- drag från kvarlåtenskapen medan man i ett arvslottsskattesystem gör ett grundavdrag per arvinge. Ett kvarlåtenskapsskattesystem medför ett högt skattebelopp för ett bo med många arvingar medan ett arvslottsskattesystem medför ett lågt skattebelopp i ett dödsbo med många arvingar under förutsättning att skattesatsen är den- samma. Det kan illustreras genom några enkla exempel. Bobehållningen efter en person uppgår till . Skattesat- sen är proportionell och uppgår till . Inget grundavdrag medges. 1.Med en K-skatt och en arvinge utgår arvsskatt med . Utfallet för arvingen blir således att denne får en 30-procentig skatt på sin andel. och två arvingar får vardera arvingen 1 000 000:2 = 500 och har på sin andel fått avdrag med 300 000:2 dvs. Den effektiva skattesatsen på vardera arvingens lott uppgår även här till . 3.Med en A-skatt blir den effektiva skattesatsen densamma oav- sett antalet arvingar. Om vi däremot ändrar exemplet på så sätt att vi medger ett grund- avdrag på på bobehållningen eller på varje arvslott blir utfallet följande. 1.Skatten kommer här att uppgå till 1 000 000 - 200 000 x = . eller av arvet. 2.Skatten kommer även här att uppgå till . Vardera ar- vingen kommer att erhålla 500 000 - . varmed den effektiva skattesatsen uppgår till . 3.Skatten kommer i fallet med en arvinge bli densamma som i punkt 1 och 2. Med två arvingar blir skatten när varje arvinge erhåller ett grundavdrag att bli 500 000 - 200 000= 300 000 x = . Den effektiva skattesatsen blir då 500 000:90 000 dvs. Man skulle mot det sista exemplet kunna invända att grundavdraget inte borde vara lika stort vid arvslottsbeskattningen som vid kvar- låtenskapsbeskattningen och exempelvis bestämma grundavdraget vid arvslottsbeskattningen till . Vid en arvslottsbe- skattning med en arvinge skulle då denna arvinge missgynnas genom att han skulle få en effektiv arvsbeskattning på 1 000 000 - 100 000 x = 27 000 dvs. medan två arvingar skulle få samma effektiva beskattning som vid en kvarlåtenskapsbeskatt- ning och tre arvingar en gynnsammare beskattning än vid en kvar- låtenskapsbeskattning. Om vi ändrar exempel 1 så att vi i stället har en progressiv beskatt- ning som utgår på belopp . och på belopp däröver blir utfallet följande. 1.Skatten kommer här att uppgå till 500 000 x + 500 000 x = . eller av arvet. Skatten blir densamma, dvs. för två arvingar. Det betyder att vardera arvingen får betala . på sin arvslott om . en effektiv skattesats på 3.Vid en arvslottsbeskattning med en arvinge blir skatten den- samma som i punkt 1. Vid en arvslottsbeskattning med två arvingar kommer däremot varje arvinge att få betala 1 000 000:2 x dvs. och respektive arvinge får en effektiv skattesats på på sin arvslott. Det sammanlagda skatteuttaget uppgår till . För de fall man anser att det i en arvsbeskattningen skall medges rätt till grundavdrag går det således inte att erhålla en likformig beskattning i de båda systemen. För att få en sådan likformighet måste man således beskatta arvet från första kronan. Ett alternativ är att modifiera kvarlåtenskapsskatten genom att göra grundavdraget beroende av hur många arvingar som finns i boet. I och har man också kombinerat kvar- låtenskapsskatten med en skattefrihet för efterlevande make. Sådana modifieringar av skatten innebär dock att den administra- tiva vinsten till viss del går förlorad. Ett arvslottsskattesystem är således lättare att anpassa efter arvingarnas personliga förhållanden. Alla länder som har sådana system har anpassat sina grundavdrag eller avgiftssatser i förhållan- den till arvingarnas släktskap till den avlidne och de olika systemen varierar stort. Avgiftsfrihet för vissa arvingar passar inte heller särskilt bra ihop med en kvarlåtenskapsbeskattning. Sammanfattningsvis kan sägas att de starkaste skälen för en kvarlåtenskapsbeskattning är att den tar in skatt mer effektivt. Förenklingarna består exempelvis i att beskattningsmyndigheterna och arvingarna klarar sig med en avgiftsberäkning och att det blir färre och större skattesubjekt. Myndigheterna behöver inte heller ta ställning till hur boet skall fördelas mellan arvingarna eller vänta på ett arvskifte. Det hävdas att den totala beskattningen i ett kvarlåtenskaps- skattesystem inte går att påverka genom skatteplanering. Bland annat medför en kvarlåtenskapsbeskattning att arvsavståenden inte får någon betydelse för skatteuttaget eftersom det är boet som beskattas. Detta förutsätter dock att arvsavståendet inte görs av en numera arvskattefri make eller sambo. Däremot påverkas en arvslottsbeskattning av ett arvsavstående eftersom man vid en sådan beskattning får göra flera grundavdrag. Om man använder sig av en proportionell beskattning men sam- tidigt medger grundavdrag kommer ett renodlat kvarlåtenskaps- skattesystem att medföra större inkomster för staten, eftersom endast ett grundavdrag medges varje dödsbo. I ett arvslottssystem medges varje arvinge i dödsboet ett grundavdrag vilket kan minska det totala skatteuttaget (jfr exempel 2). En arvsbeskattning som utgår från tidpunkten för dödsfallet pas- sar mera in i ett system med kvarlåtenskapsbeskattning. Ett kvarlåtenskapsskattesystem medför också att regler om min- derårighetsavdrag, administrativa effekter på regler om klagorätt, räntor och tilläggsavgifter måste anpassas. Detsamma gäller beskattning av utfallande försäkringar. Messere (1993) har uttalat bl.a. följande i fråga om valet mellan en arvslottsbeskattning respektive kvarlåtenskapsbeskattning:7 De främsta skälen för en kvarlåtenskapsskatt är att den är enklare, lät- tare att administrera och en bättre inkomstkälla (revenue yielder) än en arvslottsskatt. För de länder som saknar en förmögenhetsbe- skattning är det också ett bättre sätt att beskatta förmögenheter på, åtminstone en gång per generation. Fördelarna med en arvslotts- skatt sägs vara att den är mer rättvis än en kvarlåtenskapsskatt, att den ligger närmare skatteförmågeprincipen, att den är lättare att anpassa till förhållandena hos arvtagaren (genom att ge förmånli- gare skattesats till den närmaste familjen) och att den är ett bättre medel för att uppmuntra spridningen av förmögenheter. De allra flesta har någon form av gåvobeskattning och i de allra flesta fallen är skattesatserna desamma som vid arvs- beskattningen. De olika ländernas system skiljer sig dock åt i fråga om i vilken uträckning sammanläggning av arv och gåvor skall ske. 7 , Tax Policy in Countries, Choices & conflicts, 1993 s. 303. Erfarenheten visar att alla typer av arvsskatter måste skyddas med någon typ av gåvobeskattning. För att detta skall kunna göras fullt ut bör alla gåvor under en givares livstid läggas samman med arvet vid dennes död. Det kan dock visa sig omöjligt att kunna hålla reda på eller spåra alla gåvor som görs under en persons livstid. Den bästa lösningen har då visat sig vara att ha en gåvoskatt som tas ut i samband med att gåvan fullbordas. Utöver detta uppkommer frågan om det bör ske en samman- läggning av samtliga gåvor och arv från samma givare och hur hög den sammantagna beskattningen skall vara. Ur en neutralitets- aspekt skulle kunna sägas att denna beskattning skall vara den- samma. Å andra sidan medför en beskattning av gåvor vid dessas fullbordan att statens skatteinkomster flyter in tidigare än om beskattning endast sker vid dödstillfället varför viss avräkning på gåvoskatten skulle kunna medges. Dessutom kan det vara samhälls- ekonomiskt mer effektivt att förmögenheter går över tidigare till kommande generationer. Detta är särskilt viktigt i fråga om gene- rationsskiften av företag. Det torde vara mer samhällsnyttigt att företag generationsskiftas under ägarens livstid och innan denne blir alltför gammal. En gåvobeskattning är lättare att infoga i ett arvslottsskatte- system. I ett helt konsekvent kvarlåtenskapsskattesystem måste givaren beskattas som man vid dennes död måste räkna ihop alla gåvor som den avlidne har gett och ta hänsyn till att gåvo- skatten minskat den framtida kvarlåtenskapen. Utfallet av beskatt- ningen beror nämligen på om skattskyldigheten knyts till givaren eller gåvotagare. En beskrivning av denna problematik ges av Silfverberg i följande exempel där skattskyldigheten knutits till givaren:8 Antag att en person, som äger 1 milj. kr, avlider och efterlämnar ett barn som arvinge. Om en proportionell skattesats på antas gälla, uppgår kvarlåtenskapsskatten till med bortseende från eventuellt grundavdrag. Hade barnet före förälderns död i stället erhållit i gåva av denne, skulle gåvoskatten ha uppgått till . Med i övrigt oförändrade förhållanden skulle ha återstått att beskatta vid förälderns död. Kvarlåtenskapsskatten därpå beräknas till . Sammanlagt får alltså barnet i det förra fallet ut och i det senare fallet . 8 Gåvobeskattningen i nordiskt perspektiv, 1992, s. 397. I Transfer Tax (gift tax och & estate tax) har skattskyl- digheten knutits till givaren. I har man i stället löst problemet genom att vissa gåvor som getts före döds- fallet läggs ihop med boet (inheritance tax) och beskattas först vid dödstillfället. En gåvobeskattning som bygger på en beskattning av mottagaren är däremot besvärlig att genomföra i ett kvarlåten- skapsskattesystem. Frågan om de fördelningsmässiga fördelarna med en arvslottsbe- skattning är svåra att bevisa empiriskt. Utfallet kan också bero på om att det är det totala uttaget av skatt som är det viktigaste eller om det är frågan om vem det är som betalar skatten som är avgö- rande. Höga skattesatser utjämnar i första hand stora förmögenheter. En kvarlåtenskapskatt minskar förmögenheten hos det totala boet. En arvslottsskatt, särskilt om den är progressiv, kan visserligen bidra till en minskad total förmögenhet, men minskar framförallt stora arvslotter. En arvslottsskatt verkar därmed för en ökad sprid- ning av förmögenheter mellan flera personer. 12.9Tidigare förslag till ett kvarlåtenskapsskattesystem Kammarrättspresidenten (ordförande i ) har i en artikel i 1992 dragit upp vissa riktlinjer för vad han anser vara lämpliga framtida åtgärder rörande arvs- och gåvobe- skattningen. Resonemanget förs utifrån frågan om det behövs någon generalsklausul för skatteundandragande åtgärder på arvs- och gåvoskatteområdet.9 Anclow anser att arvs- och gåvobeskatt- ningen i den nuvarande utformningen har överlevt sig själv. En kvarlåtenskapsbeskattning i den form som fanns – 1958 är enligt hans mening inte heller tänkbar.