sou · GSB388d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Av de uppgifter som Spel- och lämnat framgår även siffror över totalomsättningen på tobaksvaror och hur mycket av totalomsättningen som avser tobaksvaror i olika kategorier av butiker. Följande tabell avser nettoomsättningen av tobaksvaror på den svenska marknaden inklusive skatter men efter rabatter. I priserna ingår inte mervärdesskatt och inte heller tobakstillverkarnas marginal vid försäljning av cigaretter. Uppgifterna avser legal handel med tobaksvaror. Omfattningen av privatinförseln av tobaksvaror framgår inte. Det kan anmärkas att det även förekommer viss enskilt organiserad import av cigarrer och cigariller som inte framgår av statistiken för dessa produkter. Nettoomsättningen av tobaksvaror på den svenska marknaden inklusive skatter men efter rabatter. Källa: Värdena är beräknade av Spel- och mot bakgrund av uppgifter lämnade av företrädare för tobaksbolagen. Av den totala omsättningen på tobaksvaror svarar spel- och servicehandeln för uppskattningsvis halva omsättningen. Tobaks- produkter säljs dock i många typer av verksamheter. Några av de mindre verksamheterna är mer eller mindre inriktade mot Tämligen stor försäljning förekommer även på andra mindre försäljningsställen. Det kan vara näringsidkare som driver servicebutiker, kiosker, gatukök och spelbutiker som även säljer tobaksvaror i varierande omfattning. Tobaksförsäljningens andel av totalförsäljningen i dessa typer av handel kan endast grovt uppskattas. I servicebutiker och gatukök är tobakens andel av totalförsäljningen i storleksklassen . För spelbutikerna får man räkna med att en något större del av omsättningen avser tobaksvaror, uppskattningsvis . I kiosker liksom givetvis även hos tobakshandlare är en stor del av försäljningen tobaksvaror. Det kan bedömas att ca 50 respektive av omsättningen avser tobaksvaror i dessa typer av handel. Enligt en av tillverkarna är antalet försäljningsställen 17 400. Till dessa distribuerar av varuvolymen medan av volymen levereras från partihandelsföretag. I detta underlag ingår inte livsmedelskedjan eller partihandlaren . Dessa svarar dock för en liten del, uppskattningsvis mellan , av totalmarknaden. Skälen för att en detaljist väljer ett partihandelsföretag kan vara flera. Det är i regel fråga om handlare med mycket små volymer. I detaljistledet säljs av försäljningsvolymen av livsmedelsbutiker (inkluderande servicebutiker), av tobakshandlare av bensinstationer och av restauranger m.m. När det gäller antalet försäljningsställen så ser bilden något annorlunda ut. Det kan uppskattas att 4 600 livsmedelsbutiker, 6 200 tobakshandlare, 2 000 bensinstationer och 4 600 restauranger säljer tobaksprodukter till konsumenterna. – En annan tillverkare uppger att det totala antalet butiker som säljer tobaksvaror är ca 11 000. Dagligvaruhandeln och de stora kedjorna där är en av de främsta försäljningskanalerna men tobaksvaror utgör endast av omsättningen i butikerna. I servicehandeln däremot är tobaksförsäljningen en stor del av totalförsäljningen, både hos kedjorna och hos de fria handlarna. Bland de fria handlarna är kiosker en viktig och växande försäljningskanal. 20 Uppgifter lämnade av och Gallaher . genomför s.k. kommunenkäter som bl.a. upptar frågor om omfattningen av kommunernas tillsyn på försäljningsställen för tobaksvaror. Kännedomen om antalet försäljningsställen varierar mellan kommunerna. lämnade av kommunerna inte någon uppgift om antalet försäljningsställen för tobaksvaror. Till dessa hör två av landets största kommuner. Det sammanlagda antalet redovisade försäljningsställen är ca 9 800. De allra flesta uppgifts- lämnande kommuner, , har färre än 100 försäljnings- ställen. Motsvarande siffror är att av kommunerna inte lämnat någon uppgift om antalet försäljningsställen. Det sammanlagda antalet redovisade försäljningsställen har stigit till drygt 11 100. Uppgiften om antalet försäljningsställen är dock svårtolkad eftersom svaren bygger på registrerade uppgifter hos somliga kommuner och uppskattningar av andra kommuner. har dragit slutsatsen att det inte finns någon fullständig bild av antalet försäljningsställen. Vidare har antagits att kommunerna främst känner till sådana säljställen där annan tillsyn förekommer, såsom för livsmedels- butiker och serveringsställen. Kunskapen skulle därmed vara ofullständig när det gäller andra säljställen såsom kiosker och videobutiker. Kommunerna har rätt att ta ut avgifter för sin tillsyn . Hur man hanterar frågan om avgiftsuttaget varierar kraftigt. har redovisat vissa ungefärliga beräkningar av antalet försäljningsställen m.m. i den rapport som utredningen har att behandla.22 En kort redogörelse för förslagen i rapporten finns i avsnitt 3.4. Enligt verket uppgår den totala omsättningen av tobaksvaror i till ca . Det finns vidare sammanlagt ca 20 000 försäljningsställen för tobaksvaror. Härav utgörs ca 11 000 av kiosker, tobaksbutiker, bensinstationer och närlivsbutiker. Försäljning förekommer även i ca 4 000 livsmedel- 2003 jämförd med preliminära uppgifter ur svaren . 22 PM 2003:02 Stopp för utomhusreklam för tobak. butiker och ca 5 000 restauranger, barer, caféer och hotell. Servicehandeln har en försäljningsandel av , medan dagligvaruhandeln svarar för av försäljningen och restauranger m.m. för endast av denna. Av den totala försäljningen utgör tobaken av omsättningen på dagligvaror i servicehandeln och av omsättningen på dagligvaror i dagligvaruhandeln. Automatförsäljning skall vara begränsad till lokaler dit underåriga inte äger tillträde (prop. 1995/96:228 s. 26). Antalet cigarettautomater uppskattas till ca 2 500 stycken. Till de tobaksvaror som konsumeras räknas förutom varor sålda vid försäljningsställen inom landet även tobaksvaror införda från andra länder. Den legala införseln motsvarar några enstaka procent av den totala konsumtionen. När det gäller mängden illegalt införd tobak hänvisas till avsnitten 8.1.3 och 8.6.3. Som framgår är det osäkert hur stor den illegala införseln är. En bedömning av hur stor mängd av den illegalt införda tobaken som konsumeras i landet respektive transporteras till andra länder är ännu osäkrare. Utredningen har också erfarit att postorderhandeln med tobak fortfarande förekommer, dock att den har varit mycket liten eller t.o.m. försumbar. Det totala försäljningsvärdet för tobaksvaror i landet kan ligga i den storleksklass, , som har uppskattat. En allmän trend som SCB noterat när det gäller det totala antalet försäljningsställen i detaljhandel är att antalet minskar. Det kan därför förutsättas att även de butiker som saluför tobaksvaror blivit färre . Det totala antalet försäljningsställen för tobaksvaror bör trots allt vara åtminstone i den storlek som uppskattat. En mycket stor del av den tobak som konsumeras säljs över disk i butikerna. Här avses försäljningen i livsmedelsbutikerna och servicehandeln. Utredningens underlag pekar på att antalet sådana butiker är ca 14 000. En förteckning som visar var dessa butiker är lokaliserade kommunvis finns i bilaga 6. Därtill kommer övriga försäljningsställen för tobaksvaror såsom restauranger, barer, caféer och hotell samt tobaksvaruautomater placerade på dessa försäljningsställen eller i butiker. Nyss nämnda övriga försäljningsställen har dock en tämligen liten betydelse för den totala försäljningsvolymen. 8.4.1Reklamen i broschyrer och utskick För reklam i tryckta skrifter m.fl. skrifter som avses i tryckfrihets- förordningen, TF, gäller att kommersiella annonser inte får förekomma (se närmare avsnitt 5.1.2). I annan marknadsföring skall näringsidkaren iaktta särskild måttfullhet. Utredningen har erfarit genom myndighetskontakter att lagstiftningen iakttas av de större aktörerna på marknaden. Såväl cigarettillverkarna som , som handhar distributionen av cigaretter, bedöms huvudsakligen ha en ansvarsfull marknadsföring i förhållande till gällande bestämmelser på området. Reseföretag som säljer tobaksvaror m.m. till sina resenärer i särskilda reklamutskick eller broschyrer kan använda bilder eller text som är tveksam med hänsyn till förbudet mot kommersiella annonser. Det gäller såväl företag som säljer flyg- som färjeresor till andra länder. De reklamutskick, ofta s.k. direktreklam, som enskilda näringsidkare inom detaljhandeln med tobak gör uppfyller ibland inte kraven. Det är ett välkänt faktum hos att reklam för tobaksvaror som riktar sig till svenska konsumenter förekommer på Internet. Sådan reklam kan ofta ha en gränsöverskridande karaktär. finns reklamen på tobaksbolagens webbplatser men det vanligast förekommande är att den finns på webbplatser som innehas av små aktörer. Reklamen är inte förbjuden och allmänhetens anmälningar om tobaksreklam på Internet behandlas av med utgångspunkt från kraven på särskild måttfullhet. finns ingen rättspraxis som belyser vilka gränser som gäller för marknadsföringen av tobaksvaror på Internet. Är det fråga om webbplatser som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagens, YGL, skydd gäller naturligtvis andra principer, såsom förbud mot censur. 8.4.3Marknadsföringen på eller vid försäljningsställen Reklam är med vissa förbehåll tillåten på eller vid försäljningsställen och bl.a. skall näringsidkaren iaktta särskild måttfullhet (jfr 14 § andra stycket tobakslagen). Utredningens intervjuundersökning i ett litet urval kommuner tyder på att reklamen inte alltid överens- stämmer med måttfullhetskravet. Kommunen har inte ansvaret för tillsynen över hur försäljningsställena gör reklam för tobak. De tillsynsansvariga handläggarna har dock möjlighet att bilda sig en viss uppfattning om tobaksreklamen på de försäljningsställen som de besöker. Merparten av kommunerna anser att påträngande tobaksreklam förekommer i endast liten utsträckning. Det är vidare i huvudsak små försäljningsställen, såsom kiosker och närbutiker som gör reklam för tobaksvaror. Det anses bero på att denna typ av försäljningsställen är mera beroende av inkomsten från tobaks- försäljningen än större butiker. Ett annat skäl anses vara att det lokalt kan finnas en överetablering av små närbutiker vilket leder till att konkurrensen om kunderna ökar. Enligt tillfrågade kommuner utgörs tobaksreklamen oftast av olika typer av prisreklam, såsom reklam för billiga tobaksmärken eller uppgifter om styckpris för en limpa cigaretter. En gräns- kommun, , uppger att denna typ av prisreklam är mycket vanlig i kommunen eftersom handlarna vill locka norska kunder att välja just deras butik. Tobaksreklamen är oftast handskriven, särskilt gäller detta prisreklamen. Några kommuner beskriver att det även är vanligt med en förtryckt bild på t.ex. en viss tobaksprodukt och att försäljningsstället själv fyllt i priset på varan. Prisreklamen är ofta placerad i butikernas skyltfönster. Iakttagelser finns även av skyltar med prisreklam för tobak placerade på gatan utanför butiker. Vid tobakstillsynen i kommun uppmärksammades ett par försäljningsställen som gjorde reklam för nya märken. I dessa fall utgjordes reklamen av skyltar på gatan och i skyltfönster med budskap om tobakens välsmakande och välgörande effekter. Även kommun uppger att man sett avarter av reklam på ett antal försäljningsställen i samband med att nya märken introducerats. Marknadsföringen av produkterna i övrigt åvilar huvudsakligen tobakstillverkarna. De tobaksbolag som representerar tobaks- tillverkarna har egna säljkårer som förser kunderna med reklam- och kampanjmaterial. Det kan vara vid personliga besök på säljstället eller genom att tobaksbolaget skickar kampanjmaterial m.m. per post. I leveranser av cigaretter förekommer dock ibland kampanjmaterial, såsom påklistrade tändare eller en liten skylt avsedd för butiksdisken. Under pågående kampanjer besöker tobaksbolagens säljkårer kunderna, förser dem med kampanj- material och tar även upp order. Någon försäljning direkt från de stora cigarettillverkarnas upplag till återförsäljare i lär inte förekomma. Fronten på tobaksvaruautomaterna är också en reklamyta som kan nyttjas på restauranger m.m. för att exponera tobaksvaror. Två kommuner uppger i utredningens intervju- undersökning att man har haft problem med påträngande reklam i samband med att tobaksbranschen vill introducera nya produkter på marknaden. För att introducera en ny produkt kan ett tobaksbolag se till att affärsidkarna i detaljistledet erbjuder bolagets vara till en kund. Det innebär att en kund som är i färd med att köpa en tobaksvara av visst märke erbjuds den tobaksvara som skall lanseras till ett lägre pris, s.k. switch. Denna marknadsföringsmetod är dock inte så vanlig numera. Mera vanligt förekommande är gratiserbjudanden, dvs. att den som vill köpa en dosa snus av sitt vanliga märke erbjuds att gratis få ytterligare en dosa snus av det märke som skall lanseras. Någon heltäckande beskrivning av vilka marknadsförings- metoder som är tillåtna respektive otillåtna finns inte i riktlinjer. , som ingår i World och är en intresseförening för reklamköpare i , anser att förslagen i rapport23 är acceptabla. Det är huvudsakligen förslaget om att reformera ordningen genom lagstiftning som föreningen vänder sig emot. Vidare behövs en övergångstid av det slag som föreslås i rapporten för att genomföra reklambegränsningen. Det är angeläget att en omställningstid iakttas när ett förbud mot utomhusreklam genomförs för att man skall kunna anpassa skyltningen till de nya villkoren . Det som sägs i direktivet om begränsningar av reklamen på Internet är enligt föreningen bekymmersamt med tanke på överföringen av kommersiell information mellan företag i branschen (jfr artikel 3.2 direktivet). Bolagen och Gallaher , som också har deltagit i beredningen av , anser att det är en omfattande uppgift för handeln att förändra sina 23 PM 2003:02 Stopp för utomhusreklam för tobak. Uppskattningsvis finns ca 7 000 skyltar med utomhusreklam. är butikens namn och ett tobaksvarumärke integrerade i en skylt. Det är viktigt att de regler som beslutas skapar en god förutsägbarhet. Man skall från tobaksbolagens sida kunna avgöra på förhand vilken kommunikation med kunderna som är tillåten respektive otillåten. En särskild form av marknadsföring är av tobaksbolag arrangerade releasepartyn m.m. i samarbete med exempelvis lokala restauranger, s.k. tobaksfester. har i en dom förbjudit tobaksfester vid vite.24 lanserade ett tobaksbolag (nuvarande ) två nya cigarettmärken på den svenska marknaden. Med anledning härav arrangerade tobaksbolaget fester på flera platser i landet för unga personer. – konstaterade att festerna på ett mycket tydligt sätt hade framhävt de aktuella cigarettmärkena. Vad särskilt gällde utbjudandet av cigaretter till ett starkt rabatterat pris så fann domstolen med hänsyn till de omständigheter under vilka denna försäljning skett att denna blev att jämställa med provutdelning under otillåtna former. Sammanfattningsvis fann att arrangemangen stred mot de krav på särskild måttfullhet som gäller enligt tobakslagen och riktlinjer (KOVFS 1998:7). Enligt har det och inte gjorts några nya iakttagelser om tobaksfester. Sponsring från tobaksbolag är ovanlig i och har det inte gjorts några återkommande iakttagelser om sponsrade evenemang. En förklaring som lämnats är att tobaksbolagens produkter ofta inte kan få det slag av exponering som man önskar. Bl.a. måste marknadsföringen motsvara krav på särskild måttfullhet. En motprestation i form av ett reklamvärde är dessutom normalt en förutsättning för att sponsorsutgiften skall vara en avdragsgill driftskostnad i inkomstslaget näringsverksamhet 24 dom , dnr B 7/01 (MDA 2002:29). (jfr Regeringens skrivelse 2003/04:175 Avdrag för s.k. sponsring, s. 4 och Regeringsrättens avgöranden RÅ 2000 ref. 31 I och II). Redan på denna grund blir sponsring inte kommersiellt intressant, särskilt som i sig är en förhållandevis liten marknad. har dessutom exempelvis idrottsföreningar egna riktlinjer för vilken form av sponsring man godtar. Dessa riktlinjer utesluter ofta bidrag från cigarettillverkare m.fl. Den omedelbara tillsynen över att tobakslagen och föreskrifter som meddelas med stöd av lagen följs utövas av kommunala nämnder. Tillsynen gäller bl.a. att tobaksvaror säljs eller lämnas ut endast till den som har fyllt respektive att näringsverksamhet med försäljningen av tobaksvaror till konsumenter anmäls (19 § tobakslagen i förening med 12 och 12 a §§ samma lag). Social- styrelsen, den dåvarande centrala tillsynsmyndigheten på området, lät genomföra en studie av hur tillsynen organiserats och fungerar (prop. 2001/02:64 s. 46). Resultaten visade att tillsynen skedde med varierande intensitet på såväl läns- som kommunnivå. Det noterades bl.a. att merparten av kommunerna vid det tillfället () inte hade något register över försäljningsställen för tobak i kommunen. Kommunerna beskrev också att det ofta saknades tillräckliga resurser för ett effektivt tillsynsarbete. har genomfört riktade utbildnings- insatser gentemot bl.a. kommunerna om åldersgränsen för köp av tobak. Till exempel har ett informationsmaterial riktat till handeln och till kommunala handläggare tagits fram i samarbete med . En , motsvarande , är också under utarbetande. Enligt har något fler än hälften av kom- munerna (151 kommuner) besökt försäljningsställen i informations- eller kontrollsyfte, när det gäller tobakslagens bestämmelser om åldersgräns vid tobaksförsäljning. Sammanlagt besökte kommunerna ca 3 300 försäljningsställen. Motsvarande siffror är att av kommunerna (199 kommuner) uppger att de har besökt försäljningsställen i informations- eller kontrollsyfte. Sammanlagt besökte kommun- erna 5 514 försäljningsställen år 2003.25 8.5.2Iakttagelser från kommunernas tillsynsarbete Alla de sex kommuner som har deltagit i utredningens intervju- undersökning26 uppger att de har upprättat ett register över försäljningsställen som säljer tobak. De har som mål att göra minst ett tillsynsbesök per försäljningsställe och år. Dessa kommuner anser själva att man lever upp till sina mål, och i ett par fall uppger man att man ofta hinner med ett till två besök utöver detta. Några kommuner nämner att de hinner besöka alla försäljningsställen som säljer livsmedel och alkohol, eftersom denna tillsyn sker i samband med annan tillsyn som kommunen ansvarar för, men att de ibland har svårt att hinna med tillsynen på andra försäljningsställen. På enkät rörande kommunernas tillsyn enligt tobakslagen svarar alla kommunerna i intervjustudien jakande på frågan om kommunen besökt försäljningsställen i informations- och/eller kontrollsyfte gällande tobakslagens bestämmelser om åldersgräns vid försäljning av tobak.27 Flera kommuner pekar på att det inte finns någon tid över att försöka söka upp försäljningsställen som inte anmält sin tobaksförsäljning till kommunen. Alla kommuner uppger att de vid dessa årliga tillsynsbesök försöker få ett samtal med butikens ägare och någon kommun talar även med de anställda. Man informerar om tobakslagen samt delar ut broschyrer och etiketter rörande 18- årsgränsen för tobaksförsäljning. Fem av sex kommuner uppger att de gjort tillsyn med speciell inriktning . I tre av dessa fall handlar det om att kommunen, på olika sätt, fått information om missförhållanden på ett eller flera försäljningsställen i kommunen/stadsdelen. Någon kommun har genomfört tillsynsåtgärder för försäljningsställen som ligger i närheten av skolor. , jämförd med preliminära uppgifter från enkätundersökning . 27Antal besök per kommun som uppges i enkätsvaren : (23 st.), (500 st.), (80 st.), (4 st.), (ca 50 st.) och (3 st.). Dessa svar skiljer sig något från de svar kommunerna gav i intervjustudien. SOU 2004:88 Nuvarande förhållanden i Två kommuner, och , har uppgett att de har gjort provköpsstudier. har genomfört tre sådana studier. Årets studie genomfördes . Ungdomarna var när studien genomfördes, men hade inte med sig legitimation med vilken de kunde styrka att de hade den lagliga åldern för att handla tobaksvaror. Av 56 butiker som anmält ingick 38 butiker i studien och 26 av dessa tobak till ungdomarna. Det var endast tolv av av butikerna, där expediten frågade ungdomarna om legitimation. I inget fall då ungdomarna tillfrågades om legitimation fick de köpa tobak. I tre butiker tillfrågades ungdomarna om sin ålder och tilläts efter det att de svarat att köpa tobak utan att visa legitimation.28 I har kommunen genomfört en liknande studie. företogs provköp i två stadsdelar och i sammanlagt ca 180 butiker av olika storlekar. Upplägget liknade den studie som genomförts i . Preliminära resultat visar att legitimationskontroll i genomsnitt företogs i sju av tio butiker, men också att det förelåg stora lokala variationer. I ett fåtal fall sålde butiker tobaksvaror trots att legitimation inte uppvisades. Solnas studie gav vid handen att det var de mindre butikerna med en till två kassor som upprätthöll legitimationskravet bäst. Resultatet var sämre för försäljningsställen som hade tre eller fler kassor. Brister av det slaget anses kunna bero på att stora butiker har en hög personalomsättning, vilket försvårar utbildningen av personalen. Det går dock ofta inte att urskilja någon speciell typ av försäljningsställe som brister i efterlevnaden av 18-årsgränsen. Som en generell iakttagelse noteras att det kan vara lokaliseringen av försäljningsstället som avgör om bestämmelserna efterlevs. Försäljningsställen som ligger i närheten av skolor har naturligt nog ett efterfrågetryck från minderåriga. Kunskapen om bestäm- melserna i tobakslagen hos ägarna av dessa försäljningsställen kan vara låg. Även små närbutiker kan därför ha svårt med efterlevnaden av 18-årsgränsen. Att fråga om legitimation av rätt kunder kräver en viss vana och det är därför ofta värdefullt att butiken har erfarna expediter. Ingen av kommunerna i 28 Uppföljning av inköpsförsök av folköl och tobak i stad , , stad, . utredningens intervjuundersökning anser dock att det är vanligt förekommande att minderåriga personer själva säljer tobak. Kommunerna har i utredningens intervjuundersökning tillfrågats om vilka förelägganden eller förbud som kommunen meddelat enligt 20 § tobakslagen, samt om dessa i så fall har förenats med vite. Två kommuner av de sex kommuner som intervjuats, Örkel- ljunga och , har meddelat förbud om försäljning av tobak. Handläggaren i kommun uppger att föreläggandet var förenat med vite. Svaren på kommunenkät tyder på att förelägganden eller förbud enligt tobakslagen förekommer mycket sällan. Endast tre kommuner har svarat ja på frågan och två av dessa kommuner har alltså ingått i utredningens intervjuundersökning, nämligen och kommuner. Den tredje kommunen är . Lagföring för brott mot tobakslagens bestämmelser Ingen av de sex kommunerna i intervjuundersökningen uppger att de känner till någon försäljare inom detaljhandeln i kommunen som blivit åtalad eller som har godkänt strafföreläggande för brott mot tobakslagens förbud att sälja tobak till minderåriga 2003. Däremot uppger tre av de sex kommunerna som medverkat i intervjustudien att de känner till någon försäljare inom detalj- handeln i kommunen där överträdelsen bedömts som ringa gällande brott mot tobakslagens förbud att sälja tobak till minderåriga. Svaren på kommunenkät visar att endast tre kommuner i riket känner till ärenden om åtal respektive godkända strafförelägganden för brott mot tobakslagens bestämmelser om försäljning till minderåriga. Dessa tre kommuner är , och . Det föreligger dock ett visst bortfall eftersom endast 230 (av 290) kommuner har besvarat frågan. Ett tiotal kommuner har lämnat uppgifter om ett eller flera fall där överträdelsen har bedömts som ringa. 8.6Smuggling och olaglig handel 8.6.1Allmänt om den illegala handeln med tobaksvaror29 Tobaksvaror förs in till illegalt från ett flertal länder innanför och utanför EU. Illegal införsel (nedan enkelt benämnd smuggling) av cigaretter sker huvudsakligen från , och de baltiska länderna. Smuggling förekommer även från och . Smuggling förekommer både i direkttrafiken från dessa länder och via andra länder, såsom , och .