sou · GSB343d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Den ledande principen för rege- ringssatsningen var istället övertygelsen om att felet borde sökas hos de mansdominerade utbildningarna, något som ställde krav på genomgripande reformer av både innehåll i och organisation av undervisningen. De utbildningar som lyckades i sin rekrytering av nya grupper studerande hade vissa drag gemensamma, principer som styrde det pedagogiska arbetet: Många kvinnor var verksamma inom programmen, inte bara kvinnliga studenter utan också kvinnliga lärare och handledare. Det fanns en stor variation i ålder, erfarenhet och social bak- grund bland studenterna. Programmen var relativt små (<40 studenter) vilket skapade en social miljö med nära relationer mellan studenterna och mellan studenterna och deras lärare. Arbetsformerna var samarbetsinriktade och problemoriente- rade, vilket gav möjlighet för studenterna att kommunicera med varandra och med sina handledare. Programmen erbjöd en kombination av ämnen där åtminstone vissa förväntades passa kvinnliga studerande: humanistiska och samhällsvetenskapliga inslag och naturvetenskapliga ämnen som många kvinnor väljer att studera t.ex. statistik och miljö- vetenskap. Lärarna var djupt engagerade i utvecklingsarbetet. Lärare och handledare såg deltagandet i projektet som en utmaning, lika givande som forskningsarbetet. De två datateknikprogrammen som inte lyckades bredda sin rekry- tering var båda stora och expanderande program (>100 studenter). Det säger sig självt att det är mycket svårare att skapa en välfunge- rande social miljö om studentgruppen är stor och om det är många lärare som ska samordna sina insatser inom programmet. De pedagogiska förändringarna i dessa program var också mer och det krävdes inte av lärarna som deltog i arbetet att de skulle anpassa sig till någon gemensam ideologi, t.ex. att de skulle införa samarbetsinriktade arbetsformer. På datateknikutbildningen vid omfattade förnyelsen främst det första utbildningsåret: flera av studenterna som intervjuades beskrev det andra studieåret som en övergång från D++ till D-- eller tillbaka till ordningen (2001, s. 86 87). Kvinnliga studerande – kvinnliga rollmodeller Inom många av projekten påbörjades emellertid en utveckling mot en mer jämställd utbildningsmiljö, om vi med en sådan miljö menar en utbildning där de ansvariga problematiserar och synliggör stu- denters olika erfarenheter vid planeringen av innehåll i och upp- läggning av undervisningen och där studenter ges möjlighet att interagera med varandra och med sina lärare i en samverkan som karakteriseras av respektfulla attityder oberoende av kön, ålder eller social bakgrund (jfr. 1999, s. 217; 2003, s. 17 21). Flera av programmen lyckades rekrytera många kvinnor, och de lockade också många kvinnliga lärare till projekten. , det enda av datateknikprojekten som åtmin- stone inledningsvis rekryterade många kvinnor, genomfördes en medveten könspolitik vid anställningen av lärare varannan damer- nas (1996, s. 46 47). Flera av programmen lyckade också rekrytera kvinnor till fortsatta studier på doktorandnivå inom fysik och matematik, kvinnor som kan bli rollmodeller för nya kvinnliga studerande (2001, s. 75 78). I intervjuerna med lärare och studenter framhöll många betydelsen av sådana rollmodeller (a.a. s. 92 97). Även om förklaringarna till varför kvinnor inte söker sig till mansdominerade utbildningar var många och varierade så var de intervjuade ense om några faktorer som de menade var särskilt viktiga när kvinnor väljer utbildning: Kvinnor tenderar att välja utbildningar som också väljs av andra kvinnor. Detta gör det förstås svårt, åtminstone i ett inlednings- skede, att locka kvinnor till utbildningar där majoriteten av de stu- derande är män. Kvinnor är känsliga för rollmodeller. Det skulle betyda att program med få kvinnliga lärare och handledare får problem med rekryte- ringen av kvinnliga studenter (förmodligen gäller det omvända argumentet för utbildningar med kvinnliga dominans). Allmänna uppfattningar om ämnesområdet har betydelse för valet av utbildning, t.ex. uppfattningar om datateknik som hårt, stressigt och konkurrensinriktat, eller nördigt. Valet av utbildning är mer än ett val av yrkesmässig eller akademisk karriär. Studenter är känsliga för utbildningsmiljön, för möjlig- heterna att inom utbildningen skapa personliga nätverk, finna vän- ner och bli accepterade bland jämlikar, i korthet, för möjligheterna att utvecklas och växa som människa. Få kvinnor tycks se fysik, matematik och teknik som sådana arenor för personlig utveckling (jfr. Damarin 1993, s. 133 135; 1999, s. 14 17; Seymore & 1997; 2000, s. Öppen ingång till mansdominerade utbildningar Ett gemensamt drag hos de utbildningar som lyckades med rekry- teringen av kvinnor var att de erbjöd vad vi kan kalla en öppen ingång till mansdominerade ämnesområden. Programmen vid och t.ex. kombinerade fysik och matematik med andra ämnen som kvinnor oftare väljer att studera: miljövetenskap och matematisk statistik. Studenterna behövde alltså inte välja ett bestämt ämne redan från start utan gavs möjlig- het att pröva på flera olika ämnen inom utbildningen. En vanlig uppfattning är att människor formar sina bilder av olika ämnesområden tidigt i livet och att åtminstone de flesta har valt inriktning när de slutar gymnasiet. Om dessa bilder sedan visar sig vara felaktiga eller överdrivet negativa kan högskolans lärare skylla på gymnasielärarna som inte lyckats förmedla en rimlig bild av ämnet eller väcka elevernas intresse för det, och gymnasielärarna kan i sin tur skylla på grundskolelärarna som har förskolan att skylla på. Men högre skolstadier är inte bara mottagare av redan färdiga attityder till de akademiska ämnena. De är också aktörer på en social scen där dessa attityder formas och förändras som resultat av förändringar i utbildningssystemet. Vi vet att många elever är osäkra över sina val av studieprogram när de lämnar gymnasie- skolan. Många möjligheter står öppna för dem och få har en klar bild av vad som väntar dem i högskolan. I en sådan situation får kulturella värderingar stort inflytande över valet. Det är betydligt lättare att göra ett icketraditionellt val för den som är helt säker på sitt val, betydligt svårare för den som är tveksam. Om kvinnor ska göra icketraditionella val, som t.ex. välja att studera matematik, kan en öppen ingång göra valet lättare, och, inte minst, lättare att argumentera för: changes of mind among women are more culturally supported than changes of mind among young men. This is especially the case where women initially proposed to enter fields which family, peers, faculty, or the wider community see as traditional male provinces. Among those whose first choice lies in the humanities and social sciences, women also exhibit (to a higher degree than do men) the liberal arts tradition of trying out different majors before settling into a final choice. (1997, s. 23 24) Tanken om en öppen ingång framfördes också i ett annat rege- ringsstött projekt, (1999) som syftade till förändring av ingenjörsutbildningen i . Öppen ingång är ett etablerat begrepp för möjligheten att upp- skjuta valet av inriktning, en möjlighet som enligt NyIng borde erbjudas oftare än vad som är fallet. Utbildningarna som lyckades med sin rekrytering av kvinnor erbjöd emellertid inte endast möjligheten att skjuta upp det ound- vikliga valet. De erbjöd också studenterna möjligheten att pröva och utveckla sin kompetens inom olika ämnesområden. De fick möta lärare som företrädde de olika ämnena och flera av studen- terna nämnde i intervjuerna hur detta påverkade deras syn på ämnena, inte minst synen på vad det innebär för en människa att ägna sig åt ett visst ämne. Som en kvinnlig student uttryckte det: Många av oss som har gått programmet har fortsatt med doktorand- studier. Jag tror det beror på att vi har haft mycket mer kontakt med forskare och människor som är aktiva inom olika ämnesområden än studenter vanligen har. Vi har haft handledare och grupperna har varit små, vilket betyder att vi har haft många möjligheter att prata med våra lärare. Man får en bild av vad dom gör, och då inser man att dom inte är så smarta att man inte vågar fråga dom om saker. Dom är vanliga människor, precis som vi. (Kvinnlig studerande, problemlösning, ) I det sammanhanget kan nämnas ett program som sökte medel ur regeringssatsningen men som inte beviljades anslag, det s.k. DTI- programmet (Data-Teknisk Ingång för kvinnor) vid Tek- niska Universitet (2000). Projektet fick inga medel, möj- ligen för att man framförde det politiskt något inkorrekta förslaget om en utbildning för enbart kvinnor, därtill för kvinnor som alla var s.k. omsadlare. Man slog ihop basåret med på civilingenjörsutbildningen i datateknik till en tvåårig ingång till datatekniken till vilken man antog 30 kvinnor. Vid första anblicken kunde projektet tolkas som ett försök att förbereda kvinnorna för den mansdominerad utbildningen, att forma dem så att de senare kunde passas in i den manliga miljön. Emellertid blev resultatet ett annat. De två inledande åren fungerade dels som en prövotid för studenter som hade ägnat sig åt data- området. Vissa av dem upptäckte att datateknik passade dem mindre väl och dessa valde senare andra utbildningar, många dock med teknisk inriktning. Vissa valde att fortsätta på den kortare ingenjörsutbildningen, också den i stort behov av kvinnligt till- skott. Ungefär en tredjedel gick emellertid vidare på civilingenjörsprogrammet i datateknik och höjde därmed andelen kvinnliga studerande på utbildningen från . DTI- arna hade dessutom utvecklat en säkerhet inom området och en intern kultur som i flera avseenden avvek från den manliga kulturen på datateknikprogrammet (se a.a. s. 28 43). DTI-satsningen visade sig alltså vara en mera radikal lösning av rekryteringsproblemet än flera av de satsningar som fick medel ur regeringssatsningen. Att skapa alternativ till den mansdominerade utbildningskul- turen på datateknikprogrammen är dock ingen enkel sak (jfr. 1999, s. 238). Utvärderingen av regeringssats- ningen visade att försöken att revidera redan etablerade program lyckades mindre väl än ansatserna att skapa nya utbildningar, ett resultat som också står i överensstämmelse med andra forskares slutsatser (1998, 1997, s. 8). Eftersom dessa utbildningar var helt nya, ännu inte beslagtagna av någon Bilaga 7 SOU 2004:43 studerandekategori, öppnade de också dörren för nya grupper studenter, inte minst för kvinnor. Emellertid finns ett problem med nya utbildningar: de är ytterst sårbara i konkurrensen om de sökande. Studier har visat att sökan- de till högskolan är känsliga för utbildningarnas marknadsvärde (1999). Nya utbildningar, som marknaden ännu inte har prövat och godkänt, framstår lätt som osäkra val för den som söker till högskolan. I en studie av avhopp och rekrytering till fysikutbildningarna vid (1999) visade det sig att av studenterna som antogs till Projektlinjen 1998/99 i första hand hade valt program på , välkända utbildningar med prestige, högt skattade på arbetsmarknaden. Studenterna som intervjuades uttryckte också oro och utsikterna att få arbete efter utbildningen på Projektlinjen (2001, s. 69). I av minskande ungdomskullar och ökande utbud av utbildningsplatser får en sådan existens på marginalen lätt katastrofala följder, vilket framgår av tabellen nedan som visar antagningen till programmen 2002/03: Antal studenter antagna 2002. Kvinnliga studenter () i antal och procent Förändring i % från Det enda program som ökat i volym är datatek- nikprogrammet vid . Alla de övriga programmen har drabbats av kännbara minskningar i studerandeantalet, mest känn- bara vid högskoleingenjörsutbildning med datateknisk inriktning. Naturvetenskaplig problemlösning vid uni- versitet och Energi och Miljö vid har både en ytterst utsatt position med 15 respektive 11 studenter, alltför få för att garantera programmen överlevnad. DTI-programmet i som hade en mycket god rekrytering fram hade nollintag . Andelen kvinnliga studerande har också minskat överlag, även om de utbildningar som lyckades med rekryterings- satsningen fortfarande ligger runt eller klart över medeltalen för riket i övrigt. Men ändå, det ligger nära till hands att sucka och konstatera att regeringssatsningen på något sätt tycks ha runnit ut i sanden. Är det en rimlig slutsats eller finns det något vi kan bära med oss från satsningen som kan komma till nytta i det fortsatta jämställdhetsarbetet? Vad kan vi lära av satsningen? Det tar tid att uppnå jämställdhet Att skapa jämställdhet inom utbildningar där män format de vetenskapliga och pedagogiska villkoren är en process som kräver uthållighet och medvetenhet om de strukturer som skapar och bevarar ojämlikheter i forsknings- och studievillkor. Det finns institutionsmiljöer som aktivt motverkar en ökad med- vetenhet om genusfrågor, där t.ex. kränkande bemötande och osyn- liggörande av kvinnor förekommer. Det är inte sådana miljöer som främst angår oss här. Snarare kan regeringssatsningen ses som ett initiativ riktat mot ett mera passivt motstånd mot ökad jäm- ställdhet, en passivitet som kan ta sig uttryck i brist på ifråga- sättande av den rådande institutionskulturen, där genusfrågor ges låg prioritet (jfr. 2003, s. 23). Inom satsningen kunde en sådan brist på ifrågasättande ta sig uttryck i sätt att resonera om betydelsen av jämställdhet: Argumentet Vad är bra för kvinnor? formulerades inte så sällan om till Vad är kvinnor bra för? (2001, s. 35). Omformulerad handlar frågan om hur ett tillskott av kvinnor kan berika en manliga utbildningsmiljö snarare än om hur kvinnor kan beredas plats inom utbildningen på samma villkor och med samma rätt som män. En lärdom vi kan dra av satsningen är att det tar tid att förändra attityder till jämställdhet och att nå ökad medvetenhet om genus- frågor. Smärre revideringar av existerande program synes inte tillräckliga för att förändra etablerade och djupt förankrade utbild- ningsstrukturer (a.a. s. 88). Snarare krävs genomgripande föränd- ringar av undervisningen med syfte att skapa en miljö där en variation av kompetenser och erfarenheter synliggörs och tas till- vara (jfr. Regeringsinitiativet sträckte sig , vilket är en om vi betänker att de programansvariga och deras medarbetare inom förvän- tades formulera grunderna för förändringen, implementera sats- ningen och förankra idéerna i den egna organisationen, som i vissa fall gav ringa stöd åt satsningen (2001, s. 114). Grund- utbildningsrådets beslut om att realisera initiativet i form av tre- åriga projekt kan i detta sammanhang ifrågasättas. Enskilda satsningar måste samordnas med andra satsningar En annan lärdom vi kan dra av satsningen är att de initiativ som tas till förändring av den högre utbildningen inte får ses isolerade från andra satsningar som genomförs. Av det som sagts ovan framgår att jämställdhetssatsningen sammanföll med en kraftig expansion av den tekniska och naturvetenskapliga utbildningssek- torn, också den ett resultat av ett regeringsinitiativ. Det kan tyckas att en ökning av antalet studieplatser skulle gynna möjligheterna att rekrytera studenter till de nya utbildningsprogrammen. Det totala antalet sökande till högskolan förändrades emellertid mycket litet (2003, s. 15). En konkurrenssitua- tion uppstod där de nya och oprövade utbildningarna drog det kortaste strået i kampen om de sökande. Projekten fick därmed inte möjlighet att i lugn och ro utveckla sin inre verksamhet utan fick istället ägna tid och kraft åt utåtriktad marknadsföring, en olycklig konsekvens av att de båda initiativen inte tänktes i ett sammanhang. Ett annat initiativ som hade stor betydelse för rekryteringen av kvinnor och icketraditionella studerandegrupper var den s.k. NT- svuxsatsningen som gav äldre studerande med erfarenheter från arbetslivet möjlighet att med bibehållen lön studera matematik, naturvetenskap eller teknik på högskolan. Inom de nya utbild- ningarna var andelen NT-svux studenter hög och dessa bidrog också positivt till utvecklingen av programmen. Satsning avbröts emellertid och bortfallet av studenter fick konsekvenser för de program som hade en hög andel vuxenstude- rande, särskilt för de nya högskoleingenjörsutbildningarna vid (1998, s. 30). I utvärderingen av jäm- ställdhetssatsningen påpekade flera av de intervjuade att man önskade ett återinförande av NT-svuxsatsningen (2001, s. 90). I utvärderingen av högskoleingenjörsutbildningarna gavs samma rekommendation (2001b, s. 74). Man kan dock konstatera att skadan redan var skedd. Trots att NT-svux- satsningen gav möjlighet för många kvinnor i arbetslivet, många av dem också med annan social bakgrund än den traditionella, att bedriva högskolestudier sågs satsningen inte i ljuset av jäm- ställdhetsinitiativet, en brist i samordning av samtidiga initiativ som fick negativa konsekvenser för de nya programmen. Möjligheter och svårigheter i jämställdhetsarbetet Den ojämna könsfördelningen inom den matematiska, naturveten- skapliga och tekniska sektorn är ett samhällsproblem, särskilt besvärande eftersom den också påverkar jämställdheten i yrkeslivet. Inom vårdområdet är av de examinerad studen- terna kvinnor, medan deras andel inom teknikområdet fortfarande ligger (2003, s. 32). Regerings- initiativet var ett försök att rätta till denna obalans mellan könen i valet av studieinriktning och yrkeskarriär. I många avseenden kan initiativet ses som vällyckat. Programmen som skapades med medel ur regeringssatsningen visade att det är möjligt att öka rekryte- ringen av kvinnor till utbildningar i matematik, naturvetenskap och teknik. De visade hur man kan öppna dörren för kvinnliga stu- derande genom att erbjuda en öppen ingång som gör valet av en icketraditionell utbildning mindre avgörande och lättare för en icketraditionell student att argumentera för inför sig själv och inför andra. Satsningen visade också hur man kan arrangera utbildningar där kvinnliga studenter finner sig väl tillrätta och får möjlighet att pröva och utveckla sin kompetens i en omgivning av nära sociala kontakter med studenter och med lärare. Den visade emellertid också att jämställdhet inte uppnås genom kortsiktiga projekt och program sårbara i konkurrensen med de etablerade utbildningarna. För att uppnå jämställdhetsmålet krävs uthållighet och målmed- vetenhet i de satsningar som görs och samordning av de initiativ som tas så att dessa tillsammans kan verka för en ökad jämställdhet inom högre utbildning och arbetsliv. (2000). Med och för kvinnliga studenter i datavetenskap. : och utvärdering. , F. (2003). Könsmedveten pedagogik för universitets- lärare – en introduktion och bibliografi. : Jäm- ställdhetsfunktionen och av pedagogik och interaktivt lärande. Damarin, S.K. (1993). Gender and mathematics education: Some implications from feminist science. In B. Grevholm & G. (eds. ), Gender and mathematics education (pp. (2001a). Universitet och Högskolor. Högskole- verkets årsrapport . (2001b). Utvärdering av högskoleingenjörsutbild- ning, ingenjörsutbildning samt brandingenjörsutbildning vid svenska universitet och högskolor. (2003). Universitet och högskolor. , I., & , I. (1999). NyIng, Slutrapport. (1998). Att lappa och laga eller bygga nytt. I K. Mårdsjö (red. ), Människa, teknik, samhälle i högre teknisk utbildning. , F. (1999). Det är inte bara image. Skäl till kvinnors bortval av ingenjörsutbildning. NyIng rapport nr 15. univer- sitet: . , R., & Greber, L. (1996). Women and computers: An intro- duction. In B Laslett, S. , H. Longino, & E. Hammonds (eds. ), Gender and scientific authority (pp. 1992/93:169. Högre utbildning för ökad kompetens. 2001/2002:15. Den öppna högskolan. : Utbild- ningsdepartementet. revisorer (1999). Högskoleutbildning i samhällsekono- misk belysning. Rapport 1999/2000:9. (1999). Bringing women into computer . Curriculum reform processes at two institutes of technology. Studies in Education and Psychology 60. SCB (1999). Pressmeddelande från , . , SCB (/press/press). , E., & , N.M. (1997). Talking about leaving. Why undergraduates leave the sciences. : Westview Press, Colo. Trojer, L. (2000). Genusforskning inom teknikvetenskaperna – en drivbänk för forskningsförändring. (2000). Tekniskt sett av kvinnor. (1996). Gender-inclusive higher education in mathe- , physics, and technology. Five Swedish development pro- jects. : for Higher Education. (1998). Recruiting female students to higher education in mathematics, physics, and technology – An evaluation of a Swedish initiative. : for Higher Education. (2000). Datateknisk ingång för kvinnor. Avdelningen för datalogi. (2001). Five gender-inclusive projects revisited. A follow- up study of the Swedish Governments initiative to recruit more women to higher education in mathematics, science, and techno- logy. : for Higher Education. , I., & , G. (1999). Utredning av problem med rekrytering och avhopp från grundläggande studier i fysik och matematik vid . , I., , G., & , M. (1996). Vägar till matematisk förståelse i universitetsutbildning som syftar till att ut- jämna könsskillnader. : Pedagogiska insti- tutionen. , B., & , H. (1999). Högre utbildning i En problemorienterad diskussion om utbildningssatsningar. universitet: (). Den ojämna könsfördelningen inom utbildningssektorn är ett samhällsproblem, särskilt besvärande eftersom den starkt påverkar jämställdheten inom arbetslivet. 1997 och 1999 2000 genomfördes en utvärdering av en regeringssatsning vars syfte var att öka rekryteringen av kvinnor till högre utbildning i matematik, naturvetenskap och teknik. I artikeln sammanfattas resultaten av utvärderingen. Studien, som kombinerar kvantitativa och kvalitativa undersökningsmetoder, visar på svårigheter och möjligheter att uppnå jämställd: att det tar tid att förändra utbild- ningskulturer som formats för och av män, men också att det är möjligt att genom pedagogiskt utvecklingsarbete skapa miljöer där kvinnor stannar, trivs och lyckas med sina studier. Genusspecifika utbildningsval och ekonomisk utveckling Denna rapport handlar om implikationerna, både på individuell och på makronivå, av kvinnors och mäns val av högre utbildning. I såväl som internationellt finns det ett klart mönster av könssegregering inom högre utbildning. Män studerar i allmänhet mer tekniska och naturvetenskapliga ämnen på och kvinnor mer humaniora och vårdutbildningar. Detta ökar naturligt- vis också tendenserna till könssegregering på arbetsmarknaden. Förklaringen till de genusspecifika utbildningsvalen står förmod- ligen huvudsakligen att finna i de rådande sociala normerna som finns. På en samhällelig nivå anses män mer lämpade för matematik och teknik, medan kvinnor anses vara relativt duktigare när det gäller verbal förmåga – trots att det ur en vetenskaplig synvinkel endast finns mycket små skillnader mellan könen. Normerna gör att det är svårare för kvinnor att välja att till exempel studera mate- matik och fysik eftersom de måste övervinna den allmänna före- ställningen att de inte har talang för dessa studier. På samma sätt är det svårt för män att gå kraftigt kvinnodominerade utbildningar. Den empiriska studien visar att detta har konsekvenser bortom de individuella som består i att den ekonomiska tillväxttakten skadas av att personer väljer att inte utbilda sig inom det ämne som de är mest lämpade för. fanns knappt 3000 studenter vid de svenska universiteten, varav 138, eller var kvinnor.1 var antalet studenter nästan 30 000 och kvinnoandelen hade stigit till . Med högskolereform kom kvinnoandelen att stiga ytterligare då den innebar att många postgymnasiala utbild- ningar, däribland sjuksköterske- och lärarutbildningarna, fick hög- skolestatus. Efter den reformen har kvinnoandelen pendlat mellan se Figur 1. Andelen universitetsexamina som tilldelades kvinnor 1960 2002 i Källa: Egna beräkningar från Statistisk årsbok. Om högre utbildning endast var tänkt för män i början av 1900- talet så skulle man kunna säga att är den en större angelägenhet för kvinnor än vad den är för män!