sou · GSB3113d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Det viktigaste för den framtida utbild- ningen är att det måste ställas tydligare krav på vad en arbetsmiljö- ingenjör förväntas kunna och göra. Vem som sedan genomför utbildningen spelar mindre roll. FTF Arbetsmiljö anser dock att inte längre har kompetens för mätteknisk utbildning. 14.4.5Om examina och högskolepoäng Examination och meritvärde av akademiska studier regleras i hög- skolelagen (1992:1434) och högskoleförordningen (1993:100). Regeringen bestämmer vilka examina som får avläggas och Hög- skoleverket bestämmer vid vilka universitet och högskolor dessa examina får avläggas. Dessa examina listas i en bilaga (examensord- 2 Skyddsingenjörer utbildades , därefter bytte utbildningen namn till arbetsmiljöin- genjörsutbildning. Det finns skillnader i innehåll mellan utbildningarna; skyddsingenjörsut- bildningen hade mer av mätteknik, arbetsmiljöingenjörsutbildningen har mer av arbetsmil- jösamordning och beställarkompetens. Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) ningen) till högskoleförordningen. Kraven för examen beskrivs där på ett översiktligt sätt. Detaljerna beskrivs i utbildningsplaner för utbildningsprogram och kursprogram, som bestäms av varje läro- säte. Minimikravet för att examen ska kunna avläggas är att studi- erna omfattar 80 poäng. Ingen av de nuvarande företagshälsovårds- utbildningarna når upp till denna nivå. All utbildning vid universitet och högskolor ges i form av kurser, som kan ingå i utbildningsprogram som leder till examina, men också vara enstaka kurser. Varje kurs har ett meritvärde i form av poäng, och betyg sätts på genomgången kurs av en av högskolan särskilt utsedd examinator. Det är endast universitet och högskolor som har examensrätt. Alla högskolor är inte statliga, men det finns inga exempel på att en statlig myndighet har medgivits rätt att bedriva högskoleutbildning eller få examinationsrätt. De framställningar gjort i frågan har avvisats. Att inte har examinationsrätt behöver dock inte innebära att utbildningarna saknar akademiskt meritvärde. Många av utbild- ningarna genomförs som uppdragsutbildning, vilket innebär att examination sker efter avslutad kurs och meritvärde får tillgodo- räknas. Dessutom finns i högskoleförordningen (1993:100 6 kap. 13–14 §§) en möjlighet att tillgodoräkna sig annan utbildning än som bedrivits vid universitet och högskolor och även yrkeserfaren- het. Detta prövas av vederbörande högskola. Det akademiska meritvärdet av företagshälsovårdsutbildningarna vid är av reellt interesse endast för dem som vill gå vidare i den akademiska karriären. Såvitt utredningen kunnat utröna är det få som gör det. Om ALI:s utbildning håller akademisk kvalitet torde det inte heller vara något större problem att få den tillgodoräknad i sammanhang där den är relevant. Detta har t.ex. skett för arbets- miljöingenjörer. Kraven på att ALI:s utbildningar generellt ska ges ett akademiskt meritvärde har inte främst sin grund i att de som genomgått den vill gå vidare i forskarutbildning eller tillgodoräkna utbildningen i en fil. kand. eller magisterexamen. Det är mer av en statusfråga. För företagssköterskornas del handlar det mer om att få utbildningen erkänd som en specialistutbildning inom systemet för vårdutbild- ningar. Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) Möjligheterna för universitet och högskolor att bedriva uppdrags- utbildning regleras i förordningen (2002:76) om uppdragsutbild- ning vid universitet och högskolor. Det är endast lärosäten som har staten som huvudman som får bedriva uppdragsutbildning. Utbild- ningen ska anknyta till sådan grundläggande högskoleutbildning som högskolan har examensrätt för. Om uppdragsgivaren är svenska staten m.fl. offentliga organ gäller därutöver att utbild- ningen ska avse personalutbildning eller utbildning som behövs av arbetsmarknadsskäl eller av biståndspolitiska skäl. När det inte är fråga om offentlig uppdragsgivare gäller i stället att uppdraget ska avse personalutbildning som är ägnad att få betydelse för deltagar- nas arbete åt uppdragsgivaren. Vid uppdragsutbildning tillämpas avgiftsförordningen (1992:191). Högskolorna får själva bestämma avgiftens storlek. Den ska beräknas så att full kostnadstäckning uppnås. Den som deltar i uppdragsutbildning får betyg och examensbevis eller kursbevis enligt bestämmelserna för grundläggande högskole- utbildning, om samma kvalitetskrav ställs på utbildningen som på grundläggande högskoleutbildning. De utbildningar som genomförs på ALI:s uppdrag anses enligt falla inom ramen för förordningen om uppdragsutbildning. Uppdragsutbildningar berättigar inte till studiemedel enligt det statliga studiefinansieringssystemet. 14.4.7Möjligheter att förlägga utbildning till universitet och högskolor Som framgått av redovisningen ovan finns det många som hävdar, åtminstone , att utbildningen av personal för företagshälso- vården bör inordnas i det reguljära utbildningssystemet vid univer- sitet och högskolor. Universitet och högskolor har stor frihet att själva bestämma viken utbildning de anordnar. När det gäller utbildningsprogram som leder till akademiska grundexamina krävs godkännande av regeringen och , men för enstaka kurser är det varje högskola som bestämmer. De utbildningar som är aktuella för företagshälsovårdens personal är av den omfattningen Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) att besluten om att anordna utbildningarna skulle vara en fråga för varje högskola, som också skulle ha frihet att bestämma vilket innehåll och inriktning utbildningarna skulle ha. Möjligheterna att påverka skulle vara mycket begränsade för såväl staten på nationell nivå som för företagshälsovårdsbranschen eller andra intressenter i företagshälsovården. Sett utifrån företagshälsovårdens behov är de nuvarande befattningsutbildningarna, som riktas till redan anställda, effektivare än högskoleutbildningar som är öppna för alla. Det finns ett antal universitet och högskolor som har en uttalad inriktning mot arbetslivs- och arbetsmiljöfrågor genom sina arbetsvetenskapliga institutioner och som har en forskningsverk- samhet på dessa områden, vilket är en nödvändig förutsättning för att kunna bedriva en utbildning av hög kvalitet. De tekniska hög- skolorna har t.ex. kompetens på områden som fysisk miljö, ergo- nomi, produktivitet, management och hälsa. Företagshälsovårdens verksamhet är av sådan tvärvetenskaplig bredd att det också behövs komplettering med andra kompetenser. Det är sannolikt erforder- lig tvärvetenskap skulle kunna utvecklas om utbildningen skulle förläggas till universitet och högskolor, förutsatt att utbildningen får tillräcklig omfattning och stabilitet. För att universitet och högskolor ska organisera och varaktigt bedriva utbildning är de beroende av finansiering enligt det resurs- tilldelningssystem som gäller för högskoleområdet. Det är tvek- samt om företagshälsovårdsutbildningarna är av den omfattningen att de skulle vara lönsamma att satsa på för ett enskilt lärosäte med tanke på det utvecklingsarbete mot tvärvetenskap som skulle krä- vas. Det är tveksamt om regional spridning skulle kunna uppnås. En tveksamhet skulle också ligga i osäkerheten huruvida utbild- ningen skulle anses motsvara kraven på godkännande av företags- hälsovård enligt det förslag till lag om företagshälsovård som utredningen framlägger. Det finns alltså ingen garanti för att det reguljära utbildningssystemet skulle frambringa företagshälso- vårdsutbildning av tillräcklig omfattning och efterfrågad inriktning utan någon form av styrning, en styrning som är svår att åstad- komma inom det nuvarande reguljära utbildningssystemet. Det kan vidare bli svårt att i en spridd och decentraliserad utbildning åstad- komma tillräckliga praktikmöjligheter, vilket kan innebära att utbildningen blir alltför akademiserad och fjärmar sig från behoven i företagshälsovårdens arbete. Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) I förslaget från de arbets- och miljömedicinska klinikerna, som redovisats ovan under rubriken för utbild- ningen, finns dock en regional förankring och koppling till klinisk verksamhet, företagshälsovårdsbranschen och möjligheter till fors- karutbildning som går ett steg längre än vad enbart en akademise- ring av företagshälsovårdsutbildningen skulle innebära. En konsekvens av en förläggning till universitet och högskolor är att deltagarnas finansiering av sina studier rimligen måste ske med studiemedel. I och för sig är det tänkbart att den som redan har anställning inom företagshälsovården och går utbildning vid en högskola får lön och andra ersättningar från arbetsgivaren, men det är inte självklart. Det finns funderingar att lösa perso- nalbehoven beträffande företagssköterskor genom att vid sidan av den nuvarande företagssköterskeutbildningen anordna en direkt utbildningsväg utan anställning i företagshälsovården. Frågan är vad som i ett sådant läge skulle hända med företagshälsovårdsföre- tagens villighet att via tjänstledighet med lön finansiera deltagarnas studier enligt den nuvarande modellen. 14.4.8Kompetensutveckling av anställda i företagshälsovården Enligt samstämmiga vittnesmål är fort- och vidareutbildning av företagshälsovårdens personal ett eftersatt område, vilket äventyrar branschens överlevnad. Kan inte företagshälsovården kompetensmässigt ligga i nivå med kunskapsutvecklingen kommer dess tjänster inte att efterfrågas. Att fort- och vidareutbildning inte har större volym än som är fallet hänger dels samman med lön- samhetsproblem i branschen, dels med att utbudet av fortbildning och vidareutbildning är litet. De flesta organisationer, privata företag såväl som myndigheter, har, oavsett storlek, begränsad kapacitet att följa kunskapsutveck- lingen inom forskningen och ta hem och transformera ny kunskap till åtgärder i den egna organisationen. När det gäller arbetsmiljö- problem borde företagshälsovården vara den transformator som skulle kunna bidra till att överbrygga detta glapp. Det finns emel- lertid risk för att företagshälsovården hamnar i en ond cirkel – har den inte aktuell kompetens kommer dess tjänster inte att efterfrå- gas, och då har branschen inte råd med kompetensutveckling, och då sviktar efterfrågan ännu mer. Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) Högre utbildning behöver ha en forskningsanknytning. Den nuva- rande utbildningen av företagshälsovård har en sådan forsknings- anknytning genom ALI:s forskning om arbetsmiljö- och arbets- livsfrågor och genom det nätverk med forskarvärlden utanför som institutet har. Det bör alltså finnas goda förutsättningar för att utbildningen ska ha ett aktuellt innehåll vad gäller arbetsmiljö och arbetslivsfrågor och också för att ALI:s kompetens skulle kunna utgöra en god grund för fortbildning och vidareutbildning. Däremot saknas i stort FoU om företagshälsovården som sådan, såväl vid som i övrigt. Under utredningsarbetets gång har utredningen noterat att kunskapsläget om företagshälsovårdens verksamhet och effekter av dess insatser är svagt. Att FoU inte bedrivits kan vara en effekt av att branschen utvecklats till en konsultmarknad och att statens roll visavi före- tagshälsovården har varit oklar. Det kan också bero på att forsk- ningsmedel saknas eller att kompetenta forskare med intresse av och institutionella förutsättningar för att beforska frågeställningar kring företagshälsovårdens metoder, arbetsprocesser och effekti- vitet inte funnits att tillgå. Dessa omständigheter kan förklara var- för det inte kommit in ansökningar om forskningsmedel som kan ha funnits tillgängliga. 14.5Utredningens överväganden och förslag De förslag utredningen lägger om bl.a. en ny lag om företagshälso- vård och en företagshälsovårdsnämnd syftar till att skapa en grund för en långsiktig kvalitetshöjning och utveckling av företagshälso- vårdsbranschen. Förslagen syftar till att klargöra statens roll att utifrån ett folkhälsoperspektiv och omsorg om god arbetsmiljö sörja för att det finns tillgång till expertresurser som arbetsgivare enligt lag är skyldiga att anlita i vissa fall. Att det finns tillgång till en basutbildning som svarar mot dessa krav och som kan utvecklas utifrån behov och kunskapstillväxt i ett dynamiskt samspel mellan forskningen, arbetsmarknadens parter, företagshälsovårdsbranschen och tillsynsmyndigheten är av strate- gisk betydelse för att utredningens förslag ska nå framgång. Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) Utredningen har övervägt de olika alternativ att anordna före- tagshälsovårdsutbildning som Statskontoret redovisat i sin rapport 2001:29, Utnyttja företagshälsovården bättre, och de övriga förslag som framförts. En fråga som måste ställas är i vilka former direkti- vens krav på bl.a. långsiktighet, tillräcklig omfattning, kontakt med FoU, multidisciplinär inriktning och möjligheterna till samverkan mellan utbildningsanordnare, företagshälsovårdsbranschen och arbets- livet kan tillgodoses. För att dessa krav ska kunna tillgodoses är det nödvändigt med ett sammanhållet ansvar för företagshälsovårdsutbildningarna. Utredningen har kommit fram till att ett inordnande av företags- hälsovårdsutbildningarna i den reguljära verksamheten vid univer- sitet och högskolor inte skulle garantera vare sig långsiktighet, utbildningskapacitet, multidisciplinär inriktning eller inflytande för företagshälsovårdens intressenter. Det skulle inte heller finnas för- utsättningar för en likvärdig företagshälsovårdsutbildning på de olika lärosäten som skulle kunna vara intresserade. Utredningen inser i och för sig att ett antal av de arbets- och miljömedicinska enheterna i samverkan med de medicinska fakul- teterna har tillräcklig kompetens och forskningsanknytning för att bedriva företagshälsovårdsutbildning. bedrivs ju utbildning i denna form. Att helt lägga utbildningsansvaret på ett antal sådan kliniker innebär dock sämre förutsättningar för den samverkan om bl.a. utbildningsfrågorna som utredningen föreslår. Utredningen har därför kommit fram till att statens ansvar för utbildningen måste kanaliseras genom en aktör. Visserligen finns ingen ensam aktör – varken eller någon annan – som själv kla- rar av att bedriva företagshälsovårdsutbildning av tillräcklig omfatt- ning, men utan ett samlat ansvar finns risk för att dragkamp upp- står om utbildningarna. Enligt utredningens mening bör ges ett tydligt ansvar för planering, dimensionering, innehåll i, utveck- ling och utvärdering av företagshälsovårdsutbildningarna. Uppdra- get bör tas in i ALI:s instruktion. bör också ha en skyldighet att i dessa frågor samverka med den företagshälsovårdsnämnd utred- ningen föreslår. bör också förfoga över ett anslag för företagshälsovårdsutbildning och ha ansvaret för att utbildning av tillräcklig omfattning kommer till stånd. När det gäller genomförandet av utbildningen är det däremot inget krav att genomför utbildningarna i egen regi. Den kapa- citetsökning som utredningen föreslår i det följande ställer tvärtom krav på att också andra utbildningsanordnare anlitas genom upp- Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) dragsutbildning och att ALI:s resurser i ökande utsträckning används för planering, upphandling och samordning. Det är därvid naturligt att samarbete i första hand eftersträvas med de arbets- och miljömedicinska enheterna. bör utveckla ett nätverk för sam- råd och samplanering med de universitet och högskolor som kan bidra till utveckling av utbildningen. bör i samverkan med den föreslagna företagshälsovårds- nämnden utarbeta ett program för utveckling av basutbildningarna för företagshälsovårdspersonal. I sitt arbete med att utveckla företagshälsovårdsutbildningen och den planering och start av FoU om företagshälsovård, som utred- ningen anser nödvändig, bör uppmärksamma behovet av att en forskarutbildning kan komma till stånd. Den bör ha en multidisciplinär inriktning och vända sig till samtliga personalgrup- per inom företagshälsovården med tillräcklig grundutbildning. Som framgick av avsnitt 14.4.7 ovan finns ett antal universitet och högskolor med uttalad inriktning mot arbetsmiljö- och arbets- livsfrågor. Flera av dem bedriver utbildning, bl.a. på magisternivå. Det nu föreslagna om företagshälsovårdsutbildningen utesluter inte att det kan finnas eller utvecklas utbildning av värde för företags- hälsovårdens verksamhet vid universitet och högskolor eller hos andra utbildningsanordnare Om kompetensen efterfrågas kan för- utses att marknadsmekanismerna leder till att företagshälsovårdsfö- retagen knyter sådan kompetens till sig. kan det leda till förändringar i utbildningskrav för godkännande eller till att före- tagshälsovårdutbildningarna förändras. Detta ligger i ett dynamiskt system och i det samspel som bör kunna utvecklas mellan , branschen och högskolevärlden. Som framgått ovan är den nuvarande utbildningskapaciteten otill- räcklig redan med hänsyn till dagens behov och behoven kommer att öka p.g.a. kommande pensionsavgångar , de förslag utredningen lägger och ökande krav i kampen mot ohälsan. har inte kapa- citet att med nuvarande bemanning öka kapaciteten i erforderlig omfattning. Med de förslag utredningen lagt under avsnitt 14.5.1 ovan bör dock behoven kunna tillgodoses. Med tanke på att det är ett antal osäkra faktorer som kommer att påverka utbildningsbeho- vet och effekterna av dessa kommer att kunna avläsas först om Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) ser inte utredningen någon möjlighet att lägga mer exakta förslag till dimensionering än de beräkningar som redovisats i kapitel 13. Dessa innebär, beräknat på utbildningsbehovet för samtliga personalgrupper, att utbildningen i det lägsta alternativet, med en 10-procentig ökning av företagshälsovårdens volym, att utbildningskapaciteten behöver öka . I alternativen med 20 respektive 30 procents volymökning behöver utbildnings- kapaciteten öka . Med tanke på svårigheterna att prognostisera hur efterfrågan på företagshälsovård och därmed utbildning av personal kommer att utvecklas får den föreslagna företagshälsovårdsnämnden i samar- bete med en viktig roll i planering och dimensionering av utbildningen. Enligt direktiven ska utredningen överväga hur personalförsörj- ningen ska tryggas utan negativa effekter för sjukvården eller annan för samhället viktig verksamhet. När det gäller utbildning har detta betydelse framför allt för utbildning av läkare och sjuksköterskor till tjänstgöring inom företagshälsovården, eftersom företagshälso- vårdsutbildningen är alternativ till andra utbildningar som leder mot sjukvården. I den gamla företagshälsovårdsdelegationen (se vidare kapitel 2) gjordes försök att styra antalet företagsläkare, vilket misslyckades. Om företagshälsovårdsutbild- ningen skulle suga resurser från sjukvården beror det på att det finns läkare och sköterskor som är intresserade av företagshälso- vård och ett behov inom branschen. Det enda sättet att bromsa en sådan utveckling skulle vara att strypa företagshälsovårdsutbild- ningen. Detta skulle bara leda till ett ökat antal outbildade inom företagshälsovården. I sammanhanget kan nämnas att det inte varit möjligt att styra läkares val av specialiteter eller i vilket landsting de väljer att tjänstgöra. Det finns ingen läkarbrist i , däremot obalanser mellan specialiteter och regioner. Om man dessutom räknar med att företagshälsovården kan spela en aktivare roll i sjuk- skrivnings- och rehabiliteringsprocessen får man också anta att sjukvården avlastas. 14.5.3Antagningskrav och villkor under utbildningarna Utredningen anser det viktigt att basutbildningarna har en anknyt- ning till och praktisk förankring i företagshälsovårdens verksamhet. För de utbildningar, som kommer att vara ett krav för godkän- Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) nande av företagshälsovård enligt det förslag till företagshälso- vårdslag som utredningen framför, bör därför nuvarande ordning med krav på anställning bibehållas. Då infinner sig frågan om det ska vara ett villkor att vara anställd i godkänd företagshälsovård eller om det räcker det med att verksamheten i fråga kallar sig företagshälsovård? Att begränsa möjligheten till utbildning till anställda i godkänd företagshälsovård skulle leda till diskvalificering av de enheter som genom att utbilda personal strävar efter ett godkännande, vilket inte är önskvärt. Genom att deltagarnas arbetsgivare förväntas stå för lön under tjänstledigheten är risken för missbruk liten – vilket intresse har en verksamhet som inte strävar efter godkännande att utbilda sin personal till betydande kostnader? Om nu staten ger ett tydligare uppdrag och förstärker utbildningskapaciteten blir en annan fråga om anställda i annan verksamhet än företagshälsovård ska äga tillträde till utbildningen, särskilt i en kösituation. Frågan är aktuell med hänsyn till det stora inslaget av produktionstekniker i arbetsmiljöingenjörsutbildningen och inslaget av personalhandläggare i beteendevetarutbildningen. Utredningen har på flera ställen i betänkandet betonat att företags- hälsovården inte är något självändamål. Så länge de sökande som inte har anställning i företagshälsovården har en befattning som huvudsakligen eller i hög grad syftar till att undanröja arbetsmiljö- risker, eller som i övrigt motsvarar insatser som företagshälsovår- den gör, bör deltagande i utbildningen medges. Ett prioriterings- problem kan dock uppstå i kösituationer. Med tanke på behovet att expandera utbildningen i den bristsituation företagshälsovården står inför anser utredningen att företagshälsovårdsanställda bör prioriteras. Utredningen har förståelse för att det ligger ett viktigt symbolvärde i att företagshälsovårdsutbildningarna ger högskolepoäng, och att detta kan vara en pådrivande faktor att genomgå utbildningen. Det är emellertid ett fåtal av dem som genomgått företagshälsovårdsut- bildningarna som de facto har nytta av högskolepoäng för vidare studier eller forskarutbildning. Redan nu genomförs en del av utbildningarna som uppdragsutbildningar, som automatiskt ger högskolepoäng, och med den expansion som är nödvändig kan den Företagshälsovårdsutbildning samt forskning och utveckling (FoU) andelen förväntas öka. Dessutom finns som nämnts ovan möjlighet att efter prövning få tillgodoräkna sig meritvärde av ALI:s övriga utbildningar, förutsatt att utbildningen är relevant och håller till- räckligt hög klass. För att skulle medges examinationsrätt skulle krävas för- ändringar i högskolelagen och högskoleförordningen, som i och för sig inte skulle behöva vara särskilt omfattande, men som däremot är av principiell karaktär. Regeringen har redan avvisat framställ- ningar från i frågan, och med tanke på att utredningen ser en nedtoning av ALI:s genomförandeansvar till förmån för ett sam- ordningsansvar får sannolikt frågan mindre vikt . Detta utesluter naturligtvis inte att ALI:s kompetens används i undervis- ningen. När det gäller företagssköterskornas situation har utredningen uppfattat att det inte bara handlar om meritvärdet av utbildningen – f.n. ger samtliga kurser högskolepoäng – utan snarare om att före- tagshälsovård inte är en specialitet för sjuksköterskor. Denna fråga ligger utanför utredningens uppdrag, varför det inte finns anled- ning att framföra konkreta förslag i frågan. Utredningen förutsät- ter dock att frågan aktualiseras i det utvecklingsarbete om före- tagshälsovårdsutbildningen som bör intensifieras inom med anledning av utredningens förslag. Kompetensutveckling av de anställda i företagshälsovården är ett nödvändigt inslag för kvalitetshöjning och utveckling av dess verk- samhet. Enligt utredningens förslag kommer krav på kompetensut- veckling att vara ett villkor för godkännande av företagshälsovård. Kompetensutveckling kan ske på olika sätt, som ett dagligt lärande, inhämtande av erfarenheter, metoder och nya forskningsrön, genom fort- och vidareutbildning.