sou · GSB345 · 2005-01-01 00:00:00 — Vidare finns det rimligt stöd för hypotesen att om man tar bort som helgdag, blir netto- kostnaden approximativt noll, förmodligen negativ. Anledningen till detta är att alltid infaller , medan två gånger av sju infaller eller söndag. Notera att det inte finns några beräkningar av intäktssidan, dvs. hur fritid värderas. Det kan tänka sig att reformen är samhällsekonomiskt lönsam, därför att gemene man är villig att byta en standardsänk- ning i termer av lägre inkomst mot en standardhöjning i form av ökad fritid. Det ingår dock inte i vårt uppdrag att göra den bedöm- ningen. I vår empiriska analys uppskattar vi kostnader för en extra helg- dag, givet det antal helgdagar som infaller på en vardag ett givet år. Nyårsdagen, Trettondagen, , Juldagen och Annandag Jul ingår i denna analys (övriga helgdagar infaller alltid på en viss veckodag). Sålunda kommer produktionsmöjligheterna i ekonomin ett givet år att variera med hur almanackan råkar se ut . Skattningsresultaten framgår av följande tabell. Effekt på BNP av ytterligare , betingat på antalet befintliga helgdagar som infaller på vardag. Miljarder kronor (priser) H, antal befintliga helgdagar -8,4 -13,9 -6,6 -12,2 -4,8 -10,4 -3,1 -8,6 -1,2 -6,8 -5,0 -3,4 Medelvärde (0-6) -3,0 -8,5 Medelvärde (3-5) -1,2 -6,8 Från tabellen kan man utläsa att kostnaden för ytterligare en helg- dag, i termer av förändring i BNP, varierar med antalet befintliga helgdagar (utöver de som alltid infaller samma veckodag). Enligt Modell 1 är genomsnittskostnaden , medan motsvarande siffra om Modell 2 används är 8,5 miljarder, med 2002 som basår. Avslutningsvis visar en enkel empirisk analys av sambandet mellan arbetsutbud och arbetstidförkortning att en lagstadgad arbetstidsförkortning kan påverka faktiskt arbetskraftsutbud på olika sätt, dels via arbetskraftsdeltagandet och dels via valet av arbetstid. Vi studerar införandet av den femte semesterveckan 1978, och införandet av 1991 samt avskaffandet av dessa 1994. En ökning av BNP med en procent leder, enligt våra skattningar, till att veckoarbetstiden ökar , dvs. cirka en procent. På motsvarande sätt skulle antalet sysselsatta öka med cirka 44 000, dvs. Införandet av en femte semestervecka tycks ha haft en negativ effekt , men positiv effekt på antalet syssel- satta. Arbetstiden minskade i genomsnitt med till följd av semesterveckan, medan antalet sysselsatta ökade med cirka 200 000. Införandet av 1991 tycks även den ha haft en negativ effekt , men effek- ten är inte statistiskt signifikant skild från noll. Däremot är den positiva effekten på antalet sysselsatta signifikant skild från noll. Slutsatsen av vår analys är att kostnaden för en extra helgdag ligger i intervallet 3–8,. Vi gör, som nämnts, ingen bedömning av om denna kostnad är större eller mindre än värdet av den ökade fritiden. Om man tar bort en annan helgdag, t.ex. som alltid inträffar , är kostnaden för reformen approximativt noll, förmodligen negativ. Denna underlagsrapport till 6 juni-utredningen (Ju 2003:06) stude- rar de ekonomiska effekterna av att inrättas som allmän helgdag.1 Huvudsyftet är att penetrera några av de ekonomiska konsekvensera som följer av att inrätta som allmän helgdag. Någon komplett bedömning, som även inkluderar de samhällseko- nomiska vinsterna av en extra helgdag, har veterligen inte gjorts för svensk del. Även denna rapport lämnar välfärdsvinster av ökad fritid därhän, eftersom det inte varit möjligt att som stått till förfogande göra en nöjaktig kalkyl av intäktssidan. Den – åtminstone ekonomiskt-teoretiskt – närliggande frågan kring arbetstidsförkortning har varit föremål för livaktiga diskussioner i den vetenskapliga litteraturen , som en följd av de arbetstidsreformer som genomförts på olika håll i världen. Diskus- sionerna har fokuserat en minskning av veckoarbetstiden, medan vi här lägger tyngdpunkten på en given dag . I någon mening är vårt fall mindre komplicerat, eftersom man på goda grunder kan anta att effekten totalt sett måste bli en minskning av antalet arbetstimmar. Det finns dock ett färre antal studier av kostnaden för att minska arbetstiden genom en extra helgdag, jämfört med studier av mer allmänna arbetstidsförkortningar. Den allmänna bakgrunden till frågan beskrivs närmare på annat håll i denna utredning och skall därför endast kortfattas kommen- teras här. Vi kan inledningsvis konstatera att frågan länge varit föremål för diskussion. diskuterades frågan om skulle göras till helgdag av beredningsutskottet (1956:13), dock med rekommendation att ingen förändring skulle ske. Frågan har sedan återkommit , och ett flertal gånger behandlats av bland annat (1995/96:KU11, 1997/98:KU09 och 1999/2000:KU18). Bedömningen har landat i att de ekonomiska konsekvenserna är så stora att någon förändring inte är motiverad. 1 Enligt 1 § lagen (1989:253) om allmänna helgdagar avses med allmän helgdag , däribland och , samt nyårsdagen, , första maj, juldagen och annandag jul, även när de inte infaller , vidare , , himmelsfärdsdag, , och . Lagen trädde i kraft . Vi redogör inledningsvis i avsnitt 2 för några viktiga ekonomiska principer som ligger till grund för vår analys. Avsnittet beskriver vårt sätt att bena upp de olika delarna av den ekonomiska bedöm- ningen och de förutsättningar som ligger till grund för olika sätt att beräkna kostnaderna. Analysen delas in i tre nivåer, där vi först ser på de individuella beslutsfattarna (hushåll och företag). Vi lyfter sedan diskussion till nivå 2, och diskuterar effekter på en given marknad av en extra helgdag. Analysen kompletteras på nivå 3 med att se på effekter på hela ekonomin, där det faktum att mark- nader samspelar med varandra lyfts fram. De konceptuella diskus- sionerna avslutas med att vi presenterar en modell av den svenska ekonomins utveckling i ett längre perspektiv. Vi antar att den eko- nomiska tillväxten drivs av (exogent given) teknisk utveckling och visar hur valet av arbetstid, fritid och konsumtion bestäms av ett komplext samspel mellan preferenser och teknologiska framsteg. Modellen ger en tänkbar förklaring till att arbetstiden trendmässigt minskat . Den modell som presenteras i avsnitt 2.4 ligger till grund för den efterföljande empriska analysen i avsnitt 3 där vi studerar sambandet mellan BNP, teknisk utveck- ling och huruvida en datumlagd helgdag infaller på en vardag eller ej. Enligt denna modell uppskattas kostnaden för att göra till allmän helgdag till 3–. Medan vi i avsnitt 3 fokuserar kostnaden i termer av BNP förlust, väljer vi i avsnitt 4 att titta närmare på arbetsmarknadens utveckling i och går ige- nom såväl efterfråge- som utbudet av arbetskraft i . Vi noterar att en kortare lagstadgad arbetstid inte nödvändigtvis inne- bär att den faktiska arbetstiden minskar i samma utsträckning. Vi diskuterar också hur arbetsproduktiviteten kan förändras. Med hjälp av en enkel regressionsanalys finner vi att BNP har en signifi- kant positiv inverkan på såväl veckoarbetstid som antalet syssel- satta. 2Kostnaden för en extra helgdag: konceptuell diskussion En extra helgdag betyder i grova drag att hushållen får mer fritid på bekostnad av en minskad konsumtion. Såväl fritid som konsumtion värderas positivt av hushållen och lagändringen innebär allmänt sett att hushållen får mer av en vara (fritid) och mindre av en annan (konsumtion). Huruvida 6 juni-reformen är en samhällsekono- miskt lönsam reform kokar därför egentligen ned till en jämförelse av hur hushållen värderar fritid och konsumtion. Enligt ett extremt synsätt kan reformen inte vara lönsam, därför att den rådande situ- ationen är optimal i och med att den reflekterar arbetstidsavtal etc. som förhandlats fram . Med detta synsätt blir inga reformer lönsamma – vi lever, så att säga, redan i den bästa av världar och alla förändringar måste per definiton då leda till att vi får det sämre. Enligt ett mindre extremt synsätt finns det även på arbetsmarknadsområdet samhällsekonomiskt lönsamma reformer vad gäller arbetstid. Med den utgångspunkten kan vi jämföra värdet av minskad konsumtion med värdet av ökad fritid och på så sätt få en indikation på om reformen är lönsam eller ej. I en samhällseko- nomisk bedömning är det också relevant att väga in faktorer som är svåra att mäta, men som kan tänkas bedömas som positiva av hus- hållen. Det gäller då svårkvantifierade faktorer som effekter på den nationella självkänslan och liknande poster. Som tidigare nämnts kommer vi dock inte att närmare behandla intäktssidan, utan ägnar väsentligen vår rapport till att på olika sätt approximera vad kost- naderna för reformen kan bli i termer av minskad konsumtion. Vi kommer därför i resterande del av rapporten att ägna oss åt vad kostnaderna för reformen kan tänkas bli i samhällsekonomiska termer. Vår arbetshypotes är att reformen innebär en kostnad. Vi bedömer sålunda att det inte finns produktivitetsvinster och orga- nisatoriska förändringar som innebär att vi både kan ha mer ledigt och producera mer. Vi antar helt enkelt att produktionen är organiserad på ett effektivt sätt. Om vi arbetar mindre, minskar produktionen av olika varor och tjänster (dock inte nödvändigtvis produktionen av alla varor och tjänster). En extra helgdag kommer inte att påverka alla sektorer på samma sätt, eftersom den inte innebär att verksamheter måste stänga. I de fall produktionen sker kontinuerligt över året blir effekterna av en extra helgdag, åtminstone på kort sikt, endast en kostnadsökning, när den obekväma arbetstiden ökar och måste ersättas enligt avtal. Den fråga som uppkommer är då hur kostnaden för reformen skall beräknas. Det visar sig värdefullt att angripa denna fråga genom att anlägga tre olika perspektiv på hur helgdagen påverkar ekonomin. Vi inleder vår konceptuella analys genom att se på hur det enskilda hushållet och företaget kan påverkas och kallar detta för nivå 1. Vi har ovan argumenterat för att anpassningarna blir olika bland olika företag (jämför den lilla tandläkarpraktiken med den internationella flygplatsen). Vi kan också förvänta oss att detta även gäller hushållen (vissa vill gärna jobba mot högre ersätt- ning, andra värderar fritidsökningen högre).2 Vi lyfter sedan analy- sen ett steg till den enskilda marknaden; ett visst antal hushåll och företag samspelar på en given marknad. Man kan tänka sig att reformen innebär en förskjutning av efterfrågan mot, låt oss säga, en ökad turism. Utbudet av sådana varor och tjänster kan då tänkas öka, och reformen kan på lite sikt få effekter på priserna på en given marknad. Vi kallar denna analysnivå för nivå 2. På den tredje analysnivån tar vi hänsyn till det faktum att en marknadseko- nomi består av en uppsättning sammanflätade och ömsesidigt bero- ende marknader. Om en förändring av semesterlagen leder till anpassningar på en marknad, följer nästan per automatik att vi kommer att se omställningar på andra marknader. Resurser som t.ex. används till att öka produktionen av rekreationsupplevelser måste tas ifrån andra delar av ekonomin. En minskad konsumtion av andra varor innebär i sin tur effekter på skatteintäkter, vilket också kan vara intressant att belysa när man ser ekonomin i detta fågelperspektiv, som vi här kallar nivå 3. Man kan på goda grunder fråga sig om det finns anledning att diskutera en så pass liten reform som en extra helgdag på det sätt som vi gör här. Trots allt är det inte frågan om mer än maximalt en dags produktion och i förhållande till ekonomins storlek är detta ingen större reform. Reformerns storlek är i paritet med den gröna skatteväxlingen om ca 3 miljarder . Den analysram vi använder här har dock visat sig värdefull för att förstå skatteväx- lingen ekonomiska effekter, se t.ex. SOU 1997:11. 2 Se t.ex , L. & R. (1994) Why Do Americans and Germans Work Different Hours?, NBER Working paper 4808, 2.1Nivå 1: Enskilda hushållet och företaget Det är lämpligt att börja med de små enheterna i ekonomin, dvs. hushåll och företag. Låt oss börja med att se på de ekonomiska konsekvenserna en extra helgdag kan få för ett givet hushåll. Priset på varor förändras. Hushållet påverkas av att varor och tjänster blir relativt sett billigare eller dyrare, till följd av olika marknadsanpassningar. Arbetsinkomster kan påverkas. Andra inkomster kan också beröras. Eftersom hushållen äger företagen, påverkar företagens vinster också hushållens inkomster. Vinsterna bestäms i sin tur av priser på det före- tagen säljer och kostnader för insatsvaror, räntor osv. Hur stora dessa effekter kan vara är en empirisk fråga. I detta fall kan den direkta kostnaden ligga någonstans kring en tusenlapp eller mer per hushåll i genomsnitt. Det finns dock en variation kring medelvärdet. Vissa hushåll vinner, t.ex. de som skulle ha jobbat skift den dagen vare sig reformen infördes eller ej, andra förlorar inkomst. För pensionärens del kan följderna begränsas till en för- ändring av priser på varor och tjänster. Reformen kan också tänkas påverka lönenivån i olika branscher på skilda sätt. Till ovanstående bör också läggas det faktum att reformen kan få statsfinansiella konsekvenser i termer av skatteintäktsförändringar. Detta kan i sin tur påverka hushållets nettoinkomst. Avgörande för reformens samhällsekonomiska effekter är effek- terna på arbetsmarknaden. Vi diskuterar därför arbetsutbud och ett antal förhållanden på arbetsmarknaden i ett särskilt avsnitt, se vidare avsnitt 2 nedan. Hur påverkas det enskilda företaget, enligt den ekonomiska teorin, av en reform som innebär en extra helgdag? Det är återigen värt att hålla i minnet att det finns en betydande heterogenitet, där lagar, regler och förordningar, tillsammans med marknadsförutsättningar och det enskilda företagets teknologi, gör att effekterna varierar mellan olika företag och sektorer. Skedinger (SOU 1994:58) finner att den dominerande delen av produktionen i tillverkningsindustrin utförs under en normal fem- Kontinuerlig drift är vanlig i massa, pappers och me- tallindustri. I tjänstesektorn ser bilden annorlunda ut, där av produktionen sker i företag med femdagars vecka (SOU 1994:58, s. 81). I processindustrin torde produktionen fortgå ungefär som vanligt, men även där sker sannolikt en anpass- ning av olika aktivititeters förläggning i tiden (t.ex. personalutbild- ning). I mindre företag, t.ex. en tandläkarpraktik eller en frisör, görs en bedömning av kostnader och intäkter av att hålla öppet. Aktiviteten i offentlig sektor styrs normalt på andra sätt än vad som gäller för ett privat företag. I SOU 1994:58 konstateras att produktionsnivån betingas av politiska beslut och en extra helgdag kommer därför att innebära ökade produktionskostnader. Där görs också en bedömning av vad kostnaden för detta kan bli. Räkne- exemplen i utredningen pekar på en kostnad i Kommun och Land- sting av en extra helgdag strax under 200 miljoner. Dock tar man inte hänsyn till olika anpassningar och att produktionsnivån de facto kan komma att minska. Den statsfinansiella kalkylen kompli- ceras av att eventuella nyanställningar kan komma från poolen arbetslösa, vilket har betydelse för vissa utgifter, men även för skatteunderlaget. Enligt landstingsförbundet innebär en ledig dag ett bortfall av arbetstid för ca 115–120 läkare, 300–400 sjuksköterskor och 150–200 undersköterskor etc.3 Låt oss dela upp den fortsatta diskussionen kring företaget i två delar; produktion och kostnader. Rent allmänt producerar ett före- tag en eller flera varor med hjälp av en produktionsteknologi. Ett företag använder ett visst antal arbetstimmar, en viss mängd real- kapital (byggnader, maskiner, datorer, osv.) samt insatsvaror för att framställa de varor och tjänster som bjuds ut på marknaden. En extra helgdag kommer att innebära att arbetsinsatsen i eko- nomin blir lägre. Vi kan, enligt tidigare resonemang, förvänta oss att ekonomins aktörer anpassa sig på olika sätt till detta. Vad beträffar det enskilda företaget kommer, enligt den ekonomiska teorin, arbetsproduktiviteten att öka (vid given kapitalinsats). Det finns en del empirisk kunskap kring näraliggande reformen på arbetsmarknader, som kan ge en antydan om effekterna på före- tagsnivå. Enligt (1994)4 visar undersökningar av arbetstidsreformen att arbetsgivarna krävde ökad 3Från landstingsförbundets hemsida, . 4Agnarsson, S: & D. Axno (1994) Arbetstidsförkortning, Driftstid och sysselsättning: ett internationellt perspektiv, , , september. Olika rationaliseringar tycks ha också bidragit till en signifikant ökning av arbetsproduktiviteten. Om vi sedan ser på kostnaderna brukar företagets produktions- kostnader delas upp i fasta och rörliga kostnader. Hyra och andra fasta utgifter är exempel på kostnader som inte varierar med produktionsvolymen. Det går också att se på fasta och rörliga kost- nader i termer av arbetstid. Vissa kostnader är oberoende av arbetstidens längd, t.ex. olika administrations- och anställnings- kostnader. Dessa kostnader skall delas på ett färre antal timmar och sålunda stiger denna kostnad . 2.2Nivå 2: Enskilda marknaden Vi för nu upp resonemanget ett steg, genom att analysera samspelet mellan vissa hushåll och företag på en given marknad. På arbets- marknaden totalt innebär en extra helgdag att arbetsinsatsen i eko- nomin minskar. I allt väsenligt innebär en extra helgdag att faktorn arbete blir knappare (i en ekonomi med arbetslöshet är detta dock inte ett okontroversiellt påstående). Knappheten kommer till uttryck på marknaden som en marginell löneökning. Hur stor löneändringen blir beror på utbud- och efterfrågeför- hållandena på den specifika arbetsmarknaden. I vissa industrier är arbetskraftefterfrågan mer eller mindre given (åtminstone för reformer av den här storleken). Effekten blir endast en löneökning och ingen förändring av antalet arbetstimmar. I andra sektorer är efterfrågan på arbetskraft mer känslig för löneändringar. Som vi tidigare nämnt är det rimligt att tro att många mindre företag i tjänstesektorn kommer att stänga . På varu- och tjänstemarknaden leder reformen sannolikt till vissa prishöjningar, när företagen försöker kompensera sig för de ökade kostnaderna. Graden av övervältring beror återigen på utbuds- och efterfrågeförhållanden på en given marknad. Ett företag som säljer pappersmassa på världsmarknaden kan förmodligen inte vältra över kostnader framåt i förädlingskedjan. 2.3Nivå 3: Marknader i samspel Effekter av en åtgärd som riktar sig mot en marknad, i detta fall arbetsmarknaden, kommer i normalfallet att sprida sig till andra marknader, därför att ekonomin består av en uppsättning mer eller mindre tätt sammanflätade marknader. Om vi ser på en löne- höjning kommer den i ett första steg att påverka kostnaden för arbetskraft. Det innebär dock att kostnaderna för produktionen ökar och får detta, som vi sett, ett genomslag på varumarknaden. När priset på en vara företaget producerar stiger, innebär detta att värdet av arbetskraftens marginalprodukt stiger. Om en arbetare producerar en enhet och den enheten säljs för är värdet av marginalprodukten . Inne- börden av detta är att förändringen inte får så stor effekt på arbets- marknaden som när man bortser från återkopplingar av ovan beskrivet slag. Faktum är att den initiella förändringen på arbets- marknaden leder till en serie anpassningar och ekonomin hamnar i en ny jämvikt. Vi kan få en uppfattning om hur reformen kan påverka olika sektorer genom att studera arbets- och kapitalandelar i olika sekto- rer. Vi definerar arbetsandel, eller löneandel, som lönekostnad divi- derat med förädlingsvärde inklusive skatter. Kapitalandel räknas ut residualt som ett minus löneandel. I tabell 2.1 redovisar vi löneandelen för . Det bör noteras att löneandelen, och därmed även kapitalandelen, varierar över kon- junkturcykeln. Dvs., siffrorna i tabellen skulle se annorlunda ut för ett annat år. Dock är den genomsnittliga löneandelen, över sekto- rer, förhållandevis stabil. Ett exempel på att den kan variera kraftigt mellan olika år är teleproduktindustrin. De siffror som redovisas i tabell 2.1 för teleproduktindustrin är för . Anledningen är att vi valt att redovisa siffrorna för är att förädlingsvärdet i teleproduktindustrin för är negativt, vilket innebär att det inte är meningsfullt att diskutera löneandelen. Tabell 2.1 Arbetskraftskostnadens andel av förädlingsvärde, samt antal anställda, antalet företag och förädlingsvärde i privata närings- livet. Källa: SCB, Företagsstatistiken 01 jordbruk och serviceföretag till jordbruk 02 skogsbruk och serviceföretag till skogsbruk 05 fiskare, vattenbrukare inkl serviceföretag 10 kolgruvor och torvindustri 13+14 malmgruvor o annan utvinn.ind 15+16 livsmedels-, dryckesvaru-, o tobaksind 17+18+19 textil, beklädnad, garverier 20 ind f trä o varor av trä, kork, rotting 21 massa-, pappers- och pappersvaruindustri 22 förlag; grafisk och annan reproduktionsind. 23+24 kemisk industri och raffinadirier 25 gummi- och plastvaruindustri 26 jord- och stenvaruindustri 27 stål- och metallverk 28 industri för metallvaror utom maskiner 29 maskinindustri som ej ingår i annan underavd 30 industri för kontorsmaskiner o datorer 33 ind f precisions-, medicinska o optiska instr. 36 möbelindustri; annan tillverkningsindustri 40 el-, gas- och värmeverk 50+51+52 parti- och detaljhandel 55 hotell och restauranger 64 post- och tele-kommunikationsföretag 85 hälso- o sjukvård, socialtjänst; veterinärer 1 Löneandel = arbetskraftskostnad/förädlingsvärde. 2 Viktat genomsnitt, där vikten är respektive bransch förädlingsvärde av summa förädlingsvärde. 3 Värden för . Från tabell 2.1 ser vi att löneandelen för hela ekonomin är , men att variationen mellan olika sektorer är påtaglig. Lägst löne- andel hittar vi i råvaru- och processrelaterad industri som jord- och skogsbruk, massa och pappersindustri och kemisk industri. Högst löneandel hittar vi som förväntat i servicenäringen och i delar av tillverkningsindustrin som teleprodukt- och den finmekaniska industrin. Exempelvis ser vi att löneandelen inom utbildnings- väsendet är mer än högre än jordbrukets löneandel. Den ekonomiska teorin ger inget entydigt svar på exakt hur en ekonomi kommer att ställa om sig vid en arbetstidsreform. Teorin ger, t.ex. inte ett entydigt svar på frågor kring vilka sektorer som gynnas av en arbetstidsreform. Anledningen är att även relativt enkla modeller innehåller komplicerade samband när man tillåter kopplingar mellan marknader. Vi kan dock säga något om tenden- ser och vilka svar man får om man använder enkla standardmodel- ler. En reform som ökar knappheten på en insatsfaktor gynnar normalt de sektorer som använder relativt lite av en sådan faktor. Vi får i detta fall en överströmning av insatsfaktorer till de sektorer som är relativt sett kapitalintensiva. Sålunda kan vi med hjälp av siffrorna i tabell 2.1 dra slutsatsen att kapitalintensiva sektorer som skogs- och jordbruk, gruvor, byggnadsverksamhet och massa- och pappersindustri gynnas på lång sikt av reformen. Däremot kommer en sådan reform att missgynna företag inom exempelvis telekomm- sektorn, utbildningssektorn, hotell och restaurang, och andra delar av servicenäringen. Med andra ord kan man förvänta sig en strukturomvandlingseffekt från arbetsintensiv mot kapitalintensiv verksamhet. Låt oss för ordningens skull påpeka att det inte alls är uppenbart att alla hotell och restauranger förlorar på reformen, eftersom vi kan få förändringar på efterfrågesidan. Hushållen väljer kanske att gå på restaurang i större utsträckning om blir helgdag. Dock bör man hålla i minnet att reformen innebär kostnader för det genomsnittliga hushållet och traditionellt har restaurangbesök en relativt hög inkomstelasticitet. Möjligen fördelar hushållen om sina restaurangbesök över året, och den vinst hotell och restauranger kan få , vägs kanske upp av en mindre efterfrågan andra dagar. Till dessa struktureffekter bör vi även på denna analysnivå lägga en bedömning av de statsfinansiella konsekvenserna. Reformen kan påverka ett stort antal skattebaser, eftersom den väsentligen kommer att innebära en BNP-minskning.