sou · GSB331 · 2005-01-01 00:00:00 — Kvinnan kan då som giltigt skäl för sin ansökan om flyktingstatus åberopa att den skada som mannen tillfogar henne bottnar i att staten är ovillig att skydda henne på grund av skäl som är relaterade till en förföljelsegrund.30 Skulle däremot statens oförmåga att skydda kvinnan bero på något annat, t.ex. en allmänna oförmåga, ovilja eller ineffektivitet, kan kvinnan inte betraktas som flykting. Beskrivningen av hennes status blir då att hon är en kvinna som utsätts för hustrumisshandel. 4.6Könsrelaterad förföljelse och förföljelsegrunderna För flyktingstatus krävs att risken för förföljelse har samband med någon av de fem förföljelsegrunder som räknas upp i . Kravet på samband är uppfyllt om en sådan grund är en bidragande orsak till förföljelsen. Det krävs alltså inte 29 UNHCR:s of a particular social group, a. a., avsnitt II A, punkt 20. 30UNHCR:s of a particular social group, a. a., avsnitt II A, punkt 21. att förföljelsegrunden är det huvudsakliga skälet härtill.31 En omständighet som också måste beaktas är att en person kan förföljas på grund av egenskaper, åsikter eller övertygelser, osv., som han eller hon tillskrivs eller förmodas hysa. I många samhällen anses t.ex. en kvinnas politiska åsikter, nationalitet, ras, religion och sociala tillhörighet överensstämma med hennes manliga släktingars.32 En kvinna kan exempelvis riskera förföljelse på grund av att hennes make har, eller förmodas sympatisera med, en viss politisk åskådning trots att kvinnan inte delar denna eller ens känner till den. Förföljelsegrunderna nationalitet och ras överlappar ibland varandra. Förföljelse på grund av nationalitet eller ras är inte könsrelaterad; däremot kan formerna för förföljelsen vara könsspecifika. Det är vanligt att förföljelseformerna mot kvinnor innefattar sexuella övergrepp av olika slag eller ingrepp för att förhindra att fler barn föds med ursprung i den nationella gruppen eller rasen. 33 Den som utövar förföljelsen, staten eller enskilda, kan t.ex. ha som mål att skada självkänslan hos den etniska gruppen eller att utplåna den.34 Religionsfrihet innefattar en persons frihet att ha en viss religiös övertygelse, att byta religion samt att utöva religionen enskilt eller offentligt, genom andaktsutövningar och gudstjänster eller enskilt genom iakttagande av religiösa sedvänjor.35 Religionsfriheten innefattar också rätten att inte ha en religiös övertygelse, att slippa delta i religiösa andaktsutövningar och att inte behöva iaktta 31UNHCR:s , a. a., avsnitt II C, punkt 20. Se även ., The for reasons of race, religion, nationality, membership of a particular social group or political opinion and the nexus requirement in the refugee definition, for the , , 4–8 2002 (uppd. ), s. 2 och 19. 32UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 22, samt Crawely H., Refugees and Gender – and Process, a. a., s. 25. 33Se UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 27. 34Naturligtvis kan det även finnas andra motiv för förföljelse på grund av rastillhörighet. 35UNHCR:s handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställandet av flyktingars rättsliga ställning, a. a., punkt 71. religiösa normer och sedvänjor.36 I vissa stater föreskriver religionen särskilda roller eller beteendekoder för kvinnor respektive män. När en kvinna riskerar att straffas för att hon inte anpassar sig till sin föreskrivna roll eller vägrar att iaktta de gällande koderna, kan förföljelsegrunden religion vara tillämplig.37 Hennes vägran eller oförmåga att följa religiösa normer, t.ex. föreskrifter om viss klädsel, kan uppfattas som ett bevis på att hon har en oacceptabel religiös åskådning, oavsett vad hon faktiskt tror på. Detsamma kan gälla personer som på grund av sin sexuella läggning vägrar att, eller inte kan, anpassa sig till rådande religiösa normer och beteendekoder, vilka ofta föreskriver att sexuell samvaro uteslutande får ske inom äktenskapet mellan en man och en kvinna.38 Förföljelse på grund av religion kan alltså i vissa fall vara könsrelaterad. I könsrelaterade asylärenden är det vanligt att grunderna religion och politisk åskådning i viss mån överlappar varandra. Det gäller i synnerhet när sökanden kommer från en teokratisk stat där skiljelinjen mellan religiösa och statliga institutioner, lagar och doktriner är fin. Om religiösa trossatser föreskriver att en kvinna måste bete sig på ett visst sätt, kan ett motstridigt beteende uppfattas som bevis på att hon har en oacceptabel politisk åskådning39 och/eller som ett bevis på att hon har en oacceptabel religiös övertygelse. Förföljelsegrunden politisk åskådning är tillämplig om sökanden riskerar förföljelse därför att han eller hon har eller förmodas hysa åsikter som inte tolereras av myndigheterna eller samhället, t.ex. samhällskritiska åsikter om den politik som förs, traditionerna i samhället eller de metoder som tillämpas. Politisk åskådning bör i asylrättsliga sammanhang tolkas i vid bemärkelse och inrymma varje fråga som är av intresse för statsapparaten, regeringen, samhället eller politikerna.40 Åsikter om könsroller, rätten att välja 36Kelly N., a. a., s. 4, 5 och 23 f. 37UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 25. 38Se UNHCR:s , a. a., avsnitt II B, punkterna 16– 39UNHCR:s , avsnitt II D, punkt 26. 40UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 32, samt ., The Refugee in International , Clarendon Press, , 1983, s. 31. partner, familjeplanering och föreskriven klädstil, kan alltså inrymmas under begreppet politisk åskådning.41 En person som – medvetet eller omedvetet – bryter mot diskriminerande lagar, sociala normer eller religiösa föreskrifter, kan uppfattas som oppositionell och beskyllas för att hysa vissa politiska sympatier. Om det leder till att personen i fråga utsätts för förföljelse, kan det bedömas som förföljelse på grund av politisk åskådning. Det går inte att säga att en viss typ av aktivitet är genuint opolitisk eller genuint politisk.42 I stället är det omständigheterna i det enskilda fallet som avgör dess art.43 Bilden av en politisk flykting som en person som flyr från förföljelse på grund av sitt direkta engagemang i politisk verksamhet, stämmer inte alltid med kvinnors situation. Kvinnors möjlighet att delta i politisk verksamhet i organiserad form är, av olika anledningar, ofta begränsad. Det innebär inte att kvinnor är politiskt inaktiva. Emellertid har kvinnors agerande – inte sällan på felaktiga grunder – bedömts sakna politiska dimensioner, just därför att de inte tillhört en särskild sammanslutning eller för att de innehaft en för låg position inom den politiska organisationen. Kvinnor engagerar sig i mindre omfattning än män i politisk verksamhet som ådrar sig stor uppmärksamhet och de högsta positionerna inom de politiska organisationerna innehas ofta av män. Kvinnors politiska engagemang äger ofta rum på en lägre nivå (eng. low-level), t.ex. genom att de vårdar sjuka rebellsoldater, rekryterar sympatisörer eller utarbetar och sprider flygblad.44 Om en kvinna förföljs på grund av att hon deltagit i sådana aktiviteter är förföljelsegrunden politisk åskådning tillämplig. Detsamma kan gälla om en kvinna förföljs för att hon vägrar att engagera sig i vissa typer av verksamheter, t.ex. laga mat åt regeringssoldater, eftersom hennes vägran kan tolkas som att hon hyser en motsatt politisk åsikt.45 Som nämnts är det vanligt att kvinnor tillskrivs samma politiska åsikter som sina manliga släktingar och att det kan leda till att kvinnor riskerar förföljelse på grund av sina manliga familje- medlemmars politiska verksamhet. En asylansökan som grundar sig 41Jfr UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 32. Se även ., a. a., s. 11. 42Ett exempel på en aktivitet som brukar kunna klassas som opolitisk är matlagning. Men om matlagningen sker för att utspisa rebellsoldater kan aktiviteten ses som ett uttryck för politiska sympatier. 43UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 32. 44UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 33. 45UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 34. på sådana förhållanden kan, beroende på omständigheterna, bedömas antingen som att kvinnan riskerar förföljelse för att hon förmodas ha en viss politisk åskådning eller på så sätt att kvinnan förföljs på grund av att hon tillhör en viss samhällsgrupp bestående av hennes familj.46 4.6.4Tillhörighet till en viss samhällsgrupp En utförlig redogörelse för när grunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp är tillämplig ges i kapitlen 5 och 6, och berörs inte här. Det är dock helt klart att bl.a. kvinnor och homosexuella kan vara exempel på samhällsgrupper som omfattas av flykting- skyddet.47 Asylansökningar med påståenden om könsrelaterad förföljelse har i många länder analyserats mot bakgrund av förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Det har lett till att denna grund utvecklats och givits en klarare innebörd. Emellertid har det också inneburit att relevansen av de övriga förföljelsegrunderna i vissa fall förbisetts och att prövningen alltför mycket fokuserats på frågan om sökanden kan anses tillhöra en viss samhällsgrupp. Förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp tillfördes flyktingdefinition som ett komplement till de övriga grunderna ras, nationalitet, religion samt politisk åskådning49 och får inte tolkas på ett sätt som gör att dessa förlorar sin självständiga betydelse och blir överflödiga.50 Vid prövningen av ett asylärende bör utgångspunkten därför vara att först fastställa om förföljelsen beror på sökandens ras, nationalitet, religion eller poliska åskådning. Därefter bör prövningen övergå till att undersöka om förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp kan vara tillämplig. Vid könsrelaterad förföljelse är det vanligt att flera förföljelsegrunder är tillämpliga . I vissa ärenden kan en 46UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 33. 47UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 30. 48UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 28. 49Se avsnitt 5.1. 50UNHCR:s , a. a., avsnitt II D, punkt 28. grund ha större relevans än de andra. För att finna den mest relevanta grunden, och för att en entydig praxis skall kunna utvecklas, kan det vara nödvändigt att de aktuella asylskälen prövas i förhållande till samtliga förföljelsegrunder. 5Tolkningen av förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp 5.1Innebörden av förföljelsegrunden är oklar Sett ur ett internationellt perspektiv har det blivit allt vanligare med asylansökningar där risken för förföljelse uppges bero på sökandens tillhörighet till en viss samhällsgrupp (på engelska: membership of a particular social group).1 Det är den förföljelsegrund som är minst entydig och som f.n. är mest omdebatterad. Grundens innebörd har prövats i flera rättsavgöranden runt om i världen med varierande resultat. Beslutsfattarna har haft mycket skilda utgångspunkter för sina bedömningar. Detta har i sin tur gett upphov till en omfattande diskussion och flera förslag har lämnats till tolkningsmodeller. Förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp är fortfarande under utveckling. Internationell enighet har emellertid nåtts beträffande vissa grundläggande principer för tolkningen. Dessa finns samlade i UNHCR:s riktlinjer, av , för tolkningen av begreppet tillhörighet till en viss samhällsgrupp.2 När det gäller tolkningen av förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp ger tillkomsthistoria ingen närmare vägledning. Förföljelsegrunden tillfördes flykting- definitionen i slutskedet av förhandlingarna. Det var på initiativ från den svenska delegaten, som ansåg att vissa skyddsvärda grupper riskerade att falla utanför flyktingbegreppet. Enligt honom hade erfarenheterna visat att vissa flyktingar blivit förföljda just därför att de tillhört en viss samhällsgrupp. Han föreslog därför att konventionstexten skulle kompletteras så att flyktingdefinitionen inkluderade även dessa personer. Förslaget godtogs och den nya förföljelsegrunden tillfördes de övriga grunderna ras, religion, 1UNHCR, Guidelines on international protection: Membership of a particular social group within the context of Article l A (2) of the 1951 Convention and/or its Protocol relating to the Status of Refugees, HCR/02/02, 7 2002, avsnitt I, punkt 1. 2UNHCR:s of a particular social group, a. a. Tolkningen av förföljelsegrunden.. nationalitet samt politisk åskådning, utan att ändringen föregicks av någon egentlig diskussion.3 Det är ingen som vet vilka gruppkonstellationer som de fördragsslutande länderna hade i åtanke när tillhörighet till en viss samhällsgrupp lades till som en självständig förföljelsegrund. En spekulation som framförts är att förföljelsegrunden i första hand tillkom för att kunna ge flyktingstatus åt personer från kommuniststater som riskerade förföljelse på grund av att de ansågs tillhöra borgarklassen.4 Även om denna grupp var aktuell är det inget som tyder på att de fördragsslutande staterna avsåg att begränsa flyktingskyddet till någon eller några särskilt utvalda grupper. innehåller inte någon närmare beskrivning av vad som utmärker en samhällsgrupp. Detta förhållande kan mycket väl uppfattas som att avsikten var att tolkningen av begreppet skulle vara flexibel och anpassas efter tidens förhållanden.5 Ursprungligen var flyktingbegrepp endast tillämpligt på personer som blivit flyktingar . Genom tilläggsprotokoll om flyktingars rättsliga ställning togs denna tidsbegränsning bort. Konventionstextens övriga delar behölls dock i oförändrat skick, vilket ger vid handen att formulering av flyktingbegreppet ansågs väl motsvara de kategorier skyddsbehövande som de fördragsslutande parterna ansåg vara berättigade till internationellt skydd. Flera länder, bl.a. , , , och , godtar att förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning kan läggas till grund för ett beslut om flyktingskap. En sådan tolkning av flyktingbegreppet har däremot inte tillämpats i A., Membership in a particular group: Analysis and proposed conclusions. Background Paper for Two Track of the Global Consultations on international protection, 6–, s. 4. 4Se uttalande i det brittiska rättsfallet and others v. Secretary of State for the Home Department; R v Immigration Appeal Tribunal and Secretary of State for the Home Department ex parte Syeda , [1999] 2 W.L.R. 1015; [1999] INLR HL 162, (and ). 5Jfr UNHCR:s of a particular social group, a. a., avsnitt I, punkt 3, där det sägs att begreppet tillhörighet till en viss samhällsgrupp bör tolkas på ett flexibelt sätt som ger utrymme för mångfalden av grupper och deras föränderlighet i olika samhällen samt de normer för internationella mänskliga rättigheter som är under framväxande. svensk rätt.6 Det förhållandet att de fördragsslutande ländernas tolkning av delvis går isär har inte uppfattats som problematiskt. Stater har för det mesta en betydande tolkningsmarginal när de tolkar traktater. Folkrätten är huvudsakligen en horisontell rättsordning. Stater både skapar rättsregler och tolkar dem. Vägledning för tolkning av internationella föredrag kan hämtas i 1969-års Wienkonvention om traktaträtten.7 I artikel 31 stadgas att en traktatbestämmelse skall tolkas i god tro, i enlighet med dess ordinära betydelse, i belysningen av sitt mål och syfte och satt i sitt sammanhang. binder endast parterna till konventionen (däribland ), men dess regler om tolkning anses allmänt som ett uttryck för sedvanerätt och binder därför alla stater.8 Den yttersta gränsen för tolkningen utgörs alltså av god tro begreppet.9 Den tolkningsmarginal som staterna har kan givetvis inskränkas genom att det etableras ett oberoende organ med kompetens att avge auktoritära tolkningar av traktaten eller kompetens att lösa tvister kring tolkningen. När det inte finns någon obligatorisk tvistlösningsmekanism, kan stater som har olika uppfattning om tolkningen av en traktaträttslig förpliktelse till syvende och sist vidta ekonomiska och andra motåtgärder (countermeasures) mot varandra. innehåller en bestämmelse om tvistlösning. Om en tvist rörande konventionens tillämpning och tolkning uppstår kan den, enligt artikel 38, hänskjutas till för avgörande.10 Liksom de flesta regler rörande mänskliga rättigheter, är reglerna i av minimikaraktär. En stat får därför tillämpa en mer generös flyktingpolitik än vad konventionen föreskriver. Det pris som kan följa av en generös tolkning av flyktingbegreppet, i form av eventuella ökade integrationskostnader, m.m., betalas av den stat som beviljar flyktingstatus. De fördragsslutande staternas förpliktelser avseende personer som beviljats flyktingstatus i ett annat land begränsar sig i princip till att erkänna det beviljande landets resedokument gällande transitering. 2002:49 och kapitel 1. 7SÖ 1975:1 och prop. 8Se t.ex. bland citat från , domstolens rådgivande yttrande i Certain Expenses of the UN Case, ICJ Rep. 1962, s. 159. 9Se även , artikel 26. 10Se dock exklusivitetsregeln i EG-fördraget, artikel 292. Tolkningen av förföljelsegrunden.. det varit, mer eller mindre, uteslutet att en tvist skulle kunna uppstå på grund av att en stat tolkar konventionen på ett mer generöst sätt än andra fördragsslutande stater. Med inträde i Europeiska unionen (EU) ändras denna bild något.11 Bl.a. har EU, i enlighet med bestämmelserna i , avdelning IV, en strävan att uppnå enighet om minimiregler om asylberättigande och att minska utrymmet för beviljande av uppehållstillstånd av humanitära skäl. Frågan om förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning kan grunda flyktingstatus har behandlats i tidigare lagförarbeten, bl.a. i prop. 1996/97:25. Av uttalande i denna proposition framgår att det främsta skälet till att valde att inte tolka flyktingbegreppet på ett sätt som omfattar förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning var att flertalet andra EU-länder då inte var beredda att stödja en sådan tolkning.12 Det finns flera förklaringar till att vissa EU-länder har ett sätt att tolka flyktingbegreppet och andra har ett annat. En är att begreppet förföljelse tolkas olika. Utan att redogöra för varje lands praxis kan nämnas att statsbegreppet är mycket väl etablerat i tysk konstitutionellrättslig doktrin. Statsbegreppet försvårar avsevärt möjligheten att betrakta förföljelse av icke-statliga aktörer som förföljelse i mening. Det tyska statsbegreppet försvårar avsevärt möjligheten att betrakta förföljelse av icke-statliga aktörer som förföljelse i mening och har fått skarp kritik av ledande experter i flyktingrätt. 13 I svensk rätt finns det inget som hindrar att, i vissa situationer, betrakta icke-statliga aktörer som ansvariga för förföljelse.14 Inte heller inom folkrätten finns det hinder mot att grunda statsansvar på en stats försummelse eller bristande vilja 11Se bl.a. EG-fördraget, artikel 39, SOU 2002:116, s. 55 ff. och förslag till rådets EG-direktiv om miniminormer för när tredjelandsmedborgare och statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning, (KOM (2001)510), artikel 24. 1996/97:25 s. 98. Den svenska ståndpunkten har kritiserats, se bl.a. Folkelius K. och Noll G., Affirmative Exclusion? Sex, Gender and the Reformed Swedish Aliens Act, 10 , 1998, s. 607. 13Kälin W., Non-State Agent and the Inability of the State to Protect, 15 Immigration LJ 415, 2001. 14Se 3 kap. 2 § UtlL. att agera15 eller mot att icke-statliga aktörer undantagsvis kan bära ett direkt ansvar för vissa gärningar.16 Argumentet att bör eftersträva en tolkning som stämmer överens med andra EU-länders tolkningar är inte rättsligt utan politiskt. Frågan är om det finns några rättsliga argument som hindrar att flyktingbegreppet tolkas på sådant sätt att det omfattar förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning.17 Av reglerna i framgår att tolkningens startpunkt är textuell. Tolkningen skall, med beaktande av sammanhanget, utgå från ordens vanliga betydelse. Det kan konstateras att ordalydelsen i flyktingdefinitionen inte utesluter att förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning kan läggas till grund för flyktingskap. Inte heller de övriga tolkningsreglerna i omöjliggör en sådan tolkning av att flyktingbegreppet. Artikel 31(1)(b) anger att, utöver sammanhanget, skall parternas efterföljande praxis beaktas vid tolkningen. Denna efterföljande praxis kan tillkännage parternas uppfattning om tolkning av traktaten.18 En analys av parternas efterföljande praxis ger vid handen att flera länder numera följer en tolkning som innebär att förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning omfattas av flyktingbegreppet. Ett förhållande som också talar för att en sådan tolkning är förenlig med folkrätten är att FN:s flyktingkommissarie () har antagit riktlinjer i vilka det rekommenderas att flyktingbegreppet tolkas på ett sätt som inrymmer förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning.19 Flyktingkommissaries riktlinjer är inte efterföljande praxis och de är inte bindande för staterna, men det är allmänt accepterat att riktlinjerna kan och bör tas i beaktande vid 15Se artiklarna om statsansvar, artikel 2, antagen av , Responsibility of States for internationally wrongful acts GA Res 56/83 (2002). Cases in which the international responsibility of a State has been invoked on the basis of an omission are at least as numerous as those based on positive acts, and no difference in principle exists beteween the two. ., the International on State Responsibility: Introduction, text and commentaries, , 2003, s. 82.Se också nedan not 24. 16Se t.ex. sanktioner mot UNITA (Resolution , 1997) och Al-Qaida (Resolution , 2002). Se även artiklar 6–8 i Romstadgan för , prop. 2000/01:122. Dock bör man inte säga att icke-statliga grupper (t.ex. terrorister) bär ett allmänt ansvar för brott mot mänskliga rättigheter. 2003/04:20, s. 16. 17Se, såvitt gäller EG-rättsliga argument, avsnitt 6.2. 18Se t.ex. , Restatement of the , Foreign Relations of the , 2 vols., , Minn., 1986, s.196. Såvitt gäller diskussion av denna bestämmelse i nyare svensk doktrin se Linderfalk U., Om tolkning av traktater, , , 2001, s. 166–173, och Sevastic P., Informell modifikation av traktater till följd av ny sedvanerätt och praxis, , 2002, s. 249–252. 19UNHCR:s of a particular social group, a. a. Tolkningen av förföljelsegrunden.. En tolkning som förespråkas av flyktingkommissarien kan under alla förhållanden inte anses strida mot en tolkning i god tro av en stats konventionsförpliktelser. Det starkaste argumentet för att godta en tolkning som omfattar förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning är att det är allmänt accepterat att en historisk tolkningsmetod (dvs. en tolkningsmetod som har den effekt att man fryser ett begrepps betydelse utifrån de fördragsslutande staternas vilja när de ingick en traktat) inte är lämplig för vissa slags traktater. Det gäller i synnerhet vid tolkningen av traktater som är normerande (law- making) traktater om mänskliga rättigheter20 och vissa typer av konstitutionella fördrag, såsom FN-stadgan.21 Att tillhör gruppen MR-traktater är klart. I stället är en evolutiv (teleologisk) tolkningsmetod att föredra, vilken innebär att traktatens bakomliggande syfte utgör grunden för tolkningen. Traktaten kan enligt denna tolkningsmetod betraktas som ett levande dokument, som med hänsyn till dess mål och syfte, kan anpassas efter tidens förhållanden. har godtagit att den evolutiva tolkningsmetoden skall tillämpas vid tolkning av MR-traktater.22 Slutligen kan man säga att systemargument talar i samma riktning, dvs. att det inte föreligger folkrättsliga hinder mot att tolka flyktingbegreppet på ett sätt som innefattar förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning. Individen har fått en allt starkare ställning i folkrätten sedan tillkomst . Staternas förpliktelser enligt , i synnerhet de europeiska staternas förpliktelser enligt (EKMR), och deras förpliktelser enligt har 20 Se Internationella domstolens rådgivande yttrande Reservations to the Genocide Convention, ICJ Rep. 1951, s. 16, Traction, Light and Co. Case (v. ), ICJ Rep. 1970 s. 1. Se även domar I v. UK, A/25 para.