sou · GSB343 · 2005-01-01 00:00:00 — Förbudsdebatten, är ett exempel på hur långt det kunde gå när många riksdagsmän men också fackliga företrädare aktivt engagerade sig för att i lag förbjuda gifta kvinnor att yrkesarbeta.16 Behörighetslagen som började tillämpas gav visserligen kvinnor tillträde till nya arbetsområden, som de dittills varit ute- stängda från, men debatten om det kloka i ett sådant beslut upp- hörde inte i och med detta. Vad gäller utbildningsmöjligheterna för unga kvinnor var de begränsade till endast den grundläggande ända . Den högre utbildningen var förbehållen pojkarna. Som privatister kunde dock unga kvinnor avlägga studentexamen men då det krävde föräldrars engagemang, inte minst ekonomiskt, blev antalet som examinerades inte särskilt stort. Många, även bland de mer välbeställda, ansåg dessutom att deras döttrar inte var i behov av någon längre utbildning eftersom de förväntades gifta sig och eftersom var att gifta kvinnor inte yrkesarbetade, ansågs utbildning onödig. En annan uppfattning var att utbildning var en 15Greiff (1992), s. 402. 16Se t.ex. Frangeúr (1998). onödigt dyr investering eftersom kvinnor endast efterfrågades till lågkvalificerade jobb. De statliga läroverken öppnades dock så små- ningom även för flickor och kunde de avlägga studentexamen på samma villkor som pojkar. Könssegregering en konsekvens av utestängning En förklaring till dagens könsuppdelade arbetsmarknad är den tidiga utestängning av kvinnor som praktiserades första hälft. Kvinnor tilläts aldrig från början, när den moderna arbetsmarknaden etablerades, att delta på samma villkor som män- nen. Restriktioner i utbildningsmöjligheter, direkt utestängning från flera delar av arbetsmarknaden, speciella arbetsförbud samt arbetsgivarnas oinskränkta makt att, om de så önskade, avskeda kvinnor som gifte sig, blev trolovade eller havande, är alla exempel på den särbehandling som kvinnor var utsatta för. Därtill skall läggas avsaknaden av demokratiska rättigheter, såsom rösträtt ända , och att inte husbondeväldet avskaffades förrän år 1921.17 Den sammanlagda effekten av alla dessa restriktioner blev instängning, eller inlåsning, eftersom de tidigt kom att låsa in kvinnor i bestämda (yrkes)roller. Man skulle också kunna hävda att detta innebar att männen också kom att låsas in i sina (yrkes)roller men med den stora skillnaden att för männens del fanns inga uttryckliga förbud att utöva sin medborgarrätt eller inneha de yrken de önskade. Eftersom det var män som bestämde tidens lagar och normer är det korrekt att också hävda att det var dåtidens patriarkala struktur som kom att prägla den moderna arbetsmarknadens framväxt. Det var en ordning som endast gav kvinnor ett begränsat utrymme på arbetsmarknaden och i samhället i stort. Det är detta utrymme som kvinnor genom politiskt arbete sökt att vidga . Kvinnors villkor blev successivt bättre och mer lika männens men det är inte förrän andra hälft man kan tala om ett större genombrott för kvinnor i arbetslivet. Det är nog ingen överdrift att påstå att om könssegregeringen på arbetsmarknaden är våra förfäders verk så var det våra förmödrar som såg till att uppluckringen påbörjades . Oväntad draghjälp i detta arbete fick man av den sekulariseringsvåg som, i jämförelse 17 som antogs 1921 ersatte balk och i och med detta upphörde mannens målsmanskap över hustrun och hon tillerkändes på så sätt bl.a. rätten att bli vård- nadshavare till sina egna barn. med många andra länder, tidigt svepte över landet. Uppbrottet från den tidens partiarkarla, ekonomiska och sociala ordning underlätta- des sannolikt också av att klassperspektivet på politiken legitime- rades. Speciell betydelse hade här den socialistiska rörelsens jämlik- hetssträvanden. De nya strukturer som började formas utifrån detta kunde inte blunda för kvinnors och barns situation i sam- hället även om det skulle ta tid innan kvinnor och män erkändes som likar på arbetsmarknaden. Det skulle dock dröja än längre innan det blev politiskt legitimt att anlägga ett renodlat köns- perspektiv på den samhälleliga ordningen. i historiens backspegel framstår som de decennier då kvinnors rätt till arbete, oavsett familjesituation, blir fullt accepterad. Beslut om att genomföra ett flertal större poli- tiska reformer, daghemsutbyggnaden, föräldraförsäkringen m.m., konfirmerade också till slut kvinnors och mäns rätt att vara både förälder och förvärvsarbetande samtidigt.18 Könsuppdelningen vad gäller yrken och arbetsuppgifter på arbetsmarknaden var dock ett cementerat fenomen, och den könsintegrering som dittills skett handlade nästan uteslutande om att kvinnor successivt inträtt på arbetsmarknaden dvs. att de inte längre var hemarbetande på heltid. Om man på ett enkelt sätt skulle vilja illustrera 1900-talets ut- veckling ur ett arbetsmarknadsperspektiv kan det göras som i figur 1.1 där andelen förvärvsarbetande kvinnor och män framgår. Eller så kan det göras som i figur 1.2 där förändringar i antal yrken med olika könsdominans presenteras eller som i tabell 1.1 där de allra vanligaste yrkena för kvinnor och män under seklet redo- visas.19 18Särbeskattning infördes , föräldraförsäkringen ersatte moderskapspenningen 1974, rätt till fri abort 1976, ny giftermålsbalk 1975 m.fl. reformer. 19Statistiken som presenteras här måste naturligtvis omgärdas med vissa reservationer då den dels spänner över en mycket , dels är hämtad ur olika datakällor. Vidare kan redovisningsprinciperna variera . Kvinnors och mäns förvärvsfrekvens . 15 (*1960 16 ) Enligt den officiella statistiken pendlade kvinnors förvärvsfrekvens mellan ända . Det är först efter det som den började öka mer påtagligt och oavbrutet. För männens del var utvecklingen precis den motsatta, förvärvs- frekvensen började falla från och med sextiotalet. Sänkt pensions- ålder och i utbildning förklarade det. Om vi ser för- ändringarna över hela seklet kan man lätt konstatera att det skett ett radikalt närmande mellan könen, från ett stort gap till ett i det närmaste icke-existerande gap i slutet av detsamma.20 Men det är också lätt att konstatera att eftersom gapet inte började minska förrän indikerar det att processen varit långdragen vilket bland annat beror på det mot- stånd som funnits mot förändringarna. Hur har då detta påverkat könsrepresentationen i de vanligaste yrkena på arbetsmarknaden under seklet? Svaret ges av nedanstående figur. 20 Observera att figur 1.1 avser (undantag ). Som jämförelse var sysselsättningsintensiteten i 2002 för män och för kvinnor. Detta kan i sin tur jämföras med nivåerna 1990 som för kvinnor var och för män (SCB ). Antal yrken av de 30 vanligaste på arbetsmarknaden som var kvinno- respektive mansdominerade Som väntat dominerades nästan samtliga av de trettio vanligaste yrkena (antalet yrkesutövare) av män. Endast fyra dominerades av kvinnor både 1910 och 1930. var det hembiträden m.m., sömmerskor, folk- och småskollärarinnor samt väveriarbetare som var kvinnodominerade. hade butiks- arbetare tillkommit medan väveriarbetare inte längre tillhörde den gruppen. Gapet minskade i takt med den ekonomiska utvecklingen och de strukturella förändringarna och ser arbetsmarknaden helt annorlunda ut än vad den gjorde . var fler yrken av de trettio vanligaste kvinno- dominerade än mansdominerade men däremot var antalet köns- balanserade yrken fortfarande lika få som i början på seklet. (Se appendix för en presentation av de 30 vanligaste yrkena 1910 och 2002.) Vilka har då varit de allra vanligaste yrkena för kvinnor och män ? De vanligaste yrkena för kvinnor och män Hembiträden/pigor m.m. *barn samt mågar m.fl. inom jordbruket m.m. **inkl. nybyggare Källa: Folk- och Bostadsräkningarna, SCB Arbetskraftsundersökningarna (). De yrken som redovisas i tabellen illustrerar den uppdelning som finns och funnits . Medan kvinnors huvud- sakliga arbetsuppgifter varit att biträda, serva, städa, tvätta, laga, vårda, fostra, sälja och hjälpa till har männens varit att odla, bruka, montera, reparera, laga, tillverka, sälja och programmera.21 Som framgår av tabellen är detta en innehållslig skillnad som i stora drag alltjämt består . 21 Trots att säljare är ett vanligt yrke både bland kvinnor och män är det ofta ett segregerat arbete i så måtto att flertalet kvinnor återfinns i detaljhandeln medan merparten män finns i partihandeln. Alltsedan industrialismens genombrott och jordbrukssamhällets avveckling påbörjades har det pågått en kamp mellan kvinnor och män, mellan kvinnor och arbetsgivare och mellan kvinnor och samhället för kvinnors demokratiska rättig- heter, för rätten till arbete och till egen ekonomi. finns det inga (eller mycket få) formella hinder kvar. Kvinnor kan precis som männen utbilda sig till och inneha alla typer av yrken på svensk arbetsmarknad. Men ännu är skillnaderna stora både mellan mäns och kvinnors yrken och deras arbetsvillkor. Lönefrågan, liksom möjligheterna att göra karriär och nå toppositionerna på svensk arbetsmarknad är exempelvis definitivt olika. Därför handlar dagens diskussion mer om hur kvinnors och mäns arbetsuppgifter på en könssegregerad arbetsmarknad värderas, om kvinnor måste bli som män för att komma ifråga för viktiga chefsuppgifter, hur incitamentrukturen bör se ut för att män skall attraheras till yrken dominerade av kvinnor och naturligtvis om hur pappor skall inte- greras i hemarbetet och i omsorgen av de gemensamma barnen och andra anhöriga. Man kan ställa den intressanta frågan hur arbetsmarknaden och dess könssammansättning skulle ha sett ut, både vad avser yrken och arbetsområden, om inte den tidiga utestängningen, eller inlås- ningen, av kvinnor ägt rum. Något svar på den frågan finns självfallet inte men en kvalificerad gissning är att kvinnors och mäns yrkesroller kan ha varit annorlunda och möjligen mer köns- överskridande. En annan intressant frågeställning handlar om fram- tidens arbetsmarknad. Inte heller här finns något enkelt svar, men till skillnad från historien kan framtiden påverkas. Likaväl som männen och därefter kom att sätta sin prägel arbetsmarknad under åtskilliga decennier framöver blir det kvinnor och män vid millenniumskiftet 2000 som kommer att sätta sin prägel på framtidens arbetsmarknad. De trettio vanligaste yrkena på den svenska arbetsmarknaden och (Källa: , 2002) Medhjälpande barn samt mågar, inom jordbruk och Handelsbokhållare, -resande, bodbiträden Arbetare av obestämt slag Folk- och småskollärare, slöjdlärare Undersköterskor, sjukvårdsbiträden m.fl. Vårdbiträden, personliga assistenter m.fl. Hotell- och kontorsstädare m.fl. Byggnadsträarbetare, inredningssnickare m.fl. Kontorssekreterare, läkarsekreterare m.fl. Chefer för mindre företag inom handel, hotell och restaurang, transport och kommunikation Gymnasielärare i allmänna ämnen Växtodlare och djuruppfödare, blandad drift Arbetsmarknadens könssegregering kan definieras på olika sätt. I föregående avsnitt diskuterades den könssegregering som uppstod till följd av att kvinnorna var helt utestängda från, eller endast hade partiellt tillträde till, arbetsmarknaden. Detta kan benämnas den primära eller ursprungliga segregeringen eftersom den byggde på en strikt åtskillnad mellan kvinnors och mäns arbetsuppgifter. I de fall kvinnor fanns på arbetsmarknaden var ofta det rent rumsliga isärhållandet viktigt. Kvinnor och män hölls isär antingen för att deras arbetsuppgifter inte kunde utföras i samma fysiska rum eller för att man, av olika skäl, inte ville att kvinnor och män med lik- artade arbetsuppgifter skulle arbeta sida vid sida.1 Dessa för- hållanden ligger dock nu bakom oss. Den nu existerande könssegregeringen innehåller flera dimen- sioner. Den vanligaste formen (och den som oftast avses i den allmänna diskussionen) är den horisontella könssegregeringen dvs. att kvinnor och män har olika yrken, arbetsgivare, arbetar i olika branscher och organisationer och/eller finns vid olika arbetsplatser. Den andra dimensionen kallas vertikal könssegregering och handlar om att kvinnor och män på ett systematiskt sätt inte når lika långt i sina respektive karriärer. Kvinnor avancerar sällan inom yrket på samma sätt som männen, och det gäller generellt för de flesta yrken och branscher. Vertikal segregering är nog det som rönt störst intresse , då kvinnors låga representation på de högre posterna i företag och organisationer blivit föremål för stor uppmärksamhet. Utöver dessa två dimensioner finns en tredje som kan kallas intern könssegregering. Kvinnor och män med samma yrke och ibland samma arbetsplats/arbetsgivare tilldelas olika arbetsupp- gifter eller har valt olika specialiteter och inriktning i sitt arbete 1 Det senare var inte ett helt ovanligt då man genom isärhållande kunde upprätthålla lägre löner till kvinnorna trots att de utförde samma arbetsuppgifter som männen. vilket innebär att deras yrkesutövning är åtskild. Eftersom flera av specialiteterna/arbetsuppgifterna verkar följa kön kan ett till synes könsintegrerat yrke, i meningen att där finns en jämn för- delning av kvinnor och män, ändå vara kraftigt könssegregerat. En snarlik indelningsgrund använde i sitt arbete om livsmedelsindustrin.2 Hon identifierade tre typer av segre- gering. För det första funktionell segregering kvinnor och män hade helt olika arbetsuppgifter. Männen arbetade oftare med rå- varan, med själva tillverkningen och med de kapitalkrävande maskinerna än vad kvinnorna gjorde. För det andra fanns en fysisk segregering kvinnor och män fanns oftast inte i samma arbetsrum och då de gjorde det var de ändå åtskilda. Och slutligen definierade Baude en hierarkisk segregering män var oftast överordnade kvin- norna eftersom det var vanligare att de innehade de mer kvali- ficerade befattningarna. Oavsett kvalifikationsnivå var det dess- utom så att arbeten med manlig könsstämpel var bättre avlönade än motsvarande kvinnliga yrken. Den statistiska definitionen av segregering varierar men den vanligaste klassificeringen är att yrken/arbetsområden som samlar kvinnor eller män benämns könssegregerade medan de som samlar mellan av antingen kvin- nor eller män räknas som könsintegrerade eller könsbalanse- rade. Med dessa definitioner skall den horisontella, vertikala och interna könssegregeringen på svensk arbetsmarknad belysas med data från SCB:s Arbetskraftsundersökningar () och från akademikerorganisationen medlemsstatistik. Den horisontella segregeringen illustreras i nedanstående tabell med ett antal mycket vanliga yrkesgrupper på svensk arbetsmark- nad. Samtliga är till eller mer dominerade av kvinnor eller av män och är därför, i jämförelse med den ovan nämnda klassificeringen, yrken som är mycket, eller till och med extremt, kvinno- och mansdominerade. 2 Baude (1992). Några av de vanligaste yrkesgrupperna på svensk arbetsmarknad som till eller mer domineras av män eller av kvinnor Svetsare, plåtslagare m.m. Kontorssekreterare o. datareg. Barnmorska/sjuksköterska med Detta är yrkesgrupper som hör till de mest typiska för sitt kön3. Totalt sett samlar dessa fler kvinnor än män, men man bör obser- vera att då ingår också den mycket stora grupp kvinnor som arbetar med vård och omsorg. Genom att skapa en enda stor grupp av alla som arbetar med detta döljs det faktum att kvinnodominansen 3 Det finns visserligen ett antal yrken som är ännu mer typiska, dvs. kvinnor eller män, men eftersom de storleksmässigt är rätt små är de som förekommer i tabellen de mest representativa. faktiskt varierar något mellan de fyra olika yrken som ingår i gruppen. Om den splittras upp framgår att yrkena undersköterska och sjukvårdsbiträde domineras till av kvinnor, barn- sköterska till , vårdbiträde och personlig assistent till medan andelen kvinnor i gruppen skötare och vårdare endast är 76 procent.4 Man kan här göra den intressanta observationen att det inte är ovanligt att just kvinnornas olika yrken inom en sektor eller bransch slås ihop till liknande stora grupper. Detta är alls inte lika vanligt då det gäller typiskt manliga yrken. Man för t.ex. inte samman alla som arbetar med att montera och reparera till en enda statistisk grupp. Ett skäl till denna skillnad mellan manliga och kvinnliga yrken kan vara att det manliga kollektivet helt enkelt varit noggrannare med att upprätthålla rågången mellan olika arbetsuppgifter/yrken medan kvinnokollektivet inte prioriterat det. Grunden för denna skillnad lades troligen tidigt, dels för att många av männens yrken har sitt ursprung i industrin, dels för att de tidigt också kännetecknades av en stark uppsplittring av arbetsuppgifter- na. Att vara noga med yrkesbenämningarna är också ett sätt att slå vakt om både yrkesidentitet och yrkets status och ett sätt att lyckas med detta är att inte låta sig slå samman i större grupper. För kvinnoyrkena finns ingen motsvarande historia. Istället kan det ha funnits ett intresse, t.ex. hos arbetsgivarna, av att upprätthålla och förmedla bilden av att det i första hand är allmänt omsorgs- eller vårdarbete, allmänt kontorsarbete osv. som avses och inte något specifikt yrke. I nästa kapitel kommer detta att diskuteras när- mare.5 Ett annat sätt att beskriva den horisontella segregeringen är att granska könsfördelningen i de trettio största yrkena sett till antal sysselsatta. var av kvinnorna och av männen på arbetsmarknaden sysselsatta i något av de yrken som fanns med på denna 30-lista. var fortfarande av kvinnorna sysselsatta i yrken som tillhörde gruppen trettio största det året medan andelen män minskat till . Att andelen kvinnor är högre beror, förutom på en viss sysselsättningsökning i flera av de stora kvinnodominerade yrkena, mycket på sättet att 4 Totalantalet i respektive grupp var: undersköterskor och vårdbiträden 173 763, barnskötare 84 558, vårdbiträden och personliga assistenter 142 837, skötare och vårdare 54 057. 5 I bilaga 4 redogör L. för olika genusteorier som är tillämpliga när orga- nisationsförändringar i ett enskilt företag analyseras där ett av målen var att skapa större könsintegrering på arbetsplatsen. Ju mindre detaljerad yrkesgrupperingen är desto större blir sysselsättningskoncentrationen och i detta fall betyder det färre män och fler kvinnor i de största yrkena. Mer än hälften (17) av de trettio yrkena var kvinnodominerade vilket var en ökning jämfört med då det var männen som dominerade lika många.6 Sammantaget ger detta en bild av en horisontellt uppdelad arbetsmarknad som inte verkar ha förändrats speciellt mycket men hur mycket återkommer vi till i nästa kapitel. Ett sätt att illustrera denna dimension av segregering är att med hjälp av yrkesregistret belysa hur många kvinnor och män som har en chefsbefattning i ett företag eller i en organisation och om det skett någon förändring . I registret finns 25 klassi- ficerade chefsyrken och var det något färre som hade anställning som chef jämfört med , 214 000 mot tidigare 217 000. Kvinnoandelen hade trots minskningen ökat från . Den största gruppen utgörs av chefer för mindre företag framförallt inom handel-, hotell- och restaurantbranschen. Denna grupp var störst både 1997 och 2002 trots att den totalt sett minskat från 46 000 till 39 000. Av de större chefsgrupperna är det endast verkställande direktörer, verksamhetschefer och verksam- hetschefer i offentlig förvaltning som ökat i antal. Kvinnoandelen i samtliga chefsyrken framgår av nedanstående figur. 6 Könsbalanserade var endast ett eller ett par av yrkena vid båda tillfällena. Observera att yrkesjämförelserna är inte exakta eftersom uppgifterna är hämtade från FoB90 (nyk-kod) och uppgifterna från (ssyk-kod). Andel kvinnor i olika chefspositioner Verksamhetschef,vård o.omsorg Chef m.enhet, vård o.omsorg Chef m.enhet utbildn.förvaltn. Driftch.handel, hotell, rest. Chef m.ftg.handel, hotell,rest.mm VD,verkschefer m.fl. Chef m. ftg Källa: SCB ssyk 4-siffernivå. I endast tre chefskategorier dominerar kvinnorna (kvinnor), i fyra råder viss könsbalans medan män dominerar i resten, arton kategorier. Som väntat är kvinnoandelen störst inom den kategori som har flest kvinnor anställda, vård- och omsorgs- yrkena. av alla verksamhetschefer inom detta område är kvinnor och av cheferna inom mindre enheter inom detta område är också kvinnor. Vidare är majoriteten verksamhetschefer inom utbildningsområdet kvinnor. Den lägsta andelen kvinnor i chefställning återfinns i mindre tillverknings- företag, inom militären samt inom kategorierna ADB-chefer, driftschefer samt inköps- och distributionschefer. Eftersom storleken på de olika grupperna varierar betyder det också att antalet kvinnor i chefsyrkena skiftar. var, som nämndes ovan, antalet i den största chefskategorin 39 000 vilket betyder att en kvinnoandel på motsvarar cirka 12 000 kvinnor. Detta kan jämföras med 6 000 kvinnor i den kraftigt kvinnodominerade kategorin, (verksamhetschefer inom vård och omsorg) som hade totalt cirka 8 000 personer. Detta illustrerar (det triviala förhållandet) att representationen av kvinnor i chefsbefattningar inte bara är en fråga om andelen kvinnor i chefskategorin utan också om totalantalet i densamma. Till detta kan läggas att då varken chef är entydigt definierad eller antal underställda är känt, säger siffrorna lite om de olika chefsgrupper- nas betydelse. Hur stora förändringarna varit för enskilda chefskategorier fram- går av nedanstående figur. Förändring av andel kvinnor i olika chefspositioner åren Driftch.handel, hotell, rest. VD,verkschefer m.fl. Chef m.ftg.handel, hotell,rest.mm Chef m. ftg Verksamhetschef,vård o.omsorg Chef m.enhet, vård o.omsorg -5,0 Chef m.enhet utbildn.förvaltn. -10,0 -15,0 Källa: SCB ssyk 4-siffernivå. Av figuren framgår att andelen kvinnor ökat i tolv chefskategorier, var oförändrad i fyra och minskat i nio . Någon generell ökning av den kvinnliga chefsandelen var det alltså inte fråga om. Ökningen har inte heller varit störst i de grupper där kvinnoandelen ursprungligen var låg. I sex av de nio chefskate- gorier som hade en låg andel kvinnor () var andelen lägre jämfört med . I en kategori, personal- chefer, hade dock kvinnoandelen stigit rejält. Detsamma gällde för den något mer diffusa gruppen chefer för specialområden.7 Ett annat sätt att belysa den vertikala könsuppdelningen är att göra det utifrån ett mer specifikt yrkesområdesperspektiv där det går att urskilja hur stor andel av cheferna som är kvinnor samt hur stor kvinnoandelen totalt sett är. Nedanstående tabell belyser för- hållandena för privatanställda SACO-medlemmar . 7 En förklaring till att antalet kvinnor i chefsställning ökat brukar tillskrivas de organisationsförändringar som inneburit att antalet s.k. mellanchefer ökat. Inom utbild- ningssektorn märks det t.ex. genom att antalet rektorer ökat. (Se bilaga 1 där Rubery dis- kuterar effekten för kvinnor av att flera mellanchefer tillkommit.) Andel kvinnor bland chefer och totalt sett inom olika yrkes/arbetsområden . Natur-, miljövård m.m. Källa: (2003) s. 23 25. Siffrorna som refereras i tabellen ovan avser endast de som är fackligt anslutna till något akademikerförbund inom vilket betyder att de inte speglar hela arbetsmarknaden. Det är emellertid svårt att se att detta skulle leda till något systematiskt fel vad avser förhållandet mellan de två talen dvs. chefsandel och totalandel. Samvariationen är betydande mellan de två talen för varje kategori. Andelen kvinnliga chefer är (av naturliga skäl) hög i yrken där den totala kvinnoandelen också är hög men som framgår av tabellen är chefsandelen genomgående lägre än totalandelen inom samtliga om- råden med ett undantag: sjukgymnasterna. Enligt denna statistik dominerade t.ex. kvinnorna till området information och journalistik men bland cheferna utgjorde de . Det betyder att männen som var 25 pro- cent inom området innehade av chefsposterna. Hälften av alla som arbetade med utredningsarbete var kvinnor men hade en chefsbefattning. Det betyder, precis som tidi- gare, att män är överrepresenterade i chefskategorin då de också utgjorde hälften av arbetsstyrkan men innehade av chefsposterna.