sou · GSB312d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Av de 15 (av 26) lokalföreningar som besvarat enkäten har de flesta hänvisat till att det finns centralt utarbetade rekommenda- tioner från och hur ersättningsfrågor bör hanteras. informerar regelbundet sina medlemmar genom en särskild broschyr i ämnet. Den enskilde patienten brukar informeras om patientförsäkringen genom en broschyr utgiven av privattandläkar- föreningen eller, för privattandläkarna inom , av detta bolag. Privattandläkarna har en egen förtroendenämnd som, då den finner anledning till det, medverkar till att en anmälan om patientskada görs. har som policy att tand- läkarna inom organisationen självmant skall ta upp ersättnings- frågan. Alla nyanställda tandläkarteam inom företaget genomgår en introduktionskurs där man informeras om patientförsäkringen och hanteringen av patientskador. Skadeanmälningsblanketter finns hos tandläkarna som bistår med praktisk hjälp vid ifyllandet. Praktiker- tjänst AB:s försäkringsavdelning är också behjälplig. Informationen om ersättningsmöjligheterna är inte anpassad till personer med Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna funktionshinder eller som inte behärskar svenska. Några föreningar hänvisar till att tolk kan anlitas. , som har besvarat enkäten centralt, tillämpar fastställda rutiner för sina medlemmar vid behandlings- komplikationer. Information tillhandahålls bl.a. i en medlemstidning och planer finns på att förmedla information om försäkringar på förbundets webbplats. Enskilda yrkesutövare brukar självmant ta upp ersättningsfrågor med patienterna och bistå dessa med praktisk hjälp. tillhandahåller skadeanmälnings- blanketter. Information och anmälningsblanketter finns endast på svenska men kan bistå med annan information och hjälp. För att motverka att enskilda yrkesutövare av okunskap inte informerar patienterna om vilket försäkringsbolag som hand- har försäkringen, sänds försäkringsinformation kontinuerligt ut till medlemmarna. Från har svar inkommit från förbundet centralt och ytterligare några enstaka svar. Från för- bundets sida finns inga direkt utarbetade rutiner för hur enskilda yrkesutövare skall hantera ersättningsfrågor annat än som rekom- mendationer. Man efterlyser informationsbroschyrer om försäk- ringarna. Skadeanmälningsblanketter tillhandahålls, förutom av för- säkringsbolaget, av förbundet centralt och av ytterligare en ansvarig för försäkringsfrågor. Man rekommenderar att kiropraktorerna bistår patienterna med blanketter och praktisk hjälp att fylla i dem. Svaren från medlemmarna i Legitimerade Sjukgymnasters Riksför- bund medger inte några längre gående slutsatser om hur informa- tionen kring patient- och läkemedelsförsäkringarna fungerar bland dem. Några av förbundet utarbetade rutiner för att hantera ersätt- ningsfrågor synes inte finnas. Intresseorganisationer, yrkesförbund m.fl. för verksamhet inom den privata hälso- och sjukvården, (), (), , Läkemedels- verket samt handikapporganisationer och patientföreningar Som framgått av enkätsvaren från privattandläkarföreningarna till- handahåller skriftligt informa- tionsmaterial, en broschyr som tandläkarna kan vidarebefordra till patienterna. Av denna framgår bl.a. att medlemmarna i föreningen, privattandläkarna, har en patientförsäkring som gäller utan självrisk Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna och att patienter som önskar anmäla en skada uppmanas vända sig till sin tandläkare. Samma information finns tillgänglig på privat- tandläkarföreningens webbplats. har också en broschyr i ämnet. informerar på sin webbplats om att medlemmarna i förbundet har patientförsäkring. () webbplats innehåller allmän information om patientförsäkringen. Bl.a. finns upplysning om att den som drabbats av patientskada hos en oförsäkrad vårdgivare skall vända sig till föreningen. Vidare finns uppgift om att LÖF svarar för patientskador inom den landstingsanknutna vården och att patienter som skadas inom den privata vården hänvisas till att kontakta det för- säkringsbolag den private vårdgivaren tecknat patientförsäkring hos. (LFF:s) webbplats innehåller information om läkemedelsförsäkringen. Där går det att få upp- lysningar om t.ex. villkoren för försäkringsåtagandet med tillhöran- de kommentar, bakgrunden till åtagandets tillkomst, vem som står bakom åtagandet, ärendestatistik, redovisning av hur vissa fall bedömts i , vart man vänder sig med en skadeanmälan och prövningsförfarandet. Skadeanmälningsblankett finns också. är platsen anpassad till synskadade. Texten kan förstoras på skärmen och det finns förklarande text till bilder och instruktioner för hur fält i formulär skall fyllas i. Allmän information om läkemedelsförsäkringen samt försäkringsvillkoren med kommentar finns där tillgängliga också på engelska. I en broschyr utarbetad av LFF – Dags att upptäcka Läkemedels- försäkringen – finns liknande upplysningar som på webbplatsen. Broschyren finns tillgänglig hos apotek och vårdgivare. I tidning och hos apotekens s.k. call-center ges också information om läkemedelsförsäkringen. På och Läke- medelsverkets webbplatser finns länkar till LFF:s webbplats. Motsva- rande information finns också på intranät, Aponet. Bland handikapporganisationerna har på sin webbplats en länk till () där in- formation kan fås om patientförsäkringen. Även om det finns vissa brister tycks kunskapen om försäkringarna i allmänhet vara tillfredsställande hos vårdgivarna, i vart fall de inom offentlig verksamhet. Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna Beträffande apotekspersonalen visade en studie att kunskapen om läkemedelsförsäkringen var tämligen ofullständig (undersökningsresultatet är redovisat i en uppsats av , universi- tet). Härefter har centralt vidtagit åtgärder för att LFF:s broschyr om läkemedelsförsäkringen skall finnas tillgänglig på apoteken. Vad gäller patienterna har flertalet vårdinrättningar inom den offentliga hälso- och sjukvården samt genomgående folktandvårds- klinikerna svarat att patienternas frågor om ersättningsmöjlig- heterna är allmänt hållna eller att de inte har närmare kunskap om patientförsäkringen. Patientnämnderna har ömsom uppgett att patient- och läkemedelsförsäkringarna i allmänhet är kända bland patienterna, ömsom att så inte är fallet. Till de sist nämnda hör bl.a. nämnderna i och i . Handikapp- och patientorganisationerna menar att informationen om patientförsäkringen inte når ut till de funktionshindrade och framhåller vikten av informationsspridning av skriftligt material bland vårdgivare, patientnämnder, apotek och handikapporganisationerna själva. Behovet av en anpassning för informationsmaterialet till punktskrift eller s.k. lättläst version understryks. 11.2Överväganden och förslag till åtgärder Samtliga försäkringsbolag som meddelar patientförsäkring till- handahåller information till vårdgivarna, försäkringstagarna. Vad som främst brister är förmedlingen av denna till patienterna. De rutiner som i allmänhet tillämpas inom den landstingsanknutna hälso- och sjukvården, inbegripet folktandvården, nämligen att pati- enten i samband med en uppkommen behandlingsskada informeras om möjligheterna till ersättning, får anses ge tillräckliga garantier för patienterna att kunna ta till vara sin rätt. Detta gäller särskilt de större vårdinrättningarna där man kan hänvisa till patientombuds- man eller kurator. Eventuella hjälpbehov för personer med funk- tionshinder eller som inte behärskar svenska språket kan då också lättare tillgodoses. Härtill kommer patientnämndernas stödjande verksamhet. Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna Såsom framgår av enkätsvaren förekommer det på vissa ställen att skriftlig information finns tillgänglig på vårdinrättningarna, bl.a. på sjukhusens patientsalar och i väntrum. Patienten kan då redan före behandlingen informera sig om vad som gäller om en skada skulle uppkomma. Den privatdrivna sjukhusvården utgör en liten andel av landets sjukhusvård. Enligt enkätsvaren tillhandahålls information vid be- hov. När det gäller övrig hälso- och sjukvård i privat regi framgår av enkätsvaren att utarbetade rutiner för att hantera patientskade- ersättningsärenden finns hos privattandläkarna. , till vilken nästan alla landets privattandläkare är anslutna, och verkar centralt för detta genom information om försäkringen till sina medlemmar respektive an- ställda. Indirekt kommer denna tandvårdspatienterna till godo, bl.a. genom en broschyr i ämnet. Det finns därför goda förutsättningar för att informationen skall fungera tillfredsställande. Naprapaternas svar ger också intrycket av att försäkringsfrågan uppmärksammats. De upplysningar som lämnats av privatläkarna visar inte, annat än i något fall, att mera utarbetade rutiner finns för att hantera ersätt- ningsärenden. Även om svarsfrekvensen inte medger några långt gående slutsatser så tyder svaren på en viss okunskap om försäk- ringen bland såväl privatpraktiserande läkare som sjukgymnaster och kiropraktorer. Som redovisats ovan är det av försäkringsbolagen endast LÖF som har ett för patienterna särskilt anpassat informationsmaterial om patientförsäkringen. Hos övriga bolag är i förekommande fall materialet om patientförsäkringen nästan uteslutande riktat till för- säkringstagarna. Svaren från handikapporganisationerna tyder på att patientför- säkringen är mindre känd hos personer med funktionshinder. Det påstås bero på att det inte finns någon mera allmän informations- policy genom skriftligt material eller via Internet. Enkätsvaren från patientnämnderna, hälso- och sjukvårdsinrättningarna inom offent- lig verksamhet och folktandvården vittnar dock om att det finns hjälp att tillgå när en skada väl uppkommit, bl.a. genom skrivhjälp, teckentolk och, hos vissa patientnämnder, nämndens informations- broschyr på talkassett. Som påpekats i några enkätsvar är det en brist att den skriftliga informationen om patientförsäkringen inte finns tillgänglig på främmande språk i någon större utsträckning. På sina håll avhjälps Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna detta till viss del genom att patientnämndernas information över- satts till andra språk. LÖF:s informationsbroschyr finns, som tidigare nämnts, översatt till engelska, spanska, finska och några av de övriga vanligaste invandrarspråken. Privattandläkar- förenings och AB:s informationsmaterial till tand- vårdspatienterna finns endast på svenska. Av det föregående framgår att, trots tillgången på information, kunskapen om patientförsäkringen hos allmänheten på sina håll är otillräcklig. Detta tyder på att befintlig information inte sprids i önskvärd omfattning. Informationen fungerar dock i huvudsak bra när en patient fått en behandlingsskada inom den offentliga hälso- och sjukvården, inbegripet folktandvården. Inom denna sektor finns som regel utarbetade rutiner om tillvägagångssättet när ett patient- skadefall inträffat. Inom den privata hälso- och sjukvården synes de flesta privattandläkarna ha ett genomarbetat system för detta medan beträffande övriga yrkesgrupper förhållandena varierar. För att patientförsäkringen skall fylla sin funktion som en del av det allmänna trygghetssystemet för medborgarna är det viktigt inte bara att det finns information utan också att den är lätt tillgänglig och utformad så att den kan förstås av alla. Skriftlig information bör finnas tillgänglig på alla vårdinrättningar och mottagningar, så väl offentliga som privata. När en skada inträffat förefaller det naturligt att den som blivit felbehandlad i något avseende i första hand vänder sig till den vård- inrättning som utfört behandlingen. Men även andra, såväl myndig- heter som privata sammanslutningar med anknytning till hälso- och sjukvården, kan tänkas informera om försäkringen. har den övergripande tillsynen över hälso- och sjukvården samt dess personal i landet (6 kap. 1 § LYHS). () prövar anmälningar om fel som personalen inom hälso- och sjukvården begått (7 kap. 1 § LYHS). Patient- nämnderna (ibland kallade förtroendenämnderna) har till uppgift att stödja och hjälpa enskilda patienter och bidra till kvalitetsut- vecklingen i hälso- och sjukvården genom att bl.a. hjälpa patienter att få den information de behöver för att kunna ta till vara sina intressen i hälso- och sjukvården (2 § 1 lagen [1998:1656] om patientnämndsverksamhet). Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna vårdspersonal, försäkringsbolagen, handikappförbunden, patientorga- nisationer, () är andra exempel. och är myndigheter som är inriktade på tillsyn respektive disciplinär verksamhet. Någon mera omfattande informationsplikt bör därför inte läggas på dessa. Patienterna har ibland svårt att skilja mellan frågan om patientskadeersättning och inledandet av ett disciplinärt förfarande. informerar med anledning härav i sin broschyr och på sin webbplats, i sistnämnda fall på flera språk, även kortfattat om patient- och läkemedelsför- säkringarna. Vårdgivarna bör emellertid vara de som i första hand förmedlar information, eftersom det är i deras verksamhet patient- skador inträffar. Som framgår av avsnitt 7.1.1 har man i den danska patient- skadelagen infört en bestämmelse om informationsplikt. Den danska regeln ( 4 a § patientforsikringsloven) ålägger all legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal som i sin verksamhet får kännedom om en skada som kan antas berättiga till ersättning enligt patientforsik- ringsloven, att informera patienten härom samt i nödvändig omfatt- ning bistå med hjälp att anmäla skadan till Patientforsikrings- foreningen eller annat organ som handlägger kraven på ersättning. Utredningen har övervägt möjligheten av att föra in en bestäm- melse om informationsplikt i lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, närmast i andra kapitlet, som reglerar skyldigheterna för hälso- och sjukvårdspersonal. Enligt 2 kap. 2 § LYHS åligger det den vårdansvarige att informera patienten om hälsotillstånd och behandlingsmöjligheter. har ut- färdat föreskrifter och allmänna råd om anmälningsskyldighet enligt (se avsnitt 5.3) samt lokal avvikelsehantering (SOSFS 2002:4). Däri ges bl.a. bestämmelser om information till patient eller närstående om en patient drabbas av en skada eller sjukdom, vilken kan antas ha samband med vården eller behand- lingen, och som i sin tur föranleder en anmälan till . Bestämmelsen i 2 kap. 2 § LYHS tar emellertid direkt sikte på behandlingssituationen och det är omdiskuterat hur långt denna informationsplikt sträcker sig. Att patienterna av sjukvården får adekvat information om olika behandlingsmetoder och vad som gäller för dessa är självklart. Däremot kan det inte anses lämpligt – eller ens möjligt – att patienten får upplysningar om varje tänkbar risk som en behandling, t.ex. en operation, kan tänkas innebära. Det förefaller också mindre lämpligt med hänsyn till vikten av att ett gott förtroende etableras mellan sjukvårdspersonal och patient Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna att ålägga t.ex. en läkare att i samma andetag som en viss behand- ling diskuteras även ta upp de ekonomiska konsekvenserna för den händelse den misslyckas. Övriga bestämmelser som angetts ovan och som har anknytning till förutsätter allvarlig skada. Antalet Lex-Maria-anmälningar är bara av antalet anmälningar till patientförsäkringen. En informationsplikt som ut- formas i anslutning härtill skulle träffa långt ifrån alla fall då ersätt- ningskrav blir aktuellt. Såvitt framgår av enkätsvaren tillämpar man dessutom redan rutiner inom den offentliga sjukvården som innebär att information om patientförsäkringen ges i samband med Lex- Maria-anmälningar. Utredningen har därför stannat för att, efter danskt mönster, föreslå att i patientskadelagen införs en bestämmelse om informa- tionsplikt. Den bör läggas på vårdgivaren, på vilken det i sin tur ankommer att utarbeta rutiner så att informationsskyldigheten fungerar. Liksom i bör informationsplikten inträda först sedan en skada kommit till ansvarig läkares eller, i förekommande fall, annan personals kännedom i deras yrkesverksamhet. Informa- tionen till patienten skall grunda sig på konkreta bedömningar sedan man konstaterat att det uppkommit en skada som kan antas ge rätt till ersättning. Det är alltså inte tillräckligt att ge allmän information före en behandling, undersökning eller liknande (jfr forslag til lov om ændring af lov om patientforsikring og lov om erstatning for lægemiddelskader, s. 12). Att skyldigheten inträder endast när det kan antas att ersättning enligt lagen kan lämnas för skadan hindrar att informationsplikten blir alltför vidsträckt. I annat fall skulle alla skador eller sjukdomar patienter anser sig ha drabbats av efter en behandling komma att om- fattas. Å andra sidan måste den som är ansvarig, sedan en patientskada kommit till hans eller hennes kännedom, ta ställning till huruvida den verkligen kan antas berättiga till patientskadeersättning. Information kan lämpligen lämnas muntligen. Ingenting hindrar dock att den lämnas skriftligen. Information från andra än vårdgivarna I de fall en patientskada visar sig först efter behand- lingstillfället eller om patienten av något skäl inte vill ha ytterligare kontakt med den aktuella vårdgivaren, finns det andra instanser han eller hon kan vända sig till. Patientnämnderna har här en viktig Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna uppgift att fylla beträffande den offentligt finansierade hälso- och sjukvården, dvs. förutom vård i egen regi, alla som har avtal med landsting eller kommun samt landstingsbedriven tandvård, vård- givare som nämnderna enligt lag skall bistå. För annan vård – det gäller i praktiken främst vård hos privattandläkare – får i stället yrkesförbund eller andra organisationer för hälso- och sjukvårds- personal ta på sig motsvarande uppgift. Handikapporganisationer och patientföreningar kan bistå med information om försäkringarna för personer med funktionshinder som skadats i vården. En grundläggande förutsättning för att vårdgivare m.fl. skall kunna ge fullgod information är att försäkringsbolagen tillhanda- håller sådan. Så sker också . Om informationsplikten för vårdgivaren-försäkringstagaren i förhållande till patienten slås fast i lag kan vårdgivaren emellertid ha än större skäl än att ställa krav på försäkringsbolagen vad gäller informationsmaterial. I remissyttrande över Patientförsäk- ringsutredningens förslag till patientskadelag efterlyste Finans- inspektionen informationsskyldighet för försäkringsgivare till gagn för de skadelidande. I propositionen till lagen hänvisade regeringen till det då pågående arbetet med en ny försäkringsavtalslag och ansåg att någon informationsskyldighet för försäkringsbolagen inte borde införas i patientskadelagen (prop. 1995/96:187 s. 26). Regeringen har, som nämnts i avsnitt 8.5.1, överlämnat en lagrådsremiss – Ny försäkringsavtalslag – till Lagrådet. Enligt re- lagförslag skall, bl.a. beträffande skade- och företagsförsäk- ring (inom vilket område patient- och läkemedelsförsäkringen faller), en informationsskyldighet åvila försäkringsbolagen i förhållande till försäkringstagarna när det gäller försäkringens innehåll m.m. Infor- mationen skall vara klar och tydlig samt tillhandahållas på sådant sätt att mottagaren har varaktig tillgång till den. Några motsvarande bestämmelser om informationsskyldighet från försäkringsgivarna direkt till de ersättningsberättigade, t.ex. patienter, finns inte. Den som påkallar ersättning skall dock få upplysning om vad denne har att iaktta vid eventuell tvist med försäkringsbolaget. Lagrådet, som har yttrat sig , har inte haft några synpunkter i denna del. Den information försäkringsbolagen tillhandahåller försäk- ringstagarna, i detta fall vårdgivarna, bör emellertid kunna spridas även till patienterna, t.ex. genom informationsmaterial som är direkt riktat till dessa i form av broschyrer eller på bolagens webbplats. Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna Särskilt om information till personer med funktionshinder och till personer som inte behärskar svenska språket I den handlingsplan för handikappolitiken som antagits av Riks- dagen (se prop. 1999/2000:79) anges det övergripande syftet vara att personer med funktionshinder skall bli fullt delaktiga i sam- hället och att detta skall genomsyra alla samhällssektorer. Ett led i detta är att förbättra tillgängligheten av information. I förord- ningen (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för ge- nomförandet av handikappolitiken har regeringen angett riktlinjer, bl.a. åligger det en myndighet att särskilt verka för att dess infor- mation är tillgänglig för funktionshindrade (1 § förordningen). I handikappombudsmannens (HO) Riktlinjer för en tillgänglig stats- förvaltning sägs bl.a. att skriftlig information bör kännetecknas av ett tydligt språk och en överskådlig layout, formgivningen ges bästa möjliga läsbarhet och möjligheter finnas att ta del av informationen i lättläst version, inläst på kassett eller i punktskrift. HO framhåller även att en myndighets webbplats skall fungera för så många som möjligt. Det sagda bör kunna tjäna som förebild också för andra institu- tioner och företag som sysslar med socialt inriktad information till allmänheten. Informationen från den hälso- och sjukvård som be- drivs i offentlig regi bör anpassas till personer med funktionshinder i enlighet med de angivna riktlinjerna, i förekommande fall i sam- arbete med LÖF, där man redan påbörjat ett utvecklingsarbete. Beträffande enskilda vårdgivare får man, i den mån information inte förmedlas genom någon organisation, lita till material från för- säkringsbolagen. För dessa bör det inte vara några större problem att åstadkomma handikappanpassat material, vilket för övrigt torde vara av intresse även vid andra typer av försäkringar. Vare sig det gäller offentligt eller privat bedriven vård bör handikapporganisa- tionerna kunna vara behjälpliga vid informationens utformande. Tillgängligheten via Internet kan förbättras genom att länkar från handikapporganisationernas egna webbplatser går direkt till infor- mationen om patientförsäkringen, t.ex. till försäkringsbolagens, PSR:s, PFF:s och yrkesförbundens webbplatser. Dessa bör då han- dikappanpassas på sätt som LFF gjort beträffande informationen om läkemedelsförsäkringen. Vad gäller behovet av information på främmande språk uppstår samma problem som beträffande information om själva vården; dvs. man måste anlita tolk i den mån den egna personalen inte kan Informationen om patient- och läkemedelsförsäkringarna Om tolk inte anlitas eller inte finns att tillgå får hän- visning ske till skriftligt material eller information på nätet. LÖF har redan översatt sin informationsbroschyr till ett antal främman- de språk; engelska, finska, spanska och ytterligare några av de van- ligare invandrarspråken. Vad som i föregående avsnitt sagts om patientförsäkringen gäller i tillämpliga delar även beträffande läkemedelsförsäkringen. Information om denna kan, förutom av förskrivande läkare, för- medlas av patientnämnder, apotek, tillverkare och importörer av läkemedel, LFF och . För en läkemedelsskadad ligger det sannolikt närmast till hands att vända sig främst till förskrivande läkare eller . Informationen underlättas här av att försäkringen tillhandahålles av ett och samma bolag, . Av redogörelsen under avsnitt 11.1 framgår att informationen med avseende på såväl utformning som distribution fungerar väl. Vissa kunskapsbrister kan visserligen skönjas bland apotekspersonalen. Bristerna har emellertid nu blivit uppmärksammade och bl.a. resulterat i kontakter mellan LFF och centralt angående försäkringen. Några ytterligare rekommendationer lär inte erfordras. I den mån en ersättningsbar läkemedelsskada misstänks av vård- givaren bör denne på samma sätt som beträffande patientförsäk- ringen informera patienten om möjligheterna till ersättning enligt läkemedelsförsäkringen.