sou · GSB336d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Översyn av reglerna om fastighetsskatt på småhus m.m., förmögenhetsskatt samt arvs- Beslut vid regeringssammanträde . En kommitté med parlamentarisk sammansättning tillkallas för att se över och utvärdera reglerna om fastighetsskatt på småhus m.m., förmögenhetsskatt samt arvs- och gåvoskatt. Utifrån principiella och tekniska utgångspunkter skall kommittén föreslå de lagänd- ringar som bedöms vara nödvändiga. Kommittén skall i sitt arbete särskilt uppmärksamma de fördelningspolitiska och statsfinansiella effekterna. Beträffande åtgärder avseende fastighetskatten skall även konsekvenserna för förhållandet mellan olika upplåtelsefor- mer belysas. Kommittén skall beakta det sakliga sambandet mellan å ena sidan förmögenhetsbeskattningens och å andra sidan arvs- och gåvobe- skattningens regler. Enhetliga och likformiga regler skall eftersträ- vas. Möjligheterna till förenklingar och en utformning av reglerna som främjar företagande och tillväxt skall särskilt uppmärksammas. Kommittén skall redovisa uppdraget före utgången av . Frågan om beskattning av arv mellan makar skall behandlas med förtur. Kommittén är även i övrigt oförhindrad att presentera sitt arbete i ett eller flera delbetänkanden och i ett slutbetänkande. Fast egendom har varit beskattad på olika sätt. Den löpande beskattningen av småhus års skattereform skedde dels genom en schablonintäkt i inkomst- slaget annan fastighet, dels genom fastighetsskatt. Vid skatterefor- men avskaffades inkomstslaget annan fastighet och den då gällande schablonbeskattningen togs bort. Fastighetsskatten behölls men skattesatsen höjdes till . Till skillnad från tidigare beräknades skatten på hela taxeringsvärdet. Viss avkastning från ett småhus, t.ex. hyresinkomster, beskattas fortfarande som inkomst men i normalfallet i inkomstslaget kapital. I en del fall kan små- hus även bli beskattade i inkomstslaget näringsverksamhet. Detta gäller t.ex. om en juridisk person äger småhuset eller om huset till övervägande del används av ägaren till annat än permanent boende eller fritidsbostad. Taxeringsvärdet har tidigare i princip fastställts vid den allmänna fastighetstaxeringen. infördes ett omräkningsförfarande efter förslag i prop. 1994/95:53. Det innebar att det värde som bestämts vid den allmänna fastighetstaxeringen justeras med hänsyn till prisutvecklingen på fastighetsmarknaden. Syftet var att undvika nackdelarna med språngvisa kraftiga förändringar av taxe- ringsvärdena och därmed fastighetsskatten. Reglerna om fastighetstaxering och fastighetsskatt har utretts , senast av och . lämnade betän- kandet Fastighetstaxering - precision, påverkansmöjligheter, indi- viduella bedömningar (SOU 2000:10) och lämnade sitt slutbetänkande Likformig och neutral fas- tighetsbeskattning, (SOU 2000:34) . föreslog bl.a. att omräknings- förfarandet skulle tas bort och att det i stället skulle införas ett system med förenklade fastighetstaxeringar mellan de allmänna fastighetstaxeringarna som liksom skulle äga rum . föreslog bl.a. att fastighets- skatten för privatbostadsfastigheter skulle avskaffas och ersättas med en schablonintäkt som skulle tas upp som intäkt i inkomst- slaget kapital. Vidare föreslogs att en takregel skulle införas i syfte att öka förutsebarheten av det framtida skatteuttaget. Den skulle innebära att underlaget för schablonintäkten utgjordes av det lägsta av beskattningsårets taxeringsvärde och föregående taxeringsårs underlag för schablonintäkt uppräknat . Kommittén föreslog också att en begränsningsregel för fastig- hetsskatten skulle införas i syfte att lindra de likviditets- och kost- nadsproblem som den löpande beskattningen medförde för vissa hushåll. Förslaget innebar att skattens andel av hushållsinkomsten begränsades om vissa villkor uppfylldes. Uttaget av fastighetsskatt på bostäder har kraftigt begränsats genom en rad successiva beslut. Det omräkningsförfa- rande som då infördes har inte tillämpats som avsetts utan taxe- ringsvärdena har i princip varit oförändrade . När "frysningen" av taxeringsvärdena upphörde sänktes i stället skattesatsen för småhus och är nu (prop. 2001/02:1, bet. 2001/02:FiU1, rskr. 2001/02:34, SFS 2001:835). beslutade om en begränsningsregel för fastighetskatten (prop. 2001/02:3, bet. 2001/02:SkU3, rskr. 2001/02:59, SFS 2001:906). Regeln, som bygger på Fastighets- beskattningskommitténs förslag, tar sikte på hushåll med låga inkomster som är bosatta i fastigheter med höga taxeringsvärden och innebär att fastighetsskatten under vissa förutsättningar inte skall överstiga av hushållets sammanlagda inkomster. Vidare har förslag om att omräkningsförfarandet vid fastighetstaxeringen skall tas bort genomförts. I stället har det införts ett system för småhus-, hyres- hus- och lantbruksenheter som innebär att förenklade fastighets- taxeringar skall ske mitt emellan de allmänna fastighetstaxering- arna. För småhus innebär det att en förenklad fastighetstaxering skall ske första gången . Allmän fastighetstaxering för små- hus kommer att ske och . Småhusen omräknas sista gången (prop. 2001/02:43 bet. 2001/02:SkU11, rskr. 2001/02:121, SFS 2001:1218). Regeringen har vidare i budgetpropositionen och i prop. 2001/02:43 aviserat ett förslag om en s.k. dämpningsregel som syftar till att höjda taxeringsvärden inte skall slå igenom på uttaget av fastighetsskatt. Meningen är att endast en tredjedel av höjningen skall slå igenom under taxeringsåret och lika mycket under vart och ett av de två därpå följande åren. Sedan och lämnade sina betänkanden har således skattesatsen sänkts och en begränsningsregel införts. Vidare har det beslutats att omräkningsförfarandet skall upphöra och ersättas med förenklade fastighetstaxeringar samt att en dämpningsregel skall införas. Förmögenhetsskatt i modern mening infördes i . Skatten var konstruerad så att 1/60 av den skattepliktiga förmö- genheten räknades in i det till inkomst- och förmögenhetsskatt taxerade beloppet. Vid sidan av denna förmögenhetsskatt förekom en extra beskattning av förmögenheten som sådan. När lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt infördes innebar det en definitiv övergång till en skatt på förmögenhet som var helt fristående från inkomstbeskattningen. Den grundläg- gande utformningen av förmögenhetsskatten har därefter behållits oförändrad. har det funnits olika spärregler med syfte att i viss utsträckning begränsa det totala uttaget av inkomst- och förmö- genhetsskatt i förhållande till den skattskyldiges inkomst. tillkom lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall. års taxering har lättnadsregler av olika slag funnits för värdering av s.k. arbetande kapital i förvärvskällorna rörelse och jordbruk. Lättnadsreglerna upphävdes års taxering i och med att kapital hänförligt till näringsverksamhet i form av rörelse och jordbruk gjordes skattefritt. Gränsen för uttag av förmögenhetsskatt har successivt justerats med hänsyn till penningvärdets förändring. I samband med dessa justeringar har även gränsen mellan de olika skatteskikten ändrats. Skärpningar av förmögenhetsskatten genomfördes . Vid taxering höjdes förmögenhetsskatten tillfälligt. Det skedde bl. a. genom att gränsen för beskattning sänktes från till , med återgång års SOU 2004:36 Bilaga 1 Vid taxering anpassades skattenivån bl.a. till förändringen av konsumentprisindex Gränsen för uttag av förmögenhetsskatt höjdes Skatteskikten begränsades till tre: 1,5 , mellan 1 600 000 och och på den del som översteg . fattade beslut om att förmögenhetsskatten successivt skulle avvecklas (prop. 1991/92:60, bet. 1991/92:SkU10, rskr. 1991/92:97). Tekniskt sett upphävdes förmögenhetsskatte- lagen vid utgången av 1991 genom lagen (1991:1850) om upphä- vande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt. Materiellt innebar avvecklingen i ett första steg att förmögenhet i företag som enbart var rörelsedrivande samt aktier på OTC- och O-listorna befriades från förmögenhetsskatt fr.o.m. . Vidare slopades det översta skiktet i skatteskalan vid taxering. slopades även mellanskiktet i skatteskalan. Skatten har därefter varit proportionell och utgått av den beskattningsbara förmögenheten. Det slutliga avskaffandet av förmögenhetsskatten bestämdes men sköts upp i samband med den s.k. krisöverenskommelsen . Där- efter beslutades i två omgångar att gällande regler skulle tillämpas även vid 1996 och taxeringar. Vid taxering höjdes gränsen för uttag av förmögenhetsskatt till . beslutades att gällande bestämmelser för förmögenhetsskatten skulle kvarstå i avvaktan på en översyn av reglerna. I lagförslaget uttalade regeringen att förmögenhetsskatten borde behållas av bl.a. fördelningspolitiska skäl men att en översyn borde ske för att reglerna skulle bli enklare och rättvisare. Vidare angavs att förmögenhetsbeskattningen borde utformas efter samma principer som gällde inkomstskattereform. Skattesat- sen skulle således vara låg och beskattningen likformig. Kapital i företag skulle dock i stor utsträckning befrias från förmögenhets- skatt (prop. 1994/95:25 s. 55 f). lade regeringen fram ett förslag till en ny förmögen- hetsskattelag. Förslaget överensstämde i allt väsentligt med vad som föreslagits i den promemoria, Ny förmögenhetsskattelagstift- ning (Ds 1996:42), som utarbetats inom . Den nya lagen om statlig förmögenhetsskatt, , trädde i kraft och tillämpades första gången vid taxering (prop. 1996/97:117, bet. 1996/97:SkU20, rskr. 1996/97:252, SFS Sedan kritik riktats mot delar av regleringen ändrades lagen i vissa avseenden redan innan den hade tillämpats första gången (prop. 1997/98:1, bet. 1997/98:FiU1, rskr. 1997/98:35, SFS 1997:954). Som nämnts ovan har förmögenheter beskattats . Genom låga fribelopp har förmögenhetsbeskattningen kommit att omfatta en relativt stor andel av befolkningen. När dåvarande finansministern presenterade förmögenhets- skattelag, vilken innebar en från inkomstbeskattningen helt fristå- ende skatt på förmögenheter, sattes fribeloppet till . I och med detta förutsåg finansministern att knappt 200 000 förmö- genheter skulle bli beskattade och att skatteintäkterna under skulle uppgå till vilket mot- svarade av BNP . En topp i antalet förmögenhetsskattepliktiga nåddes året års skattereform då 776 000 personer omfattades av förmö- genhetsskatten. I och med justeringen av fribeloppsgränsen taxe- , , minskade antalet skattskyldiga kraftigt. När fattade beslut om att förmögenhetsskatten skulle avskaffas var 357 000 personer förmö- genhetsskattskyldiga. Intäkterna från förmögenhetsskatten upp- gick då till , av BNP. Antalet skattskyldiga ökade sedan successivt och när den nya förmögenhetsskattelagen tillämpades första gången, , uppgick antalet skattskyldiga till 578 000 personer och de totala förmögenhetsskatteintäkterna till . Trots frysta taxeringsvärden fortsatte antalet skattskyldiga och skatteintäkterna att öka . Taxe- betalade 691 000 personer sammanlagt i förmögenhetsskatt vilket motsvarade av BNP. Den huvudsakliga orsaken till denna ökning var de stigande aktiekurserna. I budgetpropositionen aviserade regeringen att frys- ningen av taxeringsvärdena skulle upphöra. Då prisuppgången på fastighetsmarknaden var stark skulle effek- ten av detta vara att ytterligare ett stort antal personer blev skatt- skyldiga. Regeringen beräknade att med oförändrade regler skulle SOU 2004:36 Bilaga 1 antalet förmögenhetsskattskyldiga personer uppgå till närmare en miljon. Regeringen drog slutsatsen att den trendmässiga ökningen i antalet skattskyldiga måste begränsas. Detta åstadkoms också genom att fribeloppet års taxering höjdes till för fysisk person, dödsbo och familjestiftelse samt till för sambeskattade par. Dessa förändringar beräknades begränsa antalet förmögenhetsskattskyldiga till ca 570 000 . Prisuppgången på fastigheter fortsatte dock att vara stark och regeringen aviserade i budgetpropositionen att det fanns anledning att ytterligare begränsa förmögenhetsskatte- effekterna av de höjda taxeringsvärdena. Fr.o.m. har därför fribeloppsgränserna höjts ytterligare, till för ensamstående och till för sambeskat- tade par. Med de nya fribeloppen räknar regeringen med att antalet personer som betalar förmögenhetsskatt mins- kar till 300 000 och att de totala intäkterna från förmögenhets- skatten kommer att uppgå till , vilket beräknas motsvara av BNP. De gällande reglerna för arvsskatt och gåvoskatt finns i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, AGL. Den första fristående lagstiftningen på området infördes genom förordningen om arvsskatt och skatt för gåva. Grunddragen i AGL bygger på denna förordning. Arvsskatten är utformad som en schematisk arvslottsskatt. Detta innebär att skatten beräknas på grundval av de lotter som vid det schematiska bodelnings- och lottläggningsförfarandet tilläggs den avlidnes arvingar och testamentstagare. Vid sidan av den schematiska arvslottsbeskattningen infördes s.k. kvarlåten- skapsskatt, dvs. en skatt som beräknas direkt på den avlidnes kvarlåtenskap. Kritik riktades både mot systemet med dubbla skatter och mot kvarlåtenskapsskattens principiella konstruktion. Kvarlåten- skapsskatten avskaffades efter förslag av arvsskattesakkunniga i betänkandet Arvsbeskattning (SOU 1957:48). I samband med skattereform infördes provisoriska skattelättnader för familje- företagen vid värdering av företagsförmögenhet. försvåra generationsskiften i familjeföretag som driver närings- verksamhet finns särskilda skattelättnader i AGL. Det materiella innehållet i dessa regler finns inte i AGL utan i den numera upphävda förmögenhetsskattelagen (SFS 1947:577). De upphävda bestämmelserna skall fortfarande tillämpas genom en hänvisning i AGL. tillsattes en kommitté med uppgift att göra en översyn av AGL, Arvs- och gåvoskattekommittén (Dir 1984:18). I ett del- betänkande (Ds Fi 1986:4) behandlade kommittén frågan om den latenta skatteskulden vid arvs- och gåvobeskattningen och i slut- betänkandet (SOU 1987:62) presenterade kommittén ett förslag till en ny arvs- och gåvoskattelag. Arvs- och gåvoskattekommitténs arbete har endast i begränsad omfattning lett till lagstiftning. Kommitténs förslag i delbetänkandet resulterade i nya värderings- regler för aktier och andra delägarrätter. Fr.o.m. skall bl.a. aktier som är inregistrerade vid inländsk börs tas av det noterade värdet. Vissa andra aktier som är före- mål för marknadsmässig omsättning skall i stället tas av det noterade värdet (prop. 1986/87:54, bet. 1986/87:SkU12, rskr. 1986/87:72, SFS 1986:1198). Förslagen i slutbetänkandet har lett till ändringar i bestämmelserna om beskattningens territoriella omfattning genom att hemvistet blivit avgörande för skattskyldighetens omfattning. Dessutom har gåvo- beskattningen ändrats på så sätt att givarens förhållanden numera är avgörande för skattskyldigheten och inte, som tidigare, gåvotaga- rens förhållanden (prop. 1988/89:53, bet. 1988/89:SkU15, rskr. 1988/89:81, SFS 1988:1516). Familjerättsreformen innebar viktiga förändringar av den grundläggande civilrätten på familjerättens område (prop. 1986/87:1, bet. 1986/87:LU18, rskr. 1986/87:159, SFS 1987:231). Reformen kunde av tidsskäl inte beaktas i Arvs- och gåvoskatte- kommitténs förslag från . Genom reformen infördes arvs- rätt för efterlevande make även när det finns gemensamma barn. Arvsskatten anpassades genom att grundavdraget för efterlevande make höjdes från till . Som en följd av familjerättsreformen utvidgades också möjligheterna att företa jämkning vid bodelning, dvs. att frångå huvudregeln med schema- tisk hälftendelning av makarnas giftorättsgods. Med bodelning jämställs att den efterlevande och den dödes efterarvingar ingått ett s.k. reellt bodelande avtal, att den efterlevande maken framställt begäran om jämkning enligt 12 kap. 2 § (ÄktB) och att 12 kap. 3 § ÄktB tillämpats i dom eller avtal. Reglerna om beskattningen av förmånstagarförvärv förenklades genom att hälf- ten av det belopp som tillfaller efterlevande make i egenskap av förmånstagare till försäkring är skattefritt. Dessutom tillkom nya arvsskattebestämmelser till följd av den införda lagen om sambors gemensamma hem (prop. 1987/88:61, bet. 1987/88:SkU14, rskr. 1987/88:100, SFS 1987:1206). har en genomgripande organisato- risk reform genomförts av arvs- och gåvobeskattningen (prop. 2000/01:21, bet. 2000/01:JuU7, rskr. 2000/01:134, SFS 2001:95). Handläggningen av bouppteckningar och dödsboanmälningar för- des då över från tingsrätterna till skattemyndigheterna. Det innebär att det är skattemyndigheterna som sköter registreringen av bouppteckningarna och skattläggningen. Såväl beslut om arvs- och gåvoskatt som övriga beslut som fattas av skattemyndigheten överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Krav på prövningstillstånd gäller i kammarrätt. Kammarkollegiets granskningsfunktion har ersatts av Riks- skatteverkets (RSV) generella tillsyn över skatteförvaltningen. Uppgiften att föra det allmännas talan ligger både på RSV och på skattemyndigheterna. Därutöver har vissa förändringar utan organisatorisk innebörd genomförts. Tidpunkten för deklaration av en gåva har anpassats till vad som gäller den för allmänna självdeklarationen (året efter skattskyldighetens inträde). Vidare har möjligheten att betala skatten med annat än pengar tagits bort. som ansvaret för bouppteckningar flyttades över till skattemyndigheterna infördes ett mer ändamålsenligt och rationellt förfarande för hanteringen av bouppteckningsärenden samt debite- ring och betalning av arvsskatt och gåvoskatt (prop. 2000/01:117, bet. 2000/01:SkU27, rskr. 2000/01:238, SFS 2001:325). bedrivs bouppteckningsverksamheten med hjälp av automatiserad behandling. Från och med detta datum har arvs- och gåvoskatten också infogats i skattekontosystemet. tillsattes den s.k. 3:12-utredningen (Dir. 1999:72) med uppdrag bl.a. att se över de särskilda reglerna i AGL som gäller vid arv och gåva av företag. Utredningen föreslår i sitt betänkande (SOU 2002:52) bl.a. att den nuvarande principiella utformningen av beskattningslättnaderna för företagsförmögenhet skall behållas, dvs. en reduktion till vid värderingen. Lättnadsreglerna föreslås även bli tillämpliga för fastighetsförvaltning. begränsningarna när det gäller förutsättningarna för lättnader vid gåvobeskattningen föreslås tas bort. En möjlighet öppnas också för successiva gåvor av företag. Vidare föreslår utredningen att det skall införas en möjlighet att söka förhandsbesked i gåvoskatte- ärenden. Regler om fastighetsskatt finns i lagen (1984:1052) om statlig fas- tighetsskatt. Fastighetsskattelagens bestämmelser bygger på fastig- hetstaxeringslagens (1979:1152) indelningar och begrepp. För småhus gäller att fastighetsskatt utgår på de enskilda fastigheternas taxeringsvär- den. Fastighetsskatten utgör av av mark- nadsvärdet avseende privatbostad i utlandet. Nyproducerade småhus belägna i är fria från fastighets- skatt och för de därpå följande fem åren betalas halv fastighetsskatt. Vidare gäller enligt lagen (2001:906) om skattereduktion för fastighetsskatt att fastighets- skatten efter skattereduktion - under vissa förutsättningar - inte skall överstiga av hushållsinkomsten definierad på visst sätt, den s.k. begränsningsregeln. Reglerna gäller den skattskyldiges permanenta bostad och är endast tillämpliga om taxeringsvärdet uppgår till . Skattereduktionen beräknas på den del av taxeringsvärdet som understiger . Skattereduktionen kan uppgå till högst . Endast fas- tigheter i omfattas. Förmögenhetsskatten är en statlig skatt som tas ut av den beskattningsbara förmögenheten. För annan juridisk person än dödsbo och familjestiftelse är skattesatsen . Förmö- genhetstaxering skall åsättas varje taxeringsår. Beskattningsåret är det år som närmast föregått taxeringsåret. Skattskyldiga är fysiska personer och dödsbon samt vissa före- ningar, samfund och stiftelser. Aktiebolag och flertalet ekonomiska föreningar är befriade från förmögenhetsskatt. Skillnaden mellan den skattskyldiges tillgångar och skulder utgör den skattepliktiga förmögenheten. De skattepliktiga tillgångarna finns angivna i en uttömmande uppräkning. Tillgångar som inte ingår i uppräkningen är således skattefria. Särskilda värderingsregler finns för olika slag av till- gångar. Vid beräkningen av den skattepliktiga förmögenheten skall alla skulder dras av från värdet av tillgångarna. Skulder hänförliga till icke skattepliktiga tillgångar får inte dras av. Sambeskattning sker av makar som levt tillsammans under beskattningsåret, sambor som varit gifta med varandra eller som har eller har haft barn tillsammans samt föräldrar och deras hemmavarande barn . Skatten beräknas på den beskattningsbara förmögenheten. Den beskattningsbara förmögenheten är den del av den skattepliktiga förmögenheten som överstiger ett fribelopp. års taxe- ring uppgår fribeloppen till för fysisk person, dödsbo och familjestiftelse, för sambeskattade par och för annan juridisk person än dödsbo och familjestiftelse. Enligt lagen (1997:324) om begränsning av skatt, begränsnings- lagen, sätts ett tak för uttaget av statlig inkomstskatt och förmö- genhetsskatt i vissa fall. Bestämmelserna innebär att det samman- lagda beloppet av inkomstskatt, statlig inkomstskatt och förmögenhetsskatt jämförs med ett spärrbelopp som utgör av summan av den skattskyldiges förvärvsinkomst och inkomst av kapital. Om skattebeloppet är högre än spärrbeloppet sätts förmögenhetsskatten och den statliga inkomstskatten ned med överskjutande belopp. Förmögenhetsskatten får dock inte sättas ned så att skatten blir lägre än skatten på av den skattskyldiges beskattningsbara förmögenhet. Det innebär att reg- lerna i begränsningslagen maximalt kan leda till en nedsättning av förmögenhetsskatten till skatten på halva förmögenheten och av hela den statliga inkomstskatten. Regler om skatteplikt och värdering Aktie i ett aktieslag som är inregistrerat vid börs i det land där aktiebolaget är hemmahörande skall tas upp som tillgång. Det gäller således svenska aktier på börsens A-lista samt utländska aktier som är inregistrerade vid utländsk börs på motsvarande sätt. Som tillgång skall också tas upp marknadsnoterade aktier som var eller senare har varit inregistrerade vid svensk börs. Alla aktier i ett bolag, som har något aktieslag inregistrerat vid börs, skall tas upp till samma värde som de inregistrerade aktierna. Skattepliktiga börsaktier och andra liknande tillgångar tas av noterat värde. Särskilda regler om skattefrihet gäller för huvuddelägares aktier i vissa fall. Med huvuddelägare avses en aktieägare som, ensam eller tillsammans med närstående, för inregistreringen eller marknadsnoteringen innehade aktier direkt eller indirekt mot- svarande av röstvärdet för aktierna i bolaget. Om aktierna var inregistrerade vid utgången av gäller innehavs- kravet i stället . Sådana aktier som huvuddeläga- ren innehaft sedan inregistreringen eller marknadsnoteringen eller i förekommande fall utgången av är fria från förmögenhets- skatt. Arbetande kapital i näringsverksamhet är inte skattepliktigt. Till sådant kapital hänförs inte bara kapital i rörelse och lantbruk utan också kapital nedlagt i fastighetsförvaltning samt aktier som är marknadsnoterade utan att vara inregistrerade. Hit hör t.ex. aktier som är noterade på O-listan. Vid värderingen av onoterade aktier samt andelar i handelsbolag och ekonomiska föreningar beaktas endast tillgångar och skulder i näringsverksamhet som avser kapi- talförvaltning eller innehav av näringsfastighet som är skattepliktig vid direkt ägande. Fastighet i tas upp till taxeringsvärdet och fastighet i utlandet till av marknadsvärdet. Bostadsrätt tas upp till den egna lägenhetens andel i föreningens förmögenhet. Livförsäkringar tas upp till det tekniska återköpsvärdet med tillägg för beräknad upplupen andel av överskottet i livförsäkrings- verksamheten. Pensionsförsäkringar och vissa rena riskförsäkringar skall inte tas upp som tillgång. Inre lösöre för personligt bruk skall inte tas upp som tillgång. Samma sak gäller yttre lösöre för personligt bruk till den del det enskilda föremålets värde understiger .