sou · GSB3122d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Å andra sidan uppgår, enligt Kriminalvårdens senaste statistik, det dagliga medeltalet häktade 45 Kostnaden per vårddygn för sluten ungdomsvård var (SiS årsredovisning 2003) medan kostnaden per vårddygn för Kriminalvårdens häkten uppgick till (Kriminalvårdens årsredovisning 2003). Häktning och annan övervakning av unga som misstänks för brott personer som inte fyllt till cirka tio. Detta ger ett riktmärke för den beläggning på SiS institutioner som ett sådant förslag skulle kunna tänkas medföra. En annan sak är att det sammanlagda antalet personer som är häktade är väsentligt högre. Mot en sådan ordning kan vidare sägas tala den omständigheten att en placering utan hänsyn till om det i det enskilda fallet finns ett vårdbehov kan anses strida mot den behandlingstanke som ungdomshemmens verksamhet är uppbyggd kring. Dock får de särskilda ungdomshemmen enligt nuvarande regler ta emot ung- domar som har dömts till sluten ungdomsvård, ungdomar som inte har dömts till den påföljden med hänsyn till eventuellt vårdbehov, utan på grund av allvarlig brottslighet. Till detta kan sägas att de ungdomar som misstänks för så allvarlig brottslighet att de riskerar att häktas i allmänhet torde ha ett betydande behov av stöd och hjälp, även om vårdbehovet i varje enskilt fall inte är sådant att det kan läggas till grund för ett LVU-omhändertagande. En nackdel med att placera den unge på ungdomshemmen är att han riskerar att hamna långt från hemorten. Det geografiska avståndet försvårar den unges kontakt med anhöriga och social- tjänsten. Avståndet kan också menligt påverka förundersökningen, vilken enligt lag skall bedrivas med särskilt stor skyndsamhet. Vid exempelvis gängbrottslighet kan det bli nödvändigt för polisen att vid förhör uppsöka flera ungdomshem. Mot detta kan dock sägas att den aktuella gruppen ungdomar i stor utsträckning har sin hemvist i någon av landets storstäder och att det i storstädernas närområden finns ungdomshem. I utvärderingen anges att av de LSU-intagna –2001 kom från storstadsregionerna. Av statistik från Kriminalvården framgår att av de personer som häktades verkställde nästan tre av fyra sin häktning i , eller . Platsbrist kan dock förutses om flera ungdomar måste placeras i storstädernas närområden. Det är alltså troligt att en utbyggnad av de berörda ungdomshemmen blir nödvändig. Tilläggas bör att Kriminalvårdens genomgång visar att de unga häktade var tämligen utspridda på landets häkten, t.ex. fanns åldersgruppen 15–representerad på 16 olika häkten . En ordning som den nu diskuterade skulle kräva omfattande lagändringar, bl.a. i fråga om förfarandet, om motsvarigheten till anhållande och om tidsfrister, överklagandemöjligheter m.m. Den skulle också nödvändiggöra ny lagstiftning om verkställigheten av Häktning och annan övervakning av unga som misstänks för brott Den skulle också leda till att SiS skulle få tillämpa olika regelverk för olika kategorier intagna på ungdoms- hemmen. Även om möjligheter skulle öppnas att utan beslut enligt LVU placera unga som har begått brott på särskilda ungdomshem skulle man inte kunna helt undvara häktningsinstitutet eftersom SiS inte till rimliga kostnader kan anordna plats för unga med långtgående restriktioner. skulle således ett antal ungdomar med nödvändighet behöva bli föremål för häktning. Vi anser att de nackdelar som är förbundna med konstruerandet av en helt ny ordning för frihetsberövande av ungdomar är så betydande, i förhållande till vad som möjligen står att vinna, att något förslag i denna riktning inte bör läggas. Vi återkommer dock nedan med överväganden i frågan om unga personer som häktats kan placeras på ett särskilt ungdomshem i stället för på häktet. Frihetsberövande med placering i bostaden med IÖV Bedömning: Vi anser att det av olika skäl inte är lämpligt att som en ersättning för häktningsinstitutet införa en ny ordning för frihetsberövande av unga som innebär att de placeras i bostaden med IÖV. Vi avstår därför från att lägga fram något förslag i den riktningen. Under förutsättning att den unges bostads- och familjeförhåll- anden medger det borde som nämnts ovan möjligheterna att använda övervakning i den unges hem öka betydligt om övervakningen skulle kunna ske genom intensivövervakning med elektronisk kontroll (IÖV), i dagligt tal fotboja. I sådant fall skulle i syfte att undvika häktning övervaknings- formen kunna tillämpas vid flykt- och recidivfara. När det är fråga om kollusionsfara är utrymmet naturligtvis mer begränsat men övervakningen skulle kunna tänkas ersätta häktning i de fall då kollusion förutsätter att den misstänkte lämnar bostadsorten. Övervakning i den unges bostad framstår som en klart humanare form av frihetsberövande än placering i de allmänna häktena. BRÅ konstaterar i sin rapport med elektronisk kontroll46 att intensivövervakning med elektronisk kontroll är en i Häktning och annan övervakning av unga som misstänks för brott huvudsak lika ingripande verkställighetsform som fängelse, men utan de negativa verkningar som ett fängelsestraff har. BRÅ konstaterar också att övervakning i bostaden genom intensivövervakning med elektronisk kontroll är en mindre resurs- krävande verkställighetsform än fängelse. En utökad möjlighet till övervakning genom fotboja och därmed minskat antal häktningar skulle därför också innebära en samhällsekonomisk vinst. En annan fördel med övervakningsformen är att den skulle öppna för möjligheten att låta den unge och dennes familj bli föremål för olika stödinsatser från sida. Det finns dock tungt vägande invändningar mot att införa denna övervakningsform i detta sammanhang, bl.a. följande. Enligt kriminalvårdens erfarenheter krävs det för en intensiv- övervakning en noggrann utredning, bedömning och prövning av såväl personen ifråga som boendemiljö (hembesök, kontakt och information till anhöriga), behov av annan kontroll, teknik- anpassning, sysselsättning m.m. Det är dessutom viktigt att den övervakade inte isoleras helt i bostaden. I kriminalvårdens regi tar en sådan utredning att genomföra. Även om utredningstiden möjligen kan förkortas något så är den alltså betydande. Tid måste avsättas för på- och avbojning och regelbundna hembesök. Redan den nu beskrivna tidsåtgången innebär att intensivövervakning inte är ett realistiskt alternativ till häktning. Även andra omständigheter talar emot att införa ett förslag som det nu diskuterade. Här kan t.ex. nämnas att det krävs mycket av den övervakade. Han måste vara mycket samarbetsvillig, kunna passa tider, följa ett schema, vara helt drogfri och även avhålla sig från brott. Många ungdomar, kanske flertalet, som står inför risken att häktas uppfyller sannolikt inte dessa krav. Eftersom volymerna skulle bli små och tiden relativt kort skulle sannolikt kostnaden per vårddygn bli hög. Liten volym skapar även problem när det gäller att bygga upp och vidmakthålla enhetliga rutiner och kompetens. Häktning och annan övervakning av unga som misstänks för brott 16.8.7Placeringen av häktade ungdomar Placering i bostaden med IÖV Bedömning: Vi anser att det av olika skäl inte är lämpligt att införa övervakning av unga i bostaden med IÖV som en verkställighetsform av häktningsbeslutet och att något sådant förslag därför inte bör läggas fram. Man kan diskutera om en ordning med fotboja, i stället för att utgöra en alternativ övervakningsform till häktning, skulle kunna utformas som en verkställighetsform av häktningsbeslutet. Det skulle i så fall innebära en möjlighet att placera häktade ungdomar i deras bostad med intensivövervakning med elektronisk kontroll. Vi anser dock att de svårigheter som redovisats ovan är lika omfatt- ande här och att inte heller något sådant förslag bör läggas fram. Placering på särskilt ungdomshem Bedömning: Vi anser att övervägande skäl talar emot att placera unga på särskilt ungdomshem som en verkställighetsform av häktningsbeslutet. Vi har därför inte funnit anledning att formulera något förslag med ett sådant innehåll. I det föregående har placering på ungdomshem av ungdomar som misstänks för brott beskrivits som ett alternativ till häktning. Av skäl som där anförts har vi funnit att något förslag i denna riktning inte bör föras fram. I stället för att utgöra en alternativ övervakningsform till häktning skulle förslaget emellertid kunna utformas som en verkställighetsform av häktningsbeslutet, dvs. ge en möjlighet att placera häktade ungdomar på särskilda ungdomshem för att undvika placering på de allmänna häktena. I det fallet finns redan ett fungerande regelverk att falla tillbaka på. När det gäller för- och nackdelar i övrigt med att placera häktade ungdomar på ungdoms- hem är emellertid argumentationen i stora delar densamma som beträffande förslaget om sådan placering som alternativ till häktning. Huvudfrågan är alltså om det är ändamålsenligt att denna grupp över huvud taget placeras på SiS institutioner. Av betydelse för denna fråga är naturligtvis vilket alternativ som står till buds. Häktning och annan övervakning av unga som misstänks för brott Som framgår av nästa avsnitt bör man kunna hysa goda förhopp- ningar om att förhållandena för unga i häkte kommer att förbättras. Vid en samlad bedömning överväger, enligt vår uppfattning, nackdelarna de fördelar en placering hos SiS skulle kunna tänkas föra med sig. Utredningen har därför inte funnit anledning att formulera något förslag med ett sådant innehåll. 16.8.8Förhållandena för unga i häkte bör förbättras Bedömning: Vi menar att det inte kan undvaras att unga häktade placeras på allmänna häkten. Vi anser dock att det finns möjligheter att förbättra förhållandena för unga i häkte. Kriminalvårdens arbete med unga häktade bör fortsätta och utvecklas. Myndighetens särskilda ansvar för den åldersgruppen skall framgå av lagstiftningen om behandlingen av intagna i häkte. Det skall där anges att förhållandena för unga skall vara anpassade till de ungas särskilda behov och att de unga skall bli föremål för särskilda insatser under sin vistelse i häktet i syfte att underlätta deras situation. Våra ställningstaganden, som redovisats i föregående avsnitt, innebär att den nuvarande ordningen med placering av häktade unga lagöverträdare på allmänna häkten skall bibehållas. En viss minskning av antalet häktade och häktningstiderna bör dock kunna bli fallet om våra förslag i avsnitten 16.8.3–16.8.5 genomförs. Situationen för unga i häkte har påverkats av att beläggnings- trycket på landets häkten har ökat kraftigt . Det genomsnittliga platsutnyttjandet var . Detta har lett till att man varit tvungen att anordna tillfälliga häktesplatser och dubbelbeläggningar, bl.a. på ungdomsavdelningen på Krono- bergshäktet. Det är naturligtvis ett läge som är ohållbart . För att ge kriminalvården möjlighet att utöka antalet häktes- och anstaltsplatser har emellertid regeringen tillfört verksamheten betydande resurser. Kriminalvården har på tilläggsbudget i samband med ekonomiska vårproposition fått ett tillskott på . Tillskottet skall användas för att lösa den akuta bristen på häktes- och anstaltsplatser. Vidare har regeringen på tilläggsbudget i samband med budgetpropositionen Häktning och annan övervakning av unga som misstänks för brott SOU 2004:122 för 200547 föreslagit att anslaget skall ökas med ytterligare . Dessutom har regeringen föreslagit att kriminal- vården tillförs följt av och . Pengarna skall användas till bl.a. fler häktes- och anstaltsplatser. För att åtgärda platsbristen planerar kriminalvården enligt uppgift att bygga 1 100 häktes- och anstaltsplatser –2008. Beläggningssituationen på landets häkten kommer alltså att kunna förbättras avsevärt. Som framgått görs inom kriminalvården vissa särskilda insatser för häktade personer . På har man inrättat en särskild ungdomsavdelning med verksamhet som är särskilt anpassad till unga intagna. På landets övriga häkten uppmärksammas de ungas behov av särskild omvårdnad mer individuellt. Som framgått innehåller emellertid lagstiftningen om behand- lingen av intagna i häkte endast en bestämmelse som särskilt avser ungdomar, nämligen stadgandet att förvaringen och den gemen- samma vistelsen skall utformas så att de häktade som är inte utsätts för olämpligt inflytande av andra häktade. Vi anser att Kriminalvårdens ansvar för unga häktade bör tydliggöras i lagstiftningen. Det bör där framgå att förhållandena för unga skall vara anpassade till de ungas särskilda behov. De unga skall bli föremål för särskilda insatser under sin vistelse i häktet i syfte att underlätta deras situation. Vi återkommer i författnings- kommentaren med en närmare beskrivning av vilka krav som bör följa av bestämmelsen. Det är självklart angeläget att arbetet med unga häktade fortsätter och utvecklas. En ändamålsenlig verksamhet förutsätter dock att tillräckliga resurser ställs till häktenas förfogande. Vi menar att 15–17-åringar bör prioriteras genom att den beräknade dygnskostnaden differentieras med hänsyn till den intagnes ålder. Ett häkte med ett större antal unga bör med andra ord få kostnadstäckning för de särskilda insatser, t.ex. i form av utökad personaltäthet, som detta bör medföra. En nackdel med den nuvarande ordningen är att de unga häktade är tämligen utspridda på landets häkten. Som nämnts fanns exempelvis åldersgruppen 15–representerad på 16 olika häkten . Även om häktningen av unga är koncentrerad till storstäderna finns det alltså åtskilliga mindre 2004/05:1. beslutade om statsbudgets omfattning i stort i enlighet med regeringens förslag (bet. 2004/05:FiU01, protokoll 2004/05:36). Häktning och annan övervakning av unga som misstänks för brott häkten som har enstaka personer . Det säger sig självt att det under sådana förhållanden är svårt att bygga upp en fast verksamhet för unga intagna. En lösning skulle kunna vara att utse ett mindre antal häkten, kanske fem stycken, ett inom varje region, som särskilda ungdomshäkten. Ett förslag av sådant slag redovisas i en rapport som har tagits fram inom Kriminalvården.48 Om de unga häktade samlas på ett fåtal ungdomshäkten bör möjligheterna att bygga upp en stadigvarande ungdomsverksamhet öka betydligt. De tänkta ungdomshäktena behöver inte nödvändigtvis inrättas i polishushäktena.49 En sådan utveckling skulle tillmötesgå den kritik som rent allmänt har riktats mot den svenska häktesverksamheten från internationella organ. Det kan dock invändas att förslaget om ett begränsat antal särskilda ungdomshäkten skulle medföra problem i polisens utredande verksamhet. En sådan ordning skulle kräva att den häktade i det inledande skedet vistas på ett vanligt häkte för att sedan flyttas. Det kan vidare invändas att den unge bör placeras så nära hemorten som möjligt för att kontakten med och de anhöriga skall underlättas. Nackdelarna med den skissade modellen är enligt vår mening så betydande att vi avstår från att lägga fram något förslag i den riktningen. 48Unga män i anstalt och häkte: slutrapport , , 2001. 49Jfr Häktades gemensamhet och kontakter omvärlden (Ds 1992:8) s. 27 ff. 17Tillgodoräknande av tid för frihetsberövande på grund av brott Som har nämnts anges i direktiven att det finns skillnader vad gäller tillgodoräknande av tid för frihetsberövande beroende på i vilken form den misstänkte unge har berövats friheten med anledning av brott. Utredningen skall enligt direktiven överväga tänkbara lösningar för att minska dessa skillnader. När en person har dömts till fängelse beräknar kriminalvården den tid som straffet skall pågå. På motsvarande sätt fastställer SiS dagen för verkställighetens slut för den som har dömts till sluten ungdomsvård. Detta skall ske så snart domen har börjat verkställas. Det är inte ovanligt att en ung lagöverträdare har varit frihetsberövad i en eller annan form på grund av brott i tiden före verkställigheten. I vissa fall får den unge vid beräknandet av verkställighetstiden tillgodoräkna sig den tid han har varit frihetsberövad på så sätt att straffet anses verkställt ett visst antal dagar, motsvarande tiden för frihetsberövandet. Från den av domstolen beslutade strafftiden skall då avräkning ske, vilket innebär att kriminalvården och SiS tar hänsyn till avräkningen när slutdagen fastställs. Möjligheten för den unge att tillgodoräkna sig tid för frihets- berövande beror dock på i vilken form han har berövats friheten. Regelsystemet gör skillnad på straffprocessuella frihetsberövanden, t.ex. anhållande och häktning, och förvaltningsprocessuella (administrativa) förvarstaganden, t.ex. omhänder- tagande på grund av sociala indikationer enligt 6 § LVU. Tillgodoräknande av tid för frihetsberövande på grund av brott Gällande rätt medger avräkning för vissa fall av straffprocessuella frihetsberövanden, men inte för förvaltningsprocessuella förvars- taganden. Vid avräkningsförfarandet beaktas således inte sådana förvarstaganden som tvångsomhändertaganden enligt LVU. Avräkning av tid för straffprocessuella frihetsberövanden kan alltså ske när en person döms till fängelse eller till sluten ungdomsvård. Har den dömde i ett sådant fall på grund av misstanke om brott som prövats genom dom i målet varit berövad friheten skall i vissa fall tiden för frihetsberövandet anses som tid under vilken den utdömda påföljden verkställts. De frihetsberövanden för vilka tillgodoräknande kan komma ifråga är förutom anhållande och häktning också intagning på enhet för rättspsykiatrisk undersökning. En förutsättning för tillgodoräknande är att frihets- berövandet varat av minst . Det förekommer att en person som är häktad i ett mål verkställer ett fängelsestraff som har dömts ut i ett annat mål. Sådan tid får självklart inte tillgodoräknas dubbelt. Tillgodo- räknande av frihetsberövande skall sålunda ske endast till den del frihetsberövandet inte skett med verkställighet av dom i annat mål. Som framgått av avsnitt 14.3.3 torde den nu beskrivna situationen inte kunna uppstå när den som är häktad har dömts till sluten ungdomsvård i ett annat mål eftersom det inte är möjligt att påbörja verkställighet av sluten ungdomsvård på häkte. Reglerna om tillgodoräknande av frihetsberövande är tillämpliga också när domstolen med tillämpning av 34 kap. BrB förordnar att en tidigare utdömd påföljd (fängelse eller sluten ungdomsvård) skall avse också det nya brottet (34 kap. 1 § 1 st. 1 p. BrB). Då skall den dömde tillgodoräknas sådant frihetsberövande som har skett på grund av misstanke om detta brott. Den nu beskrivna avräkningen är obligatorisk, dvs. den som har varit berövad sin frihet har en obetingad rätt att få tiden för frihetsberövandet avräknad oavsett omständigheterna i målet. Reglerna för den obligatoriska avräkningen när någon har dömts till fängelse finns i 19 a § lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Att reglerna skall tillämpas på motsvarande sätt vid SOU 2004:122 Tillgodoräknande av tid för frihetsberövande på grund av brott sluten ungdomsvård framgår av 10 a § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård (LSU). Det finns vidare ett antal regler om s.k. fakultativ avräkning som innebär att domstolen gör en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet för att få underlag för om avräkning skall ske. Det är alltid domstolen som beslutar om sådan avräkning. Fakultativ avräkning kan ske i tre fall. För det första kan domstolen när den dömer till en frihetsberövande påföljd i vissa fall avräkna fler dagar än den dömde varit berövad sin frihet (33 kap. 6 § första och andra stycket BrB). Domstolen kan därvid förordna att den utdömda påföljden, fängelse eller sluten ungdomsvård, skall anses helt verkställd genom ett frihetsberövande. En förutsättning är att den tid som den utdömda påföljden överstiger frihets- berövandet är ringa. För det andra kan det inträffa att den som varit berövad sin frihet döms endast till ett bötesstraff. I ett sådant fall kan domstolen förordna att bötesstraffet skall anses helt eller delvis verkställt genom frihetsberövandet (33 kap. 6 § tredje stycket BrB). För det tredje kan domstolen förordna om tillgodoräknande av frihetsberövande som ägt rum utomlands (33 kap. 7 § BrB). 17.3BRÅ:s undersökning av antalet ungdomar som häktats eller omhändertagits enligt LVU I BRÅ:s regeringsuppdrag att följa upp och utvärdera påföljden sluten ungdomsvård inom ramen för det straffrättsliga systemet ingick att utreda i vilken omfattning och på vilka grunder de som hade dömts till sluten ungdomsvård varit föremål för häktning eller varit omhändertagna för tvångsvård med anledning av brottet. För detta syfte studerade BRÅ i vad mån ungdomarna i de mål som ledde till sluten ungdomsvård från till och med hade varit häktade eller omhändertagna enligt LVU. Undersökningen omfattade ungdomar som i 207 domar hade dömts till sluten ungdomsvård. I avsnitt 16.5.2 har vi redovisat resultatet av BRÅ:s undersökning i den delen som avsåg häktning. Här återges BRÅ:s analys av i vilken omfattning de som dömdes till sluten ungdomsvård hade varit omhändertagna för tvångsvård med anledning av brottet. Tillgodoräknande av tid för frihetsberövande på grund av brott För att utreda frågan studerade BRÅ alla LVU-placeringar som hade pågått i tidsmässig anslutning till häktning, dom och verkställighet av sluten ungdomsvård. Underlaget omfattade samtliga placeringar, där den unge hade skrivits ut som domen. Även placeringar som hade avslutats året före domen inräknades i de fall utskrivningen låg precis före ett årsskifte och domen kommit nära . BRÅ påpekar i detta sammanhang att bedömningen av om placeringen enligt LVU föranletts av brottet eller ej inte är helt säker. Placeringen har därför ansetts ha skett med anledning av brottet om den pågått som rättegången eller om utskrivningen skett precis före ett årsskifte och domen avgetts nära . Den kan dock i realiteten ha skett på grund av förhållandena i den unges hem (2 § LVU) eller den unges socialt nedbrytande beteende i annat avseende än brottslig verksamhet (3 § LVU) eller utgöra ett omhändertagande som skett på grund av annat brott än det som domstolen prövade genom domen. Den av BRÅ gjorda analysen visade att de flesta dömda hade varit föremål för någon form av frihetsberövande från brottet till dess att domen på sluten ungdomsvård började verkställas. De siffror som BRÅ har presenterat är bl.a. följande. LVU-omhändertagna, med eller utan häktning eller anhållande Enbart häktade eller anhållna I drygt hälften av de 207 studerade fallen hade alltså den unge varit omhändertagen enligt LVU i anslutning till dom och verkställighet av sluten ungdomsvård. De fall där sådant LVU-omhändertagande hade ägt rum fördelade sig på följande sätt. LVU och antingen häktad eller anhållen Enbart LVU som löper fram till LSU-verkställigheten Enbart LVU men fri vid tiden för LSU-verkställigheten Tillgodoräknande av tid för frihetsberövande på grund av brott Som framgår av tabellen hade de flesta av de LVU-omhändertagna ungdomarna även varit antingen häktade eller anhållna . Ett vanligt scenario i dessa fall var att den unge först häktades och att sedan begärde den unge tvångsomhändertagen enligt LVU för att den unge inte skulle vara häktad men ändå placerad under betryggande former. I detta sammanhang kan erinras om att ett beslut om omhändertagande inte får verkställas så länge den unge är häktad (9 § andra stycket LVU). För att ett beslut om omhändertagande skall få verkställas krävs sålunda att häktnings- beslutet hävs, antingen av domstol eller av åklagare. Som framgår av tabellen hade den unge i tio fall () varit LVU-omhändertagen vid påbörjandet av verkställigheten av sluten ungdomsvård, utan att han varit häktad eller anhållen. BRÅ redovisade också hur länge de unga hade varit frihetsberövade i avvaktan på rättegång och verkställighet av LSU-domen. I genomsnitt uppgick tiden som anhållen eller häktad (= antalet avräkningsdagar). Tiden i häkte skiljde sig dock för dem som enbart hade varit häktade från dem som både hade varit häktade och omhändertagna enligt LVU i tidsmässig anslutning till domen om LSU.