sou · GSB399 · 2005-01-01 00:00:00 — Man hänvisade till organisationstablåer av vilka det framgick att kommunen hade företrädare i styrgrupper och i referensgruppen. Och så ställde man frågan varför den egna gruppen inte var företrädd. Med denna argumentation hade man faktiskt en viss framgång när det gällde att knyta ihop kommunen med SKB. Det var svårt att få fram att kommunens representanter i sådana grupper var just allmänhetens/medborgarnas företrädare. En annan fråga gäller om mandatperioden hade någon betydel- se för den här processen (D4). Jag tror inte att mandattidens längd – den var endast – hade någon som helst avgörande betydelse. Här hade de politiska partierna i sina lokala organisationer bestämt sig genom olika interna parti- omröstningar hur man skulle förhålla sig. Hur bör man föra den här typen av samtal i dessa frågor i fortsättningen? Jag tror att som politiker måste vi acceptera att den nya generationen har en mycket god utbildning och att de kräver mycket mera av processinriktat beslutsfattande där man vill känna sig i centrum, vill känna sig delaktig och vill delta aktivt på något sätt. Man accepterar inte att vara passiv infor- mationsmottagare. Jag tror att man i fall skulle ha mer diskuterat olika utvecklingsstrategier för kommunen: Hur Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet ser utvecklingen ut för skogsbruket ? Vilka tendenser kan vi se? Hur många arbetsplatser inom den sektorn kommer att försvinna? Hur många jordbruk kom- mer att läggas ner och så vidare? Vilka nya utvecklingsmöjlig- heter har vi? Vi borde ha fört en diskussion som handlade om visioner och utveckling. Jag vill avsluta med en mycket personlig fundering omkring folkomröstningar (jfr fråga A3). Vi har ju ett representativt sys- tem som bygger på att vi väljer företrädare. I yttersta fall ska vi kunna anordna folkomröstningar. Efter att upplevt folkomröst- ningen i i just kärnavfallsfrågan ifrågasätter jag detta system. Är folkomröstningar verkligen den bästa beslutsmeto- den? Om en fråga är så svår för det politiska systemet att hantera att inte de som jobbar med frågan orkar med beslutet, ska det då överlämnas till vanliga människor? Kan vi kräva att dessa – med en lång arbetsdag, som ska lämna och hämta barn på dagis, ge dom mat och natta dom – också ska kunna sätta sig in i det material som en sådan här process innehåller? Jag tror att det material som jag plöjde igenom var ungefär i storleksordningen en hyllmeter. Jag tror inte att människor i allmänhet har möjlig- heter till detta. Det fanns också ett annat inslag som jag tycker är farligt: att människor från andra länder kom hit och skulle styra över en lokal opinionsbildning. Jag tror nämligen att lokala problem löses bäst där frågan har uppstått. Och jag tror inte att någon ifrån , , eller kan frågan bättre i än vad Storumanborna kan själva. Därför har jag en mycket bestämd uppfattning om att man ska vara försiktig med folkomröstningsinstrumentet och endast använda det i frågor där man kan få ett brett folkligt engagemang. I annat fall är svaret på den ställda frågan värdelöst. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet F.d. ordförande (m), kommunstyrelsen Anmärkning: Vid seminariet utdelades ett underlag som ställt samman med utgångspunkt från frågeställningarna i bilaga 2. Detta underlag återges först. Eftersom muntliga anförande kompletterade detta underlag återges därefter även anförandet. A.Resonemanget bland de förtroendevalda inför kommunens ställningstagande A1: Kommunens, kommunstyrelsens, beslut att erbjuda SKB att genomföra en förstudie skedde inte i enighet. Förespråkarna såg fördelar med en grundlig genomlysning av kommun från så många olika aspekter och det fanns ju också en lång malm- prospekterings- och gruvtradition, som innebar ett visst per- spektiv. De som var kritiska förebar mer känslomässiga skäl och det fanns ett sneglande åt miljörisker och farhågor att man i och med ett beslut om förstudie också förband sig att bli platsen för ett slutförvar. Detta förblev ett av huvudargumenten för nejsägarna, som därtill var ovilliga att ta till sig information om om etapperna i processen och lagstiftningen kring det hela. Erfarenheter av Tjernobylkatastrofen kastade också en skugga över debatten och utgjorde ett tacksamt inslag för nej-sidan. Fullmäktiges beslut skedde ju också som bekant med minsta möjliga majoritet. A2: Inför beslutstagandet om en förstudie inbjöds SKB att genomföra informationsmöten. Dessutom diskuterades frågan ingående inom partigrupperna och i offentliga möten, som an- ordnades av partierna. En hel del skriftligt informationsmaterial Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet cirkulerade också genom partiernas försorg. Inför beslutet höll de flesta fullmäktigeledamöterna en låg profil, förmodligen för att undvika någon personlig påtryckning på allmänheten. A3: En folkomröstning efter genomförd förstudie var ett måste för att få igenom ett positivt beslut i fullmäktige. A4: Allteftersom förstudien fortskred och flertalet fullmäktige- ledamöter fick perspektiv på frågan eftersträvades onekligen en gemensam uppfattning. Tyvärr förekom en taktisering från två partier som genomgående intog en negativ hållning. I övrigt sökte man nog att avpolitisera frågan och vädja till vars och ens personliga ansvar inför den betydelse som processen innebar. B1: Kommunen valde att tillsätta en styrgrupp för den direkta ledningen av kommunens insyn och medverkan och dessutom en bred referensgrupp som följde förstudien. Därigenom kom kommunstyrelsen att stå lite vid sidan om, visserligen få all in- formation den ville ha men inte vara direkt inblandad i detaljer- na. Styrgruppen lät genomföra en hel serie av offentliga infor- mationsmöten och debattkvällar plus informationsblad till hus- hållen. Jag tror inte att någon någorlunda objektiv malåbo kunde beskylla kommunledningen eller styrgruppen för att undanhålla uppgifter eller vinkla information. Däremot kan man kanske påstå, att intresset från den vanliga malåbon kunde ha varit större för att söka eller ta till sig information trots eller tack vare det känslomässiga engagemang som saken väckte. B2: Efter att SKB genomfört sin förstudie vidtog en mycket seriös och omfattande granskning av SKB:s rapporter. För denna granskning engagerades en rad oberoende forskare och konsulter vars arbeten följdes av en utvald lokal granskningsgrupp med Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet företrädare för de politiska partierna, organisationer och ett flertal föreningar, kort sagt, en mycket allsidig representation. B3: Genom att tillsätta en styrgrupp och en referensgrupp vidga- des kretsen av engagerade så att fokus kom att ligga på bredare grupper än just kommunledningen. Dessa grupper hade alla möjligheter att känna sig fristående från de projektansvariga. Jag tror inte att den objektive malåbon ansåg att kommunledningen var lierad på något obehörigt sätt med SKB. C.Vald representation och lokal opinion C1: En sådan intressekonflikt var inte särskilt påfallande. hade väl kommunledningen intrycket, att flertalet människor inom de särskilt utpekade områdena var mer intresserade av en fortsättning. Fokuseringen kring vissa områden fick naturligt konsekvensen, att massmediernas och motståndarnas intresse koncentrerades och gick ut på att intervjua – respektive påverka – de negativt inställda. De folkvalda engagerade sig inte särskilt med anledning av utpekade områden. C2: Visserligen kanske inte man kan bortse från att det fanns ifrågasättande – i någon mån – av fullmäktigeledamöterna som legitima företrädare i kärnavfallsfrågan, eftersom man valt fler- talet innan denna fråga var aktuell, men det faktum att de flesta omvaldes i det val som skedde tyder på att detta inte var någon stor fråga. Argumentet skulle i så fall vara den vanliga misstron mot politiker, som förekommer från oliktänkande. C3: Visst fanns det grupper, som hävdade att de var bättre repre- sentanter för den allmänna opinionen. Där spelade den lokala opinionsgruppen en icke obetydlig roll, livligt understödd som den blev av andra motståndsgrupper. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Lokala grupperingars agerande spelade enligt min åsikt en mindre roll när det gäller att långsiktigt samla opinion än nationella/internationella organisationer som fokuserat sig på speciella frågor. Massmedias agerande i Malås förstudie var be- drövligt. påverkan var massivt och i högsta grad utslagsgivande! Dessutom får man inte glömma, att kärnavfallsfrågan har en särskild kvinnlig dimension. Jag tror att moderskap, farhågor för kommande generationer och fruktan för miljöpåverkan är gro- grunder för ett specifikt kvinnligt tyckande om det, som kan uppfattas som hot mot den naturliga miljön. D.Effekter och lärdomar av förstudiearbetet i kommunen D1: Förstudiearbetet har i mindre grad än väntat påverkat allmänhetens förtroende både för kommunpolitikerna och för de inbördes relationerna mellan kommuninnevånarna. Med tanke på den emotionella laddningen i kärnavfallsfrågan är det lite förvånansvärt, att förstudieperioden inte satt djupare spår. I efterhand verkar det som om malåborna insett att spelet är över, somliga hör kanske till de tysta nöjda, andra skäms kanske litet över att de lät sig ryckas med i känslosvallet. Möjligen finns t.o.m. den pedagogiska effekten, att många bättre förstår en förtroendevalds position och rollen att behöva vara den som fattar beslut. D2: Jag är nöjd med att ha varit klar och tydlig i mitt ställ- ningstagande och också skaffat mig underlag för min argumen- tation. Missnöjd – ja kanske med att inte kunnat få ännu större genomslag för mina synpunkter – vem skulle inte vara det? Jag är starkt kritisk mot att vissa partiers före- trädare taktiserade i frågan – mot bättre vetande – vill jag påstå. Vad beträffar de utomparlamentariska gruppernas agerande får man väl finna sig i att ändamålet helgade medlen för dem. För mig framstår dessa medel, dvs. metoder, allt annat än heliga. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Massmedia – i synnerhet lokala och regionala – spelade en mycket tvivelaktig roll. De lokala reportrarna var avgjort nega- tiva. Överhuvud intresserade man sig knappast för att ge en objektiv bild utan gav ytlig och färgad sensationskaraktär åt ett seriöst arbete. D3: Övriga kommunala verksamheter har mycket att tacka för- studien vad gäller organiserandet och genomförande av andra projekt. Visserligen har vi väl inte haft något i den dimensionen, men respekten för oliktänkande har ökat och vi har utan tvivel lärt oss en hel del om demokratiskt arbetssätt. D4: Den fyraåriga mandatperioden är en politikens akilleshäl inför svåra långsiktiga beslut. Det kanske inte gäller kommun- politiker i lika hög grad som riksdagspolitiker eftersom det för dem är ännu större insatser som står på spel. I fallet förstudien i framgick det ganska tydligt att regeringsföreträdare och flertalet rikspolitiker tycktes anse frå- gan alldeles för het för att riskera att komma nära den elden. hade gjort sig förtjänt av skarpare konturer och större stöd från regering och riksdag i kampen att komma närmare en lösning av en nationell fråga. Här skulle SKB kanske ha kunnat vara en påtryckningsfaktor. Hur som helst var det snudd på skamligt att så lämna en kommun i sticket i en sån riks- angelägenhet. D5: Angående en demokratisk utveckling i kommunen? Graden av demokratisk utveckling är säkert olika i olika kommuner. Inte vet jag om jag har någon bra lösning. Jag kan tänka mig att små kommuner har det lite lättare p.g.a. närheten mellan människor- na, känslan av gemenskap. Att skapa engagemang, dialog och debatt lyckades – åtminstone till en del. Men fortfarande kan man önska sig ett större helhetsperspektiv hos medborgarna. Enskilda frågor i alla ära, men den demokratiska helhetssynen behöver förstärkning och – sagt med en logisk kullerbytta – Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet kanske kan det rent av ske med hjälp av folkligt engagemang i enskilda frågor. det begav sig var jag ordförande i styrgruppen i kommun och hade ansvaret för det operativa arbetet. och jag har ungefär samma bilder av vad som hände i våra kommuner. För att inte upprepa vad han har sagt ska jag ta upp några saker som ligger mig särskilt nära. Jag vill börja med att påminna om att det var som fullmäktige beslöt säga ja till en förstudie i kommun. Vi bildade då en organisation med en styrgrupp bestående av två representanter från kommunen och två från SKB och med mig som ordförande. insåg vi att det här var en oerhört komplex och svår fråga, som måste förankras så brett som möjligt. Därför tillsattes en referensgrupp. I den deltog nästan alla föreningar och organisationer som överhuvudtaget fanns i . Inledningsvis fanns bland medborgarna en stark opinion mot att säga ja till en förstudie. Om vi hade dröjt med fullmäktige- beslutet, så hade vi inte fått igenom det. Och för att över- huvudtaget få fram beslutet var vi tvungna att sätta in en passus om att förstudien skulle avslutas med en folkomröstning. Jag tror att både ja- och nej-sidan senare kom fram till att klausulen om folkomröstning inte borde ha funnits med. Vi mötte efter folkomröstningen reaktioner från både ja- och nej- sidan av innebörd att politikerna helt enkelt inte tog sitt ansvar. Den här frågan är svår och jag hänvisar till vad sade. beskrev ju också väldigt bra hur stämningarna var och vilka motståndare som vi egentligen hade. Det var ju inte bara vanliga kommuninnevånare som var seriösa och rädda för ett eventuellt djupförvar. De var väldigt många i början. Men allteftersom tiden gick, och med den information som skapades Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet genom bl.a. studieresorna till , så steg kunskaps- nivån bland de seriösa nejsägarna. De hade ett ärligt uppsåt. Och opinionen svängde ju faktiskt rätt mycket. Men det fanns ju också andra grupper. Redan när den här frågan diskuterades bildades en opinions- grupp. Den leddes i inledningen av seriösa nej-sägare. De deltog i arbetet och satt med i referensgruppen. Och efterhand började ju också de inse att den här frågan kanske inte var så oerhört laddad som man från början hade trott. Den utvecklingen ledde till att opinions- gruppen ombildades . bestod gruppen mest av en hård kärna som överhuvudtaget inte deltog i någonting som liknade kunskapsuppbyggnad. Man var helt enkelt bara emot. Det är också min personliga uppfattning att opinionsgruppen inte hade stöd av Malåborna, ju gick. Jag bygger detta på att dom kandiderade i kommunalvalet , men ordföranden i gruppen fick endast 28 röster i valet. Några ord om massmedia, som vi ju hade emot oss. Det är för mig uppenbart att lokalredaktörerna lade upp sina artiklar så att framställningarna skulle vara så komprometterande som möjligt emot ja-sidan. En annan svårighet skapades av den attityd vi mötte från rikspolitikerna i riksdag och regering. När förstudien pågick i fanns ju överhuvudtaget inget stöd eller uppbackning från centralt håll. Jag vill särskilt peka på ett taktiserande från två partier. Det ena var som gjorde så att säga politik av det. Det andra var . Partiledaren uttalade i en paneldebatt i TV före folkomröstningen att han tyckte att Malåborna borde rösta nej. Och hade han alltså suttit som miljöminister och godkänt SKB:s FUD- program 1992. När vi dessutom hade och på besök, så hade vi ingen chans till ett ja. gjorde ett strålande arbete i . De gick runt och knackade dörr, man var väldigt artig och trevlig och man sådde misstanken om att fortsatta undersökningar kan innebära att vi inte kan plocka bär Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet eller vara ute i skogen överhuvudtaget. Vi vet ju vad Tjernobyl ställde till i våra trakter Allt detta sammantaget innebar ju ett övermäktigt motstånd. Jag vill också beröra hur tillsynsmyndigheterna agerade. Inledningsvis var de väldigt försiktiga, på gränsen till flata. Jag tror att det delvis berodde på att man hade varit på möte i Folkets Hus i och sett hur det kan gå till när mötes- deltagarna är på dåligt humör. Jag tror att man helt enkelt inte var van, det var en helt annan miljö än på kontoren i . Och man blev alltför defensiv. Som jag nämnde tidigare saknade vi rikspolitikerna. För mig var det uppenbart att många politiker var så rädda för risken att inte bli omvalda att man överhuvudtaget inte ville ta i den här frågan. Jag lyckades övertala några riksdagsmän från Väster- botten att skriva en debattartikel i den här frågan. Artikeln kom in i och i . Men det var inte många som kunde tyda om författarna var för eller emot. Så oerhört utslätat blev det. Men även om vi inte hade någon chans – vi var ju för tidigt inne i den här processen – så tycker jag att det här var en fråga som verkligen väckte Malåborna, både ja- och nejsägare. Vi började upptäcka att det fanns någonting mer och kanske någon- ting större än just vår egen kommunala sandlåda. Jag tror att vi fick ut mycket positivt av detta. Framför allt gäller detta det demokratiska arbetssättet. Vi har lärt oss arbeta på ett sätt i kommunen som gör att allt fungerar mycket bättre än det gjorde före den här frågan blev aktuell. Fråga från deltagare: Går det att säga mer om vilka lärdomar som ni dragit? Svar: Ja framförallt att man aldrig ska, varken man är för eller emot, vara absolut tvärsäker. De flesta frågor är oerhört dubbel- bottnade. Innan man tar ställning ska man faktiskt veta vad den Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Sedan ska man också – och det tror jag vi lärde oss – respektera en annan åsikt. Och jag tror att jag kan säga att vi inte har några helst motsättningar mellan dem som var ärligt nej och mot och de som var ärligt ja och för. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Ordförande (s), kommunstyrelsen ligger på gränsen mellan och . Vi var den kommun som kom in sist i den här processen, så vårt utgångsläge var annorlunda än vad som gällde i och . Kommunen är ett utpräglat brukssamhälle med en domine- rande industri, Stora Cell pappersmassa i . Vi har cirka 8 900 invånare. Cirka 1 600 personer arbetspendlar norrut mot kommun. Vi blev kontaktade tidigt av SKB, som hade intresse av att utreda hur bolaget skulle kunna nyttja hamn om ett slutförvar skulle etableras i . Det skulle innebära att vi blev inblandade i processen. Vi – och inte minst jag själv – tyckte då att SKB borde utreda också förutsätt- ningarna för att lokalisera slutförvaret till . Vi borde alltså betraktas som en fullvärdig förstudiekommun. fick vi en förfrågan från SKB att få genomföra en förstudie i kommunen. Ett enigt fullmäktige med undantag för beslutade att säga ja till SKB:s fråga. Fullmäktige beslutade att en referensgrupp skulle utses med lika representation för alla politiska partier som var företrädda i fullmäktige (alltså inte representation i förhållande till mandatfördelningen i fullmäktige). I referensgruppen skulle också ingå andra organisationer. Syftet var att referensgruppen skulle spegla en så stor del av allmänheten som möjligt. Från kommunledningens sida strävade vi efter att komma fram till en gemensam uppfattning. Som styrgrupp utsågs kommunstyrel- sens arbetsutskott. En projektledare rekryterades för att leda kommunens arbete med frågan. I fullmäktiges beslut ingick att det skulle hållas en folkomröst- ning om det blev aktuellt med att etablera ett djupförvar i kom- munen. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Referensgruppen ordnade informationsträffar i alla kommun- delar och framställde egna trycksaker där man på ett fritt och självständigt sätt försökte få med så mycket opartisk information som möjligt. Här fick både SKB, myndigheter och opinions- grupper komma till tals. Gruppen bjöd in flera oberoende forskare och konsulter till möten och för att göra utredningar samt ordnade också information till skolor och till företagen på orten. Från kommunens sida fokuserade vi på öppenhet och ärlighet för att inte bli anklagade för att gå industrins ärenden. Den opinionsgrupp som fanns i skapades genom en speciell händelse. Det var nämligen så att Korsnäsbolaget började bygga en skogsbilväg i den kommundel som heter Långsand. Det blev ryktesspridning om att vägen i själva verket var avsedd för att SKB i hemlighet skulle kunna börja under- sökningsborrningar och de boende skapade en opinionsgrupp. Från kommunens sida dementerade vi naturligtvis dessa rykten och förklarade hur det låg till. Men den opinionsgrupp som hade skapats fick stöd för sin verksamhet från kommunen och kom också att ingå i referensgruppen. Jag tror att detta upplägg har bidragit till att vår legitimitet som förtroendevalda i kommunen aldrig har ifrågasatts av allmänheten. När det under förstudien stod klart att SKB inte ansåg att det fanns tillräckligt bra geologiska förutsättningar i vår kommun för att fortsätta undersökningarna om att etablera ett slutförvar, så förvandlades kärnavfallsprojektet till att enbart gälla frågor om transporter. Debatten i kommunen gällde nu enbart projektet att utnyttja hamn som terminal för transporter till ett eventuellt slutförvar inom . Personligen ser jag inga problem med sådana transporter. Projektet att transportera flygbränsle per järnväg från hamn till genom , och kom- muner har betydligt fler frågetecken och ska också bli föremål för miljöprövning. Kommunfullmäktige beslutade ju nästan enhälligt att ställa sig positivt till fortsatta studier av transportfrågorna. Men frågan föll ju i och med att tog Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet ställning mot en fortsättning. Följden blev att vi t.ex. aldrig fick någon diskussion i kommunen kring lämpligheten av en folk- omröstning. Men jag tror att om frågan hade förts till folk- omröstning så hade det blivit ett ja. När det gäller samverkan med våra grannar så fick vi ingen respons i kommun. Vi inbjöd deras fullmäktige och kom- munstyrelse till informationsmöten, men mötte inget intresse. Däremot samverkade vi nära med Tierps och kom- muner och deras motsvarande referensgrupper och fick god och allsidig information därifrån. Om jag ska kritisera SKB:s upplägg, så var det väl så att jag under hela processen, alltsedan början av år 1999, hade en känsla av att det i slutändan ändå skulle bli i och som platsundersökningar skulle genomföras. Och så blev det ju också med facit i hand. Positivt för oss är att projektet har underlättat och gett oss nya erfarenheter av hur vi kan använda det här arbetssättet i andra stora frågor. Samarbetet över partigränser och mellan politiker och allmänhet har förbättrats. Det känns som om vi har lyckats få en bra dialog i den här frågan. Vi gjorde rätt som krävde att vi från början skulle betraktas som en fullvärdig för- studiekommun, inte bara en nödvändig genomfartskommun. Då tror jag att det hade tidigt blivit stopptecken från befolkningen. Den största utmaningen för framtiden är att få fler delaktiga i den politiska processen och att på så sätt utveckla demokratin. Alltför många kommer in i frågorna för sent och reagerar ofta först när besluten just ska fattas eller när besluten är tagna och man ser det konkreta resultatet. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Ordförande (s), kommunstyrelsen är ju granne med och kommuner. Vi har cirka 20 000 innevånare. Hur resonerade vi när vi gick in i det här förstudiearbetet (jfr fråga A1)? Det var ju som vi i fick frågan från SKB om vi var villiga och intresserade att delta i ett förstudiearbete även i vår kommun. Då hade ju förstudiearbetet pågått i kommun. Vi tog ställning i fullmäktige våren/1998. tyckte vi att det var ett väldigt enkelt val att säga ja till förstudiearbetet. Ett enigt fullmäktige stod bakom beslutet. Det fanns tre skäl. Det första skälet hade att göra med det nationella per- spektivet: Vi har i alla kommuner, även i , ett ansvar för att kärnkraftens avfallsproblematik kan lösas. Vi är ju den generation som nyttjar de positiva effekterna av kärnkraften.