sou · GSB3111d2 · 2005-01-01 00:00:00 — beslutade dock att utvidga brevröstningen och göra den generell för alla utlandssvenskar. Någon ändring i fråga om brevröstningslagens giltighetstid gjordes dock inte. I propositionen om folkomröstning om införande av euron gjorde regeringen bedömningen att det i avvaktan på en slutlig utformning av systemet med brevröstning är bäst i överens- stämmelse med beslut att brevröstningslagen skall tillämpas även vid folkomröstningen (prop. 2002/03:46). har med anledning därav beslutat att brevröstnings- lagen skall införas igen för att gälla – (bet. 2002/03:FiU24, rskr. 2002/03:115). Erfarenheterna av brevröstningen vid val visar på en ökning av antalet felaktiga brevröster. Detta är i och för sig en naturlig konsekvens av att fler väljare än tidigare hade möjlighet att brevrösta. Men det kan också konstateras att andelen underkända brevröster ökade. Brevröstningen är förenad med ett flertal nackdelar. För det första innebär metoden samma risker som budröstning när det gäller möjligheterna att bevara valhemligheten och skyddet mot otillbörlig påverkan. Metoden är också förhållandevis komplicerad. Det förhållandet att väljaren avger sin röst helt utan möjlighet till hjälp från någon offentlig valfunktionär gör att andelen felaktiga röster blir högre än vid andra valsätt. En annan omständighet som heller inte skall underskattas i detta sammanhang är att det för många väljare saknas reella möjligheter att uppfylla kraven i 3 och 4 §§ brevröstningslagen om bevittning. För att ett vittne på ett korrekt sätt skall kunna bevittna iordning- ställandet av brevrösten måste vittnet själv kunna tillgodogöra sig innebörden av vad som sägs i texten på svenska på ytterkuvertet för brevröst. I många fall är detta över huvud taget inte möjligt. Väljarens make eller barn eller makens barn får nämligen inte vara vittne. Detsamma gäller sambo eller sambons barn. Erfarenheterna visar att förutsättningarna för brevröstningen behöver ses över ytterligare. Kommittén skall närmare analysera genomförandet av brevröstningen vid val samt folkomröstning och ta ställning till vilka slutsatser som kan dras på grundval av en sådan analys. Om kommittén kommer fram till att brevröstningen skall finnas kvar även fortsättningsvis, skall den lämna förslag till bl.a. hur säkerheten kan förbättras och vad som kan göras för att minska andelen underkända brevröster. Reglerna om brevröstning skall i sådant fall permanentas och föras in i den nya vallagen. Proportionaliteten vid val till kommunfullmäktige Vid val till är landet indelat i 29 valkretsar. Vid val till är varje landsting indelat i valkretsar. Som huvudregel omfattar dessa en eller flera kommuner. I båda valen tillämpas en ordning med utjämningsmandat. finns det spärrar mot småpartier. Vid val till kommunfullmäktige är huvudregeln att varje kommun är en valkrets. Om kommunen har fler än 6 000 röst- berättigade, får den delas in i valkretsar. Om antalet röstberättigade överstiger 24 000 personer eller om det för kommunen skall utses minst 51 fullmäktige, skall kommunen delas in i valkretsar. Vid val var 79 kommuner valkretsindelade. I valen till kommunfullmäktige förekommer inga utjämnings- mandat. Å andra sidan finns det inte någon småpartispärr vid det valet. Frågan om proportionaliteten i de kommunala valen har diskuterats . Tanken på att vid de kommunala valen ha en ordning med småpartispärr och utjämningsmandat fanns redan då det riksproportionella systemet för val till infördes i samband med den partiella författningsreformen 1969–70. Sedan ett system av det slaget börjat tillämpas för val till års val har det vid olika tillfällen förts fram krav på att det skall införas ett mer proportionellt system också för val till kommunfullmäktige i de valkretsindelade kommunerna. Till grund för den nuvarande vallagen (1997:157) ligger bl.a. det arbete som utfördes av vallagskommitté. Kommittén lämnade inte något förslag till utjämningsmandat eller småparti- spärr för val till kommunfullmäktige (SOU 1994:30). De flesta remissinstanser hade inga invändningar mot detta. I sitt förslag till ny vallag uttalade regeringen i huvudsak följande (prop. 1996/97:70 s. 161). Frågan om ökad proportionalitet vid valen till kommun- fullmäktige i de valkretsindelade kommunerna har inte fått en helt tillfredsställande lösning. Detta torde delvis bero på den från tid till annan skiftande inställningen till huruvida en reform i syfte att öka proportionaliteten också bör förenas med en småpartispärr. Anledningen till att det varit svårt att uppnå enighet torde främst vara att önskemålet om ökad proportionalitet egentligen är oförenligt med kravet på att partier med små röstetal skall uteslutas från möjligheten att bli representerade i fullmäktige. En småpartispärr leder ju alltid till ett mindre proportionellt resultat än om någon spärr inte funnits. vallagskommitté kunde inte enas i frågan och detta hade sin orsak i olika synsätt på behovet av att komplettera ett kommunproportionellt system med en småpartispärr och delade meningar om angelägenheten i att ha likartade system för val till landstings- och kommunfullmäktige. Kommittén valde därför att avstå från att lägga fram ett förslag. Regeringen ansåg därför att det inte skulle införas några regler om utjämningsmandat eller småpartispärr i den nya vallagen. delade denna uppfattning (bet. 1996/97:KU16). Frågan om kommunala utjämningsmandat har därefter tagits upp motioner, som alla har avslagits av (bet. 1998/99: KU17, 2000/01:KU7 och 2001/02:KU8). Proportionaliteten vid val till kommunfullmäktige har i olika sammanhang aktualiserats igen i samband med val. Kommittén bör därför på nytt överväga denna fråga för att se om förutsättningarna för en förändring nu skulle vara annorlunda än då vallagskommitté prövade saken. författningsutredning har föreslagit att det skall införas ett system där de partier som önskar delta i allmänna val måste anmäla detta senast före valet (SOU 2001:99). Förslaget innebär att endast de partier som har gjort en sådan förhandsanmälan deltar i fördelningen av mandat. Utredningen bedömde, i likhet med tidigare utredningar på området, att det inte är möjligt att införa ett sådant system utan att ändra partibegreppet i regeringsformen (se SOU 1987:6 s. 149, SOU 1993:21 s. 187, SOU 1995:143 s. 146). Förutom ändringar i vallagen föreslog utredningen därför också en ändring i 3 kap. 7 § regeringsformen. Utredningens förslag har fått ett i huvudsak positivt mottagande av remissinstanserna (dnr Ju/2001/8524). Mycket talar därför för att förslaget bör läggas till grund för lagstiftning. Ett flertal remissinstanser har dock haft synpunkter på den lagtekniska utformningen. Synpunkterna gäller t.ex. att de föreslagna tidsfristerna för anmälan delvis är olika beroende på vilket val anmälan avser och att förslaget saknar en uttrycklig lagbestämmelse om att ett parti måste vara en juridisk person för att få anmäla sitt deltagande i ett val. Eftersom den nu aktuella kommittén skall lämna förslag till en helt ny vallag finns det inget som hindrar att kommittén på nytt överväger frågan om offentliga valförberedelser. En ändring av 3 kap. 7 § regeringsformen kan träda i kraft tidigast . Den nya vallagen skall dock kunna tillämpas års val. Om även kommittén bedömer att ett system med offentliga valförberedelser kräver grundlags- ändring, skall den lämna förslag till de justeringar av bestäm- melserna i den nya vallagen som ett sådant system förutsätter och som i så fall skall träda i kraft med grundlagsändringen. Det står då även kommittén fritt att på nytt se över lydelsen av den ändring i 3 kap. 7 § regeringsformen som i så fall aktualiseras. aktualiserade i sitt slutbetänkande (SOU 2000:1) frågan om användningen av Internet i samband med allmänna val. Utredningen ansåg att det borde prövas praktiskt om och i vilken utsträckning den nya informationstekniken kan stimulera politiskt intresse och deltagande och föreslog därför att försök med Internetbaserad röstning borde genomföras i någon kommun. Alternativt kunde tekniken utvecklas i samband med skolval. Valtekniska utredningen ansåg att Internetröstning, innan den prövas i ett val, måste föregås av en omfattande försöks- verksamhet (SOU 2001:25). Enligt utredningen är det först efter en sådan försöksverksamhet som man kan ta slutlig ställning till om förfarandet kan tillämpas i allmänna val. Utredningen presente- rade ett elektroniskt röstningssystem för röstning via Internet som ansågs kunna uppfylla vissa grundläggande krav. Vid det kårval som genomfördes vid fanns det möjlighet att rösta via Internet. Utvärderingen visar att Internetröstningen hade en begränsad betydelse för valdeltagandet men att metoden användes av en majoritet av de röstande (Statskontorets rapport 2001:23). Säkerheten var godtagbar vid ett val av detta slag. Säkerhetsproblemen generellt ansågs dock vara sådana att Internetröstning inte kunde rekommenderas för allmänna val med nuvarande teknik. I propositionen Demokrati för det nya seklet ansåg regeringen att det inte är aktuellt med röstning i allmänna val via Internet utanför vallokal (prop. 2001/02:80). Regeringen framhöll vikten av att valhemligheten kan upprätthållas och att identifieringen av väljare kan . Valhemligheten måste vara absolut. Valförfarandet skall därför vara utformat så att väljaren kan lämna sin röst utan insyn av någon annan. Även om väljarens identitet kan fastställas med tillräcklig grad av säkerhet kan det inte garanteras att väljaren inte utsätts för otillbörlig påverkan i samband med att rösten avlämnas. Regeringen ansåg, liksom , att det finns risk att ett elektroniskt röstningsförfarande via Internet medför att valhandlingen förlorar den tyngd, värdighet och symboliska betydelse som den traditionella valhandlingen har. Enligt vad regeringen framhöll i propositionen borde informationstekniken däremot kunna användas för att underlätta röstning i vallokal och för röstsammanräkning. I regleringsbrevet för gavs i uppdrag att följa den svenska och internationella utvecklingen i fråga om elektronisk röstning. Mot den nu angivna bakgrunden skall kommittén överväga i vilken utsträckning elektroniska förfaranden bör införas vid röstning i röstningslokal. Kommittén skall särskilt beakta de fördelar sådana förfaranden kan ha för underrepresenterade väljargrupper, t.ex. unga och väljare som inte fullt ut behärskar det svenska språket, samt funktionshindrade väljare. Enligt 10 kap. 1 § vallagen skall en vallokal vid val till och vid val till landstings- och kommunfullmäktige hållas öppen för röstning mellan kl. 8.00 och 20.00 samt vid val till Europaparla- mentet mellan kl. 8.00 och 21.00. Om väljarna i distriktet ändå får tillräckligt bra möjligheter att rösta, får valnämnden bestämma att vallokalen i ett visst valdistrikt skall vara öppen för röstning . Erfarenheterna har visat att det är mycket få väljare som röstar mellan kl. 8.00 och 9.00. Frågan är därför om det är befogat att huvudregeln skall vara att vallokalerna skall öppna redan kl. 8.00. Kommittén skall överväga om den nuvarande huvudregeln om öppethållande inte bör ändras till att i stället avse tiden från kl. 9.00, med en möjlighet för valnämnden att bestämma att vallokalen skall öppna redan kl. 8.00 om det behövs. Enligt 10 kap. 5 § vallagen får vid röstning i vallokal valförrättarna begära att väljaren uppger sitt fullständiga namn och sin födelsetid. När det gäller röstning på postkontor vid särskilt röstmottagningsställe, hos utlandsmyndighet eller genom lantbrev- bärare skall enligt 11 kap. 8 §, 12 kap. 9 §, 13 kap. 7 § och 14 kap. 9 § vallagen väljare som inte är kända för röstmottagaren eller lantbrevbäraren legitimera sig. Om de inte gör det får de inte rösta. Reglerna för kontroll av väljarnas identitet är således inte enhet- liga. Dessutom råder det oklarhet om exakt vilka befogenheter en röstmottagare i en vallokal har när det finns osäkerhet om en väljares identitet. I den information till valförrättarna som tog fram års val sägs att valförrättaren i sådant fall bör be om väljarens legitimation och att väljaren får nekas att rösta om han eller hon inte kan styrka sin identitet på något acceptabelt sätt. Enligt uppgift har valnämnderna i vissa kommuner gått längre än så i sina rekommendationer, och upp- manat valförrättarna att regelmässigt be väljarna om legitimation. Kommittén skall överväga om inte samma regler för identitets- kontroll bör gälla oavsett var en väljare röstar. Bilaga 1 SOU 2004:111 i så fall vara att väljaren skall legitimera sig för att få rösta. En väljare som är känd för röstmottagaren eller lantbrevbäraren skall dock inte behöva göra det. I samband med behandlingen av proposition med förslag till ändringar i vallagen m.m. (prop. 2001/02:53) gav regeringen till känna att reglerna om rättelse i röstlängd såvitt avser utlandssvenskar borde ses över (bet. 2001/02:KU8 s. 39, rskr. 2001/02:147). Kommitténs uppdrag skall omfatta även en sådan översyn som tillkännagivande avser. Enligt 4 kap. 1 § vallagen skall för varje fastighet samtliga röstberättigade hänföras till samma valdistrikt. Bestämmelsen kan under vissa omständigheter leda till problem när det efter ett beslut om indelning i valdistrikt genomförs fastighetsbildningsåtgärder som berör fastigheter på vilka det bor ovanligt många människor. Enligt 4 kap. 3 § vallagen skall ett valdistrikt 1 200–2 000 röstberättigade. bildningsåtgärd kan bli att antalet röstberättigade i ett valdistrikt betydligt överstiger 2 000 personer som antalet i ett annat distrikt är mycket litet. Detta är inte en godtagbar ordning. Kommittén bör därför lämna förslag om hur man kan undvika att sådana situationer inträffar. Utöver vad som sagts får kommittén överväga även andra bestämmelser som reglerar genomförandet av val och – inom ramen för de grundläggande principer som bär upp valsystemet – lämna de förslag till förändringar som kommittén anser vara befogade. Kommittén skall beakta den utvärdering av val som gjorts av . Kommittén skall lämna förslag till de föreskrifter som behövs för att komplettera den nya vallagen. När det gäller förändringar av kommunala uppgifter skall den s.k. finansieringsprincipen beaktas. Kommittén får om den anser det lämpligt lämna ett eller flera delbetänkanden. En slutredovisning av utredningsarbetet skall göras . Utkast till valförordning, m.m. 1 § I denna förordning finns verkställighetsföreskrifter i anslutning till vallagen (2005:000). 1.den centrala valmyndigheten (2 §), 2.det statliga lantmäteriet (3 §), 3.anmälan av kandidater (4 §), 4.register över valdistrikt (5 §), 5.valsedlar (6 och 7 §§), 6.kuvert (8 §), 7.redovisning av valresultat i vissa fall (9 och 10 §§), 8.protokoll (11–16 §§), 9.bemyndigande att meddela föreskrifter (17 §). 2 § är central valmyndighet. 3 § Det statliga lantmäteriet skall tillhandahålla valmyndigheterna den fastighetsinformation dessa behöver för att fullgöra sina uppgifter enligt vallagen (2005:000). 4 § En anmälan av kandidater som avses i 2 kap. 9 § första stycket vallagen (2005:000) skall göras hos den centrala valmyndigheten Bilaga 2 SOU 2004:111 såvitt avser val till och i övrigt hos . 5 § skall föra register över kommunernas indelning i valdistrikt. 6 § Valsedlar skall vara utformade på det sätt som framgår av bilagan till denna förordning. 7 § Partier som beställer valsedlar av skall, i den mån de inte har rätt till fria valsedlar enligt 6 kap. 8 § vallagen (2005:000), betala samtliga kostnader för framställning och leverans av valsedlarna. Kostnaderna skall delas upp i en fast och en rörlig del. 8 § Valkuvert, ytterkuvert för budröst och ytterkuvert för brevröst skall vara utformade på det sätt som framgår av bilagan till denna förordning. Redovisning av valresultat i vissa fall 9 § och länsstyrelserna skall beträffande partier som inte erhållit några mandat i ett val redovisa antalet godkända valsedlar 1.vid val till och : senast efter valdagen, 2.vid övriga val: senast efter valdagen. 10 § Om mindre än hälften av det bestämda antalet ledamöter har blivit utsett vid val till landstings- eller kommunfullmäktige, skall anmäla detta till . behandling av fönsterkuvert m.m. 11 § skall fram till dess att röstmottagningen har avslutats i protokollet anteckna hur många fönsterkuvert och omslagskuvert för brevröst som nämnden har fått och vad nämnden har gjort med dessa. 12 § Under röstmottagningen skall röstmottagarna i protokollet anteckna 1.hur många omslag med röster de tagit emot från valnämnden och från särskilda röstmottagningsställen och innehållet i dessa omslag, 2.om röstmottagarna har vägrat ta emot valkuvert eller ytterkuvert för budröst och anledningen till detta, 3.om ångerröstning förekommit. 13 § Vid den preliminära rösträkningen skall röstmottagarna för varje val i protokollet anteckna: 1.antalet valkuvert som tas ur valurnan och antalet röstande enligt röstlängden; om antalet inte stämmer skall den sannolika orsaken till skillnaden anges, 2.antalet godkända valsedlar för varje partibeteckning, 3.antalet valsedlar som inte har godkänts därför att de saknar partibeteckning, 4.antalet valkuvert som innehåller valsedlar som av andra skäl inte har godkänts eller som är tomma. 14 § Protokollet skall skrivas under av två av röstmottagarna, däribland ordföranden. 15 § I samband med valnämndens preliminära rösträkning skall val i protokollet anteckna 1.hur många kuvert enligt 12 kap. 1 § andra stycket vallagen (2005:000) som föreligger vid rösträkningen, 2.de uppgifter som anges i 10 § såvitt avser resultatet av valnämndens rösträkning. slutliga rösträkning och mandatfördelning 16 § Vid slutliga rösträkning skall i protokollet anteckna 1.antalet godkända valsedlar för varje partibeteckning och lista, 2.antalet ogiltiga valsedlar, 3.antalet valsedlar som är ogiltiga därför att de saknar partibeteckning. Vid fördelningen av mandat vid val till landstings- och kommunfullmäktige skall i protokollet dessutom anteckna 2.antalet valsedlar med kandidater för de partier som har tagit mandat, 3.vilka kandidater som klarat spärren för inval på personliga röstetal, 4.vilka ledamöter och ersättare som har utsetts. Bemyndigande att meddela föreskrifter 17 § får meddela närmare föreskrifter om 1.avgifter vid beställning av valsedlar och kuvert, 2.papperskvalitet och färgnyanser för valsedlar samt vilken administrativ information som skall finnas på dessa, 3.utformningen av kuvert och omslag, 4.blanketter för protokoll, anteckningar och förteckningar, 5.vilken administrativ information som skall finnas i protokoll som förs av valnämnderna och länsstyrelserna. Denna förordning träder i kraft . Valsedlar trycks med svart på papper med följande färg: 1.gult för val till , 2.blått för val till , 3.vitt för val till och kommunfullmäktige samt för extra val till . Nedan angivna delar av en valsedel skall vara reserverade för följande ändamål1: Vänster samt höger sidmarginal till 1, 2, 3, 4 och 6 Vänster samt höger sidmarginal till 7 och 8 Valsedelns överkant till 1 är . Valsedelns överkant till 7 är . Avstånd mellan 1 och 2 är . Avståndet mellan 7 och 8 är . Avstånd mellan 2 och 3 är . Avstånd mellan 3 och 4 Avstånd mellan 4 och 6 1 Skisserna skall betraktas som preliminära utkast. På namnvalsedlar får utöver varje kandidats namn finnas endast följande uppgifter om kandidaten: 2.yrke eller titel, 4.partitillhörighet eller liknande uppgift. Kandidatuppgifterna skall ha minst 7 punkters storlek och får omfatta högst två rader per kandidat. [Här tas in en avbildning av hur valkuvert skall se ut och med angivande av mått.] Utformning av ytterkuvert för budröst [Här tas in en avbildning av hur ytterkuvert för budröst skall se ut och med angivande av mått.] Utformning av ytterkuvert för brevröst [Här tas in en avbildning av hur ytterkuvert för brevröst skall se ut och med angivande av mått.] 1.2Förordningar som hänvisar till vallag Det finns hänvisningar till vallag i några förordningar, som behöver ändras när den nya vallagen införs. De förordningar som berörs är följande: 1.förordningen (1996:1515) med instruktion för , 2.förordningen (2001:240) med instruktion för Valmyndig- heten, 3.förordningen (2002:61) om behandling av personuppgifter i verksamhet med val förordningen (2002:62) om utdrag ur val- och folkomröstningsdatabasen.