sou · GSB331 · 2005-01-01 00:00:00 — I definitionen sägs uttryckligen att kvinnor kan utgöra en sådan grupp (women are specifically included in the definition of social group). Risk för kvinnlig könsstympning analyseras därför i regel mot bakgrund av denna förföljelsegrund. Två rättsfall nämns i . Det ena fallet handlar om en 16-årig flicka från . Flickan hade flytt till där hon sökte asyl under åberopande av att hennes föräldrar skulle tvinga henne att genomgå könsstympning i fall hon återvände till . Hennes fruktan för förföljelse bedömdes vara välgrundad och hon ansågs inte ha möjlighet att få skydd i hemlandet. Flickan erkändes som flykting med motiveringen att hon riskerade könsrelaterad förföljelse på grund av sin tillhörighet till en viss samhällsgrupp. I det andra rättsfallet gjordes en liknande bedömning. En kvinna från Njoro hade flytt till för att skydda sina två döttrar mot att könsstympas. Hon och hennes döttrar erkändes som flyktingar med hänvisning till att döttrarna vid ett återvändande till hemlandet riskerade att utsättas för könsrelaterad förföljelse. Enbart den omständigheten att en kvinna riskerar könsstympning vid ett återvändande till hemlandet är inte tillräcklig för att hon skall få flyktingstatus enligt nederländsk rätt. Däremot kan hon få subsidiärt skydd eftersom könsstympning anses strida mot och bedöms i förhållande till artikel 3 i EKMR. Om kvinnan är politiskt aktiv i sitt motstånd mot kvinnlig omskärelse och riskerar förföljelse på grund av sin politiska aktivitet kan emellertid detta förhållande leda till att hon klassas som flykting. Då är det hennes politiska aktivitet/åskådning som läggs till grund för beslutet och inte risken för könsstympning i sig. Detta synsätt åskådliggörs bl.a. i ett rättsfall angående en kvinna från som flytt från sitt hemland för att undvika könsstympning. Kvinnans far hade arrangerat ett äktenskap mellan henne och en äldre man. Ett villkor för äktenskapets ingående var att kvinnan genomgick könsstympning. Kvinnan vägrade att gå med på detta och förföljdes av sin far vilken var fast besluten att få ingreppet genomfört. The Dutch Immigration and () konstaterade i sitt beslut att kvinnan inte ville genomgå könsstympning, att hon inte hade något internt flyktalternativ eftersom fadern kunde hitta henne var helst hon befann sig i och att hon inte kunde söka skydd hos statsmakten eftersom kvinnlig omskärelse inte är en olaglig handling i och då dess polisväsende inte ingriper mot lokala traditioner. Vidare konstaterads att en kvinna som inte låter omskära sig riskerar social utstötning i eftersom ingen vill ha med en sådan person att göra. Dessa omständigheter var enligt IND inte tillräckliga för att kvinnan skulle betraktas som flykting eftersom hon inte offentligen kritiserat traditionen med könsstympning och inte heller deltagit i någon organiserad kampanj mot könsstympning. har infört nya kriterier vid bedömningen av ärenden där frågan om risk för könsstympning aktualiseras. Risken för könsstympning skall även fortsättningsvis bedömas mot bakgrund av artikel 3 i EKMR. Det som är nytt är att uppehållstillstånd skall ges om det konstateras att en kvinna/flicka riskerar att könsstympas vid ett återvändande till hemlandet. Sökandes egen inställning till ingreppet är utan betydelse. En kvinna skall alltid tillfrågas om hon löper risk att bli föremål för krävdes att kvinnan själv anförde att det fanns en risk härför och att hon motsatte sig ingreppet. för inte statistik över vilka grunder som åberopas i en asylansökan, men det är ingen tvekan om att ansökningar som grundar sig på risk för kvinnlig könsstympning är ovanliga. har ingen sådan ansökan legat till grund för ett beslut om flyktingstatus eller alternativt skydd (subsidary protection). Enligt portugisisk rätt kan en konstaterad risk för könsstympning vara ett fullgott skäl för att ge en person flyktingstatus. Den relevanta förföljelsegrunden är då tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Könsstympning anses vara en oacceptabel handling som riktar sig mot en grupp personer som delar en eller flera medfödda egenskaper, såsom ålder och kön. Gruppen kan definieras utifrån att den består av unga människor som hör till den målgrupp som i flera riskerar könsstympning. I är det ovanligt att risk för kvinnlig könsstympning åberopas som det huvudsakliga skälet för asyl. En sådan ansökan kan leda till flyktingstatus, men det är inte alla fall där risken för kvinnlig könsstympning aktualiseras som leder till en sådan bedömning. Man skiljer mellan fall där en kvinna grundar sin ansökan på risken för att utsättas för själva ingreppet och fall där hon riskerar social utstötning eller straff på grund av att sin vägran att underkasta sig könsstympning. Själva ingreppet anses vara att likställa med tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling. I det första typen av fall där kvinnans fruktan hänför sig till själva ingreppet kan hon, om internt flyktalternativ saknas, få uppehållstillstånd på humanitära grunder (subsidary protection). I den andra typen av fall kan kvinnan ges flyktigstatus om hennes vägran att genomgå könsstympning kan leda till repressalier som är att jämställa med tortyr eller annan inhuman eller omänsklig behandling. I ges en kortfattad beskrivning av ett ärende där risken för kvinnlig könsstympning varit föremål för Fallet rör en kvinna från som mot sin vilja tvingats att gå med i en folkgrupp () där kvinnlig könsstympning var en del villkoren för anslutning. Kvinnan hade själv blivit omskuren och tvingades att utföra detta ingrepp på andra, vilket hon vägrade. Kvinnan bedömdes vara flykting. Av beskrivningen framgår inte vilken förföljelsegrund som ansågs vara tillämplig och det är oklart om kvinnan riskerade att ånyo utsättas för omskärelse. har endast haft ett ärende där frågan om risk för könsstympning varit aktuell. Detta ärende, som ännu inte är avgjort, avser en kvinna från och hennes dotter. Som grund för asyl har kvinnan åberopat bl.a. att dottern riskerar att könsstympas om de återvänder till hemlandet och att kvinnor som inte underordnar sig denna sedvänja blir socialt utstötta i . Frågan om könsstympning har även varit aktuell i ett annat ärende . Ärendet prövades emellertid inte i sak eftersom sökandena lämnade landet innan det avgjordes. Om det i ett ärende skulle konstateras att en kvinna/flicka riskerar könsstympning vid ett återvändande till hemlandet och att hon inte har en reell möjlighet att skydda sig mot ingreppet, skulle hon få uppehållstillstånd (subsidary protection) i . Grunden för uppehållstillståndet skulle vara att det föreligger hinder mot att utvisa kvinnan/flickan. En risk för könsstympning kan inte ligga till grund för ett beslut om flyktingskap i . har inte haft något asylärende där frågan om risk för kvinnlig könsstympning aktualiserats. En sådan ansökan skulle kunna leda till flyktingstatus i eftersom risken för kvinnlig könsstympning skulle kunna kopplas till kvinnans tillhörighet till en viss samhällsgrupp. En sådan tolkning anses vara förenlig med såväl som den litauiska lagens definition av flyktingbegreppet. Även om en kvinna som riskerar könsstympning i hemlandet skulle kunna anses som flykting i är det troligare att hon skulle ges subsidiärt skydd med motiveringen att könsstympning strider mot artikel 3 i EKMR och att det därför föreligger ett förbud mot att återsända henne till hemlandet. har inte haft något asylärende där risken för kvinnlig könsstympning åberopats som asylskäl. Skulle ett sådant fall bli föremål för prövning skulle risken för könsstympning kunna ligga till grund för ett beslut om flyktingstatus med hänvisning till förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Om förutsättningarna för flyktingskap i det enskilda fallet inte skulle anses uppfyllda skulle uppehållstillstånd kunna meddelas på humanitära skäl. har inte haft något asylärende som involverat frågan om risk för kvinnlig könsstympning. Ett sådant ärende skulle kunna leda till att sökanden bedömdes som flykting med stöd av förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Om man beaktar det totala antalet asylansökningar från kvinnor som kommer från länder där kvinnlig könsstympning praktiseras är det i förhållandevis få ärenden där risk för könsstympning åberopas som grund för asyl. I kan ärenden som involverar kvinnlig könsstympning leda till bedömningen att sökanden är flykting. Det gäller både när sökanden åberopar en risk för att utsättas för könsstympning samt i fall där ingreppet redan har ägt rum och det skett under tvång. Stor vikt läggs vid sökandens inställning till kvinnlig könsstympning och ett bifall till ansökan förutsätter att sökanden vägrar eller har vägrat att underkasta sig ingreppet. I regel bedöms alla former av kvinnlig könsstympning som förföljelse. I finns två prejudicerande rättsfall där frågan om kvinnlig könsstympning har legat till grund för flyktingskap. Det ena prejudikatet, som var det första rättsfallet med denna utgång, meddelades 1996.2 Det handlar om en 19-årig kvinna som tillhörde en klan i norra (Tchamba-Kunsutu Tribe) inom vilken kvinnlig könsstympning allmänt praktiserades. Kvinnan hade tvingats in i ett polygamiskt äktenskap när hon var och fruktade att hon skulle bli tvungen att genomgå könsstympning före det att äktenskapet konsumerades. fann att kvinnans fruktan var välgrundad och att hon riskerade förföljelse på grund av sin tillhörighet till en samhällsgrupp bestående av kvinnor från Tchamba-Kunsuntu klanen som ännu inte genomgått kvinnlig könsstympning, vilken sedvänja praktiseras av klanen, och som motsätter sig ingreppet. Det andra rättsfallet handlar om en kvinna som var förutbestämd att bli drottningmoder i en klan (Nkumussa). Klanens tradition krävde att en blivande drottning förblev oskuld fram till utnämningen och att hon skulle bestraffas om det uppdagades att hon inte var det. Traditionen föreskrev vidare att den blivande drottningen skulle undersökas av äldre klanmedlemmar för att fastställa att hon verkligen var oskuld. Den asylsökande kvinnan, som genomgått könsstympning, fruktade att det vid en sådan undersökning skulle framgå att hon inte var oskuld och att hon skulle bestraffas härför. Kvinnor som riskerar könsstympning kan få flyktingstatus i . Könsstympning anses vara en form av förföljelse som har sin grund i kvinnans tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Det finns flera kanadensiska rättsfall som behandlar frågan om könsrelaterad förföljelse och det finns många exempel där risken för sådan förföljelse kopplats till sökandens tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Gemensamt för flera av rättsfallen är att besluten innehåller en ganska detaljerad beskrivning av den aktuella samhällsgruppen, t.ex. kvinnor från som är föremål för tvångsäktenskap, bulgariska kvinnor som misshandlas av sina män vilka har en inflytelserik ställning inom statsapparaten, kvinnor i som är gifta med män som misstänks vara anhängare till Mujahadin, osv. 2 Matter of Kasinga, 21 I & N Dec. 357,US (1996). Förföljelse enbart på grund av kön eller sexuell läggning kan inte leda till flyktingstatus i . En person som riskerar köns- stympning vid ett återvändande till hemlandet kan däremot få uppehållstillstånd i enligt reglerna om skyddsbehövande i övrigt. Ärenden där det konstateras att den asylsökande själv löper risk för könsstympning är cirka femton stycken . Utgången av en sådan ansökan kan emellertid ha betydelse för betydligt fler personer, eftersom , liksom andra länder, tillämpar principen om familjens enhet. Om uppehållstillstånd ges till en flicka med motiveringen att hon riskerar att könsstympas vid ett återvändande till hemlandet får hennes familjemedlemmar i regel också uppehållstillstånd här. Av rapporten framgår att ländernas tillämpning och tolkning av flyktingdefinition varierar, men att majoriteten av länderna har en lagstiftning eller en praxis som gör det möjligt att klassificera kvinnor som riskerar könsstympning som flyktingar. Vanligen motiveras beslut om flyktingstatus med att kvinnorna riskerar förföljelse (könsstympning) därför att de tillhör en viss samhällsgrupp (kvinnor som lever i länder där sedvänjan praktiseras). Av de länder som besvarat frågorna är det endast , , och som inte godtar att risk för könsstympning kan ligga till grund för flyktingskap. Den samtida användningen av begreppet kön och genus Sex, gender, kön och genus – inledande om begreppens utveckling och tillämpning Den vanligaste uppfattningen om skillnaden mellan begreppen kön och genus är att kön betecknar enbart biologi och genus sociala relationer. Begreppen används dock på ett mycket mer komplicerat sätt än så. I definieras kön som en biologisk term, men också som ett ord som används för en rad olika politiska och sociala företeelser, t.ex. könsdiskriminering, missgynnande av personer vilket har direkt eller indirekt samband med deras köns- tillhörighet bl.a. på arbetsmarknaden, i undervisningen och inom kyrkan, könsmaktsystem, strukturer och processer som ligger till grund för mäns samhälleliga dominans över kvinnor, könsroll, socialt och kulturellt betingade skillnader mellan könen, osv.1 definieras dels som inom biologisk klassifikation detsamma som släkte, dels som en grammatisk kategori som ursprungligen avspeglade framförallt skillnaderna mellan levande – icke levande och manligt – kvinnligt. Bortsett från att ordet kan ha denna betydelse, definieras genus som en term för både sociala och symboliska kulturella fenomen, t.ex. de föreställningar, idéer och handlingar som sammantagna formar människors sociala kön den kulturella process som tillskriver såväl människor som symboliska förhållanden och institutioner kollektiva s.k. könsegenskaper de och rum varierande formerna av vad som uppfattas som manligt och kvinnligt.2 De båda termerna, dvs. kön och genus, överlappar delvis varandra. Begreppet kön är emellertid kopplat till fysiska kroppar och den praktiska verkligheten, medan genus har en koppling till symboliska idealvärldar. 1http:// 2http:// , antropologen som introducerade begreppet sex/gender system inom den engelskspråkiga kvinnovetenskapen 1975, säger att gender är en socialt påtvingad uppdelning av (de biologiska) könen.3 synliggör att socialt och biologiskt kön är olika, men ändå intimt sammankopplade och beroende av varandra. använder inte bara sex/gender som ett oskiljbart begreppspar, utan som ett begrepp. Juristen och statsvetaren , som har gjort framstående internationellt arbete inom området kvinnors mänskliga rättigheter, speciellt vad gäller massvåldtäkterna mot kvinnor i det , använder oftast begreppet gender, men också begreppet sex discrimination. Hon ser begreppen som i det närmaste synonyma, utan någon motsättning.4 Enligt de forskare som föredrar könsbegreppet framför genusbegreppet har kön koppling såväl till det fysiska, som till en rad politiska och sociala praktiker och relationer mellan män och kvinnor. Idéhistorikern konstaterar t.ex. att [d]et svenska och nordiska begreppet kön har vidare innebörd än det engelska sex, vilket är mer begränsat till biologiskt kön/sexualitet. Det nordiska kön innefattar mycket av det som i engelskan ses som gender.5 Det nyfunna behovet i att använda begreppet genus som komplement eller ersättning för kön hör ihop med en viss teoretisk strömning inom akademin som kallas poststrukturalism. Samtida användning av genus, fas 1 – Samhället och det fysiska som två skilda världar I den samtida debatten används genusbegreppet ofta i samband med s.k. poststrukturalistisk teori, även kallad postmodernistisk teori. Det är en teori som fokuserar mindre på relationer mellan människor eller materiella strukturer, och mer på språk och idéer. Poststrukturalismen menar att samhälleliga maktstrukturer och institutioner inte är lika viktiga och att fokus i stället bör ligga på hur idéer skapas, hur språket formar verkligheten och på kulturella aspekter av samhället. Språket och symbolerna ses som det primära, 3Gayle , The traffic in women – notes on the political economy of sex i Toward and Anthropology of Women, red. Press (1975), s. 179. 4Catharine A. , Feminism Unmodified – Discourses on Life and (1987), s. 32 ff. 5Eva Gothlin, Kön eller genus? Nationella sekretariatet för genusforskning (1999), s. 13. inte samhället; språket anses till och med skapa verkligheten och inte tvärtom. Poststrukturalismen skapades inom antropologin och språkvetenskapen (inspirerad av de franska filosoferna m.fl.) och används huvudsakligen inom litteratur- och filmvetenskap, m.m. Den har alltså sina rötter i humaniora, inte i samhällsvetenskapen.6 Historikern , som införde begreppet genussystemet i , säger att genus kan förstås som föränderliga tankefigurer män och kvinnor(där den biologiska skillnaden alltid utnyttjas).7 Enligt henne skapar begreppet genus en tydlig förståelse av att nu talar vi om symboler, idéer, föreställningar, stereotyper. Vi talar om det artificiella könet.8 Statsvetaren . Jonasdottir kritiserar begreppet genus och sammanfattar sin kritik så här. är teorier om föreställningar om kön (stereotypa idéer, dualistiska tankemönster och symbolik, osv.) snarare än teorier om kön som sociala realiteter (som förvisso inkluderar tankar och idéer). Hon tillägger att den lingvistiska strukturalismen, som genusbegreppet hör samman med, är oförenlig med andra samhällsvetenskapliga teoribyggen eller paradigmer i flera viktiga avseenden, t.ex. realismen som inte lika ensidigt betonar idéerna eller tankefigurerna.9 Historikern visar att forskningen ofta använder sig på en konkret empirisk nivå av begreppet kön, medan genusbegreppet används mer på en övergripande abstrakt nivå.10 Juristen skriver i sin avhandling att genus avser både den biologiska och den sociala aspekten av könet, att vilket genus en människa har formas i en ständigt pågående process i relation till andra människor och föreställningar om genus men att [g]enus är emellertid ett problematiskt begrepp 6Gunilla , ämnessakkunnig på . 7Yvonne , Genussystemet – reflexioner kring kvinnors sociala underordning i Kvinnovetenskaplig tidskrift nr. 3 (1988), s. 51. 8Yvonne , Konstruktion och förändring – genus som vetenskap i Kvinnovetenskaplig tidskrift nr. 3–4 ( 1998). genussystemsmodell har kritiserats. Bl.a. av statsvetarna som menar att den inte kan användas för att svara på frågan om orsaker, och att den inte har en analys av makt och dominans, specifikt mäns dominans över kvinnor. Modellen handlar endast om normer. Se , Debatten om begreppen – genus i Kvinnovetenskaplig tidskrift 1980–1998 i Kvinnovetenskaplig tidskrift, nr. 2 (1998), s. 38. 9Anna G. Jonasdottir, Varför använda genus när kön redan finns ? I NIKK magasin (för kvinno- och könsforskning), nr. 2 (1998), s. 8. 10Åsberg, a.a., s. 38. när frågan rör konkreta personer. I sådana fall väljer jag att använda termen kön.11 Inom genusforskningen har utvecklingen gått mot en högre abstraktionsnivå för begreppet genus och en större marginalisering av begreppet kön. Det hör ihop med att betydelsen av de två begreppen har genomgått en förskjutning, från en uppdelning mellan biologi/social till konkret/symbolisk. Samtida användning av genus, fas 2 – Det fysiska finns inte, det finns bara idéer har utvecklingen inom genusforskningen gått ännu längre bort från den konkreta världen med människor, institutioner och samhällsstrukturer, och en del debattörer influerade av den s.k. queerteorin avfärdar helt existensen av fysiska kroppar, eller åtminstone att de skulle vara relevanta i människors liv. Litteraturvetaren , kanske den mest tongivande portalfiguren inom queerteorin och poststrukturalismen, hävdar att kön (kroppen) är lika kulturellt konstruerat som genus (det sociala). Enligt är kvinnlig eller manlig identitet någonting man väljer, som man väljer ett klädesplagg.12 Hon menar att det finns idéer och normer, men ingenting utanför dessa som skapar dem. Enligt skapas och förändrar normerna sig själva utan mänsklig påverkan. Hon avfärdar begreppet social konstruktion eftersom det betyder att det finns någon eller något som konstruerar människor till kvinnor eller män, annat än konstruktionerna själva.13 Det finns alltså enligt ingen fysisk verklighet bakom idéerna. Internationellt och i har många forskare ifrågasatt om det här är en teori som verkligen kan tas på fullt allvar, men den har trots detta ett stort inflytande. En del poststrukturalister har börjat använda begreppet kön, i en total begreppsomvändning, på samma sätt som genus tidigare användes. De använder kön i betydelsen socialt kön, och biologiskt kön har ingenting som helst med saken att göra, någon koppling mellan de två finns inte. Kön ses som en yta, en lek, eller en iscensättning,14 t.ex. ses smink och kjol som ett uttryck för kön.15 11Eva-Maria , och rätt – en problematisering av föreställningen om rätten. Iustus (1997), s. 12. 12Lena , , (2003), s. 140. 13Marianne , Bortom kön? Om makt och sexualitet i Kvinnovetenskaplig tidskrift, nr. 1 (1998), s. 25. 14Liljeström, a. a., s. 31. Feministisk teori och praktik grundas i en analys av de sociala, ekonomiska och politiska kopplingarna mellan biologiskt och socialt kön. Det sociala könet eller könsrollerna skapas politiskt av människor, i sociala sammanhang och av manssamhällets institutioner. Enligt feminismen är det centrala varken kroppen i sig eller de sociala normerna i sig, utan hur de är sammanbundna i olika strukturer.16 Feminismens problemförklaring är att människor förtrycks genom sociala normer för att de har en viss kropp, i detta fall kvinnokroppen; problemet är att kvinnor socialiseras till underordning, diskrimineras och förtrycks med ursäkten att deras kropp gör dem underlägsna eller passande för underordning. Kvinnor (och flickor) förtrycks och diskrimineras i samhället därför att de biologiskt är kvinnor – det är inte kvinnors biologi i sig som förtrycker dem, utan biologin används som en ursäkt för att skapa sociala normer (könsroller) som används för att förtrycka dem. Kvinnor förtrycks, inte för att de är feminina eller maskulina i olika hög grad, inte för att de t.ex. är omtänksamma eller aggressiva eller gillar bilmekanik eller smink, utan på grund av sin fysiska könstillhörighet, som den tolkas i ett patriarkalt samhälle. Om normerna flöt fritt utan att kopplas till fysiska människor via kroppen, så som främst queerteorin hävdar, skulle de inte kunna fungera eller upprätthålla en hierarki.17 Sociologen , som inte använder begreppet genus, förklarar att när vi definierar människan som en social konstruktion betyder det också att vi ser henne som en komplex och fysisk enhet [som] har en biologisk kropp med vilken hon/han uttrycker sina känslor. Det innebär inte att det sociala könet är en ytlig roll. Nej, en social konstruktion är lika fast och genuin som en uppsättning gener. Själva kärnan i begreppet hänvisar till att man upplever sitt sinne, sina egenskaper och känslor som medfödda och naturliga.18 Statsvetaren skriver 15Victor Bernhardtz, Könsidentitet är inget vi föds med i . 16Historikern menar t.ex. att symbolisk mening hör samman med materialitet, dels genom att den är knuten till kroppar på så sätt att maskulinitet knyts till män och femininitet till kvinnor, dels genom att den knyts till samhällets institutioner, genom att maskulinitet, därmed män, får makt. Se , Mening, makt, materialet – ett försök att förena realistiska och poststrukturalistiska positioner i Häften för kritiska studier, nr. 4 (1998), s. 7. 17Gunilla , ämnessakkunnig på . 18Carin , Det kallas manshat – en bok om feminism. Anamma (1996), s. 16–17. också om kön, och menar att kärnan i könsskillnader är makt, alltså att kön skapas politiskt och med kvinno- eller manskroppen som rättfärdigande grund.19