sou · GSB347 · 2005-01-01 00:00:00 — En skiljelinje går mellan definitioner som, mer eller mindre uttalat, utgår från ägarnas särställning när det gäller makt och ansvar för styrning av företagen och sådana som lyfter fram en bredare krets av intressenter, s.k. stakeholders. Ett exempel på den förra typen är den definition som ges i den rapport som till stor del legat till grund för den senaste versionen av den brittiska Combined Code.4 Där sägs att corporate governance provides an architecture of accountability – the structures and processes to ensure that companies are managed in the interest of their owners. Cadbury- rapporten5 definierar corporate governance som the system by which companies are directed and controlled, en definition som man också hänvisar till i utkast till handlingsplan på området.6 Här nämns visserligen inte ägarna explicit, men av sam- manhanget framgår att det är deras perspektiv man har. Exempel på det senare synsättet ges i Principles of cor- porate governance7, där begreppet sägs innefatta a set of relation- ships between a companys management, its board, its shareholders and other stakeholders. På liknande sätt beskriver den danska Nörby-rapporten8 corporate governance som de mål et selskab styres efter og de overordnede principper og strukturer, der regulerer samspillet mellem ledelseorganerne i selskabet, ejerne samt andre, der direkte beröres af selskabets dispositioner og virksomhed (her kollek- tivt benaevnt selskabets interessenter. Interessenter omfatter bl.a. medarbejdere, kreditorer, leverandörer, kunder og lokalsamfund. Vi har i vårt arbete utgått från ett synsätt på begreppet corporate governance som ansluter till det som kommer till uttryck i och handlingsplan. Fritt översatt till svenska betyder det att bolagsstyrning kan sägas utgö- ras av det system genom vilket företag styrs och kontrolleras – med den underförstådda innebörden att det är ägarnas ansvar att utöva denna styrning och kontroll. Det senare innebär inget ställningsta- gande från vår sida till frågan om företagets förhållningssätt till andra intressenter som har legitima anspråk på företagets agerande i olika avseenden. Det är tvärtom enligt vår uppfattning en grund- förutsättning för varje företags framgång att verksamheten drivs på ett sådant sätt att krav och förväntningar från kunder, anställda, kreditorer, leverantörer och det omgivande samhället som helhet uppfylls på ett sätt som tillgodoser berörda parters intresse. Där- emot vilar enligt svensk bolagsrätt det fulla och oinskränkta ansva- ret för bolagets skötsel på ägarna. 4Higgs, D.: Review of the role and effectiveness of non-executive directors (2003). 5Report of (1992). 6Modernising Company and Enhancing Corporate Governance in Union – A Plan to Move Forward. Commission of Communities (2003). 7OECD Principles of Corporate Governance (Draft revised 2004). 8Nörby-udvalghets rapport om Corporate Governance i (2001). Den moderna corporate governance-utvecklingen startade i i samband med några uppmärksammade fall, där företagsledningar i stora börsnoterade företag agerade på ett sätt som inte ansågs ligga i aktieägarnas intresse. Reaktionen kom främst från några större institutionella placerare, som på ett mer aktivt sätt än tidigare gick in och ställde krav på företagsledning- arna och deras sätt att sköta bolagen. Särskilt pensionsfonden CalPERS spelade en viktig roll för utvecklingen av det moderna corporate governance-begreppet.9 Denna utveckling har därefter fortsatt och lett till att utövandet av ägarrollen av framförallt de stora institutionella investerarna i betydande grad aktiverats och professionaliserats. Vidare har styrelsernas funktionssätt kommit att sättas ifråga på ett annat sätt än tidigare, och i ett flertal analyser och rapporter av skilda slag har kraven på styrelsernas effektivitet och integritet successivt skärpts. Det senaste steget i denna ut- veckling är nya noteringskrav som antogs höst- en 2003. I fick bolagsstyrningsfrågorna sitt genombrott i samband med arbete i efterdyningarna från ett antal uppmärksammade företagsskandaler i . Kom- missionens rapport, som kom 1992, följdes därefter av ett flertal ytterligare rapporter om olika aspekter av bolagsstyrning. Dessa sammanställdes 1998 till en samlad kod för styrning av börs- noterade brittiska bolag, den s.k. Combined Code, senast uppdate- rad . Särskilt och har nationella koder för bolagsstyrning utvecklats i ett stort antal länder i såväl som övriga delar av världen. Även inom vissa internationella organisationer, bland annat , har rekommendationer för bolagsstyrning tagits fram. Totalt fanns enligt en sammanställning av ECGI ()10 totalt 122 koder i 43 olika länder samt sju koder för internationella organisationer. I brukar den s k Volvo-Renault-affären 1993 ses som genombrottet för det moderna synsättet på bolagsstyrning. Sedan interna skiljaktigheter inom Volvos högsta ledning kring det plane- rade samgåendet med kommit ingrep några av de stora ägarinstitutionerna och stoppade projektet, varvid hela styrel- 9Denna utveckling beskrivs livfullt i , R.H. : Ägarstyrning, 1997. 10ECGI Index, (). Detta blev startskottet för en intensifierad debatt om de institutionella ägarnas ansvar och sätt att utöva ägarrollen. har också en successiv översyn och modernise- ring av aktiebolagslagen pågått inom ramen för Aktiebolagskom- mitténs arbete. utgav den första svenska s.k. ägarpolicyn, en sammanställning av riktlinjer för hur ägarrollen borde utövas. Den har därefter följts av ett stort antal motsvarande sammanställningar, och de flesta större svenska ägarinstitutioner har egna ägarpolicies. De svenska själv- regleringsorganen inom området, främst Stockholmsbörsen, och , har fortlöpande infogat ett flertal bestämmelser i centrala bolagsstyr- ningsfrågor i sina respektive regelverk. presenterade den ideella sammanslutningen StyrelseAkademien sin Vägledning till god styrelsesed, den första mer heltäckande sammanställningen av vad som kan sägas utgöra god praxis för styrelsearbete i svenska aktiebolag. 5.2Den svenska modellen för bolagsstyrning Styrningen av svenska aktiebolag sker genom ett samspel mellan de fyra s.k. bolagsorganen bolagsstämma, styrelse, verkställande direktör och revisor. Ä g a r e B o la g s stä m m a S t y r e ls e R e v is o r Ve r k s tä lla n d e d ir e k tö r Bolagsstämman är bolagets högsta beslutande organ. Den är det forum där ägarna direkt kan utöva sin ägarmakt. Alla aktieägare har rätt att delta i bolagsstämman, och stämman kan besluta i alla frå- gor som inte enligt lag eller bolagsordningen faller under något av de övriga bolagsorganens beslutskompetens. Ordinarie bolagsstämma skall hållas en gång , men därut- över kan extra bolagsstämmor hållas när det är påkallat. Stämman utser bolagets styrelse och skall därutöver fastställa bolagets resul- tat- och balansräkningar, besluta om disposition av det ekonomiska resultatet av verksamheten samt ta ställning till frågor om ansvars- frihet för styrelseledamöter och verkställande direktör. Vid stämman fattas som regel beslut med enkel majoritet. Till skydd för de mindre aktieägarna finns dock för vissa frågor krav på olika grader av kvalificerad majoritet. Dessutom finns den för svensk bolagsrätt mycket viktiga s.k. generalklausulen som innebär att alla aktieägare skall behandlas lika, dvs. att bolagsstämman (eller styrelsen) inte får fatta beslut som kan ge otillbörlig fördel till vissa ägare till nackdel för bolaget eller annan aktieägare. Styrelsen utses av bolagsstämman, men i bolag över vissa stor- leksgränser har de anställda rätt att utse två eller tre representanter. Styrelsens uppgift är att för ägarnas räkning svara för bolagets för- Styrelsen för ett publikt bolag11 skall bestå av minst tre ledamöter. En av dessa skall utses till ordförande, antingen av bolagsstämman eller, om så inte skett, av styrelsen själv. Styrelse- ordföranden har fått ett större ansvar som bolagets främste företrädare mellan bolagsstämmorna. I dras också en skarpare skiljelinje än i många andra länder mellan den sty- rande/kontrollerande och den verkställande makten. Styrelseordfö- rande i publika bolag får således inte vara verkställande direktör i bolaget. En svensk bolagsstyrelse har långtgående befogenhet att under sin mandattid sköta bolaget självständigt i förhållande till ägarna. Ägarnas inflytande förutsätts i huvudsak utövas vid bolagsstäm- man, främst genom att välja styrelse men också, om de så finner lämpligt, genom att utfärda särskilda föreskrifter, s.k. ägarinstruk- tioner (vilket dock sällan sker). Däremellan förutsätts styrelsen driva verksamheten utan direkt inblandning av ägarna. I praktiken utövar dock framförallt större ägare ofta ett mer fortlöpande inflytande på styrelsens förvaltning genom att själva ingå i styrel- sen. Verkställande direktör () skall finnas i alla publika bolag. VD tillsätts av styrelsen för uppgiften att ansvara för bolagets löpande förvaltning enligt anvisningar som ges av styrelsen. Avgränsningen mellan styrelsens och VD:s ansvar skall klargöras i en skriftlig instruktion som fastställs av styrelsen. VD är ofta ledamot av sty- relsen, men behöver inte vara det. En eller flera revisorer skall utses av ägarna på bolagsstämman. Deras uppgift är att granska bolagets årsredovisning och räkenska- per samt styrelsens och VD:s förvaltning. Revisorerna får sitt upp- drag från ägarna och har sin främsta rapporteringsskyldighet till dessa. I praktiken har de emellertid också en viktig roll som stöd för styrelsen i dess kontrollerande roll. Vidare har revisorerna enligt svensk lag skyldighet att även se till vissa andra parters intresse, t.ex. anställdas, borgenärers och kapitalmarknadens aktö- rers. 11 Ett publikt bolag i aktiebolagslagens mening är ett bolag som har rätt att rikta erbjudanden om att teckna aktier, teckningsrätter m.m. i bolaget till en bredare allmänhet och att notera dessa för handel på börs eller annan organiserad marknadsplats. 5.3En svensk kod för bolagsstyrning Som tidigare nämnts har nationella koder för bolagsstyrning utvecklats i ett stort antal länder. I sitt förslag till hand- lingsplan för utveckling av corporate governance i den europeiska unionen förordar också att varje EU-land ut- arbetar en nationell kod för bolagsstyrning. Någon sådan kod har dock ännu inte kommit till stånd i . Vi har därför tagit initiativ till att i samarbete med ett antal orga- nisationer m.m. inom näringslivet utarbeta en svensk kod för bolagsstyrning. Syftet är att bidra till att höja kvaliteten i svensk bolagsstyrning och därigenom stärka företagens effektivitet och utvecklingskraft. Enligt vår mening är detta en viktig åtgärd för att främja förtroendet för näringslivet i det svenska samhället. Ett annat viktigt syfte är att höja kunskapen om och stärka förtroendet för svensk bolagsstyrning på den internationella kapitalmarknaden för att därigenom främja det svenska näringslivets tillgång till internationellt riskkapital. I ett vidare samhällsekonomiskt perspektiv är förbättrad bolagsstyrning enligt vår uppfattning också en betydelsefull faktor för att höja effektiviteten och tillväxtkraften i den svenska ekonomin och därmed stärka de välståndsskapande krafterna i vårt samhälle. Förslaget till kod, som presenteras i SOU 2004:46, har utarbetats av en särskild arbetsgrupp, den s.k. Kodgruppen, som närmare beskrivs i kapitel 1. Arbetet i Kodgruppen har från vårt perspektiv varit framgångsrikt, och står som helhet bakom den kod som utarbetats. Utöver remissbehandling är avsik- ten att erbjuda en bred krets av tänkbara intressenter att lämna synpunkter och kommentarer till den föreslagna koden. Dessa kommer därefter att sammanställas och ligga till grund för kodens slutliga utformning. Koden är primärt skriven för svenska aktiebolag noterade på svensk börs eller auktoriserad marknadsplats. Till stor del torde den dock vara relevant även för andra kategorier av företag med ett spritt ägar- och/eller allmänintresse, t.ex. kooperativa samt statliga och kommunala bolag, liksom för många medelstora och större privat- I vad mån sådana företag skall ansluta sig till koden i tillämpliga delar är en fråga för respektive ägare att avgöra. Vissa av kodens regler kan framstå som mindre tillämpbara eller orimligt kostnadskrävande för mindre aktiemarknadsbolag. Även sådana företag rekommenderas dock att i största möjliga utsträck- ning följa koden. Den definierar vad som kan anses utgöra god sed för styrning av aktiemarknadsbolag, och det torde vara förtroende- skapande gentemot aktieägare och potentiella investerare att kunna deklarera att man tillämpar koden. Sedan får de avvikelser som bedöms nödvändiga deklareras och motiveras enligt principen följ eller förklara (se avsnitt 5.3.3). 5.3.2Kodens innehåll och form Koden behandlar det beslutssystem genom vilket ägarna direkt och indirekt styr bolaget (se figur 5.1). Detta tar sig uttryck i ett antal regler avseende såväl de enskilda bolagsorgans organisation och arbetsformer som samspelet mellan organen. Dessutom ges rikt- linjer för bolagets rapportering till ägare, kapitalmarknad och om- värld i övrigt. Innehållet i och formerna för revisionsarbetet som sådant behandlas inte. Inte heller behandlas frågor om aktiemarknadens spelregler och funktionssätt eftersom detta har ansetts falla utanför ramen för begreppet bolagsstyrning. Slutligen behandlas inte heller bolagets förhållande till kunder, anställda eller omvärld i övrigt annat än i mycket övergripande termer. Detta skall inte ses som utryck för en uppfattning om att dessa frågor skulle vara av mindre vikt för bolaget. Tvärtom är de i allmänhet avgörande för bolagets framgång och fortlevnad. Däremot ingår de till huvudsaklig del i den operativa ledningens ansvarsområde och har därför ansetts falla utanför ramen för en kod för bolagsstyrning. Kodens regler riktar sig till bolaget eller i förekommande fall koncernen. Mottagare är i de flesta fall styrelsen, men vissa regler avser bolagsstämman, revisorerna eller bolagsledningen. En bolags- stämma är självfallet suverän att inom lagens och bolagsordningens råmärken fatta de beslut om bolaget den finner lämpligt. Bolags- stämman för bolag som deklarerar att man följer koden bör dock besinna sitt ansvar för bolagets efterlevnad av kodens regler. Koden består av såväl fasta och väl definierade bestämmelser, för vilka graden av efterlevnad kan fastställas med god precision, som regler som mer har karaktär av riktlinjer och goda intentioner och vilkas efterlevnad endast kan följas upp mer bedömningsmässigt. Bakgrunden till detta är kodens syfte att ge en samlad bild av god svensk praxis på området och att tjäna som inspirationskälla och ledstjärna för företagen att förbättra sin bolagsstyrning. En stor del av vad som sammantaget kan anses utgöra god sed inom detta område har mer karaktär av förhållningssätt och beteendemönster än exakt definierade handlingsregler. Det får bli en fråga för til? ?lämpningen av koden att successivt nå fram till ett rimligt för- hållningssätt i dessa avseenden. Grunden för svensk bolagsstyrning utgörs av aktiebolagslagen. Från denna utgångspunkt anger koden att antal regler och riktlinjer som i många fall innebär en ambitionshöjning jämfört med lagens krav. Detta är en viktig fördel med självreglering jämfört med lag- stiftning – att i enskilda frågor kunna sätta ambitionen högre än vad som är rimligt att kräva att alla företag skall nå upp till. Ett företag som följer koden kan således avvika från enskilda regler men skall då motivera detta enligt principen comply or explain eller på svenska följ eller förklara. Denna modell har med framgång tillämpats för flertalet av de corporate governance- koder som utvecklats . I koden föreskrivs att bolag som omfattas av koden till årsredo- visningen skall foga en särskild bolagsstyrningsrapport och att motsvarande information skall finnas på bolagets hemsida. I denna rapport skall bolaget deklarera att de följer koden och utförligt redovisa hur detta sker. Om bolaget avvikit från enskilda regler skall detta anges och motiven för varje avvikelse tydligt redovisas. För aktiemarknadsbolag avgör sedan marknaden om redovis- ningen är godtagbar eller inte. Om redovisningen som helhet fram- står som vederhäftig och motiven för eventuella avvikelser är väl- grundade och rimliga får avvikelserna sannolikt inga särskilda konsekvenser. I motsatt fall kan företaget drabbas av negativ publi- citet i massmedia och förtroendeförlust på kapitalmarknaden. För andra kategorier av företag som ålagts att följa koden avgör respektive ägare hur redovisningen skall behandlas. 5.4Framtida förvaltning av koden Sedan den föreslagna koden remissbehandlats och intresserade parter fått tillfälla att lämna synpunkter och kommentarer kommer den slutliga koden att fastställas. Därefter måste något organ utses för att långsiktigt äga och förvalta koden. Uppgifterna för ett sådant organ bör bl.a. innefatta att bistå användarna med rådgivning och tolkning avseende tillämpning av koden, hålla fortlöpande kontakt med användarna av koden och syste- matiskt samla in, sammanställa och analysera erfarenheter av dess praktiska tillämpning, på grundval därav utarbeta en årlig rapport över tillämpningen av koden, följa utvecklingen i och internationellt i fråga om forsk- ning och praktisk tillämpning av bolagsstyrning och återföra ny kunskap inom området till den fortsatta kodutvecklingen, när så bedöms lämpligt uppdatera och vidareutveckla koden och om det efterfrågas även utarbeta specialversioner för sär- skilda kategorier av företag. Det är viktigt att ett sådant organ får en sådan sammansättning att dess legitimitet att besluta om kodens innehåll samt trovärdighet när det gäller att stå fri från särintressen inte på rimliga grunder kan ifrågasättas. Vidare måste det ha tillgång till kompetens och erfaren- het som inger förtroende för dess förmåga att långsiktigt vidmakt- hålla en kod av högsta internationella kvalitet. Slutligen måste verk- samheten ha en långsiktig finansiering som säkerställer dess inte- gritet gentemot enskilda intressen. Den enligt vår mening lämpligaste modellen är en ideell förening med staten som en medlem vid sidan av ett antal organisationer och organ i det privata näringslivet med de senare i klar majoritet. Vi föreslår namnet Kollegiet för svensk bolagsstyrning. Att tyngdpunkten i medlemskretsen bör ligga i näringslivet är naturligt med tanke på kodens karaktär av självreglering. har staten enligt vår mening flera viktiga roller som medlem i före- ningen. Dels är staten enskilt största företagsägare, dels ger ett statligt engagemang verksamheten en bred samhällsförank- ring och legitimitet. Vidare har staten som lagstiftare till uppgift att fortlöpande göra den viktiga avvägningen mellan lag- och själv- reglering. Åtskilliga av de frågor som behandlas i koden skulle också kunna regleras i aktiebolagslagen. Genom att staten ingår i medlemskretsen får lagstiftaren en fortlöpande insyn i och möjlig- het att påverka självregleringen, vilket i sin tur enligt vår bedöm- ning minskar risken för överdrivet långtgående lagstiftning inom detta område. Medlemmarnas uppgifter bör vara dels att utse den styrelse som skall svara för verksamheten och genomföra framtida översyner och vidareutveckling av koden, dels att säkerställa verksamhetens finansiering. Medlemskretsen skulle exempelvis kunna utgöras av , , , Institutionella ägares förening för regleringsfrågor på aktiemark- naden, Stockholmsbörsen, , Aktie- sparares samt staten. som skall ansvara för den fortlöpande förvaltningen av koden bör ha en på förhand definierad sammansättning som säkerställer dess trovärdighet och legitimitet. Några viktiga kom- petenser, erfarenheter och perspektiv som enligt vår uppfattning bör vara representerade i en sådan grupp är följande: Företagsledning i större börsnoterad koncern Verksamhet inom svensk och internationell kapitalmarknad. Styrelsen bör ledas av en ordförande med stort förtroende i det svenska samhället. Till verksamheten bör vidare knytas ett mindre kansli. Finansiering bör ordnas genom långsiktigt förpliktande åtagan- den från medlemskretsen, eventuellt i kombination med någon form av avgift från de bolag som omfattas av koden. är färdig att tillämpas Om staten skall kunna ingå som medlem i före- ningen såsom vi föreslagit måste de nödvändiga besluten av stats- makterna fattas . Förmögenhetsskatten avskaffas i syfte att uppnå större neutra- litet i beskattningen av olika former av ägande. Begränsningarna av Första – Fjärde och Sjunde AP-fondens ägarandelar samt Sjunde AP-fondens rätt att rösta för de aktier man innehar ses över med inriktningen att avskaffa dessa restriktioner. I koden föreslås ett flertal regler för att underlätta för ägare att ta aktiv del i styrningen av bolagen. Institutionella ägare upp- manas att offentliggöra en ägarpolicy av vilken bl.a. framgår vilka principer man tillämpar för utövande av rösträtten. utarbetar beskrivningar av de enskilda statliga bolagens ägaruppdrag som avspeglar de mer samman- satta ägaruppdrag dessa bolag ofta har, liksom styrmodeller anpassade till dessa. Förvaltningen av samtliga av staten hel- eller delägda bolag koncentreras till och resurserna för bolagsförvaltning förstärks med ca på årsbasis. Ett effektivt utnyttjande av företagens och näringslivets resurser förutsätter att kapitalet tillförs de branscher och de företag som har bäst utsikter att möta marknadens behov och att kapitalet i varje enskilt företag används på bästa möjliga sätt. I den funktionen har aktiemarknaden och aktieägarna en avgörande roll. Aktieägarna är inte bara leverantörer av kapital utan har också rätten att bestämma hur kapitalet används. Hela den moderna utvecklingen på bolags- styrningsområdet handlar i grunden om hur ägarrollen skall utövas och hur ägaransvaret skall få genomslag i bolagsstyrningen. Förutsättningarna för en effektiv ägarstyrning1 påverkas av många förhållanden, både av sådana som är specifika för det enskilda företaget och av samhälleliga faktorer. Till de senare hör, förutom den närings- och associationsrättsliga lagstiftningen, inte minst de faktorer som styr sparandets nivå och inriktning i sam- hället. Det handlar här bl.a. om skattesystemets utformning, om demografiska förhållanden, om attityder till risktagande, om till- gänglighet till olika sparformer m.m. Vi kommer i detta kapitel att diskutera hur denna ägarstyrning sker i företag med ett brett direkt eller indirekt ägarintresse. I huvudsak handlar det om de börsnoterade företagen, där vi diskuterar dels möjligheterna att stärka ägarstyrningen från främst de institutionella ägarnas sida, dels behovet av skydd för minori- tetsägare mot missbruk av ägarmakt.Vi behandlar också kortfattat vissa frågor om den s.k. marknaden för företagskontroll. I ett avslutande avsnitt analyseras bolagsstyrningen i de statligt ägda företagen, där alla som medborgare kan sägas ha ett indirekt ägar- intresse. Institutionalisering och internationalisering av ägandet kontrollerades i stort sett alla svenska aktiemark- nadsbolag av kapitalstarka familjer, direkt eller via familjekontrol- lerade bolag och stiftelser. Institutionellt aktieägande från fonder, stiftelser, bolag etc. av det slag vi ser hade marginell betydelse. Därefter har hushållens andel av ägandet av svenska börsnoterade aktier minskat kraftigt. Från har ande- len sjunkit successivt till för att därefter ha stabiliserats på ungefär denna nivå. Särskilt var nedgången kraftig. Istället svarar numera svenska och utländska institutionella ägare för av ägandet på den svenska aktiemarknaden. Se figur 6.1. 1 Vi använder här termen ägarstyrning i denna mer begränsade mening än vad som varit vanligt. Jfr diskussionen i kapitel 5. Procentuell fördelning av ägandet på den svenska börsen 1950–2000 Andel (%) Källa: (2004), Olika aktieinvesterares skattesituation och dess påverkan på investe- ringsbeteende och aktieägandets fördelning. Bilaga 8 till detta betänkande.