sou · GSB384 · 2005-01-01 00:00:00 — En tredje orsak kan vara att det finns för lite miljökompetens bland dem som arbetar på kapitalmarknaden. Ytterligare en orsak är att miljölagstiftningen ofta uppfattas som oförutsägbar och försvårar långsiktig planering. Den nationella exportstrategin för miljöteknik bör vara lång- siktig och bl.a. omfatta samarbeten med andra länder så att system- export kan främjas. En dimension i strategin bör vara hur samverkan med det svenska biståndsarbetet, som bl.a. stödjer samarbetsländernas kompetens- och mottagarkapacitet, kan öka. förplikte- lser om teknologiöverföring inom ramen för WTO-avtalen bör också beaktas. Statens och de andra offentliga aktörernas främjandesatsningar på exportmarknaderna bör bättre samordnas. Former för stärkta exportkonsortier bör undersökas och här bör existerande nätverk kunna utvecklas, bl.a. de kring forsknings- instituten. Exportutbudet bör kunna breddas till fler och nya segment och leda till att fler marknadsföringskoncept kan utvecklas och synliggöras. Metoder för marknadsanalyser bör förbättras så att säkerheten ökar om konkreta affärspotentialer i olika marknads- segment. Centrets verksamhet SOU 2004:84 Figur 7: Sammanfattande behovsinventering: Exportmarknaden. och nätverk, stärk beslutsfattare, t.ex. i anpassad (ej makro) Statens exportfrämjande av miljöteknik bedrivs av som är det centrala organet för exportfrämjande. Exportmarknads- föringen bedrivs genom branschprogram Svensk Miljöteknikexport () där exportutbudet finns hos cirka 600 företag. Marknadsförings- koncepten är här framförallt infrastruktursegmenten och The , men även miljödrivna företag finns represen- terade. Störst exportandel har delsegmentet vatten- och avlopps- teknik. siffror visar att den svenska miljöteknikexporten växer och uppgick till . Företagen består till av små och medelstora företag, dvs. de har färre än 50 anställda. Det kan finnas ett behov av en mer samlad nationell export- strategi. Skälet är att företag har uttryckt behov av en ökad samordning av pågående exportfrämjande aktiviteter som arrangeras av de statliga och offentliga regionala aktörerna. En gemensam nämnare för länder som har starka positioner på exportmarknader för miljöteknik är att de har en nationell strategi och målsättning för vad som ska uppnås med strategin. I bilaga 4 beskrivs miljöteknikexportcenter, eftersom är marknadsledare på området. I både utformningen och genomförandet av den amerikanska strategin har företagen en central roll, såväl strategiskt som operativt. Aktörerna finns både på federal nivå och på statsnivå, samt allianser med andra länder för genomförande. Export- finansieringsfrågorna är invävda som en naturlig del i strategin, även utvecklingssamarbetet. Dessa är komponenter som en svensk samlad strategi bör inkludera. Exportfinansieringen bör t.ex. anpassas till de behov som de mindre och medelstora företagen har. för miljöteknik, ETAP, pekar på betydelsen av handel med miljöteknik som ett verktyg att uppnå utvecklings- mål på internationell nivå, åtaganden i multilaterala miljöavtal, samt investeringar. Att stärka exportfrämjandenätverk inom EU är därför en del i handlingsplanen. En europeisk panel för miljöteknik bildas för att stärka nätverk och erfarenhetsutbyten. Det svenska – – lyfter fram problematiken kring att ledtiderna, dvs. tiden från marknadsföringsarbete till exportorder, är långa på miljöteknikexportmarknaderna. Det skapar behov hos företagen att marknadsföringsaktiviteter som genomförs på nationell nivå följs upp och inte blir engångsinsatser. Vidare beskriver att exportarbetet är svårare än man inledningsvis uppskattar och därför behöver man ökad exportkunskap generellt. På miljödrivna marknader och marknader för miljöteknik är slutkunden ofta en offentlig aktör, vilket gör att det är viktigt att samverkan mellan näringslivet och exportfrämjande aktörer fungerar bra på en mer operativ nivå, t.ex. samordning av och delade kostnader för officiella delegationsbesök till och från . Kostnadsdelning och prissättning bör anpassas till de små och mindre företagen. Även samverkan mellan företagen, framförallt mellan stora och små, leder till ökad konkurrenskraft eftersom deltagande i formella konsortier eller ad-hoc konsortiegrupperingar kring specifika affärsprojekt, ökar möjligheterna till systemexport. Ett behov är att i större grad involvera kommunerna som expor- taktörer i systemexporten. Det finns inga hinder i svensk lag för att göra det möjligt (se bilaga 5). Kommunernas roll i det svenska utvecklingssamarbetet är också viktig. Svenska kommuners vänortsarbeten är en brygga till ökad export. Ett annat behov är att identifiera möjligheter hur kan få fler ledare för konsortier (lead-partner för exportkontrakten). Offentligt finansierade projekt, t.ex. av utvecklingsbankerna, är ofta mycket stora och kräver större leveranskapacitet än vad ens grupperingar av svenska medelstora företag har resurser till. Ett sätt att göra det på är att bygga strategiska allianser och samarbeten med andra länder som kan komplettera svensk exportkompetens. Detta bör beaktas i den nationella exportstrategin. En allians- strategi som snabbt kan börja bygga på är den som EU har formulerat i handlingsplanen för miljöteknik, ETAP. Starka kon- kurrenter till (marknadsledaren) är i EU , och . Även andra möjliga allianser bör analys- eras. Omvärldsbevakningen av exportmarknaden för miljöteknik bör kunna förbättras och göras mer tillgänglig och användbar för intres- senterna. Utredningen har under sin relativt korta utredningstid inte haft möjlighet att kartlägga samtliga källor för omvärldsbevak- ningen, men det som finns lätt tillgängligt verkar vara antingen anpassat till policyskapande intressenter och är på makronivå. Eller så baseras antaganden om framtida tillväxt på tillväxtsiffror som är nästan . Därtill omfattar siffrorna de tekniksegment som på flera marknader nu är i sin mognadsfas, inte minst i , och därför har avtagande tillväxt. har av miljö- teknikmarknaden och växer bara med 3–. Skakiga analyser skapar sårbarhet och osäkerhet. Detta talar för ett behov dels av en förbättrad metod för omvärlds- analys, dels av en breddad segmentering av exportutbudet. Här kan man exempelvis komplettera med det svenska utbudet på energi- teknikområdet. Analyserna bör även bidra till ökad kunskap om vilka drivkrafterna på miljöteknikmarknaden är, eftersom de skiftar över tiden och är komplexa. Miljöteknikcentret bör kunna vara en extra resurs som tar hand om de praktiska arrangemangen i samband med offentliga utländska delegationsbesök som rör miljöteknik. Förslag till verksamhetsform och bolagsordning: Det nationella miljöteknikcentret organiseras som ett statligt ägt aktiebolag med ändamål och syfte enligt följande förslag till innehåll i bolagsordningen: Föremålet för bolagets verksamhet är att inom området för miljö- driven affärsutveckling och miljöteknikexport samordna och initiera aktiviteter samt förmedla information och kontakter samt att idka därmed förenlig verksamhet. Bolagets syfte är inte att bereda vinst åt aktieägarna utan att främja miljödriven affärsutveckling och miljöteknikexport. Aktierna medför inte rätt till utdelning, utan bolagets vinst ska, i den mån den inte reserveras, helt användas för det ändamål för vars främjande bolaget bildats. Vid bolagets likvidation ska bolagets behållna tillgångar tillfalla svenska staten. Denna bolagsordning får inte ändras utan medgivande från svenska staten. Bolaget har ingen bestämmanderätt över myndigheterna eller deras medelsanvändning. Bildande av detta bolag ska heller inte medföra att existerande myndigheters verksamheter bolagiseras. Förslag till lokalisering: Centrets verksamhet lokaliseras i en dynamisk miljö där närhet till kunskap i tillämpad forskning i miljö och teknik, kunskap om företagens förutsättningar att bedriva affärer, företagsutveckling samt internationella relationer finns samlat. Ett regionalt intresse som kan bidra till att skapa denna dynamik bör om möjligt beaktas vid valet av lokalisering. Skäl för förslaget: Att hitta en lämplig organisationsform för miljöteknikcentret har varit en av nyckelfrågorna för utredningen. En grundläggande förut- sättning har varit att ingen ny myndighet får bildas. En annan förutsättning har varit att det är staten som tar initiativet till detta nationella center och ensam finansierar verksamheten. Därför har det varit viktigt att organisationsformen är lämplig för hur staten kan och får operera, som centret i sig inte ska uppfattas som att det är enbart till för staten. Syftet är som tidigare nämnts, att stärka samverkan mellan en betydligt bredare krets intressenter, samordna aktiviteter i ett främjandesyfte, och förmedla information och kontakter. Näringslivets representanter i utredningens referensgrupp har förespråkat bolagsformen eftersom den är vanlig i näringslivet och man därför lättare kan känna igen styr- och beslutsformerna. Intäktsgenereringen har inte diskuterats i sammanhanget och inte heller vilka ekonomiska åtaganden näringslivet i så fall är villiga att göra. Därför föreslår utredningen att staten i varje fall initialt äger av aktierna i bolaget, att bolaget drivs utan vinstsyfte och att bolagsordningen inte får ändras utan statens medgivande. När staten och annan part engagerar sig i en anslagsberoende verksamhet och gemensamt bidrar till finansieringen kan det finnas skäl att använda en privaträttslig associationsform, t.ex. aktiebolag. Enligt beslut ska då i första hand formen aktiebolag eller ideell förening väljas (prop. 1995/96:61). Det krävs normalt beslut av om staten ska bilda aktiebolag eller ideell förening annan part. Att utredningen här föreslår aktie- bolagsformen blir ett avsteg från denna princip – eftersom verk- samheten endast är statligt finansierad. Utredningen har bl.a. analyserat möjligheten att organisatoriskt knyta centret till en befintlig statlig myndighet, men har föredragit att föreslå bolags- formen. I stället för att bilda ett helt nytt bolag skulle man kunna tänka sig en lösning med att ge ett definierat uppdrag till ett existerande statligt bolag, exempelvis IVL . Regel- verket i Lagen om Offentlig Upphandling, , måste då beaktas. har för utredningen gjort en översiktlig inventering av de frågor som då kan komma ifråga. Även då bolagsbildning för statens räkning görs måste bolagets uppgifter vara sådana att de inte äventyrar att hela bolagsbildningen i sig strider mot och dess syfte, dvs. att konkurrensutsätta det offentligas inköp. I en rapport från () författad av förhandlingsmannen de – Bättre finansiering för kommersialisering av innovationer – föreslås en ny statlig bolags- koncern. Den nya koncernen, kallad TBSV-bolagen, avses att utgöra en statlig kraftsamling inom området marknadskompletterande finansi- ering i tidiga skeden i värdekedjan. Bolagsstrukturen bygger på de sju Teknikbrostiftelserna runtom i landet: förenklat beskrivet bolagiseras stiftelserna och blir dotterbolag i en ny bolagskoncern där ett nytt moderbolag representerar ägarna, vilka tillskjuter betydande summor riskkapital. Eftersom bristen på riskkapital har påpekats vara ett problem för att stimulera nya miljöteknikinnovationer och fortsatt utveckling på marknaden, har utredningen översiktligt undersökt möjligheten att samlokalisera miljöteknikcentret hos moderbolaget för den nya statliga koncernen som här har beskrivits. Utredningen konstaterade att det inte fanns några större mervärden med en sådan samlokalisering, främst eftersom miljöteknikcentret inte har någon ägarroll i kon- cernen. Den nya koncernens verksamhet såsom den har presen- terats kommer troligen, sett utifrån dagens verksamhet i Teknik- brostiftelserna, fortsatt att vara fokuserad på att stimulera innova- tioner från universitetssfären och därför kommer inte närings- livsanknytningen att bli tillräckligt stark. Mervärdet för att stimulera export av miljöteknik blir också avlägset. Utredningen föreslår istället att centret får sin fysiska lokalisering i en dynamisk miljö där närhet till kunskap i tillämpad forskning i miljö och teknik, kunskap om företagens förutsättningar att bedriva affärer, företagsutveckling samt internationella relationer finns samlat. En sådan miljö kan exempelvis vara . IVL:s verksamhet och nätverk spänner över hela värdekedjan och över landets gränser. Regionala offentliga aktörer och andra aktörer runtom i landet är en grupp intressenter som inte är homogent organiserade. För dessa kan en ideell förening – utan statlig medverkan – uppmuntras att bildas. Föreningen kan informellt knytas till centret och i denna förening kan alla intressenter på lokal nivå delta på samma villkor. Föreningens syfte bör vara att skapa en direkt dialog och ett nära samarbete med det nationella centret. Att föreningen är utan statlig medverkan betyder att här ingår inte några statliga myndigheter eller någon statlig finansiering. Blivande medlemmar kan vara företag, entreprenörer, forskningsinstitut, kommuner, regioner, ideella föreningar, riskkapitalister, låneinstitut, med flera, – men inte statliga myndigheter. 4.1Exempel på alternativa organisationsformer Utredningen har, utöver det som har beskrivits, även översiktligt undersökt ett antal alternativ för centrets verksamhets- form: Funktion eller enhet inom Kombinationer av flera organisationsformer Statlig verksamhet som staten vill bedriva och finansiera på egen hand bör som regel bedrivas i myndighetsform. Detta enligt riktlinjer budgetproposition då frågan om verksamhets- former för staten behandlades. Men enligt direktivet för utred- ningen ska ingen ny myndighet bildas. Utredningen har undersökt möjligheten att göra en kompromissliknande organisationslösning: en myndighet som inte har någon egen myndighetsutövning och som formellt sorterar under en existerande myndighet, vilken då blir en s.k. värdmyndighet för denna. Denna lösning innebär att centret formellt blir en del av värdmyndigheten och därmed en del av den myndighetens ekonomiska verksamhet och ansvar. Därmed blir det inte, i formell mening, någon fristående verksamhet och det kan därför även uppfattas som att det är värdmyndigheten som är det nya nationella centret för miljöteknik. Detta är huvudskälet till att utredningen inte valt denna form. Utredningen har konstaterat att det först och främst finns ett behov av bättre samsyn mellan myndigheterna och större respekt för varandras uppgifter. Samarbete mellan myndigheter regleras i Verksförordningen (1995:1322) som föreskriver att myndigheter ska samarbeta. Om Verksförordningen i sammanhanget inte är ett tillräckligt starkt instrument kan den kompletteras, men görs då lämpligast med en ny särskild förordning, och inte genom samarbetsavtal mellan berörda myndigheter. Eftersom myndigheter är en del av staten blir ett samarbetsavtal mellan myndigheter mer en psykologisk handling än juridisk. Därmed inte sagt att staten inte kan ingå samarbetsavtal med icke-statliga aktörer. Ett sådant exempel är avtalet mellan staten och näringslivet genom (förenklat beskrivet) för genom- förande av det statliga exportfrämjandet. är därför i formell mening ingen myndighet, men har myndighetsliknande uppgifter. konstaterar i sin rapport () om förslag till organisation för ett nationellt center, att det inte råder någon brist på myndigheter och organisationer i de delar av innovations- systemet som arbetar med miljödriven näringslivsutveckling eller export inom miljöområdet. konstaterade därför att det inte fanns något skäl att etablera något nytt organ utan att man skulle utgå från en nätverksform – en nätverksorganisation – och på så sätt tillvarata befintlig kompetens. Detta nätverk skulle enligt förslaget hållas samman av ett centrum bestående av aktivt sam- verkande nationella myndigheter och organ. Samverkan mellan dessa myndigheter och organ föreslog man reglera i samverkansavtal. Vidare byggde förslag på att centret skulle förläggas till . Eftersom det i direktivet för utredningen anges att utredningen ska lämna ett förslag på en legal organisationsform har vi inte undersökt eller diskuterat alternativet vidare med att bygga en nätverksorganisation. Nackdelen med nätverksorganisationen är att den kommer endast att bli framgångsrik så länge den skapar ömsesidig nytta och mervärde för deltagande parter. Men är detta nätverksorganisationens styrka, om viljan till samarbete fungerar i praktiken. Det i sin tur förutsätter bl.a. tydliga inbördes roller och att ett center som samordnare upplevs neutral i förhållande till deltagande aktörer. Ett samarbetsavtal förutsätter också att parterna initialt är tydligt definierade vilka de är. Utredningen anser att det är viktigt att inte några potentiella deltagare, och därmed samarbetsparter, utesluts redan från start. Formen ideell förening förutsätter i praktiken att en medlemskrets kan bidra med medlemsavgifter. Utredningen förordar inte denna lösning med motiveringen att det inte bör bildas ytterligare en ny aktör, som gör anspråk på företagens medverkan. Funktion eller enhet inom gäller som övergripande princip att , om inte särskilda skäl finns, ska undvika att engagera sig direkt i operativ verksamhet. Sådan verksamhet ska istället i första hand läggas på statens myndigheter. Vissa undantag finns. Kombinationer av flera organisationsformer Vad utredningen inte har hunnit diskutera är lösningar som bygger på kombinationer av ovan beskrivna former. Ett exempel på en sådan lösning skulle kunna vara att centret organiseras som en nätverksorganisation, där en division av centret representerar de tidiga faserna i värdekedjan, och en annan division representerar exportfasen. Båda divisionerna tillsammans utgör centret. Förslagsvis skulle ett av dotterbolagen i den nya statliga kon- cernen TBSV då kunna få ett uppdrag att, liksom i en matris- organisation, svara för samordningen av satsningar inom de tidiga skedena på miljöteknikområdet. På samma sätt utnyttjas en befintlig struktur på exportsidan där referensgruppen inom branschpro- grammet miljöteknikexport inom utgör en bas för samordningen av satsningar inom miljöteknikexporten. De regionala offentliga aktörerna bör kunna delta i större utsträckning . 5 Styrelse och personal Förslag till styrelse: Centrets (bolagets) strategiska verksamhet leds av en styrelse med nio ledamöter, ordföranden medräknad. Ordförande är en person från näringslivet med en gedigen ledarskapskompetens, erfarenhet från arbete i internationell miljö samt kännedom om statlig förvaltning. För ledamöterna utses inte suppleanter. Ledamöterna representerar olika kompetens- områden (dvs. inte intresserepresentation) enligt riktlinjerna fastställda i statens ägarpolitik. Samtliga ledamöter utses av regeringen. I bolagsordningen skrivs: Styrelsen skall bestå av lägst tre och högst nio ledamöter. Suppleanter skall inte utses. Samtliga styrelseledamöter skall utses av svenska staten. Förslag till VD-profil: i bolaget leds av en verk- ställande direktör som bör ha marknadsnära erfarenhet från näringslivet och därmed ha en bred marknadsförings- och marknadskompetens. Skäl för förslaget: Centret (bolaget) leds av en styrelse med nio ledamöter, ordföranden medräknad. Styrelsen har en strategisk roll. Ledamöterna utses på grundval av sin kompetens och inte mot bakgrund av de organisationer de representerar. Styrelsen ska alltså inte ha intresserepresentation enligt en princip som regeringen har lagt fast i propositionen Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst (prop. 1997/98:136). Vanligen utses styrelseledamöter på bolagsstämman. Utredningen föreslår dock att det fastlås i bolagsordningen att svenska staten utser samtliga ledamöter. Detta säkerställer att svenska staten väljer styrelseledamöterna även om andra ägare tas in i bolaget. Utredningen anser att kompetensen i styrelsen sammantaget bör ha en stark näringslivserfarenhet, samt kompetens om FoU, centrala statliga myndigheter och regionala offentliga aktörer. Utredningen har under denna relativt korta tid inte kunnat göra en detaljerad undersökning av vilka myndigheter och liknande organ som bör anses utgöra de centrala statliga aktörerna och därför naturligt medverka i styrelsens arbete. Antalet myndigheter som arbetar helt eller delvis med miljöteknik i bred bemärkelse är förmodligen betydligt fler än de som t.ex. nämns i utredningens kommittédirektiv och tidigare studier. Bolagets verkställande direktör bör ha erfarenhet från närings- livet och ha en bred marknads- och marknadsföringskompetens. VD anställer övrig personal, vilka bör ha kompetens inom miljö- driven affärsutveckling respektive export, information och kom- munikation, samt projektledning och serviceuppgifter. 6 Hur regeringen styr Förslag till bolagsstyrning: Regeringen styr bolagets verksamhet genom dess möjlighet att påverka bolagets verksamhet genom (a) att införa bestämmelser i bolagsordningen, (b) att rösta på bolagsstämman, (c) att utse styrelseledamöter, samt (d) att lämna ägardirektiv på bolagsstämman till styrelsen. När det gäller beslutsfattandet och statens möjlighet som aktieägare att förhindra en majoritet i en styrelse från att fatta vissa beslut som i och för sig faller inom ramen för bolagets ändamål, kan en särskild regel införas i bolagsordningen enligt följande: För beslut avseende [t.ex. förvärv av andel eller aktie i annan juridisk person och uppdrag mot betalning] är styrelsen och verkställande direktör skyldiga att inhämta bolagsstämmans samtycke. Skäl för förslaget: De förslag till skrivningar i bolagsordningen som vi presenterar stärker statens möjligheter att påverka verksamheten i bolaget. Exempelvis så innebär skrivningen om att bolagsordningen inte får ändras utan medgivande från staten, att staten behåller möjligheten att påverka bolagsordningen även om det skulle komma in fler aktieägare i bolaget, t.ex. genom en framtida försäljning eller nyemission som staten i egenskap av aktieägare har godkänt. Även förslaget att staten utser alla styrelseledamöter innebär en tydligare markering om statens styrning. Normalt utses ledamöterna, som tidigare nämnts, på bolagsstämman. Samarbetet mellan de statliga myndigheterna bör kunna stärkas. De generella skrivningarna i Verksförordningen (1995:1322) om myndighetssamverkan inte är tillräckligt kraftfulla som styrredskap inom miljöteknikområdet. Även om bolaget inte har någon bestäm- manderätt över myndigheterna, är förhoppningen att miljöteknik- centret kan stimulera samtliga berörda aktörer på området, till större engagemang och medverkan. Förslag till finansiering: Utredningen föreslår att centrets verk- samhet finansieras med . Förslaget finansieras från utgiftsområde 24 Näringsliv, anslaget 38:2 Näringslivs- utveckling. Centret (bolagets) verksamhet finansieras med enbart bidragsanslag. Regeringen anger den ekonomiska ram som ska gälla för centrets verksamhet. Centrets finansieringsbehov har beräknats delvis med utgångs- punkt från . Rapporten baseras dock på ett annat verksamhetsinnehåll, varför kostnader för såväl ett nationellt miljöteknikcenters verksamhet som insats- områden och pilotprojekt är inberäknade i siffror. Verksamheten bör vara långsiktig, enligt skrivningarna i budget- propositionen : Satsningen skall ses i ett längre tidsperspektiv men i första hand genomföras . Utvärdering av bolagets verksamhet och syfte görs av svenska staten från bolagets bildande. Eftersom centret är en liten organisation är det väsentligt att centret, i sin samordningsfunktion, arbetar nära övriga aktörer och på så sätt fungerar som ett nav i detta nätverk och kraft- samling av offentligt finansierade insatser. Det finns ett antal statliga anslagsposter där större eller mindre delar kan användas för insatser på miljöteknikområdet, även om dessa inte direkt finansierar centrets samordningsverksamhet. Statens totala satsning på miljöteknikområdet överstiger därför de som är utredningens förslag till finansiering av centret 2004/05. Centret blir på så sätt en del av en större satsning på miljöteknikområdet.