sou · GSB381 · 2005-01-01 00:00:00 — Vidare betonades vikten av att gälde- nären visar en uppriktig vilja att komma till rätta med sina ekono- miska problem och aktivt bidrar till den utredning som krävs på olika stadier av förfarandet. I gengäld skulle det allmänna bidra med information, vägledning och rådgivning kring privatekonomiska frågor och kring frågor om skuldsanering i synnerhet. I linje med dessa uttalanden fick skuldsaneringsförfarandet inslag av såväl frivillighet som tvång, med stark tonvikt på de delar som bygger på frivillighet. Gäldenärens egna ansträngningar att söka nå en uppgörelse med sina borgenärer, det s.k. egenförsöket, antingen denne gör detta på egen hand eller med hjälp av en budget- och skuldrådgivare, bygger således helt på frivillighet. Målet har varit att det stora flertalet gäldenärer med överskuldsättnings- problem skall nå en överenskommelse med sina borgenärer inom ramen för egenförsöket eller att denne får klart för sig att han inte uppfyller kriterierna för skuldsanering enligt skuldsaneringslagen.1 Gäldenärens ovan nämnda egenförsök är det väsentliga i det första steget, vilket emellertid även består av det som den kommunala budget- och skuldrådgivningen utför i samband därmed. Att gälde- nären har gjort betydande ansträngningar i egenförsöket är en för- utsättning för att det skall kunna bli aktuellt med skuldsanering i steg 2 eller steg 3. Ett materiellt krav för att beviljas skuldsanering är således att gäldenären har gjort ett ordentligt egenförsök (se 4 § första stycket 2 och tredje stycket SksanL). Detta krav har också upprätthållits och utvecklats i hittillsvarande överrättspraxis. För att gäldenären skall anses ha gjort ett fullgott egenförsök krävs att denne tillskrivit samtliga sin fordringsägare och noggrant redogjort för hela sin ekonomiska situation med angivande av till- gångar, skulder, inkomster, utgifter, familjesituation och dessutom kommit med ett förslag till uppgörelse.2 Även i de fall då gäldenären inte har någon betalning att erbjuda sina fordringsägare krävs att denne tillskrivit dessa och lämnat en fullständig information om sin ekonomiska situation. Syftet med de höga krav som ställts på inne- hållet i gäldenärens skrift är att fordringsägarna skall ha möjlighet 2Se NJA 1998 s. 698 Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning att med denna som underlag bilda sig en uppfattning om den föreslagna uppgörelsen är befogad eller inte. Vid kontakt med de största kronofogdemyndigheterna och de tre största tingsrätterna har utredningen upplysts om att kravet på gäldenärens egenförsök i den praktiska tillämpningen nyanserats något beträffande kravet att gäldenären måste tillskriva samtliga sina fordringsägare. Det förekommer i kronofogdemyn- dighets- och underrättspraxis att man accepterar att gäldenären har underlåtit att tillskriva ett mindre antal fordringsägare, under förut- sättning att denne har tillskrivit de flesta och de största fordrings- ägarna.3 Trots de lättnader i kravet på gäldenären som nämnts ovan, ställs det alltjämt höga krav på gäldenärens egenförsök. I den praktiska tillämpningen har gäldenären därför vanligtvis stort behov av stöd och hjälp för att klara av detta. Detta förutsågs också av lagstiftaren, varför kommunerna i skuldsaneringslagen ålades en skyldighet att lämna råd och anvisningar till skuldsatta personer (se 1 § SksanL). Tanken var att de kommunala myndigheterna genom olika former av ekonomisk rådgivning skulle bidra till att förebygga överskuldsätt- ning. Dessa myndigheter skulle dessutom aktivt medverka till att en skuldsanering aktualiseras och hjälpa ett inte obetydligt antal gäldenärer att redan på ett tidigt stadium finna en lösning på sina problem. Lagstiftaren ansåg vidare att det kunde vara värdefullt om det fanns någon myndighet som var behjälplig med råd och annat bistånd vid en ansökan om skuldsanering. En allmänt rådande uppfattning bland kommunala budget- och skuldrådgivare och handläggare på kronofogdemyndigheterna är att flertalet av de gäldenärer som ansöker om skuldsanering hos krono- fogdemyndigheten har fått hjälp av en rådgivare med egenförsöket. Denna uppfattning besannas även av och Riks- skatteverkets undersökningar. Av undersökningarna framgår att kronofogdemyndigheterna 2002 avslutade totalt 3 496 ärenden om 3 Jfr /s. 90 Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning skuldsanering och att 2 843 av dessa ärenden kom från rådgivning.4 Att kommunerna hjälper det stora flertalet gäldenärer som ansöker om skuldsanering framkom också vid den granskning av skuldsaneringslagens tillämpning som revisorer gjorde 2000.5 I den praktiska tillämpningen kan steg 1 således beskrivas med utgångspunkt i den verksamhet som äger rum på nivå med budget- och skuldrådgivning. 5.3.1Nästan alla kommuner erbjuder rådgivning Många kommuner erbjöd redan före skuldsaneringslagens tillkomst budget- och skuldrådgivning inom eller inom den konsumentvägledande verksamheten. Genom lagens tillkomst gavs de även uppgiften att medverka i hanteringen av skuldsanerings- ärenden. Med några få undantag erbjuder kommunerna budget- och skuldrådgivning i någon form. Av en rapport om överskuldsättning som lämnade till regeringen framgår att verket gick ut med en enkät till landets samtliga kommuner. Av svaren framkom att det 2002 var tolv kom- muner som saknade rådgivning. Av enkätsvaren framkom vidare att rådgivningen oftast organi- seras inom eller kommunens konsumentverksamhet men att den även kan ligga under annan förvaltning. Dessutom visade det sig att mindre kommuner i viss utsträckning köper rådgivning från annan kommun. Under utredningens arbete har framkommit att budget- och skuld- rådgivarnas arbetsuppgifter framförallt är inriktade på att gäldenären skall få en översikt av sin skuldsituation och kontroll över sin vardagsekonomi. En stor del av rådgivarnas arbete i sistnämnda del går åt till att motivera, stödja och vägleda gäldenären i dennes försök att få ordning på sin ekonomi. 4Redovisas i PM 2003:26. 5Se Rapport 1999/2000:11 s. 35 Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning De rådgivare som utredningen träffat har i huvudsak berättat följande om sitt arbete. Det första rådgivningstillfället tar vanligtvis 1½–. I detta initiala skede av rådgivningen har gäldenären ofta stort behov av att berätta sin levnadshistoria och att beskriva sin nuvarande livssitua- tion. De flesta gäldenärer upplever sin situation som kaotisk. Råd- givarna anser överlag att de i de flesta fall redan i samband med det första mötet kan bedöma om gäldenären uppfyller förutsättningarna för att beviljas skuldsanering. Redan vid det första mötet får de en bra bild av bakgrunden och orsaken till de ekonomiska problemen. Efter det första mötet, när en förtroendefull relation har skapats mellan rådgivaren och gäldenären, tar arbetet med att kartlägga gäldenärens ekonomiska situation vid. Denna omfattar både tidigare och nuvarande förhållanden. En uppfattning som ofta har framförts av rådgivare är att kartläggningen av gäldenärens samtliga skulder är tidskrävande. Det är vanligt förekommande att gäldenären inte har fullständig överblick över sin skuldsituation, utan behöver ha hjälp med att ta reda på samtliga sina skulder. Detta är framförallt vanligt i de fall gäldenären har mycket gamla skulder. För att få tillgång till information om vilka skulder gäldenären har, beställer rådgivaren normalt ett utdrag ur kronofogdemyndighetens utsökningsregister. är det även nödvändigt att rådgivaren beställer uppgifter från kronofogdemyndighetens mikrofilmer. Under arbetet med att kartlägga gäldenärens ekonomiska situa- tion händer det att rådgivaren uppmärksammar att denne har löne- utmätning med felaktigt belopp. Som exempel kan nämnas att gäldenären kan ha kostnader till följd av sjukdom som han inte har fått avdrag för. Vissa gäldenärer har inte varit hos tandläkaren och behöver av den anledningen få utmätningsbeloppet reducerat. Rådgivaren hjälper i sådant fall gäldenären att få utmät- ningsbeloppet reducerat till korrekt belopp. Ett moment i rådgivningsarbetet är att undersöka om det finns förutsättningar för gäldenären att öka sina inkomster. Tillsammans med gäldenären försöker rådgivaren hitta andra lösningar på gäl- denärens ekonomiska problem, innan det kan bli aktuellt med att ansöka om skuldsanering. Den vanligaste lösningen är att försöka hjälpa gäldenären med att träffa en frivillig uppgörelse med samtliga fordringsägare. Rådgivaren upprättar därför ett förslag till upp- görelse, som skickas till gäldenärens samtliga kända fordringsägare, vilket förutsätter att alla skulder är kända. Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning I de fall gäldenären inte har någon betalning att erbjuda sina fordringsägare eller bara kan erbjuda en ringa summa, är det mycket svårt att träffa en frivillig överenskommelse med gälde- närens samtliga fordringsägare i steg 1. Det är lättast att få till stånd en frivillig uppgörelse om gäldenären har få fordringsägare och inte alltför stora skulder. Kan denne dessutom erbjuda viss betalning underlättar detta också möjligheten till en sådan uppgörelse (se nedan tabell 5.4–6 i avsnitt 5.7.2). Det antal möten som rådgivaren behöver med en gäldenär innan ett förslag till frivillig överenskommelse kan färdigställas varierar. I en del fall är det möjligt att färdigställa ett förslag efter enbart tre möten. I andra fall kan det krävas upp till fem möten innan gäldenären har fått fram all den information om sina ekonomiska förhållanden som behövs för att kunna upprätta ett förslag. Det ställs höga krav på en ansökan om skuldsanering. Rådgivaren hjälper därför vanligtvis gäldenären med att fylla i denna. Ansök- ningsblanketten är tämligen omfattande och många gäldenärer har svårt att på egen hand fylla i den korrekt. Vissa rådgivare anser att de har större frihet i fråga om utform- ningen av förslagen till frivilliga överenskommelser i de fall förut- sättningar saknas att ansöka om skuldsanering hos kronofogdemyn- digheten. Det hänger till viss del samman med att rådgivarna i de fallen inte behöver känna sig bundna av utsökningsbalkens regler om förbehållsbelopp vid beräkningen av gäldenärens betalningsutrymme. Det förekommer t.ex. att det träffas frivilliga överenskommelser där betalningsperioden löper men att gäldenären betalar ett lägre belopp till sina fordringsägare än vad som motsvarar dennes betalningsutrymme enligt utsökningsbalkens regler. Om gäldenären tillfälligtvis har fått en summa pengar genom t.ex. arv eller gåva, förekommer å andra sidan att det träffas en fri- villig överenskommelse, som innebär att gäldenären gör en engångs- betalning till fordringsägarna. Rådgivarna medverkar också vid tillfälliga betalningsuppgörelser, t.ex. vid arbetslöshet. Det är vanligt att gäldenären behöver råd och stöd under hela skuldsaneringsprocessen. Vissa gäldenärer har t.ex. svårt att förstå innebörden av ett kompletteringsföreläggande eller har svårigheter med att upprätta en svarsskrivelse till kronofogdemyndigheten. Råd- givarna hjälper därför ofta gäldenären med att förklara innebörden av kompletteringsförelägganden och att upprätta svarsskrivelser. I de fall ett skuldsaneringsärende lämnas över till tingsrätten och gäldenären kallas till sammanträde, har denne ofta behov av stöd. Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning Rådgivarna följer då med gäldenären till sammanträdet, men här varierar det mellan olika delar av landet. Det är även vanligt att gäldenären behöver råd och stöd efter ett beslut om skuldsanering. Besluten från kronofogdemyndigheterna och domstolarna kan av vissa gäldenärer uppfattas som svårför- ståeliga. Det förekommer att gäldenären inte förstår att han genom beslutet har blivit beviljad skuldsanering. Många gäldenärer behöver dessutom praktisk information om hur, vilka belopp och till vilka fordringsägare de skall betala. Behovet av information är särskilt stort om gäldenären har många fordringsägare som denne skall betala till enligt den fastställda betalningsplanen. 5.4.1Konsumentverket följer upp kontinuerligt Regeringen gav 1997 , och i uppdrag att utarbeta ett statistiksystem.6 följer upp ärendestatistik i kommunerna. saknades kontinuerlig rikstäckande uppföljning av den kommunala rådgivningen. Som framgår av avsnitt 5.2.4 gjorde dessutom och 2003 en gemensam uppföljning av skuldsane- rings- och skuldrådgivningsärenden utifrån den i avsnitt 3.5 om- nämnda rapport. Resultat av uppföljningen har redovisat i en promemoria.7 I 2002:8 budget- och skuldrådgivningen 2001 påtalas att ärenden kan se mycket olika ut. Det är varierande ärendetyper som kräver individuella lösningar inom ett vitt spektrum av alternativ. Rådgivningen sker också i skiftande organisatoriska miljöer. Senast när ett ärende avslutas skall rådgivaren fylla i uppgifter om exempelvis gäldenärens ålder och kön, inkomster och boendeform, 6Konsumentverket ansvarade för arbetet och resultatet blev statistikprogrammet HEPSTAT, som integrerades med de kommunala budget- och skuldrådgivarnas handläggningsprogram HushållsEkonomisktProgram (HEP). 7Konsumentverkets PM 2003:26 En samordnad uppföljning av Skuldsaneringsprocessen Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning vilken typ av skulder denne har och avslutningsorsak. Statistiken är inriktad på antalet ärenden och inte antalet personer som söker rådgivning. Det innebär att när exempelvis en ansökan om skuld- sanering skickas in till kronofogdemyndigheten avslutas ärendet. Återkommer den sökande för att få hjälp med kompletteringar till sin ansökan, överklagande, eller råd och stöd vid omprövning, är detta ett nytt ärende i statistiken. Av den ovan nämnda rapporten framgår att endast ett begränsat antal rådgivare lämnar statistik och att det är vissa kommuner som inte skickar in någon statistik alls. I samman- ställningar av ärendestatistik har således inte totalangivelser kunnat anges. Statistiken bygger på uppgifter från 81 kom- muner och avser knappt 6 000 ärenden. Statistiken bygger på uppgifter från 101 respektive 105 kommuner och avser cirka 7 000 respektive 6 600 ärenden.8 Som framgår har mindre än hälften av landets kommuner redovisat ärendestatistik till . Det har därför varit mycket svårt att dra några slutsatser om det totala antalet rådgiv- ningsärenden i kommunerna. I samband med och gemen- samma uppföljning 2003 av skuldsanerings- och skuldrådgivnings- ärenden, kom man fram till en annan möjlig väg att beräkna antalet ärenden. Med utgångspunkt från kronofogdemyndigheternas statistik över antalet skuldsaneringssökande som fått ekonomisk rådgivning, beräknades det totala antalet rådgivningsärenden uppgå till omkring 17 000. framhöll dock att det beräk- nande antalet ärenden skulle tolkas med ett stort mått av försiktig- het. 5.6Den som söker rådgivning Utredningen har tagit del av statistik över vilka personer som sökte rådgivning –2003.9 Uppgifter- na från respektive år uppvisar inga nämnvärda skillnader. 8I finns 290 kommuner. 9I 2002:8 och PM 2003:26 redovisar verket uppgifter om vilka som sökte rådgivning . Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning Lika många kvinnor som män som sökte rådgivning. Oavsett kön var den vanligaste åldern 40–. Relativt få yngre personer sökte sig till rådgivningen; endast 7–var . Den genomsnittliga bruttoinkomsten var låg. Medelinkomsten de tre åren var 12 300, 12 900 respektive . Enligt kan en förklaring till de låga inkomsterna vara att av de sökande inte var i arbete; var arbetslösa och var pensionärer eller uppbar sjuk- bidrag. Verket pekar dock på att även sökande med ett arbete hade en låg inkomst. var den månatliga genomsnittliga bruttolönen för dessa sökande 14 700, 15 000 respektive . 5.7.1Antalet frivilliga uppgörelser i steg 1 m.m. I det ovannämnda statistikprogrammet används helhetslösning som ett begrepp. Med detta avses en frivillig betalningsuppgörelse mellan den sökande och samtliga borgenärer i syfte att gäldenärens betal- ningsproblem skall upphöra efter genomförandet. Den gäldenär som får en helhetslösning behöver emellertid inte vara berättigad till skuldsanering enligt skuldsaneringslagens kriterier. Enligt uppgift från finns det ingen för hela riket tillförlitlig tillgänglig statistik för åren angående antalet helhetslösningar och antalet ärenden där gäldenären fått hjälp med att ansöka om skuldsanering. Sådan statistik finns enbart . anser att denna statistik är representativ för hela landet, eftersom både små och stora kommuner omfattas, och de kommuner som finns med är jämnt geografiskt fördelade över landet. Tillförlitliga slutsatser av det statistiska material som finns anses därför kunna dras. var antalet helhetslösningar av det antal avslutade ärenden som omfattas av statistik- en. I de avslutade ärendena de åren fick av gäldenärerna hjälp med att ansöka om skuldsanering hos krono- fogdemyndigheten. I resterande antal avslutade ärenden fick den sökande budgetrådgivning och/eller skuldrådgivning eller hjälp med någon form av dellösning på sina ekonomiska problem, men gälde- nären kan också ha avbrutit rådgivningen. Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning Tabell 5.1 Den procentuella fördelningen av avslutningsorsaken i de ärenden som omfattas av KOV:s statistik 2002 Hjälp med ansökan steg 2 Hjälp vid lagtillämpad skuldsanering Den sökande har avbrutit Tabell 5.2 Den procentuella fördelningen av avslutningsorsaken i de ärenden som omfattas av KOV:s statistik 2003 Hjälp med ansökan steg 2 Hjälp vid lagtillämpad skuldsanering Den sökande har avbrutit 5.7.2Betydelsen av gäldenärens betalningsutrymme, skuldbörda och antalet borgenärer Enligt uppgift från saknade av de gäldenärer som åren 2001–2003 sökte hjälp hos den kommunala rådgivningen betalningsutrymme att betala sina skulder med.10 Upp- gifterna baseras på statistik hämtad från det ovannämnda statistik- programmet och avser ärenden som avslutades de nämnda åren. 10 De uppgifter som är hänförliga till 2001 och 2003 finns redovisade i 2002:8 och PM 2003:26 En samordnad uppföljning av skuldsaneringsprocessen SOU 2004:81 Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning Tabell 5.3 Sökandenas betalningsutrymme för skulder 2001–2003 Som ovan angetts (se under avsnitt 5.3.2) har de rådgivare utredning- en träffat påpekat, att det är lättast att få till stånd en frivillig över- enskommelse med borgenärerna om gäldenären har få fordringsägare och inte allt för stora skulder samt denne kan erbjuda viss betalning. Detta påpekande besannas av ärendestatistik. Tabell 5.4 Betalningsutrymme för sökande som 2001 fick en helhetslösning respektive gick vidare till steg 2. Tabell 5.5 Betalningsutrymme för sökande som 2002 fick en helhetslösning respektive gick vidare till steg 2. Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning Tabell 5.6 Betalningsutrymme för sökande som 2003 fick en helhetslösning respektive gick vidare till steg 2. Tabell 5.7 Skuldfördelning för sökande som 2001 fick en helhetslösning respektive gick vidare till steg 2. Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning Tabell 5.8 Skuldfördelning för sökande som 2002 fick en helhetslösning respektive gick vidare till steg 2. Tabell 5.9 Skuldfördelning för sökande som 2003 fick en helhetslösning respektive gick vidare till steg 2. har särskilt pekat på att det vid hög skuldsätt- ning, oftast kombinerad med ett obefintligt eller litet betalnings- utrymme, är små möjligheter att nå en helhetslösning i steg 1.11 Vidare har framhållits att steg 1-förslagen ofta är en formalitet i de ärenden där det finns ett större skuldbelopp.12 Den kommunala budget- och skuldrådgivningen tenderar därför har man menat att mer bli en förberedelse för det skuldsaneringsförfarandet som senare kommer till stånd hos kronofogdemyndigheten. Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning 5.8Rådgivarnas syn på steg 1 I samband med den granskning av skuldsaneringslagens tillämpning som revisorer gjorde 2000 upprättades i samarbete med en enkät. Den tillställdes samtliga kom- muner, varvid efterfrågades bl.a. hur de såg på det nuvarande regel- verket om skuldsanering. I enkätsvaren framhöll många budgetrådgivare betydelsen av sitt arbete i detta steg. En del rådgivare menade däremot att det inte var nödvändigt att behålla alla tre stegen i processen. Rådgivare från mindre kommuner framförde att det arbete som görs i steg 1 lika gärna skulle kunna överföras till kronofogdemyndigheten. Andra rådgivare ansåg att det inte är möjligt för kronofogdemyndigheten att ta över deras arbete, då myndigheten inte kan ge gäldenären det stöd och den närhet som kommunernas rådgivare kan ge. Flera ansåg att kronofogdemyndigheten i större omfattning borde ta personlig kontakt med gäldenärerna, vilket är mycket ovanligt vid flera kronofogdemyndigheter. En av de övriga synpunkter som framfördes i enkätsvaren var att arbetet i steg 1 behöver ta tid, bl.a. för att reda upp det ekonomiska och sociala kaos som gäldenären befinner sig i, men också för att förbereda denne på vad en skuldsanering innebär. En annan synpunkt som framfördes var att hanteringen i steg 1 borde bli mer flexibel. I de s.k. nollbuden skulle rådgivarna snabbare kunna föra över ärendet till kronofogdemyndigheten då förutsätt- ningarna att nå framgång är minimala. Den praxis som gäller beträf- fande kravet på gäldenärens egenförsök ger inte rådgivarna denna möjlighet, vilket medför onödigt dubbelarbete och längre hand- läggningstider. Andelen ärenden med s.k. nollbud är stort och det arbete rådgivarna behöver lägga ned för att redovisa ett färdigt förslag för fordringsägarna är omfattande. De ovan redovisade synpunkterna som framkom genom kommun- enkäten har även framförts vid de studiebesök utredningen har gjort hos budget- och skuldrådgivare runt om i landet. I samband med besöken har utredningen särskilt aktualiserat frågan hur rådgivarna ser på den omständigheten att egenförsöket är ett krav för skuldsanering. Rådgivarnas synpunkter kan samman- fattas enligt följande. Den ojämförligast största vinsten med att egenförsöket är ett krav för skuldsanering, är att även gäldenärer, som inte är aktuella för skuldsanering enligt lagen, vänder sig till den kommunala budget- och skuldrådgivningen för att få råd och Steg 1 – Kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning Dessa gäldenärer söker oftast rådgivning i avsikt att få hjälp med att ansöka om skuldsanering men kan då i stället fångas upp och få ändamålsenliga råd. I många av dessa fall resulterar rådgiv- ningen i att gäldenären tar tag i sin situation och kan få hjälp med att komma till rätta med sina ekonomiska problem. Om egenförsöket skulle tas bort som ett krav för skuldsanering, framfördes att det finns en överhängande risk för att denna grupp gäldenärer inte söker sig till den kommunala budget- och skuldrådgivningen och får den hjälp de behöver. En annan risk som nämnts är att kommu- nerna kan komma att skära ner på denna typ av verksamhet. Detta kan i sin tur medföra att möjligheterna för skuldsatta personer att få råd och stöd kan komma att begränsas. Vidare har framhållits att det är många av landets kommuner som satsar tämligen begränsade resurser på budget- och skuldrådgivning. 5.9Några andra aktörers syn på steg 1 Utredningen har besökt tre inkassoföretag. Vid besöken har före- tagen framfört sina synpunkter på egenförsöket som ett krav för skuldsanering. Allmänna Inkassobyrån – Vid företaget betonade man starkt att en av grundtankarna bakom skuldsaneringsförfarandets nuvarande utformning är att gäldenären skall ha försökt nå en frivillig upp- görelse med sina borgenärer innan det kan bli aktuellt med en lagreglerad skuldsanering. Att mildra kraven på gäldenären i detta avseende ansåg man skulle kunna medföra en fara för att denna grundtanke kommer i skymundan.