sou · GSB320d3 · 2005-01-01 00:00:00 — 8Genetisk information i försäkringssammanhang Försäkringsbolagens rätt och möjlighet att efterfråga och beakta information från genetiska undersökningar har diskuterats och ofta sammankopplats med frågor som rör möjligheten för arbetsgivare och andra utomstående att få tillgång till sådan information. När det gäller över- väganden och de uttalanden som gjordes i regeringens proposition om användning av genteknik på människa, m.m. (prop. 1990/91:52) och i socialutskottets betänkande 1990/91:SoU10 kan hänvisas till framställningen under 6.2.1 i det föregående. I den tidigare nämnda departementspromemorian Genetisk integritet (Ds 1996:13) föreslogs att det skulle vara straffbelagt att vid behandlingen av en ansökan om försäkring efterfråga eller an- vända genetisk information eller resultatet av genetisk undersök- ning som hänför sig till en annan person. Det skulle också vara för- bjudet att fråga om genetisk undersökning har utförts eller att fråga om släktingars eventuella genetiskt betingade sjukdomar. Promemorian remissbehandlades och ett åttiotal remissinstanser yttrade sig. I korthet kan sägas att flertalet remissinstanser till- styrkte förslagen, medan och Finans- inspektionen avstyrkte dessa. Bland annat och de juridiska fakulteterna vid respektive ansåg att frågan borde utredas ytterligare. De erinringar mot för- slagen som framfördes i remissvaren var i huvudsak av rättslig eller principiell art. Under beredningen av departementspromemorian framgick att en rad frågor krävde ytterligare analys. Regeringen beslutade därför att tillsätta en arbetsgrupp inom regerings- kansliet med uppgift att bereda frågan vidare. Gruppens arbete ut- gjorde till stor del underlag för regeringens skrivelse Genetisk integritet (skr. 1998/99:136), som överlämnades till i Genetisk information i försäkringssammanhang I denna skrivelse redovisades ett avtal som staten och kort träffat angående genetisk information i försäkringssammanhang. En närmare redogörelse för avtalet lämnas i avsnitt 8.2.4. I den nämnda skrivelsen drog regeringen slutsatsen att det är nödvändigt att skapa bättre garantier för att genetisk information om den enskilda människan inte missbrukas eller används på ett sätt som är diskriminerande för den enskilde, men att det för när- varande inte var möjligt att införa en heltäckande reglering av an- vändningen av genetisk information. Regeringen bedömde att ut- formningen av skyddet för den genetiska integriteten behövde övervägas ytterligare, bl.a. på arbetslivets område. Frågan om den genetiska integriteten innefattade enligt regeringen flera svåra överväganden. Den var av sådan karaktär att den borde bli föremål för en övergripande utredning innan lagstiftaren kunde ta slutlig ställning till hur skyddet bäst bör utformas. , som behandlade regeringens skrivelse i sitt betänkande om genetisk integritet (bet. 1999/2000:SoU5), underströk att en kommande utrednings uppgift inte borde begränsas till att endast avse frågor som berör diskriminering på grund av det genetiska arvet utan bör vara så heltäckande som möjligt. Regeringsskrivelsen och utskotts- betänkandet kom sedan att ligga till grund för kommitténs upp- drag. I sammanhanget kan slutligen nämnas att avgav betänkandet Att spränga gränser, bioteknikens möjligheter och risker (SOU 2000:103). I betänkandet behandlas användningen av genteknik på människa och en skiss till lagstift- ning läggs fram. Frågan om genetisk information skall få användas i försäkringssammanhang nämns. Kommittén, som ansåg att det borde finnas regler avseende bland annat försäkringsgivares rätt att efterfråga resultat från genetiska undersökningar, avstod emellertid från att lämna förslag i den delen. Försäkringsbolagens verksamhet regleras i första hand i försäk- ringsrörelselagen (1982:713; FRL) medan regler om själva försäk- ringsavtalet mellan försäkringsbolaget och försäkringstagaren, såvitt Genetisk information i försäkringssammanhang gäller livförsäkring och annan personförsäkring, följer av lagen (1927:77) om försäkringsavtal (FAL). Utländska försäkringsgivares rätt att bedriva verksamhet i regleras av lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares verksamhet i . I svensk rätt saknas lagregler om användningen av genetisk information i försäkringssammanhang. Däremot finns som fram- gått vissa frivilliga åtaganden från försäkringsbranschens sida, i form av ett avtal mellan branschorganisationen och staten. En privat försäkring uppkommer genom ett avtal mellan två parter, dvs. försäkringsgivaren och försäkringstagaren. Det är vidare van- ligt förekommande att försäkringstagaren ingår avtalet för annan, exempelvis en grupp anställda (gruppförsäkring). Avtalsrätten bygger på principerna om rätten för var och en att fritt ingå avtal och förpliktelsen för avtalsparterna att infria avtalet. Huvudregeln är att parterna själva skall kunna bestämma om de över huvud taget vill avtala, med vem avtalet skall ingås och om innehållet. I lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på för- mögenhetsrättens område (avtalslagen) finns allmänna bestäm- melser om avtals ingående och när avtal är ogiltiga. I FAL finns ytterligare bestämmelser om träffande av försäkringsavtal. Både vissa av de allmänna bestämmelserna om avtals ogiltighet i avtals- lagen och vissa bestämmelser i innebär att en avtalspart kan ha skyldighet att ge sin motpart upplysningar vid ingående av avtal (upplysningsplikt). Utgångspunkten är att parter skall ha möjlighet att bedöma risker och fördelar med att ingå ett visst avtal. Vid försäkringsavtal anses det särskilt viktigt att det lämnas riktiga och fullständiga uppgifter vid avtalets ingående. Det är därvid väsentligt att försäkringstagaren lämnar uppgifter av betydelse för den för- säkrade risken. Ofta får försäkringstagaren besvara frågor om förhållanden som är av intresse för riskbedömningen. Detta får särskild praktisk betydelse vid liv- och sjukförsäkringar. I dessa fall får försäkrings- tagaren lämna upplysningar som rör hälsan. Den som önskar en privat livförsäkring får därför av naturliga skäl inte sällan besvara frågor som är av integritetskänslig natur. En upplysning som regel- mässigt efterfrågas vid tecknande av livförsäkring är om försäkringstagaren genomgått en HIV-test och vad som var resultatet Genetisk information i försäkringssammanhang av denna undersökning. Andra frågor gäller om försäkringstagaren varit sjukskriven , har behand- lats av läkare för sjukdom eller äter medicin av något slag. Avtalet innebär regelmässigt att försäkringstagaren ger försäkringsbolaget fullmakt att infordra medicinska journaler. Uppgifterna i dessa används i bolagets riskbedömning. Det är mot denna bakgrund man skall se de särskilda regler om försäkringstagarens upplysningsplikt som finns i 4–10 §§ FAL. Dessa regler avser personförsäkring men också skadeförsäkring, såvitt den senare inte regleras av konsumentförsäkringslagen (1980:38). Upplysningsplikten är dock begränsad på flera sätt. Den avser inte förhållanden som försäkringsgivaren känt till eller bort känna till. Upplysningsplikten gäller dessutom endast förhållanden som är av betydelse för försäkringsgivaren (9 § FAL). Om försäkringstagaren vid avtalets ingående svikligen uppgivit eller förtigit något som kan antas vara av betydelse är avtalet enligt 4 § FAL ogiltigt. Samma sak gäller om försäkringstagaren har upp- givit eller förtigit något under sådana omständigheter att det skulle strida mot tro och heder att åberopa avtalet. Bestämmelsen mot- svarar de allmänna ogiltighetsreglerna i 30 och 33 §§ avtalslagen. Om försäkringstagaren lämnar felaktiga uppgifter utan att han eller hon insett eller bort inse att de var oriktiga påverkar felet inte försäkringsgivarens skyldigheter enligt avtalet (5 § FAL). Även när försäkringstagaren lämnar oriktiga uppgifter, som han eller hon inser är felaktiga utan att det är fråga om svek eller liknan- de eller som han eller hon borde inse är felaktiga, kan försäkrings- bolaget enligt 6 § FAL under vissa omständigheter vara befriat från sina skyldigheter enligt avtalet. Så är fallet om det kan antas att för- säkringsavtal aldrig skulle ha träffats om det verkliga förhållandet varit känt. Det vanliga är dock att försäkring visserligen skulle ha meddelats men på andra villkor. Det finns då två möjliga regler att tillämpa varav endast en, prorataregeln, är tillämplig vid person- försäkring. Prorataregeln innebär att försäkringsgivarens ansvar jämkas till vad det hade blivit om riktiga upplysningar lämnats. Det andra alternativet som dock inte tillämpas vid personförsäkring är den s.k. kausalitetsregeln. Det avgörande blir här om försäkrings- tagaren kan styrka att det oriktigt uppgivna förhållandet saknat be- tydelse för försäkringsfallets inträffande eller skadans omfattning. På motsvarande sätt gäller att, om försäkringstagaren förtiger en känd uppgift och om han eller hon insett eller borde ha insett dess betydelse, försäkringsgivaren kan vara befriad från sina Genetisk information i försäkringssammanhang skyldigheter enligt avtalet. Förutsättningen är att förtigandet är vårdslöst. I FRL regleras de offentligrättsliga och associationsrättsliga sidorna av försäkringsbolagens verksamhet. Regleringen innefattar vissa all- männa principer. gällde en s.k. skälighetsprincip som bestod av tre olika delar: ett krav på skälighet i och kostnader (premie- och kostnadsskälighet), ett krav på skäliga villkor utöver (vill- korsskälighet) samt ett krav på skälighet i skaderegleringen (skade- regleringsskälighet). Principen utmönstrades ur lagen , men gäller fortfarande för de avtal som tecknats och även när sådana avtal förnyas, om inte annan överenskommelse träffas. Att skälighetsprincipen togs bort motiverades bl.a. av en önskan att främja konkurrens och produktutveckling. Premierna skulle – på samma sätt som i och för sig ansågs kunna ske redan tidigare – kunna bestämmas solidariskt utan krav på att en försäkringstekniskt beräknad högre risk gäller för vissa utsatta försäkringstagare. Trots att skälighetsprincipen är borttagen förutsätts det fortfarande i lagstiftningen att premierna skall vara betryggande. Grundläggande för verksamheten är enligt nuvarande regler i 1 kap. 1 a § FRL att den skall bedrivas med en för rörelsens om- fattning och beskaffenhet tillfredsställande soliditet, likviditet och kontroll över försäkringsrisker, placeringsrisker och rörelserisker, så att åtagandena mot försäkringstagarna och andra ersättnings- berättigade på grund av försäkringarna kan fullgöras. Vidare före- skrivs att verksamheten skall bedrivas enligt god försäkrings- standard. I 7 kap. 4 § finns en bestämmelse som innebär att för bl.a. livförsäkringar skall grundas på antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntesats samt driftskostnader som var för sig är betryggande. En avvikelse får ske om den är försvarlig med hänsyn till bolagets ekonomiska situation. I författningskommentaren sägs bl.a. att premierna inte får bestämmas på ett sådant sätt att det systematiskt och varaktigt måste tillföras bidrag från andra medel än premierna och dess avkastning. En motsvarande bestämmelse återfinns i artikel 19 i tredje livförsäkringsdirektivet (dvs. Genetisk information i försäkringssammanhang direktiv /96/EEG av om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livförsäkring och om ändring av direktiven /267/EEG och 90/619/EEG). Enligt 7 kap. 1 § gäller vidare att ett försäkringsbolags försäkrings- tekniska avsättningar skall motsvara belopp som erfordras för att bolaget skall kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av ingångna för- säkringsavtal. Sådana avsättningar beräknas delvis med statistiska och försäkringsmatematiska metoder. utövar tillsyn över att verksamheten i ett försäkringsbolag bedrivs i enlighet med försäkringsrörelselagen och andra författningar som reglerar försäkringsbolagets näringsverk- samhet. 8.2.4Avtalet mellan staten och Mellan staten och ingicks ett avtal om genetiska undersökningar i samband med teck- nande av eller utökande av redan tecknad liv- eller sjukförsäkring. (Avtalet bifogas betänkandet som bilaga 2.) I avtalets inledande bestämmelse anges att avtalet är träffat mellan staten och för de försäkringsbolag som är medlemmar i förbundet och som i marknadsför vad som försäkrings- avtalsrättsligt avses som liv- eller sjukförsäkring. De berörda för- säkringsbolagen har en marknadsandel avseende livförsäkringar i om beräknat i premieinkomster och beräknat i tillgångar i bolagens balansräkningar. Beträffande sjuk- försäkringar har de berörda försäkringsbolagen hela den svenska marknaden. Samtliga försäkringsbolag som marknadsför individuell traditionell liv- och fondförsäkring är medlemmar i . Avtalet avser liv- och sjukförsäkring. Så kallade barnförsäkringar, som till sin försäkringsavtalsrättsliga karaktär är kombinerade sjuk- och olycksfallsförsäkringar för barn – vanligtvis med giltighet – omfattas inte av avtalet. Inte heller tjänstegruppliv- eller avtalsgruppsjukförsäkring, där det enda kravet för försäkrings tecknande är full arbetsförhet, omfattas av avtalet. I 2 § finns en bestämmelse som ger en uttömmande definition av vilka olika typer av genetiska undersökningar som omfattas av av- talet. Med presymtomatisk genetisk undersökning enligt första Genetisk information i försäkringssammanhang punkten avses undersökningar för att fastställa om en person har ett dominant ärftligt sjukdomsanlag som kommer att leda till sjuk- dom senare i livet. Begreppet prediktiv genetisk undersökning en- ligt andra punkten omfattar undersökningar i syfte att granska friska människors arvsanlag för att beräkna sannolikheten för att personen kan komma att drabbas av sjukdom senare i livet. Tredje punkten behandlar genetiska undersökningar för att påvisa eller utesluta att en person bär anlag för en ärftlig sjukdom som visar sig först i senare generationer. En genetisk undersökning kan utföras med olika metoder och på olika nivåer. Bestämmelsen har dock getts en metodneutral utformning och omfattar således samtliga gene- tiska metoder. Med genetisk undersökning avses i avtalet inte under- sökningar för att ställa sjukdomsdiagnos, varmed avses diagnostik av patienter med konstaterad eller misstänkt sjukdom. Även begreppet familjeupplysningar definieras. Med familjeupplysningar avses således information om förekomsten av ärftliga sjukdomar i släkten. Sådana upplysningar omfattas av avtalet. åtar sig enligt 3 § att säkerställa att med- lemsbolagen inte inför krav på att den som söker en försäkring skall genomgå sådan genetisk undersökning varom nu är fråga, som förutsättning för försäkrings tecknande. Detsamma gäller mot- svarande krav mot den som redan har en försäkring och som önskar utöka denna. Vidare åtar sig enligt 4 § första stycket att säkerställa att medlemsbolagen gentemot försäkringssökande eller försäkringstagare inte efterfrågar resultatet av en redan utförd genetisk undersökning eller efterfrågar huruvida en sådan under- sökning utförts. Likaså skall försäkringsbolagen avstå från att efter- fråga familjeupplysning. För det fall försäkringsbolag redan har kännedom om resultatet av en utförd genetisk undersökning eller om familjeupplysning åtar sig bolagen att avstå från att använda den informationen. åtgärder i anledning av av- talet behandlas vidare nedan. I andra stycket begränsas försäkringsbolagens åtaganden enligt första stycket till att avse sådana liv- och sjukförsäkringar där försäkringsersättning som utbetalas som engångsbelopp inte över- stiger femton prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän för- säkring eller, då fråga är om liv- eller sjukförsäkring där försäk- ringsbeloppet skall utbetalas som periodisk efterlevandepension eller efterlevandelivränta eller annan periodisk utbetalning, ett pris- basbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Genetisk information i försäkringssammanhang Beloppsbegränsningen i andra stycket avser, enligt vad som framgår av tredje stycket, samtliga den enskildes sökta eller, vid ut- ökning av försäkring, redan tecknade försäkringar. I fjärde stycket anges att 4 § skall tillämpas inte bara då någon ansöker om en för- säkring utan även vid utökning av befintlig försäkring. Som framgått omfattar avtalet inte tjänstegruppliv- eller avtals- gruppsjukförsäkringar. Eftersom dessa försäkringar inte är förenade med någon form av hälsokontroll innebär detta att de allra flesta människor i exempel- vis livförsäkringssammanhang kan lägga en tjänstegrupplivförsäkrings försäkringsbelopp om sex prisbasbelopp till det försäkringsbelopp under vilket ett försäkringsbolag enligt avtalet inte får fråga efter eller beakta genetisk information. Således kommer majoriteten av dem som tecknar en enskild livförsäkring att vara garanterad ett försäkringsbelopp överstigande i dagens penningvärde utan att försäkringsbolagen har möjlighet att efterfråga eller ta del av resultaten av genetiska undersökningar. Av 5 § framgår att åtar sig att för i avtalet berörda försäkringar säkerställa att medlemsbolagen inte undantar någon sjukdom för utbetalning av försäkringsersättning. Detta skall dock inte gälla om undantag görs för viss sjukdom som den försäkringssökande redan företett symtom av vid tecknande av för- säkring. Åtagandet är inte begränsat på annat sätt. åtar sig enligt 6 § att inrätta en prövnings- nämnd dit försäkringssökande, som anser att ett försäkringsbolag hanterat genetisk information felaktigt, kan vända sig. Nämndens uppgift är att ge rekommendationer i fråga om omprövning till för- säkringsbolagen. En sådan nämnd, genetik- nämnd, inrättades . Utvecklingen inom såväl den medicinska som den kliniska gene- tiken har gått mycket fort. En fortsatt utveckling kan givetvis vara av stor vikt för såväl den medicinska forskningen och kliniska verksamheten som för försäkringsbolagen. Staten åtar sig därför enligt 7 § att tillse att utvecklingen inom medicinsk och klinisk genetik som kan ha betydelse för försäkringsbranschen och andra berörda fortlöpande följs och allsidigt belyses. Något särskilt organ har emellertid inte inrättats. budgetproposition heter det att uppgiften får anses ingå i roll. Avtalet trädde i kraft och gällde i första hand till och med . Uppsägning av avtalet kan ske genom att någon Genetisk information i försäkringssammanhang av parterna skriftligen säger upp avtalet före avtalstidens utgång. Sker inte sådan uppsägning förlängs avtalet med i sänder. För det fall något försäkringsbolag åsidosätter sina åtaganden enligt avtalet har dock staten rätt att säga upp avtalet. Eftersom uppsägning av avtalet inte ägde rum , gäller avtalet till utgången av . 8.3Internationella förhållanden och utländsk rätt Frågan om användning av resultat från genetiska undersökningar har varit aktuell under i många länder och även i flera internationella organisationer. Flera europeiska länder har infört förbud för arbetsgivare och försäkringsbolag att använda resultat från prediktiva genetiska undersökningar (undersökningar i syfte att granska friska människors arvsanlag för att beräkna sanno- likheten för att personen kan komma att drabbas av sjukdom senare i livet). uttalades i en rekommendation från (No. R[92]3) att försäkringsbolag inte bör ha rätt att kräva gene- tisk undersökning eller fråga efter resultat av tidigare utförda test, som förutsättning för försäkring. Som tidigare nämnts är varje form av diskriminering till följd av en persons genetiska arv förbjuden enligt artikel 11 i konventionen om mänskliga rättigheter och biomedicin. Av artikel 12 framgår vidare att prediktiva genetiska test endast får utföras för hälso- och sjukvårdsändamål eller i samband med vetenskaplig forskning som är förenade med nämnda ändamål. I konsekvens med detta tillåter konventionen inte att det allmänna medverkar till att genetiska test utförs som ett led i tecknandet av en försäkring. Mot detta råder enligt konventionen ett entydigt förbud. Bestämmelserna i konven- tionen och kommitténs tolkning av dessa redovisas närmare i avsnitt 4.2. () har i ett uttalande rekommenderat att uppgifter som framkommit vid prediktiv genetisk diagnostik underkastas strängast möjliga sekretess utom då det som framkommit skulle kunna utgöra en fara för andra människor. En deklaration om det mänskliga genomet och mänskliga rättig- heter antogs av . Enligt artikel 6 i deklarationen skall ingen få utsättas för Genetisk information i försäkringssammanhang sådan diskriminering på grundval av genetiska karakteristika som kan kränka mänskliga rättigheter, grundläggande frihet och människovärde. När det gäller nationella regleringar på området varierar för- hållandena kraftigt. I har man haft en lag om medicinskt bruk av bioteknologi. gäller en ny något reviderad bioteknologilag (LOV nr 100: Lov om human- medisinsk bruk av bioteknologi [bioteknologiloven]). Enligt § 5–1 förstås med genetiska undersökningar: a) genetisk undersökning för att ställa sjukdomsdiagnos, b) genetiska presymtomatiska undersökningar, genetiska prediktiva undersökningar, genetiska undersökningar för att påvisa eller utesluta anlagsbärare för ärftliga sjukdomar som visar sig först i senare generationer och c) genetiska laboratorieundersökningar för att bestämma könstillhörighet. Enligt § 5–2 samma lag får genetiska undersökningar endast göras för medicinska ändamål med diagnostisk eller behandlingsmässig avsikt. Det är enligt § 5–8 förbjudet att efterfråga, mottaga, besitta eller använda upplysningar om annan som framkommit vid sådan genetisk undersökning som beskrivits ovan under b) eller som framkommit vid en systematisk kartläggning av ärftlig sjukdom i en familj. Det är också förbjudet att fråga om genetisk under- sökning, även diagnostisk, eller om systematisk kartläggning har utförts. Den som uppsåtligen överträder någon bestämmelse i lagen, eller bestämmelse som meddelats med stöd av lagen, straffas, enligt § 7–5, med böter eller fängelse . Den norska regleringen har ställts under debatt. Forsikringsselskapers innhentning, bruk og lagring av helse- opplysninger (NOU 2000:23) föreslogs att den gällande förbuds- lagen skall upphävas avseende försäkringssammanhang. Förslaget var dock långtifrån enhälligt och har mött kritik. I den reviderade lagen som trädde i kraft finns förbudet kvar och har utökats till att också omfatta s.k. familjehistoria (jfr ovan). I propositionen (Ot.prp.nr.64 [2002–2003]) hänvisas till det ovan nämnda betänkandet och det uttalas att Helsedepartementet i huvudsak delar minoritetens uppfattning. I genomfördes en ändring av lagen om för- säkringsavtal (lov om forsikringsaftaler) och i lagen om pensions- kassor (lov om tillsyn med firmapensionskasser). Av förstnämnda lags 3 a § följer att försäkringsbolag i samband med eller efter ingående av avtal inte får fråga efter, inhämta eller mottaga och Genetisk information i försäkringssammanhang använda information som kan belysa en persons arvsanlag och risk för att utveckla sjukdom liksom att bolaget inte heller får kräva att någon skall undergå genetisk undersökning. Bestämmelsen gäller dock inte information om personens eller andra personers nu- varande eller tidigare hälsotillstånd. Enligt 134 § samma lag straffas överträdelse av bestämmelsen med böter. Juridiska personer kan också åläggas straffrättsligt ansvar enligt särskilda regler. Mot- svarande bestämmelser har införts i lagen om pensionskassor. I finns ingen lag som tar sikte på genetiska under- sökningar i försäkringssammanhang. I stället planerar man att låta konventionen om mänskliga rättigheter och biomedicin bli bindan- de som nationell lag. Konventionen har ännu inte ratificerats. Detta är beroende av antagandet av en lag om metoder för artificiell fortplantning. De finska försäkringsbolagen har emellertid antagit en policy som innebär att de inte frågar efter genetiska test vid riskbedömningar. De frågar inte heller efter familjeupplysningar.