sou · GSB331 · 2005-01-01 00:00:00 — Det kan t.ex. röra sig om familjär vanära vid skilsmässa eller val av äktenskapspartner. Även blodshämnd21 kan räknas som en form av hedersmord. De individuella omständigheterna vid hedersmord varierar mycket från fall till fall.22 Genom mordet anser sig förövaren återupprätta sin och omgivningens heder. Mördaren kan t.o.m. se det som sin plikt att utföra mordet. Den fortsatta redogörelsen koncentreras på hedersmord där motivet för mordet är att offret, som oftast är en kvinna, inte har uppträtt på ett sådant sätt som kutymen föreskriver. Denna typ av hedersmord är ofta kopplad till att offret tillskrivs ett omoraliskt leverne, t.ex. på grund av sin sexuella läggning eller sitt sexuella beteende. Finns det ett orsakssamband mellan risken för hedersmord och förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp? Risken för hedersmord skall inte endast betraktas som en personlig vendetta mellan förövare och offer, utan också som en oacceptabel företeelse som uppbärs av normer och traditioner som finns i det aktuella samhället. För att inte riskera att bli mördad, måste kvinnan hålla sig till den uppförandekodex som är norm i det samhälle eller den familj som hon tillhör. De kvinnor som trotsar denna kodex, t.ex. genom att vägra ingå ett arrangerat äktenskap eller har utomäktenskapliga förbindelser, och som på grund härav hyser en välgrundad fruktan för repressalier, kan sägas tillhöra en särskilt utsatt grupp i samhället. Det som är gemensamt för dem som tillhör denna gruppkonstellation är att de är kvinnor (en oföränderlig egenskap) som av sin omgivning uppfattas falla utanför ramen för vad som är accepterat beteende för kvinnor och på grund härav löper risk för hedersmord. 21I (NE) beskrivs blodshämnd som vedergällning som släktingar till en dräpt person utövar genom att döda dråparen eller någon ur hans släkt. Där sägs vidare: Blodshämnd har ofta förekommit i samhällen utan stark stats- och ordningsmakt, där släkterna och familjerna självsvåldigt tagit rätten i egna händer. I ett sådant samhälle kan ett dråp uppfattas som en skymf mot den dräptes släkt eller familj. Genom hämnden tillfredställs släktens sårade ära, och den som drabbats av oförrätten får personlig upprättelse. 22Migrationsverkets skrivelse till regeringen, , a. a., s. 15. Principer för den svenska tolkningen hedersmord kan därför utgöra en sådan samhällsgrupp som avses i flyktingparagrafen. Orsaken till att en kvinna23 utsätts för t.ex. allvarlig misshandel (förföljelse) på grund av att hon har, eller beskylls för att ha varit, otrogen har naturligtvis många olika förklaringar. Den primära orsaken och drivkraft till förföljelsen är vanligtvis svartsjuka och förföljelsen utgår i regel från kvinnans nuvarande eller tidigare partner. Utgångspunkten i dessa fall är att kvinnan skall söka skydd hos myndigheterna i sitt hemland och det är också myndigheternas ansvar att skydda kvinnan mot förföljelsen. Det är först om myndigheterna brister i sin skyldighet att beskydda kvinnan som det kan bli aktuellt att pröva om hon har rätt till skydd som flykting. Tillämpningen av förutsätter att det finns en koppling mellan förföljelsen och en förföljelsegrund. För att kvinnan skall komma i fråga för flyktingskydd måste därför förövarens (mannens) agerande eller myndigheternas oförmåga eller ovilja att ge skydd mot förföljelsen kunna knytas till en förföljelsegrund. När det gäller förföljelse som bottnar i en beskyllning om otrohet, ter det sig i de flesta fall långsökt att säga att mannens agerande mot kvinnan beror på hennes tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Avgörande för om orsakssambandet är uppfyllt, blir i stället som regel förklaringen till varför kvinnan inte kan söka skydd i hemlandet.24 Om statens oförmåga att ge skydd beror på en allmän ovilja, ineffektivitet eller dåliga resurser kan ingen direkt kopplig göras till en förföljelsegrund och kvinnan kan då inte sägas vara förföljd på grund av sin tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Skulle däremot statens ovilja eller oförmåga att ge kvinnan skydd bero på den omständigheten att hon är kvinna, kommer saken i ett annat läge. I vissa länder genomsyras hela statsapparaten (och det övriga samhället) av en djupt diskriminerande syn på kvinnan. Den kan t.ex. komma till uttryck i en diskriminerande lagstiftning som särbehandlar kvinnor eller, om lagstiftningen är könsneutral, 23I exemplet talas endast om kvinnor eftersom det vid beskyllningar om otrohet i regel är kvinnor som riskerar att bli utsatta för förföljelse. 24Jfr UNHCR:s of a particular social group, a. a., avsnitt II B, punkterna 20–23 och , a. a., punkt 65. Principer för den svenska tolkningen genom att kvinnor i praktiken inte har någon chans utverka att reglerna tillämpas på ett korrekt sätt. Länder där diskrimineringen av kvinnor är särskilt påtaglig, har ofta både en diskriminerande lagstiftning och en diskriminerande inställning till kvinnor som söker skydd. Det är t.ex. inte ovanligt att polisen överhuvudtaget inte tar emot en anmälan från en kvinna som söker skydd mot en aggressiv äkta man och för det fall att anmälan registreras är det snarare regel än undantag att polisen avstår från att ingripa.25 Sammanfattningsvis kan följande sägas. Kvinnor som förföljs därför att de anklagas för otrohet kan under vissa förutsättningar anses tillhöra en viss samhällsgrupp i mening. Det förutsätter att det går att finna ett direkt samband mellan förföljelsen och hennes tillhörighet till samhällsgruppen. Vid prövningen av om det finns ett sådant orsakssamband får som regel den egentliga orsaken till statens oförmåga, eller ovilja, att ge skydd avgörande betydelse.26 Kopplingen, mellan statens agerande eller passivitet och förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp, förutsätter att statens oförmåga eller ovilja bottnar i en starkt diskriminerande syn på kvinnan.27 Om dessa förhållanden är för handen kan förklaringen till förföljelsen sägas vara det faktum att offret är kvinna och lever i ett samhälle där den rådande maktstrukturen bär upp principen att en kvinna har lägre status än män och därför saknar möjlighet att påkalla statens beskydd mot förföljelse. Vid förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning (könsrelaterad förföljelse) kan flera av förföljelsegrunderna vara tillämpliga . Könsrelaterad förföljelse kan i många fall inrymmas under grunderna religion eller politisk åskådning. I det enskilda ärendet kan också andra förföljelsegrunder vara tillämpliga. 25Jfr det brittiska rättsfallet och och det Nya Zeeländska rättsfallet Refugee Appeal No. 71427/99. 26Om statens ovilja eller oförmåga att skydda kvinnan beror på att hon inte anses vara skyddsvärd på grund av att hon tillhör en viss grupp i samhället, kan det sägas att staten indirekt understödjer förövarens agerande. 27I en del rättssystem tillämpas principen att en mans ord väger mycket tynger än en kvinnas. T.ex. kan en kvinnas polisanmälan om att hon blivit våldtagen av en man i extrema fall vändas mot henne och resultera i att våldtäkten bedöms som straffbar otrohet. Se det brittiska rättsfallet and och ., Seminarrapport – Kjønnsbasert forfølgelse som grunnlag for asyl, Bergen, , s. 29. Principer för den svenska tolkningen framgår av kapitel 5, är det utredarens uppfattning att prövningen av asylskälen i första hand bör inriktas på att fastställa om någon av grunderna ras, nationalitet, religion eller politisk åskådning är tillämplig. Först därefter bör det prövas om risken för förföljelse kan knytas till sökandens tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Ett sådant tillvägagångssätt ger goda förutsättningar för att asylskälen tolkas i en könsneutral anda och utan diskriminerande inslag. Ytterligare ett skäl för att grunderna bör prövas i en sådan ordning är att förföljelsegrunden tillhörighet till en viss samhällsgrupp tillfördes flyktingdefinitionen i syfte att komplettera de övriga grunderna.28 Det finns ingen inbördes rangordning mellan förföljelse- grunderna i den bemärkelsen att någon grund är viktigare än de andra. De är likvärdiga och de grundläggande principerna för hur flyktingbegreppet skall tolkas är desamma oavsett vilken grund som är tillämplig. Det gäller bl.a. kravet på att sökanden vid ett återvändande till hemlandet löper risk för förföljelse i den mening som avses , är i avsaknad av hemlandets skydd och frågan huruvida det är förenligt med konventionens grunder att förutsätta att sökanden anpassar sig till de värderingar och förhållanden som råder i hemlandet för att undgå förföljelse. 28 Se avsnitt 5.1. 7Lagreglering och förslagets konsekvenser Enligt nu gällande bestämmelser i utlänningslagen skall de som riskerar förföljelse på grund av sitt kön eller homosexualitet ges uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt med stöd av bestämmelserna i 3 kap. 3 och 4 §§ UtlL. Förföljelse på enbart sådana grunder kan inte leda till flyktingstatus.1 Annorlunda är situationen om förföljelsen ingår som ett led i förföljelse som kan knytas till någon av de förföljelsegrunder som anges i flyktingbestämmelsen i 3 kap. 2 § UtlL. I praxis har t.ex. homosexuella män från bedömts som flyktingar efter att de i i massmedia uttalat sig om sin sexuella läggning och kritiserat de iranska myndigheternas sätt att behandla homosexuella. Männen ansågs ha gett uttryck för sin politiska uppfattning.2 Förutsättningar för tolkningen av begreppet välgrundad förföljelse är densamma i såväl flyktingparagrafen som den s.k. könsbestämmelsen.3 Utredarens uppgift är att anpassa den svenska utlänningslagstiftningen så att det klart framgår att förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning omfattas av flyktingskyddet. Avsikten är inte att ändra rekvisiten för flyktingskap, utan att i lagtexten ange de närmare förutsättningarna för en tolkning som inrymmer förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning.4 1996/97: 25, s. 98. 2Se avsnitt 4.2. och skrivelse till regeringen , del I – praxisgenomgång, s. 6–7. 3Se avsnitt 1.5.2. och kapitel 2. Lagreglering och förslagets konsekvenser I vissa sammanhang har det hävdats att flyktingdefinition bör kompletteras så att det klart framgår att förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning omfattas av flyktingbegreppet. De allra flesta är dock överens om att flyktingdefinitionen vid en korrekt tolkning redan omfattar dessa grupper och att det därför inte finns något behov av att göra ett sådant tillägg.5 I stället är det metoderna för tolkningen som behöver utvecklas. är ett s.k. MR-dokument och skall tolkas enligt en evolutiv (teleologisk) tolkningsmetod.6 Det innebär att konventionen kan betraktas som ett levande dokument som utvecklas över tiden för att möta ändrade förhållanden och värderingar. Detta bör avspegla sig också i den svenska tolkningen av flyktingbegreppet. Som framgår av redogörelsen i kapitel 4 och 6 kan förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning sexuell läggning anses utgöra förföljelse på grund av religion eller politisk uppfattning eller tillhörighet till en viss samhällsgrupp. är dessa grunder tillämpliga och i det enskilda fallet kan även andra grunder vara tillämpliga. Vid tolkningen av konven- tionens flyktingbegrepp måste beaktas att är könsneutral och att flyktingbegreppet inte skall tolkas enbart utifrån ett traditionellt manligt perspektiv. Den svenska utlänningslagstiftningen har kritiserats bl.a. för att lagens skyddsbestämmelser överlappar varandra och att lagens uppbyggnad leder till att en person som riskerar förföljelse på grund av sitt kön eller sin homosexualitet riskerar att få ett sämre 5Crawley H., Gender, persecution and the concept of politics in the asylum determination process, Seminarrapport – Kjønnsbasert forfølgelse som grunnlag for asyl, Bergen, , s. 24. UNHCR, Guidelines on international protection: Gender-Related Persecution within the context of Article 1A (2) of the Convention and/or its Protocol relating to the Status of Refugees, HCR/02/01, 7 2002, HCR/02/01, 7 2002, avsnitt I, punkt 2 och avsnitt II A, punkt 6. 6Se avsnitt 5.2. Lagreglering och förslagets konsekvenser skydd än vad han eller hon egentligen är berättigad till.7 Enligt utredarens uppfattning är kritiken delvis befogad. Genom den ändring som här föreslås inryms förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning i flyktingbegreppet. Därmed blir den s.k. könsbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 3 UtlL överflödig och skall utgå ur utlänningslagen. En viss överlappning av skyddsbestämmelserna i utlänningslagen är emellertid oundviklig. Flyktingbestämmelsen och den s.k. tortyrbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 1 UtlL ger skydd delvis åt samma kategorier asylsökande. Tortyrbestämmelsen är emellertid avsedd att ge skydd, inte bara åt flyktingar, utan åt alla personer som riskerar att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling. I de situationer då båda bestämmelserna är tillämpliga i ett och samma asylärende skall enligt vedertagen praxis frågan om flyktingskap prövas först.8 Utlänningslagens nuvarande definition av flyktingbegreppet9 är nästan identisk med den definition som finns i Genèvekonventionen.10 Det innebär att ordalydelsen i 3 kap. 2 § UtlL borde ge utrymme för en tolkning som inrymmer förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning. Om könsbestämmelsen tas bort med motiveringen att denna grupp skyddsbehövande i stället skall ges skydd som flyktingar, kunde detta vara tillräckligt för att sådan förföljelse framöver skall inrymmas i flyktingbegreppet. Fördelen med en sådan lagteknisk lösning är att utlänningslagens och flyktingbegrepp även fortsättningsvis kan vara i det närmaste identiska. Vissa andra aspekter måste emellertid också beaktas. I propositionen Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv klargjorde att förföljelse på grund av kön och sexuell läggning inte skulle inrymmas i det svenska flyktingbegreppet. Uttalandet har varit vägledande för den svenska rättstillämpningen. I propositionen sägs följande.11 Några remissinstanser har fört fram att förföljelse på grund av homosexualitet eller kön också skulle kunna falla in under 7Migrationsverkets skrivelse till regeringen, , Förföljelse på grund av kön – grunder för uppehållstillstånd, SIV-129-2000-5900, s. 6–7. 1996/97:25, s. 290. 93 kap. 2 § UtlL 101 (2) A . 1996/97:25, s. 98. Lagreglering och förslagets konsekvenser Det förutsätter då att homosexualitet eller tillhörighet till visst kön skulle kunna anses utgöra tillhörighet till en viss samhällsgrupp i konventionens mening. Att exempelvis kvinnor generellt skulle anses tillhöra viss samhällsgrupp är en mycket vidsträckt tolkning som det dock finns viss möjlighet att göra. har antagit en konklusion med innebörd att enskilda stater har frihet att tolka begreppet på ett sådant sätt för kvinnor som riskerar hård eller omänsklig behandling därför att de har brutit mot de sociala sedvänjorna i det samhälle som de lever i. Vad gäller homosexuella finns avgöranden från , , och där denna kategori betraktas som en viss samhällsgrupp enligt konventionen. Diskussionerna inom EU tyder emellertid inte på att flertalet EU-länder nu skulle vara beredda att stödja en sådan tolkning. Den som riskerar förföljelse eller trakasserier på grund av kön eller homosexualitet bör därför – när skyddsbehov föreligger – beviljas tillstånd som skyddsbehövande i övrigt.12 Uttalanden med samma innebörd har gjorts även i tidigare lagförarbeten.13 Mot den bakgrunden kan det vara lämpligt att en utvidgad tillämpning av flyktingbegreppet framgår tydligt i författningstexten. Ytterligare ett förhållande som talar i samma riktning är att lagstiftning inte skall ske genom motivuttalanden och att lagstiftaren bör avstå från att göra motivuttalanden som kan ge sken av att vara bindande.14 Övervägande skäl talar för att det direkt av lagtexten skall framgå att den som riskerar förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning skall kunna få skydd som flyktig. Såsom UNHCR anfört i sina riktlinjer för tolkningen av flyktingbegreppet kan sådan förföljelse – beroende på omständigheterna – inrymmas inom de olika förföljelsegrunderna religion, politisk uppfattning och tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Den sistnämnda förföljelsegrunden är sålunda inte den enda grund som är tillämplig i de fall sökanden löper risk för könsrelaterad förföljelse. Lagtekniskt har utredaren därför valt att inte utesluta möjligheten att tillämpa någon av förföljelsegrunderna och förordar att det i lagen anges att vid prövningen av en asylansökan skall beaktas att förföljelse som har sin grund i en utlännings kön eller sexuella läggning kan ligga till grund för flyktingskap. Lagstiftningen bör inte vara alltför detaljerad eftersom detta kan hindra en evolutiv 1996/97:25, s. 98. 13Se bl.a. SOU 1983:29, s. 23, prop. 1983/84:144, s. 37–38 och SOU 1995:75, s. 152–153 och 14Se bl.a. prop. 2000/01:68, s. 23. SOU 2004:31 Lagreglering och förslagets konsekvenser tolkning av flyktingbegreppet. Det bör överlämnas åt de rättstillämpande myndigheterna att utveckla de närmare förutsättningarna för tolkningen. Asylsökande som löper risk för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning och som enligt nuvarande lagstiftning skulle ges skydd som skyddsbehövande i övrigt skall enligt förslaget i stället ges skydd som flyktingar. Följden av att könsbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 3 UtlL tas bort innebär ingen annan förändring än att denna kategori skyddsbehövande framöver skall ges flyktingstatus. Möjligheterna att ge skydd som flykting åt denna grupp asylsökande bör i princip sammanfalla med de möjligheter som finns att ge skydd enligt bestämmelserna om skyddsbehövande i övrigt. Det kommer även framgent att finnas behov av att ge uppehållstillstånd av humanitära skäl åt dem som riskerar könsrelaterad förföljelse och som av olika orsaker inte uppfyller kriterierna för flyktingskap. Frågan om de närmare förutsättningarna för uppehållstillstånd av humanitära skäl är föremål för en översyn och behandlas inte här. Denna fråga utreds av av utlänningslagstiftningen (UD 2003:02, dir. 2003:28 och 2003:147) som beräknas avsluta sitt arbete . Den grupp skyddsbehövande som det här är fråga om har redan, i stor utsträckning, enligt gällande regler rätt till permanent uppehållstillstånd i . Personer som får uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt har i princip rätt till samma ekonomiska förmåner som den som erkänns som flykting.15 Av den analys som görs i kapitel 4 framgår att det finns förutsättningar att bifalla fler asylansökningar som grundar sig på könsrelaterad förföljelse än vad som sker enligt nuvarande praxis. Flyktingbegreppet har historiskt sett tolkats utifrån ett traditionellt manligt perspektiv och med utgångspunkt från mäns 15 Se avsnitt 1.6. Lagreglering och förslagets konsekvenser erfarenheter av förföljelse.16 Den koppling som kan finnas mellan flyktingdefinitionen och förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning har ofta förbisetts. Utredaren anser att utlänningslagens flyktingbegrepp bör tolkas ur ett vidare perspektiv och att skall följa de principer för tolkningen som redovisas i nämnda kapitel. En sådan utvidgad tillämpning av flyktingbegreppet kan medföra vissa ökade kostnader, vilka emellertid får antas vara förhållandevis blygsamma. 16 UNHCR:s , a. a., avsnitt II A, punkt 5. A., Membership in a particular group: Analysis and proposed conclusions. Background Paper for Two Track of the Global Consultations on international protection, 6–. , Restatement of the , Foreign Relations of the , 2 vols., , Minn., 1986, s. 196. Bernhardtz V., Könsidentitet är inget vi föds med i , . ., The International on State Responsibility: Introduction, text and commentaries, , 2003. ., An Introduction to Convention on Human Rights, fjärde upplagan, Iustus, 2002. Crawley H., Gender, persecution and the concept of politics in the asylum determination process, Seminarrapport – Kjønnsbasert forfølgelse som grunnlag for asyl, Bergen, . Crawely H., Refugees and Gender – and Process, , , 2001. ., Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, En kommentar till om de mänskliga rättigheterna, andra upplagan, Juridik, 2002. ., Förbjuden handling – om kvinnors organisering och feministisk teori, Liber, 2002. EURASIL THEMES 2003, FGM-02rev1-EN. Draft Compilation of replies to the questions relating to claims based upon the threat of female genital mutilation (FGM), EURASIL, 19–20 2003. , Responsibility of States for internationally wrongful acts GA Res. 56/83, 2002. Folkelius K. och Noll G., Affirmative Exclusion? Sex, Gender and the Reformed Swedish Aliens Act, 10 , 1998, s. 607. flyktingkommissarie (), om förfarandet och kriterierna vid fastställande av flyktingars rätts- liga ställning enligt konvention och protokoll angående flyktingars rättsliga ställning, Juridik, 1996. ., Feminism, , 2003. Global Consultations on international protection, Expert Roundtable, 6–. Organised by the United Nations High Commissioner for Refugees and , Summary Conclusions – Membership of a . ., The Refugee in International , Clarendon Press, , 1983. Gorlick B., Human Rights and Refugees: Enhancing Protection through International Human Rights , 66 , 2000, s. 117–177. Gothlin E., Kön eller genus? Nationella sekretariatet för genusforskning, 1999. ., Mening, makt, materialet – ett försök att förena realistiska och poststrukturalistiska positioner i Häften för kritiska studier, nr 4, 1998. C., The of Refugee Status, Butterworths, , 1991. , Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik, UD info, 1998. ., Genussystemet – reflexioner kring kvinnors sociala underordning i Kvinnovetenskaplig tidskrift, nr 3, 1988. ., Konstruktion och förändring – genus som vetenskap i Kvinnovetenskaplig tidskrift, nr 3–4, 1998. ., Det kallas manshat – en bok om feminism, Anamma, 1996. G., Varför använda genus när kön redan finns? i NIKK magasin (för kvinno- och könsforskning), nr 2, 1998. ., The for reasons of race, religion, nationality, membership of a particular social group or political opinion and the nexus requirement in the refugee definition, for the , , 4–8 2002 (uppd. Kälin W., Non-State Agent and the Inability of the State to Protect, 15 Immigration LJ 415, 2001. ., Bortom kön? Om makt och sexualitet i Kvinnovetenskaplig tidskrift, nr 1, 1998. Linderfalk U., Om tolkning av traktater, , , 2001. A., Feminism Unmodified – Discourses on Life and , 1987. E., and Human Rights: Tradition and Politics, tredje upplagan, , Colo, 1999. skrivelse till regeringen , Förföljelse på grund av kön – grunder för uppehållstillstånd, SIV-129-2000- 5900. skrivelse till regeringen , del I – praxisgenomgång. skrivelse till regeringen , del 2 – riktlinjer. Moi T., Att erövra i Kvinnovetenskaplig tidskrift, nr 1, 1994. Moi T., Vad är en kvinna? Kön och genus i feministisk teori i , nr 1–2, 1997. Noll G. och Folkelius K., Affirmative Exclusion. Kön, genus och flyktingskydd i den svenska utlänningslagen i Feministiskt perspektiv, nr. 1, 2000. Pakzad S., The Legal Status of Women in the Family in i (eds), In The of the Storm: Women in Post-Revolutionary , Turis, 1994. Piotrowicz R. och van Eck C., Subsidiary Protection and Primary Rights, 53 International and Comparative , 2004. ., The traffic in women – notes on the political economy of sex i Toward and Anthropology of Women, red. , Press, 1975. ., The second front – the logic of sexual violence in wars i , vol. 19, nr 1–2, 1996. Sevastic P., Informell modifikation av traktater till följd av ny sedvanerätt och praxis, , 2002. Spijkerboer T., Gender and Refugee Status, Ashgate, Dartmouth, 2000. ., och rätt – en problematisering av föreställningen om rätten, Iustus, 1997. UD:s Faktapromemoria 2001/02:FPM41, Flyktingar och andra personer som behöver internationellt skydd. Wikrèn G. och Sandesjö H., Utlänningslagen med kommentarer, sjunde upplagan, Juridik, 2002.