sou · GSB315 · 2005-01-01 00:00:00 — Tolkarna är en i många avseenden heterogen grupp upp- dragstagare, eller anställda (se avsnitt 11.3); alltifrån auktoriserade tolkar med akademisk skolning, varav vissa med speciell kompetens som rättstolkar eller sjukvårdstolkar, till tolkar med lägre eller ingen utbildning alls. Auktoriserad tolk är en skyddad titel. Aukto- riserade tolkar med speciell kompetens har fördjupad kompetens inom exempelvis sjukvård eller rättsväsende. För den stora gruppen icke auktoriserade (ca 70–av samtliga tolkar) tolkar finns ingen skyddad yrkestitel. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och 11.1Olika former av tolkning och brist på auktoriserade tolkar Det finns olika former av tolkning beroende på sammanhang t.ex. affärstolkning, konferenstolkning och kontakttolkning. vidare skiljer man på simultantolkning, viskningstolkning och konsekutiv tolkning. De auktoriserade tolkarnas kompetens omfattar främst de områ- den där personer som inte behärskar svenska språket kommer i kontakt med myndigheter och andra samhällsinstitutioner. Denna kategori tolkar testas enbart i konsekutiv tolkning vid auktorisa- tionstillfället hos Kammarkollegiet. Konsekutiv tolkning är den teknik som används mest vid kontakttolkning. Vid kontakttolkning, som utförs med stöd av förvaltnings- lagens 8 §, används både tolkar med auktorisation, auktoriserade tolkar med speciell kompetens och icke auktoriserade tolkar. Eftersom det råder stor brist på auktoriserade tolkar och tolkar med speciell kompetens utförs endast en mindre del av tolkningarna i samband med myndighetsutövning av tolkar med auktorisation. Enligt den enkät som vi genomförde bland tolkförmedlingar (bilaga 4) utförs knappt en tredjedel av alla tolk- timmar av auktoriserade tolkar. Drygt två tredjedelar av tolktim- marna utförs av tolkar som saknar auktorisation. utförs det mellan ca . Ur rättsäkerhetssynpunkt vore det givetvis önskvärt att alla tolkar som utför tolkningar inom rätts- väsendet och vid komplicerade vård- och behandlingssituationer inom sjukvården, asylrätten och hade auktorisation och speciell kompetens. En auktoriserad tolk behärskar väl både svenska och sitt tolk- språk samt har grundläggande kunskaper inom ämnesområdena socialvård, hälso- och sjukvård, allmänna försäkringar, arbetsmark- nad, vardagsjuridik och kan den terminologi som används inom dessa områden. En auktoriserad tolk kan genomgå särskilda prov och få speciell kompetens som rättstolk eller sjukvårdstolk. En rättstolk har speciell kompetens för tolkning inom rätts- väsendet; hos domstolar, polis-, åklagar- och kronofogdemyndig- heter. En sjukvårdstolk har speciell kompetens inom hälso- och sjukvård. Både när det gäller rättstolkning och tolkning inom sjuk- vården är det av många skäl ytterst viktigt att tolken har rätt kom- petens och att de som är beroende av tolk (användarna) kan lita på att uppdraget utförs på ett korrekt sätt. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och Bristen på auktoriserade tolkar i väntas bestå . Det är omöjligt att anordna auktori- sationsprov i många av de språk som efterfrågas eftersom det krävs att det finns någon form av terminologi för att ett prov på auktori- sationsnivån skall vara meningsfullt. Auktorisationsproven förut- sätter att det går att få fram kvalificerade och opartiska examina- törer i svenska och det främmande språket. Bedömningar via ett tredje språk är inte lämpliga eftersom det medför stort informa- tionsbortfall i tolkningssituationen. En av orsakerna till bristen på auktoriserade tolkar är att endast en liten andel av de personer genomför proven har de kunskaper som krävs för att bli godkända. Det krävs oftast att en person som kommer till har vistats här för att hinna lära sig svenska och sätta sig in i svenska förhållanden på ett sådant sätt att han/hon klarar att tolka tillräckligt bra för att bli auktorise- rad. Det innebär att det normalt tar från det att en ny språkgrupp etablerat sig i innan tolkar kan auktoriseras i språket. När det gäller enklare vardagstolkning utan inslag av myndig- hetsutövning, exempelvis ett föräldramöte i skolan, vid ett besök hos husläkaren eller ett vardagligt samtal mellan en flykting och personal på en flyktingmottagning, kan man ifrågasätta om det behövs en auktoriserad tolk eller om det räcker med en icke auktoriserad tolk. I diskussionen om man i alla situationer behöver en auktoriserad tolk bör man därför beakta att det behövs olika kompetensnivåer hos tolkar för att utföra tolkning på ett kvalitativt fullgott sätt. Övervägandet av vilken tolk som skall användas till vilket uppdrag är, i dagens bristsituation av auktoriserade tolkar, en för tolkförmedlingar och beställare prioriterad uppgift. 11.1.1Antalet verksamma tolkar i Att närmare ange exakt antalet verksamma tolkar i är mycket svårt, för att inte säga nästan omöjligt. En förklaring till detta är att tolkar oftast arbetar för minst två förmedlingar och att tolkar inte alltid arbetar heltid med tolkning utan försörjer sig på annat sätt och tar tolkuppdrag när de erbjuds sådana. (), har beräknat att det finns mellan 5 000 och 6 000 aktiva tolkar i . Denna uppgift bekräftas i Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och stort sett av den enkätundersökning till tolkförmedlingarna som vi genomförde . Vi har emellertid kunnat konstatera, såväl genom enkäten som i samtal med () och privata tolkförmedlingar, att cirka en tredjedel av de registrerade tolkarna inte är aktiva eller arbetar regelbundet åt förmedlingarna. Av enkätundersökningen framgick att det fanns drygt 15 000 tolkar registrerade hos tolk- förmedlingarna. Om en tredjedel av dessa tolkar inte är aktiva och om tolkarna är registrerade hos minst två förmedlingar torde STOFs uppgift om antalet tolkar vara korrekt. En viktig orsak till att det är svårt att beräkna antalet tolkar är att efterfrågan på tolkar varierar från tid till annan, bl.a. beroende på omfattningen av asyltillströmningen, svenskundervisningens effektivitet, flyktingarnas/invandrarnas bosättningsmönster samt omfattningen av anhöriginvandringen. För många tolkar är det dessutom så att antalet uppdrag är för litet för att motsvara en anställning som de kan försörja sig på varför flera försörjningssätt är nödvändiga. Av de omkring 5 000 aktiva tolkarna i var vid årsskif- tet 2003/2004 825 auktoriserade av Kammarkollegiet1. Av de 825 auktoriserade tolkarna hade 172 tolkar en speciell kompe- tens som rättstolkar och 122 en speciell kompetens som sjuk- vårdstolkar. Flest antal auktoriserade tolkar finns inom språken, finska, bosniska, kroatiska, serbiska och spanska. I samband med förslagen om registrering och tillsyn av tolkför- medlingar, diskuterar vi den bristfälliga statistiken inom området. STOF anser att tolkar ansluter sig till fackliga organisationer i lägre grad än arbetstagare i andra sektorer vilket bidrar till att det är svårt att beräkna antalet aktiva tolkar i . STOF:s antagande om lägre fackligt medlemskap hos tolkar än andra tror STOF beror på att majoriteten av tolkarna är av utländsk härkomst och att tra- ditionen av fackligt medlemskap varierar kraftigt mellan olika länder. 1 Kammarkollegiets förteckning över auktoriserade tolkar och tolkar med speciell kompetens 2003. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och 11.1.2Kammarkollegiets auktorisation av tolkar Den statliga auktorisationen av tolkar infördes och regleras i förordning (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare, tidigare benämnd godkännande av tolkar och översättare (1975:590). Ansvaret för auktorisationen av tolkar vilar på Kam- markollegiet. Införandet av en statlig auktorisation berodde på att de som anlitar (beställarna av) tolkar har ytterst begränsade möjlig- heter att kontrollera tolkars kompetens. Med införandet av en stat- lig auktorisation ville statsmakterna säkerställa en viss kompetens hos de tolkar som klarat av auktorisationsprovet. Kammarkollegiet har möjlighet att auktorisera tolkar på 34 språk (bilaga 7). I talas det ytterligare ett drygt hundratal språk, inom vilka tolkning förekommer. Det illu- strerar på ett tydligt sätt den bristsituation som råder avseende auktoriserade tolkar och mängden språk för vilka tolkningskom- petens behöver säkras. En viktig faktor som hindrar Kammarkollegiet från att auktori- sera tolkar på flera språk är dels bristen på kompetenta examinatö- rer vid auktorisationsproven, dels att de som genomför proven har alldeles för bristfälliga kunskaper med en orimligt hög kuggnings- procent som resultat. Dessa problem tillhör de mer svårlösta frå- gorna inom tolkområdet. Innan en tolk kan bli auktoriserad måste vissa formella villkor vara uppfyllda. För att kunna auktoriseras krävs att tolken måste vara bosatt i (eller i en annan stat inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet), ha fyllt , inte har förvaltare enligt 11 kap. 7 § och vara känd för redbarhet och i övrigt lämplig som tolk. En auktorisation gäller och kan därefter förnyas i taget. För att få en förnyad auktorisation utan att genomgå nya prov måste en tolk ha varit verksam i yrket eller ha ägnat sig åt sådan språklig verksamhet som befäster kunskaperna i auktorisa- tionsspråket. Om Kammarkollegiet bedömer att tolkens verksam- het inte varit tillräckligt omfattande måste tolken genomgå ett nytt kunskapsprov. Tolkprovet består av två delar, en skriftlig och en muntlig del. För att få delta i den muntliga delen måste man vara godkänd i det skriftliga provet. Den skriftliga delen består av realiaprov; 50 frågor inom ämnesområdena sjukvård, sociala frågor, arbetsmarknad, allmän försäkring, vardagsjuridik samt allmän samhällskunskap. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och Terminologiprovet innehåller 100 facktermer inom ovanstående ämnesområden som skall översättas till svenska och 100 termer som skall översättas från svenska. Deltagande i det skriftliga provet är anonymt och inga hjälpmedel såsom lexikon och dylikt får användas. Efter den skriftliga delen blir de som fått godkänt kallade till muntligt prov som äger rum efter det skriftliga provet. I det muntliga provet ingår tolkningsprov liksom två till fyra rollspel inom ämnesområdena sjukvård, sociala frågor, arbetsmark- nad samt vardagsjuridik. Vilka rollspel som skall användas får tol- ken inte veta i förväg. Tolkens kompetens bedöms av en kommitté som består av flera experter på respektive språk. Hjälpmedel som ordböcker, papper och penna får tolken använda vid det muntliga provet. Det är inte bara språkkunskaperna som bedöms vid den muntliga delen av provet utan också tolkningstekniken dvs. att tol- ken måste för att bli godkänd tolka på ett tekniskt tillfredställande sätt, ha god informationsexakthet, rimlig hastighet och repliklängd. Ett förhör i tolkningsteknik och yrkesteknik ingår också i den muntliga delen. Den tolk som misslyckas i det muntliga provet kan försöka igen utan att göra om den skriftliga delen av provet. Erfarenheterna från Kammarkollegiets auktorisationsprov har visat att för godkännande krävs det i regel utmärkta kunskaper inte bara i språken utan även i terminologi och samhällskunskap varför den andel som klarar proven inte är så hög. deltog 183 personer i de skriftliga proven, 92 personer gick vidare till de muntliga proven. Av dessa blev 34 personer auktoriserade, dvs. anordna- des det allmän auktorisation i 22 språk . Antalet deltagare var störst i arabiska, ryska och sydkurdiska. Kammarkollegiet har förutom auktorisationsförfarandet också ansvar för att föra register över auktoriserade tolkar samt utöva tillsyn över tolkarnas verksamhet enligt förordningen (1985:613). Kammarkollegiet kan upphäva en auktorisation om tolken uppsåt- ligen gör orätt i sin verksamhet eller annars förfar på oredligt sätt. Om omständigheterna är mildrande får Kammarkollegiet i stället meddela en varning. Kammarkollegiet har givit ut ett samlande regelverk God tolk- sed (bilaga 8) som främst är avsedd som en vägledning för aukto- riserade tolkar i deras yrkesutövning. Den behandlar i första hand språktolkarnas situation men kan även vara vägledande för andra SOU 2004:15 Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och tolkar, exempelvis icke auktoriserade tolkar och teckenspråks- tolkar. Uttrycket God tolksed är ett samlande begrepp för det regel- verk som finns, den yrkeskodex som utvecklats bland tolkarna och den praxis som skapats av Kammarkollegiets tillsyns- och utveck- lingsverksamhet. De auktoriserade tolkarna skall i sin verksamhet följa god tolksed vilket bland annat innebär att de skall vara neu- trala i en tolkningssituation och att de endast skall översätta det som sägs så exakt som möjligt. Tolkutbildningens resursbehov och dimensionering ligger inte inom vårt uppdrag. Dessa frågor har likväl stor betydelse för tolk- förmedlingarnas möjligheter att rekrytera kompetenta tolkar och möta beställarnas efterfrågan på tolktjänster med kvalificerade tolkar. Vi har därför ansett det motiverat att ge en summarisk redo- görelse för tolkutbildningen, men lämnar utveckling och dimensio- nering av teckenspråkstolkning utanför, eftersom den delen inom tolkutbildningen inte berör vår utredning. Kontakttolkutbildning bedrivs både inom högskolan och inom folkbildningen. Det övergripande ansvaret för tolk- och översättarutbildningen, med undantag för den militära tolkutbildningen, vilar på () vid , som bilda- des . Enligt sin förordning (SFS 1993:920) har TÖI till upp- gift att anordna tolkutbildning och översättarutbildning fördela statsbidrag till kontakttolkutbildning mellan studieför- bund och folkhögskolor, utöva tillsyn över sådan verksamhet samt följa upp och utvärdera utbildningen fördela statsbidrag till teckenspråkstolks- och teckenspråks- lärarutbildning mellan folkhögskolor, utöva tillsyn över sådan verksamhet samt följa upp och utvärdera utbildningen svara för pedagogiskt och metodiskt utvecklingsarbete, initiera och samordna lexikaliskt arbete i och för utbildningarna aktu- ella språk samt vara engagerat i terminologiskt arbete med in- vandrarspråk främja forskning och utvecklingsarbete Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och verka för information och kompetensutveckling fungera som kontaktorgan i nordiskt samarbete. TÖI:s uppgifter och ansvar har tillkomst successivt breddats och ökat. Genom inträde i EU har fokus riktats mot konferenstolkutbildningarna och översättarutbildningarna. beslut att ge finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska ställning som minoritetsspråk har medfört att TÖI:s uppdrag även innefattar minoritetsspråk även inom folkbildningen. TÖI har emellertid anordnat tolkutbildning i finska och studerande med chib och samiska som tolkspråk har deltagit i kontakttolkutbildning inom folkbildningen och planeras en kurs i meänkieli (torne- dalsfinska). Även på högskolenivå anordnas tolkutbildning i samiska. är (för tolkning för döva studenter) knuten till TÖI. Kontakttolkutbildningen vid folkhögskolorna har mellan budget- åren 1991/92 och 2002, med vissa fluktuationer, minskat från 4 302 till 3 015 genomförda undervisningstimmar, alltså , medan antalet deltagare med smärre variationer varit ca 1 900 och antalet kurser 85–100. Studieförbunden har under samma tidspe- riod ökat antalet genomförda studietimmar från 2 061 till 3 804 dvs. nästan en fördubbling. har antalet deltagare i av stu- dieförbunden anordnade kurser/delkurser ökat från 500 till 1 218 och kurserna ökat från 52 till 100. TÖI konstaterar i sin årsredovisning för att blev ett mycket aktivt utbildningsår. Behovet av kontakttolk- utbildning ökade markant. Efterfrågan på bidrag till utbildning var större än vad som kunde beviljas inom ramen anslag. Dessutom anordnades inom folkhögskolan tolkutbildning i minoritetsspråk trots att anslaget till kontakttolkutbildning inte räk- nats upp för detta. Det totala antalet studietimmar har mellan 1999–2002 minskat från 7 796 till 6 819 som antalet deltagare ökat från 2 780 till 3 154. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och Den minskade utbildningsvolymen skall ses mot bakgrund av att anslaget till kontakttolkutbildning inom folkbildningen, förutom prisuppräkning, , legat på oförändrad nivå sam- tidigt som TÖI bedriver för utbildningen nödvändigt planerings- och utvecklingsarbete utan tillskott av medel. TÖI:s tolkutbildning på högskolenivå var från början huvudsak- ligen inriktad på invandringens behov. Allt eftersom utbildningsut- budet blivit mer diversifierat har en minskning skett av kontakt- tolkutbildningen inom högskolan. Detta beror framför allt på att medlemskap i krävde stora insatser för att utbilda svenska konferenstolkar och översättare. fick en del tolkutbildningar i språk som ryska, japanska och engelska en starkare inriktning mot affärstolkning. Universitetsutbildningen för tolkar vid TÖI har därigenom minskat från 61 registrerade 1999 till 12 studerande 2002, medan antalet studerande på översättarutbildningar ökat från 67 till 91 . Antalet studerande vid specialkurser för tol- kar var i stort sett oförändrat (154 respektive 143). Antalet fast anställda lärare för TÖI:s samtliga tolk- och översättarutbildningar har varit oförändrat 4 och antalet timarvoderade lärare har varit 65 . TÖI planerar framöver kontakttolkutbildning inom högskolan för 20 studerande och konferenstolkutbildning för minst 10 studerande. Poänggivande kontakttolkutbildning kan endast ges i språk som finns som ämne inom högskolan. Utbildningarna, som är på 40 poäng, skall förbereda för yrkesverksamhet som tolk och leda fram till den kunskaps- och färdighetsnivå som krävs för auktori- sation som kontakttolk. För tillträde till utbildningen krävs grund- läggande behörighet för högskolestudier samt särskild behörighet i form av högskolepoäng, eller motsvarande, och mycket goda kun- skaper i svenska och det andra tolkspråket. Dessutom skall man godkännas i ett antagningsprov. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och Kontakttolkutbildning anordnades vid 11 folkhögskolor och 13 studieförbundsavdelningar i 13 län och omfattade 63 språk. beräknar TÖI att kontakttolkutbildningen kommer att bedrivas vid 9 folkhögskolor och på 11 studieförbundsavdelningar2. Det finns inga formella förkunskapskrav för att få delta i kontakttolkutbildningen inom folkbildningen, dock bör deltagarna aktivt behärska svenska och det aktuella tolkspråket. Enligt TÖI bör man också ha allmänna kunskaper i samhällsfrågor både vad gäller och tolkspråkets land/länder. Deltagarna rekryteras ofta i samråd med tolkförmedlingar. Det förekommer inga kunskapsprov efter genomförd kontakttolkutbildning, dock ges ett intyg enligt en av TÖI utfärdad mall. Kontakttolkutbildningens huvudsakliga ämnesområden är social- och försäkringstolkning, sjukvårdstolkning, arbetsmarknadstolk- ning, juridikens grunder för tolkar samt rättstolkning. Grund- kursen skall innehålla , terminologi, tolketik, tolkningsteknik och tolkövningar. Kurser i huvudområdena inom grundutbild- ningen samt kurs i rättstolkning bör bestå av minst . Den vanligaste utbildningsformen är vecko- eller veckoslutskurser vid folkhögskolor eller studiecirklar . Tolk- och översättarinstitutets totala budget uppgick till , varav 34,5 avsåg utbildning till tolkar för döva/dövblinda, vuxenskadade döva och hörselskadade med mera och övriga tolk- och översättarutbildningar. Av de senare gick till översättarutbildningar, ungefär lika mycket till tolkutbildning och cirka 1,7 miljoner kro- nor till konferenstolkutbildning. Härtill kommer budget på för teckenspråkstolkning för döva studenter på . Därtill kommer kostnader för administration och ut- vecklingsarbete. Den forskning som förekommer vid TÖI är till största delen externfinansierad, egna budgeterade forskningsmedel uppgår till . har folkhögskolor och tolkutbildning sökt statsbidrag motsvarande totalt . 2 TÖI:s program för . Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och TÖI har inom anslagets ram kunnat tillgodose . Där- för har TÖI i ett brev till regeringen hemställt om att anslaget till kontakttolkutbildningen förstärks med för att möta behov till följd av ökad flyktinginvandring och ökat behov av asyltolkning och tolkning av hög kvalitet i kommu- nerna. Behov av tolkar har funnits och är en global angelägen- het. Så länge det har förekommit migration över land- och språk- gränser har människor ställts i situationer där de måste anlita en tredje person för att kunna kommunicera på ett sätt som gör att man får fram sitt budskap eller får hjälp med ett problem. På mot- svarande sätt har samhället haft behov av att på ett kvali- ficerat sätt kunna kommunicera med berörda personer i myndig- hetsutövning eller vid internationella kontakter. Tolkning inom EU-samarbetet är en central fråga för unionen och kostnaderna för tolkningen är ansenliga. Den nu pågående ut- vidgningen av EU accentuerar denna frågas betydelse i en rad avse- enden. Som vi påpekat ovan faller det dock inte inom vårt uppdrag att närmare diskutera tolkning till och från svenska i det interna- umgänget. Vilka faktorer bestämmer det samhälleliga behovet? Samhällets behov av tolkar bestäms av en rad faktorer; som antalet asylsökande, tillståndsgivningen, anhörig- och arbetskraftsinvand- ringens omfattning, invandrares kunskaper i svenska samt språk- kunskaper hos tjänstemän och andra samhällets företrädare. Vissa av dessa faktorer har samhället relativt små, i vissa fall inga, möjligheter att påverka. Detta gäller i första hand invandringens omfattning och sammansättning. Volymen på arbetskrafts- och anhöriginvandringen kan till viss del påverkas genom den reglerade invandringen, likaså antalet s.k. kvotflyktingar, medan antalet asyl- sökande endast i begränsad omfattning kan styras genom inter- nationell samverkan. Vad gemensamma asylregler inom EU-områ- det får för konsekvenser för flyktinginvandringen till går inte att överblicka. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och Härutöver bestäms efterfrågan på tolktjänster av invandrares och flyktingars språkliga kompetens (utbildningsbakgrund), förmåga och vilja att lära in ett nytt språk, effektiviteten i samhällets under- visning i svenska för invandrare och möjligheterna för invandrarna att få en plats på arbetsmarknaden3. Föreställningen att en effektiv svenskundervisning och en lång vistelsetid i skulle elimi- nera, eller i varje fall högst avsevärt reducera behovet av tolktjänster hos den enskilde, håller inte. Erfarenheten visar att även relativt goda kunskaper i svenska och lång bosättning i landet endast till viss del reducerar behovet av tolk i komplicerade kontakter med myndigheterna, exempelvis inom rätts- och polisväsendet. Flera studier visar dessutom att många äldre invandrare förlorar sin för- måga att behärska svenska språket. Möjligheterna att bedöma behovet av tolkar är mot denna bak- grund tämligen begränsade, i varje fall i ett längre perspektiv. Kort- siktigt kan man dock uppskatta behovet av tolkar utifrån antalet asylsökande och antalet relativt nyanlända flyktingar med tillstånd att stanna i och dessa gruppers språktillhörighet. Någon registrering av invandrare efter språktillhörighet förekommer inte i . i har de flesta vuxna invandrare som regel behov av tolk i sina kontakter med myndigheterna och myndigheterna å sin sida har behov av tolkmedverkan för att kunna klara sina ärenden. Prognoser angående behov av tolkar utförs inte. Behovet av tolktjänster möts när de uppstår och då anlitas de tolkar som står till buds, oftast via en tolkförmedling. Fluktuationer i invandringen och invandrarnas språktillhörighet, språkavstånd, studiekapacitet med mera försvårar naturligtvis att göra mer precisa uppskattningar av tolkbehovet för olika invandrargrupper.