sou · GSB359d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Enkäten besvarades av 230 av då 289 kommuner. Totalt uppgav 87 kommuner att något eller några av dessa områden fanns i deras mål för idrotts-/fritidspolitiken. Jämställdheten sågs som så viktig att den fanns i målen hos 69 kommuner. 61 kommuner hade specifika mål för att arbeta med funktionshindrade och 45 kommu- ner hade i målen skrivit in vikten av att arbeta med integration/ invandrarfrågor. Exempel på kommuner som hade specifika mål inom förenings- politiken för samtliga områden jämställdhet, integration och funk- tionshinder är , , , , , , , , och . När det gäller att ge särskilda föreningsstöd till dessa områden var det vanligast när det gäller arbetet med funktionshindrade, 75 kommuner angav att man gav extra föreningsstöd. Extra stöd till flickor/kvinnor gavs av 40 kommuner medan extra stöd till invand- rarverksamhet gavs i 18 kommuner. Kommuner som gav extra föreningsstöd till samtliga tre mål- grupper var , , , , , , , , , , och . Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 6.6.2Landstingens arbete kring jämställdhet i bidragfördelning för ideella organisationer Utredningen har genomfört en enkät till samtliga landsting och motsvarande (21 landsting och regioner) för att utröna om de normer och krav som gäller för jämställdhet inom den statliga bidragsgivningen återfinns i landstingen. Enkäten baserades på tre av de fyra frågor som i tidigare kapitel redovisats kring den statliga bidragsgivningen till ideella organisa- tioner. Frågorna som ställdes till landstingen var; Finns könsuppdelad statistik utifrån ert bidrag till organisatio- ner? Om ja, redovisa antal kvinnor och män. Finns det något/några jämställdhetskrav i bidraget? I så fall, vilka krav ställs? Sker det någon annan form av bedömning/redovisning för att synliggöra jämställdhetsfrågan i fördelning av bidraget till orga- nisationer? Utredningen frågade också om det finns specifika bidrag för kvinnoorganisationer att söka. Undersökningen kan inte ses som en heltäckande analys då det till utredningen inkommit svar från 18 av 21 landsting och regio- ner. Av de 18 landsting/regioner som besvarat enkäten har fyra bidrags- givare uppgett att de har könsuppdelad statistik. Vidare har sex av 18 bidragsgivare redovisat att det finns någon form av krav om jäm- ställdhet vid bidragsgivning. En bidragsgivare redovisar att det finns allmänna formuleringar i målen med bidraget. Landstings- bidrag lämnas till dessa ska verka för jäm- ställdhet mellan män och kvinnor, motsvarande skrivning finns i bidragsreglerna för ungdomsorganisationer. En annan bidragsgivare svarar att jämställdhetskrav finns inskri- vet i villkoren för bidragen till ungdomsorganisationerna och i det avtal som reglerar bidraget till . För ett annat bidrag redovisas att villkoret för bidraget är att organisa- tionerna ska arbeta för människors lika värde, jämlikhet och jämställdhet. Det framgår dock inte om eller hur det finns system för återrapportering eller annan redovisning kring jämställdhets- kraven. En annan bedömning som redovisades var att det fanns en gemensam policy i frågan. Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv Fyra av 18 landsting och regioner har redovisats att annan bedömning kring jämställdhet sker. Vid redovisning av framför allt projektbidrag krävs att mottagare av bidrag redovisar hur jämställd- hetsfrågan har synliggjorts i projektet. På frågan om det fanns speciella medel till kvinnoorganisationer har fem av 18 bidragsgivare svarat att det finns specifika kvinno- organisationsbidrag. För ett av de tre bidragen sker fördelning uti- från samma kriterier som gäller för nuvarande statsbidrag till de centrala kvinnoorganisationerna. I Landstingens bidragsgivning till ideella organisationer ur ett jämställdhetsperspektiv, finns få bidragsgivare som redovisar köns- uppdelad statistik eller genomför bedömningar och redovisningar utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Jämställdhetsintegrering innebär att ett ökat ansvar för jämställd- hetspolitiken åläggs all statlig verksamhet. Den som har ansvar för en verksamhet, har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i verksamheten. Trots detta framkommer det i de undersökningar som utred- ningen har genomfört att det för hela 48 av 66 redovisade statliga bidragstyper () inte finns något krav, ingen specifik redovisning eller annan bedömning kring jämställdhet i bidrags- givningen av statliga medel. För de 66 bidragstyperna finns det endast i fem bidragsförordningar och/eller förordningsmotiv något kriterium som reglerar jämställdhet. För 11 av de 25 bidragsgivarna sker det någon form av bedömning/redovisning för att synliggöra jämställdhetsfrågan i fördelningen av det statliga bidraget. 14 bidragsgivare redovisar att det inte görs några bedömningar/ redovisningar kring jämställdhetsperspektivet. Det är få bidragsgivare som har någon form av könsuppdelad statistik. Det är också få bidragsgivare som på eget initiativ har infört riktlinjer eller återrapportering kring jämställdhet vid bidragsgivningen. Det innebär att de bidragsgivare som inte kräver Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv könsuppdelad statistik inte heller kan kontrollera hur jämställd- hetsperspektivet tillgodoses. Vid en jämförelse av vilka bidragsgivare som begär in köns- uppdelad statistik, framgår att det finns bidragsgivare som visser- ligen begär in könsuppdelad statistik, men som sedan inte använder den vid bedömningar ur ett jämställdhetsperspektiv vid fördel- ningen av statsbidraget. Myndigheter som har en könsuppdelad statistik, är också de som arbetar mest aktivt kring krav, bedöm- ning och redovisning av jämställdhetsperspektivet i bidragsgiv- ningen. Det är svårt att veta hur de totala resurserna inom föreningslivet fördelas könsmässigt, om den statistik som organisationer och myndigheter har, inte är uppdelad på kvinnor och män. SCB har byggt upp en kunskap inom jämställdhetsområdet. Utredaren anser att för att detta skall vara möjligt måste det finnas en statistik som är uppdelad på kön. Statistiken är avgörande för möjligheterna att känna till villkoren för kvinnor och mäns liv i . Uppgifter om kön på medlemmar, kön på ledamöter i styrelser och andra uppgifter kring könsuppdelad statistik, är värdefullt för att belysa hur könsfördelningen ser ut inom organisa- tionerna. Redovisning om könsfördelningen i styrelser saknas Utifrån bidragsgivarnas redovisningar konstaterar utredaren att det är få bidragsgivare som har någon form av könsuppdelad statistik. Det är också få bidragsgivare som på eget initiativ infört riktlinjer eller återrapportering kring jämställdhet vid bidragsgivning. De bidragsgivare som inte kräver könsuppdelad statistik har inte heller några exempel på hur dessa på annat sätt kan kontrollera hur jämställdhetsperspektivet skall tillgodoses. Vid en jämförelse över vilka bidragsgivare som tar in könsupp- delad statistik framgår att det finns bidragsgivare som tar in köns- uppdelad statistik, men som sedan inte använder det i kommande fördelningar. De myndigheter som har en könsuppdelad statistik är också de som arbetar aktivt med krav, bedömning och redovisning av jämställdhetsperspektivet i bidragsgivningen. Övriga bidrags- givare av organisationsbidraget har inte kunnat visa på att detta sker. Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv Samma förhållanden i kommuner och landsting Av undersökning om kommunernas arbete med vissa idrottsfrågor, framgår att jämställd- heten ansågs som så viktig att den återfinns i målen i 69 av de 230 kommuner som besvarade enkäten. När det gäller Landstingens arbete kring jämställdhet i bidrags- fördelning för ideella organisationer uppger 4 av de 18 landsting/ regioner som besvarade enkäten att de har könsuppdelad statistik. 6 redovisar att det finns någon form av krav om jämställdhet vid bidragsgivning. 5 av 18 bidragsgivarna har specifika bidrag till kvinno- organisationer. Landstingens bidragsgivning till ideella organisatio- ner ur ett jämställdhetsperspektiv påminner således till stor del om den statliga bidragsgivningen. Jämställdhetsperspektivet saknas i den statliga bidragsgivningen Min slutsats är att målen för jämställdhetspolitiken är tydliga, lik- som hur dessa mål skall uppnås. Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män skall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter på livets alla områden. En strategi för att nå detta mål är jämställdhetsintegrering. Det innebär att ett ökat ansvar för jämställdhetspolitiken åläggs all statlig verk- samhet. Den som har ansvar för en verksamhet, har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i verksamheten. Jag anser att en viktig del i en sådan strategi måste vara att ett jämställdhets- och könsperspektiv tydligare integreras i folkrörelse- politiken och i den statliga bidragsgivningen. Min slutsats är emellertid att det är få bidragsgivare som har tagit något eget initiativ för att införliva jämställdhetsperspektivet i den statliga bidragsgivningen, trots att denna strategi har varit verksam . utvärdering av regeringens styrning av jämställdhetspolitiken visade att endast cirka hälften av myndig- heterna hade någon form av uppdrag eller återrapporteringskrav som gällde jämställdhet i sitt regleringsbrev. I den undersökning som jag har låtit genomföra, framkommer att det i bidragsgiv- ningen av statliga medel inte finns något krav på specifik redovis- Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv ning eller annan bedömning kring jämställdhet för 48 av de 66 redovisade bidragstyperna dvs. för av bidragstyperna. Min slutsats är också att intresset bland de ideella organisatio- nerna för frågor om jämställdhet verkar begränsad. Det ses av många som en icke-fråga. Jag anser att folkrörelserna har och skall ha en stor frihet gentemot staten. En av grunderna för att en organisation skall få stöd från staten är att den är demokratisk. Ett grundkrav i samtliga förordningar om bidrag till ideella orga- nisationer är att det skall vara verksamheter som bedrivs i demokra- tiska former. Det innebär att alla medborgare skall ges samma möjlighet att engagera sig. Jag anser därför att det finns skäl för folkrörelsen och andra organisationer att granska vilka konsekven- ser det könsneutrala förhållningssättet, som har präglat och fort- farande präglar de flesta folkrörelserna, får för jämställdheten i organisationerna. Krav om jämställdhet i bidragsförordningar En slutsats av undersökningen är således att det saknas ett jäm- ställdhetsperspektiv i den statliga bidragsgivningen. Det ställs inte några särskilda krav i bidragsförordningarna om att organisa- tionerna skall visa ett engagemang för jämställdhet. Jag anser därför att det behövs särskilda krav från regeringen gällande bidragsfördelningen för att bidragsgivarna skall börja hantera frågor om jämställdhet. Jämställdhetsperspektivet måste tydligare integreras i handläggningen av bidragen till ideella orga- nisationer. Det handlar dels om att utveckla jämställdhet som politikområde när det gäller fördelningen av bidrag, dels om att utveckla jämställdhet som en integrerad del i folkrörelsepolitiken. Jag anser därför att särskilda återrapporteringskrav för organisa- tioner och föreningar som uppbär statsbidrag särskilt måste införas och tydliggöras. Den tydligaste styrningen är enligt min bedöm- ning att krav på jämställdhetsperspektiv införs i förordningarna och regleringsbreven för varje statsbidrag. Det skall ses som ett för- tydligande av det krav på demokratisk organisation som finns i de flesta statsbidragsförordningar. Jag anser att det på så sätt blir möjligt att synliggöra på vilka villkor och i vilken utsträckning kvinnor och män, flickor och pojkar får del av de medel som fördelas inom olika politikområden, bl.a. folkrörelsepolitiken. Vinsten med detta är att det därmed blir Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv möjligt att utvärdera resultaten av jämställdhetspolitiken som en grund för omfördelning och satsningar i syfte att bryta könsmakts- ordningen och skapa ett jämställt samhälle. Min slutsats är att med den genomförda undersökningen som grund är det svårt att säga huruvida jämställdhetsperspektivet finns inom de organisationer som får tillgång till de statliga medlen, eftersom det i stor utsträckning saknas könsuppdelad statistik från berörda bidragsgivare. En sådan statistik är en förutsättning för att en politik, som utgår från jämställdhet skall kunna föras. Jag anser därför att en könsdifferentierad statistik måste vara ett krav vid återrapportering för bidragsgivande myndigheter och orga- nisationer som erhåller statliga bidrag, på såväl central som på regional nivå. Men detta är inte tillräckligt. Jag anser att organisa- tionerna dessutom måste kunna redovisa hur resurserna fördelas ur ett könsperspektiv. Ideella organisationer, som får offentligt stöd, skall göra kvalitativa utvärderingar ur ett könsperspektiv av verk- samheten i föreningarna. Utredarens överväganden och förslag 7Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 7.1Det nya statsbidragets syfte Mitt förslag: Det nuvarande statsbidraget till kvinnoorganisatio- nernas centrala verksamhet skall ersättas av ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering. Syftet med det nya statsbidraget skall vara att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. Bidraget skall främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet och även göra det möjligt att bevaka kvinnors rättig- heter och driva kvinnors krav. Jag har tidigare i kapitel 2 redovisat kvinnorörelsens betydelse som demokratisk kraft. Där har jag gjort bedömningen att kvinnorörel- sen har en stor betydelse som opinionsbildare. Kvinnorörelsen har bidragit till en politisering av tidigare helt oreglerade samhälleliga fält som berör underordning och förtryck utifrån kön. Kvinno- rörelsen har påverkat och förändrat människors attityder i köns- rollsfrågor. Den har drivit fram politiska förändringar och refor- mer. Jag anser därför att kvinnorörelsen är en stor tillgång i det de- mokratiska utvecklingsarbete som jämställdhetssträvandena inne- bär. Kvinnorörelsen mobiliserar och bevakar. Den är en nödvändig förutsättning för att jämställdhetssträvandena skall drivas framåt. Min bedömning är att kvinnors organisering spelar en viktig roll när det gäller att föra upp nya frågor på den demokratiska agendan. Jämställdhetspolitiken har drivits fram, institutionaliserats och bli- vit en möjlighetsstruktur, som i sin tur föder ny organisering. I ett långt perspektiv har detta inneburit att mottagligheten ökat för kvinnors organiserade krav. Jag anser därför att ett främjande av kvinnors organisering är ett sätt att vidga det demokratiska samtalet. Den politiska dagord- ningen breddas med nya frågor. Kvinnor tar större offentlig plats Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering som medborgare och kön benämns i termer av makt, politik och förändring. Mot den bakgrunden föreslår jag att det nuvarande statsbidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet bör upphöra och ersättas av ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering. En sådan förändring ökar kvinnors möjligheter att arbeta för jämställdhet. 7.2Formen för det nya statsbidraget Mitt förslag: Det nya statsbidraget till kvinnors organisering skall utgöras av följande delar: Min utgångspunkt är att statens uppgifter styrs av politiska mål och att den förvaltningspolitiska processen kräver offentlig insyn och kontroll. Dessa mål och offentlighetskrav skall vägas mot organi- sationernas självklara rätt att vara fria och oberoende. Statens bi- drag måste därför utformas så att det stödjer och stimulerar verk- samhet som ideella organisationer i demokratisk ordning har fattat beslut om. När statens bidragsgivning diskuteras brukar det betonas att bi- dragsgivningen skall ske utifrån en demokratiaspekt. Det brukar också betonas att staten måste slå vakt om det fria och frivilliga or- ganisationsväsendet och de svenska folkrörelserna. Jag vill under- stryka att det nya statsbidraget för kvinnors organisering skall vara ett folkrörelsestöd. En av grundpelarna i vad som utgör en folk- rörelse är dess obundenhet gentemot stat och kommun. Min utgångspunkt är också att statsbidrag till organisationerna ytterst utgörs av skattemedel. Staten har därför ett ansvar, såväl mot organisationerna som mot samhället i övrigt, att ställa vissa krav i förhållande till det bidrag som lämnas till organisationerna. Om staten ställer krav i förhållande till de bidrag som lämnas till organisationerna, krävs en tydlighet i fråga om vad staten vill uppnå med statsbidraget. Kraven bör utformas så att statens behov av Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering återrapportering tillfredsställs, som organisationernas oberoende respekteras. Jag anser dessutom att det bör ställas stora krav på att de bi- dragsgivande organen är medvetna om de integritetsfrågor som kan bli aktuella, när man både skall ge stöd till och utvärdera verksam- het hos organisationer som kan vara starkt kritiska mot bidrags- givarens verksamhet. I motsvarande utsträckning anser jag att det är viktigt för organisationerna att föra en diskussion om sin självständiga ställning i förhållande till sina bidragsgivare. 7.2.2Principer för statens bidragsgivning Principerna för statens samlade bidragsgivning till föreningslivet har belysts i ett flertal utredningar som refereras i kapitel 4. Ut- gångspunkten för dessa utredningar har varit att överväga och före- slå principer och modeller för en mål- och resultatstyrning av stats- bidragen till ideella föreningar. Enligt dessa utredningar kan det statliga stödet till de ideella or- ganisationerna huvudsakligen delas in i två kategorier, nämligen: Organisationsbidrag, som utgår för en förenings verksamhet som helhet och som motiveras av att föreningens verksamhet bedöms som allmänt intresse för hela samhället. Verksamhetsbidrag eller projektbidrag, som utgår till en före- ning för att den skall utföra vissa prestationer i utbyte mot stö- det. En slutsats i dessa utredningar är att organisationer och verksam- heter, som det kan finnas anledning för staten att stödja, sinsemel- lan är mycket olika. Det innebär svårigheter att konstruera ett stöd som uppfattas som rättvist och är heltäckande. Min utgångspunkt i denna utredning har varit att den struktur av statsbidrag som redan finns bör användas i möjligaste mån. Jag fö- reslår därför att statsbidraget till kvinnors organisering skall ut- göras av följande delar: Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering Mitt motiv för att föreslå inrättande av ett organisationsbidrag är att det stödjer organisationen utifrån vad den är. Detta bidrag utgår till kvinnoorganisationens verksamhet som helhet och motiveras av att organisationens verksamhet är viktig i den demokratiska mobili- seringen och det demokratiska deltagandet. Motivet för att ett etableringsbidrag tillskapas är att det ger möj- ligheter för staten att fånga upp nya former för organisering. Det kan ses som en variant av organisationsbidraget. Etableringsbidra- get är avsett att stödja nybildad kvinnoorganisation eller till kvin- nonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande, som ingår i annan ideell förening och som önskar etablera sig som en självständig kvinnoorganisation. Mitt motiv för att föreslå att ett verksamhetsbidrag inrättas är att det gör det möjligt för staten att stödja aktiviteter oavsett organi- sationsform. Det är avsett att stödja kvinnoorganisationer som pla- nerar att genomföra aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som har ett allmänt intresse för samhället. 7.3Mottagare av statsbidrag för kvinnors organisering Mitt förslag: Statsbidrag för kvinnors organisering skall kunna ges till kvinnoorganisation, eller kvinnonätverk/ kvinnokom- mitté eller motsvarande inom en ideell förening, som har till uppgift att stärka kvinnors ställning i samhället samt uppfyller villkoren för statsbidraget. När det gäller verksamhetsbidrag skall det även kunna ges till s.k. paraplyorganisationer och till stiftelser. Jag föreslår att statsbidrag till kvinnors organisering skall kunna ges till en kvinnoorganisation. Med kvinnoorganisation avser jag en ideell förening där en majoritet av medlemmarna är kvinnor och som har till uppgift att stärka kvinnans ställning i samhället. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 7.3.1Kvinnors organisering i nätverk Enligt direktiven skall jag överväga förutsättningarna för att bredda basen så att det statliga bidraget även omfattar nya former för or- ganisering, såsom nätverk, samt olika mindre kvinnoorganisationer som kan behöva stöd för att kunna påverka i samhället och för- bättra sin situation. Det senare gäller t.ex. kvinnor från de natio- nella minoriteterna och kvinnor med invandrarbakgrund. När det gäller nätverk är min bedömning att nätverk som förete- else alltid har funnits i betydelsen informella kontakter kring olika praktiska angelägenheter. Begreppet nätverk brukar också använ- das för att beteckna en samarbetsform. pekade i sitt slutbetänkande En uthållig demokrati (SOU 2000:1) på att åtskilliga av de medborgarsamman- slutningar, som har bildats , mer fungerar som nätverk än som traditionella organisationer. Med traditionella organisatio- ner avsåg utredningen att de är medlemsbaserade och hierarkiskt uppbyggda. Nätverk anses däremot vara en platt organisations- form. Med det menas att nätverk är icke-hierarkiska och att de ge- nom sin informella struktur underlättar ett aktivt deltagande och spontana initiativ. 7.3.2Offentliga nätverk som alternativ menade att nätverkskulturen kan ses som en kritik mot den formella medlemsorganisationen och dess repre- sentativa demokratibegrepp. Utredningen påpekade dock att nät- verk inte utesluter formella organisationer, snarare tvärtom. Orga- nisationer utgör ofta en bas för nätverkens mobilisering. Tillsam- mans med andra organisationer, enskilda individer och grupper som i övrigt har olika ideologiska plattformar, byggs informella kontaktnät upp, som i syfte att uppnå vissa specifika politiska mål, fogas samman i tillfälliga koalitioner. Det är framför allt dessa offentliga nätverk som har börjat upp- märksammas och diskuteras som alternativ och/eller komplement till de traditionella föreningsformerna. När olika typer av nätverk beskrivs är min uppfattning dock att deras formella juridiska form inte brukar uppmärksammas. talar man om nätverk och föreningar som jämförbara storheter. Detta är inte helt korrekt. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering Nätverk är uttryck för kontakter och verksamhetsinriktning, medan förening anger hur verksamheten är rättsligt reglerad. Jag anser att den juridiska formen är väsentlig när en sammanslutning, oavsett verksamhetsinriktning och målsättning, skall söka statliga bidrag för att bedriva verksamhet eller för att genomföra någon form av projekt. Även om det är möjligt för staten att utbetala ett statsbidrag till en privatperson, anser jag att det inte är lämpligt att staten ger stöd till organisationer som inte är en juridisk person. Ett nätverk, som är en ideell förening, är automatiskt en egen ju- ridisk person. Att en organisation är en juridisk person betyder att organisationen kan förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter. Det innebär att en del mindre kvinnogrupper, som inte känner behov av att bilda en ideell förening för den verksamhet som de bedriver, inte har möjlighet att få organisationsbidrag. Vid samarbete som sker i en organisation som inte erkänns som juridisk person, kan man inte sluta avtal eller stå ansvarig mot tredje part. Min bedömning är att en samling individer inte kan vara sökande om det inte finns någon erkänd juridisk person. I stället är det de enskilda personerna som sluter avtalet och som ansvarar för att avtalet uppfylls. Den som exempelvis har tagit upp ett lån för verksamheten, blir personligen ansvarig för återbetalningen.