sou · GSB3109d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Förslag till implementering i av EG-direktivet 2002/91/EG, artikel 8, Inspektion av värmepannor. 7.3.1Uppskattning av antalet pannor har uppskattningar av antalet bränslepannor (exklusive elpannor) gjorts med varierande resultat. Utredningen om ekonomiska styrmedel vad avser kväveoxider m.m. uppskattade pannbeståndet 1993 enligt tabell 7.12. Tabell 7.1 Uppskattat bestånd av värmepannor 1993 1–5 MW 5–10 MW Samma utredning uppskattade åldersstrukturen på pannor i inter- vallet 1–10 MW enligt tabell 7.2. Tabell 7.2 Uppskattad åldersstruktur på värmepannor i intervallet 1–10 MW 1993 av pannorna var således . I och lämnas uppgifter sammanställda av över antalet oljepannor enligt tabell 7.3. 2 SOU 1993:118 s. 54. Tabell 7.3 Bedömt antal oljepannor enligt 40–1000 kW På vårt uppdrag har konsultföretaget gjort en fristående beräkning av pannbeståndet. Med utgångspunkt från en typhus- katalog med uppgifter ger beräkningen det resultat avseende bränslepannor (ej elpannor) som framgår av tabell 7.4. Tabell 7.4 Beräknat antal bränslepannor (ej el) Småhus, inkl. parhus Det bör påpekas att panncentralerna för flerbostadshus och bygg- nader med lokaler vanligtvis omfattar två pannor och i vissa fall fler. Dessa pannor används som låglast-, spets- och reservpannor med därav åtföljande begränsade drifttider . Antalet baspannor i flerbostadshus och byggnader med lokaler, vilka från vår synpunkt är de mest intressanta, kan uppskattas till ungefär hälften av ovanstående, dvs. ungefär 35 000. har oljeanvändningen minskat kraf- tigt i småhusen. I stället har antalet småhus som får sin uppvärm- ning genom värmepump, fjärrvärme eller pellets ökat. Antalet små- hus med bränslepanna kan för uppskattas till ca 570 000. Sammanfattningsvis kan pannbeståndet 2002/2003 upp- skattas enligt tabell 7.5. Tabell 7.5 Uppskattat bestånd av värmepannor /2003 varav ca 393 000 oljepannor 1–5 MW 1 800–2 000 5–10 MW förfogade tidigare över ett pann- register. Detta register har numera splittrats på de ackrediterade kontrollorgan som utför pannbesiktningar. Registret omfattar en- bart pannor med en tryckklass som överstiger 10 bar och pannef- fekter som överstiger 100 kW. Inom varje kommun finns sotningsregister som omfattar samt- liga eldningsanläggningar. I registret skall finnas uppgifter om anläggningens typ, sotningsfrist, ägare, adress etc. 7.3.3Regler för kontroll av pannor Enligt 9 kap. 6 § krävs det tillstånd för att driva större värmeanläggningar, dvs. anläggningar med en totalt installerad tillförd effekt om minst 10 och högst 200 MW. Exempel på sådana anläggningar är större industrier och fjärrvärmeverk. i det län där anläggningen i fråga är belägen är den myndighet som är behörig att pröva en tillståndsansökan. 3I siffran ingår högst ca 40 000 parhus med en panneffekt om ca 40 kW. 4Uppskattningen av antalet pannor inom fjärrvärmesektorn baserar sig på uppgifter i SOU 1993:118. tillförd effekt som överstiger 200 MW skall tillståndsprövas av miljödomstol.5 Alla olje- och gaseldade pannor omfattas av sotningsplikt. Sot- ningsintervallet beror bl.a. på typen av bränsle, driftpersonalens kvalifikationer och panneffekten. Sotningen, som omfattar rens- ning av kanaler och eldstad samt kontroll av brandskydd, skador, förslitningar och andra förändringar, motsvarar inte den pannkon- troll som direktivet föreskriver. 7.4Kontroll eller rådgivning? Förslag: Vi förordar att genomför artikel 8 i direktivet genom alternativ (b), dvs. rådgivning till ägare och användare av värmepannor om utbyte av värmepannorna och andra föränd- ringar i värmesystemet så länge detta alternativ kan visas upp- fylla ställda förväntningar. Såsom har framgått av avsnitt 7.3.1 är pannbeståndet i rela- tivt ålderstiget. En övervägande del av de i bruk varande oljepan- norna är . Om pannkontroll enligt direktivets alterna- tiv (a) skall införas, måste en engångskontroll ske av en hela värmesystem. En sådan genomgång av värmesystemet kommer ändå att ske i byggnader som säljs eller hyrs ut, dvs. i flertalet byggnader med bostäder och lokaler, oavsett om de har panna eller inte. Dessa byggnader påverkas således inte av vilket alternativ - kontroll eller rådgivning – som väljs. Alternativet med pannkontroll uppskattas kräva en arbetsinsats för mindre pannanläggningar, dvs. anläggningar vars effekt under- stiger 500 kW, på . Till det kommer kostnader för kontrollantens restid, registrering, fakturering etc. För större pan- nor kan arbetstiden uppskattas . 5 Se 9 kap. 6 § , 5 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd samt kod 40-2 och 40-1 i bilagan till förordningen av mätning i rökgaser kan endast ske under uppvärmningssäsongen och bör enligt branschföreträdare inte kombineras med sotning, eftersom det kan resultera i felaktiga mätvärden. En pannkontroll som syftar till åtgärder på pannan i form av ser- vice, byte av munstycke, inreglering m.m. ger en relativt begränsad effektivisering. I tidigare utredningar har denna effektivisering uppskattats till i flerbostadshus och i lokalbeståndet, för- utsatt att pannägaren kan åläggas att genomföra föreslagna åtgär- der. Utan möjlighet till sådana förelägganden bedöms effekten bli lägre. användes ca eldningsolja i flerbostadshus och byggnader med lokaler. Om uppskattningsvis av denna användning effektiviseras som en följd av pannkontroll skulle det motsvara en totalt minskad oljeanvändning om ca . Utifrån uppgifterna om pannbeståndet och dess storleksfördel- ning kan en grov uppskattning av kostnaderna för ett alternativ med pannkontroll göras och jämföras med tänkbar besparing enligt följande beräkningsexempel. Beräkningsexempel nytta – kostnad med pannkontroll Besparing per tioårsperiod: olja Oljepris: /m3 exklusive mervärdesskatt Besparingsvärde: per tioårsperiod Antal pannor: 35 000 stycken Antal besiktningar per panna per tioårsperiod: 5 stycken Uppskattad besiktningskostnad per panna: Total besiktningskostnad per tioårsperiod: Enligt beräkningsexemplet med dess angivna antaganden förefaller en obligatorisk pannkontroll kunna motiveras ekonomiskt jämfört med att inga åtgärder vidtas alls (nuläget). Utöver åtgärder på pannan kan även pannbyte och konvertering till andra energislag bli aktuella. Dessa mer omfattande åtgärder kräver dock rådgivning om olika ekonomiska alternativ, dvs. (b). Vid mer omfattande åtgärder kan större oljereduktioner åstad- kommas. Byte till ny och modern oljepanna ger ofta reduktioner på 15–av oljeförbrukningen. I byggnader med 6–20 lägenheter kan utbyte av en äldre överdimensionerad oljepanna minska olje- förbrukningen med så mycket som med en återbetalningstid på 3–. Konvertering till pelletseldning som baslast eller fjärr- värme ger normalt oljereduktioner på . Den marginella förbättring av verkningsgraden i äldre pannor som kan uppnås med en pannkontroll och efterföljande åtgärder kan dock sällan anses motiverad om det bästa alternativet ur såväl miljömässiga som ekonomiska aspekter är att konvertera till en helt annan uppvärmningskälla. Med ett kontrollsystem måste pannorna lokaliseras och registreras. Vi bedömer att en pannkontroll enligt alternativ (a) inte kan anses uppfylla direktivets intentioner i samma grad som en genomtänkt rådgivningsverksamhet i kombi- nation med energiskatter som grundläggande styrmedel. Således bör alternativ (b) väljas. 7.4.2Flerbostadshus och byggnader med lokaler Bedömning: Bedömning av pannanläggning med åtföljande rekommendationer om pannkontroll eller andra åtgärder bör för flerbostadshus och byggnader med lokaler ske i samband med att byggnaderna energideklareras. bör få i uppdrag och ges resurser för att i samarbete med och branschen genom det råd vi före- slår skall inrättas vid ta fram informations- och råd- givningsmaterial avseende pannor, pannkontroll, konverterings- alternativ och liknande. Huvuddelen av flerbostadshusen och byggnaderna med lokaler kommer att behöva energideklareras under det eller då reglerna om energideklarering har trätt i kraft. Eftersom uppvärm- ningskällan är en del av en energiinstallationer ser vi det som naturligt att pannanläggningen bedöms i samband med att en byggnad energideklareras. Det är dessutom kostnadseffektivt att göra den bedömningen i samband med energideklareringen. Bedömningen bör inte enbart omfatta oljepannor utan även andra panntyper. I samband med deklareringen bör pann- och värmesystemets egenskaper liksom dess energi- och effektbehov bedömas. Utgångspunkterna för denna bedömning bör vara att ge indata till byggnadens energiberäkning vad avser pann- systemets årsverkningsgrad, panncentralens spillvärmeeffekt och andel av denna som kan anses komma byggnadens upp- värmning till godo, att ge underlag för effektiviseringsåtgärder i panndriften, och att ge underlag för investeringsbeslut för konvertering till andra mer miljövänliga försörjningsalternativ. Vid bedömningen bör dokumentation ske av pann- och värmesy- stemets nuvarande egenskaper, energi- och effektbehov (efter panna), förutsättningarna för olika konverteringsalternativ (ut- rymmen, m.m.) och driftförutsättningar (intresse/attityd). Rådgiv- ningen skall direkt kunna ge ett ekonomiskt underlag för olika huvudalternativ (baserat på schablonvärden). Rådgivningen bör även omfatta råd om hur fastighetsägaren bör gå vidare, vilka garantier som skall kunna avkrävas vid en upphandling etc. Utifrån detta kan sedan fastighetsägaren gå vidare med en fördjupad råd- givning, en konsultinsats, eller direkt till återförsäl- jare/installatörsledet med vald inriktning. Det är först på denna nivå som detaljerad teknisk kompetens krävs. De områden som kompetensmässigt kommer att beröras vid ett sådant förfarande är övergripande kunskaper om bl.a. styr- och reglerutrustning för värmesystem, panndrift och distributionssystem, upprustning, injustering och utbyte av äldre oljepannor till optimerad oljepannedrift, konvertering till biobränsledrift eller byte till fastbränslepanna, Råd och anvisningar bör tas fram så att större fastighetsägares egen driftpersonal kan genomföra kontroller av anläggningarnas effektivi- tet. Bedömningen av pannanläggningen bör göras efter standardise- rade rutiner. Dessa uppgifter, liksom råd om vad som lämpligen bör åtgärdas, bör föras in i ett standardiserat formulär/protokoll. Bedömning och rådgivningsverksamhet avseende pannanlägg- ningar kräver starkt stöd i form av kunskapssammanställningar samt informations- och rådgivningsmaterial för att bli effektiv. Sär- skild utbildning kommer att krävas för de som skall bedöma stora pannanläggningar och anläggningar i komplexa byggnader. Vi anser att , tillsammans med och företrädare för branschen i det råd vi föreslår skall inrättas vid , bör få ansvar och ges resurser för att ta fram det underlag, informations- material och utbildningsinsatser som behövs. Arbetet bör bl.a. omfatta att sammanställa kunskapsunderlag för rådgivning om pann- system och byggnadernas värmeförsörjning, att utarbeta utbildningsunderlag och kravspecifikationer för rådgivarnas kompetens, att utveckla besiktningsprotokoll och beräkningshjälpmedel för pannrådgivning, och att ta fram informationsmaterial och expertsystem för olika marknadsområden. Vi bedömer det vara mycket angeläget att marknadens kunskap och engagemang på bästa sätt tas tillvara i det kommande arbetet. For- merna för hur rådgivningen när det gäller pann- och värmesystemet bäst kan samordnas med deklarationsarbetet i övrigt bör bli föremål för fortsatta diskussioner i det råd vi föreslår vid . Bedömning: Bedömning av uppvärmningsanläggningen och rådgivning om konvertering till andra energislag bör för småhus ske i samband med att byggnaden energideklareras. De allra flesta småhus omfattas inte av kravet på kontroll i artikel 8 eftersom brännareffekten i villapannor sällan överstiger 20 kW. Eftersom pannanläggningen i ett småhus, precis som i ett flerbo- stadshus, ingår som en naturlig del i byggnadens energisystem, anser vi emellertid att en översiktlig bedömning bör ske i samband med att en sådan byggnad energideklareras. Vid bedömningen bör det ske en dokumentation av pann- och värmesystemets egen- skaper, pannans ålder och beteckning, bränsleförbrukning och tid- punkt för senast utförda pannservice. Vidare bör råd ges om kon- verteringsalternativ. Eftersom energideklarering av småhus i de allra flesta fall kom- mer att ske till följd av att byggnaden skall säljas, kommer deklara- tionen med rekommendationer om åtgärder att utgöra ett besluts- underlag för i första hand den nye ägaren. Konverteringar och pannbyten pågår som tidigare nämnts i betydande utsträckning i småhusbeståndet. Rådgivning riktad till dessa ägare sker bl.a. per telefon genom den nuvarande kommunala energirådgivningen. I vilken utsträckning den standardiserade råd- givning som kommer att ske i samband med föreslagen deklarering inför försäljning av småhus också kan göras tillgänglig för övriga småhusägare, t.ex. via Internetlösningar, bör studeras närmare. Bedömning: Sammanställningar ur det register för energidekla- rationer som vi föreslår kommer att utgöra ett viktigt underlag för återkommande rapporter till . Hur upp- följningen av uppnådda resultat skall läggas upp bör bli föremål för fortsatt utredningsarbete. Om en medlemsstat väljer rådgivningsalternativet, skall kontinuer- lig uppföljning ske huruvida alternativet ger samma resultat som alternativet med obligatorisk pannkontroll. Avrapportering skall ske till kommissionen . Eftersom direktivet avser pannor vars brännareffekt överstiger 20 kW, och således i praktiken utesluter småhusen, behövs i och för sig inte någon uppföljning för småhusen. Genom den bedöm- ning av en pannanläggning som kommer att ske i samband med att en byggnad energideklareras kommer dock uppgifter om anlägg- ningarna att samlas i det energideklarationsregister som vi har före- slagit i kapitel 5 och 6. Ur registret kommer det att vara möjligt att extrahera data för statistisk bearbetning och som underlag för rap- portering till kommissionen. Hur detta närmare skall gå till kan bedömas först när närmare kunskap har nåtts om registrets och databasens utformning och funktion. Frågan om hur uppföljningen skall gå till bör därför bli föremål för fortsatt utredningsarbete. Om det vid en sådan uppföljning visar sig att effekterna inte blir de för- väntade, dvs. en tillräcklig snabb ersättning av det äldre pannbe- ståndet och konvertering till andra energislag, bör direktivets alter- nativ (a) avseende en obligatorisk kontroll av pannanläggningar på nytt övervägas. Det föreslagna alternativet bör dock ges en rimlig verkanstid, förslagsvis . Motiven för en sådan relativt lång tidsrymd är att det tar tid dels att bygga upp en sådan verksamhet, dels innan effekterna med säkerhet kan påvisas. 8Kontroll av anläggningar för komfortkyla Förslag: Anläggningar för komfortkyla med en effekt om minst 12 kW skall regelbundet kontrolleras. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, registermyndigheten, skall få med- dela föreskrifter om sådan kontroll. Bedömning: Kontroll av anläggningar för komfortkyla bör samordnas med energideklarering av byggnader. Gällande krav på besiktningsintervaller för den obligatoriska ventilationskon- trollen bör anpassas så att byggnadsägare och ackrediterade kontrollorgan/certifierade kontrollanter enkelt kan samordna energideklarering med förekommande kontroller. Artikel 9 i direktivet avser inspektion av luftkonditioneringssystem (Inspection of air-conditioning systems). Här slås fast att inspek- tion regelbundet skall genomföras av luftkonditioneringssystem med en nominell1 kyleffekt större än 12 kW. Inspektionen skall omfatta en bedömning av luftkonditioneringens effektivitet samt dess dimensionering i förhållande till byggnadens kylbehov. Lämp- liga råd skall ges till användarna om möjliga förbättringar eller ut- byte av luftkonditioneringssystemet och om alternativa lösningar. Med luftkonditioneringssystem avses i direktivet en kombina- tion av alla de komponenter som krävs för att åstadkomma en form av luftbehandling som innebär att temperaturen regleras eller kan sänkas, eventuellt i kombination med reglering av ventilationen, fuktigheten eller luftens renhet. 1 Nominell kyleffekt bestäms i enlighet med Europastandard EN 14511-2 (), standard rating conditions. Kontroll av anläggningar för komfortkyla Artikel 9 avser således system som används för att klimatisera byggnader. Denna typ av kyla benämns lämpligen komfortkyla, eftersom dess främsta uppgift är att tillse att ställda komfortkrav uppfylls. En annan typ av kyla, som skall skiljas från komfortkyla, benämns lämpligen processkyla. I dessa applikationer produceras kyla för ett annat ändamål än att skapa komfort åt de som vistas i byggnaden. Exempel är frysrum eller kylrum. Normalt sker dess- utom kylproduktionen till andra temperaturnivåer än vad som gäller för komfortkyla. Det kan finnas anledning att även se över produktion, distribution och användning av processkyla, men det faller inte inom ramen för det aktuella direktivet. Direktivet fokuserar således på anläggningar med komfortkyla. Anläggningar där komfortkyla och processkyla produceras i samma aggregat omfattas av direktivet, om den del som används för kom- fortkyla är större än 12 kW. Kyla för komfortändamål kan produceras, distribueras och tillfö- ras byggnader på olika sätt. Det finns därför anledning att närmare utreda vad som bör räknas in under de luftkonditioneringssystem som skall omfattas av direktivet. Särskilt gäller detta olika typer av system för komfortkyla, som utnyttjar s.k. frikyla. Det är lämpligt att utgå från det bakomliggande syftet med direktivet och artikel 9, när t.ex. frikylasystem skall bedömas. Här nämns i direktivet det snabbt ökande antalet luft- konditioneringssystem i medlemsländerna i södra och de därmed sammanhängande effekttopparna . Slutsatsen är att direktivtexten avser anläggningar för komfortkyla som drivs med elektricitet, dvs. anläggningar med konventionell kompressor- kyla. Anläggningar för komfortkyla, där kyla inte kommer från kompressordrivna kylaggregat, faller därmed inte in under kravet på regelbundna besiktningar. Det kan exemplifieras bl.a. med fri- kyla från vattendrag, där metoden innebär en eftersträvansvärd ut- veckling av konventionella kylsystem. På samma sätt är alternativa metoder som använder uteluft i syfte att skapa komfortkyla, där konventionella kylmaskiner annars skulle ha behövt användas, undantagna från kravet på regelbundna kontroller. När det gäller fjärrkylsystem är kylproduktionen inte bunden till byggnaden. Kylan produceras centralt av annan part för leverans till flera byggnader, vilket i sig är ett argument för att de inte faller inom direktivets krav. I fjärrkylsystem finns olika sätt att pro- ducera kyla. Exempel finns på användning av den kalla sidan i befintliga värmepumpar främst avsedda för värmeproduktion, Kontroll av anläggningar för komfortkyla användning av kallt vatten från sjö eller hav och användning av absorptionskylmaskiner. Dessa exempel på ersätter traditionellt producerad kyla med kompressorkylmaskiner. De kan således ses som utvecklade alternativ till traditionella kylmaskiner, dvs. en ut- veckling i den riktning som direktivet söker främja och faller även av den anledningen utanför direktivets krav på regelbundna kon- troller. Besiktning av luftkonditioneringssystem skall, enligt direktivet, omfatta alla komponenter som krävs för att åstadkomma önskad temperatur. Häri innefattas således hela kedjan av komponenter från kylmaskin via distribution fram till avlämnande i den tempere- rade zonen eller rummet. I denna kedja finns möjlighet till gräns- dragning i systemet mellan de delar som återfinns i direkt anslut- ning till kylmaskinen och som innehåller köldmedium och övriga delar av systemet. I figur 8.1 visas detta principiellt för ett system med luftburen kyla. Samma resonemang är giltigt även för system med vattenburen kyla. Figur 8.1 Principiell uppdelning av de luftkonditioneringssystem som skall omfattas av regelbunden inspektion, exemplifierad med luftburen komfortkyla Kontroll av anläggningar för komfortkyla Den del i figuren som benämns DEL 1 är den del av luftkonditioneringssystemet som innehåller köldmedium, dvs. kylmaskin och köldmediekretsar. Övriga delar benämns DEL 2. Vad gäller regelbundna kontroller av luftbehandlingssystem DEL 1, finns krav enligt kungörelse (SNFS 1992:16) med föreskrifter om kyl- och värme- pumpanläggningar innehållande vissa köldmedier (Köldmediekun- görelsen) att samtliga kylaggregat med en fyllning av eller mer av vissa köldmedier eller blandningar av dessa, skall genomgå en årlig kontroll utförd av ett ackrediterat kontrollorgan. Kontrollen enligt köldmediekungörelsen omfattar i huvudsak läck- agekontroll för köldmedium, kontroll av drift- och skötselinstruk- tioner och kontroll av vibrationer. Enligt direktivet skall kontrollen omfatta komfortkylsystem med en nominell kyleffekt överstigande 12 kW. Den årliga kon- trollen enligt köldmediekungörelsen omfattar inte alla aggregat med nominell kyleffekt överstigande 12 kW. De aggregat som faller utanför köldmediekungörelsen är sådana med annat köldmedium än de som omfattas (t.ex. ammoniak och propan) och de med mindre fyllning än . Luftkonditioneringssystem berörs även av kravet på obligatorisk ventilationskontroll (OVK), som infördes genom förord- ningen (1991:1273) om funktionskontroll av ventilationssystem. Vid en OVK kontrolleras att funktionen och egenskaperna hos ventilationssystemet i huvudsak stämmer överens med de före- skrifter som gällde när systemet togs i bruk. Syftet är att säkerställa ett tillfredsställande inomhusklimat i byggnader. Kontroll skall utföras vid nybyggnad, större ombyggnader och därefter i inter- som är beroende av byggnadstyp. Det är byggnadens ägare som skall se till att funktionskontrollen utförs. Kontrollen skall utföras av en person som är godkänd/certifierad OVK-kontrollant eller godkänd av i den kommun där kontrollen sker. har genom föreskrifter fastställt kraven på OVK- kontrollanter. Beroende av kunskapsnivån har kontrollanterna olika behörighet för att kontrollera olika system. Kontroll av anläggningar för komfortkyla I direktivets artikel 9 anges att regelbundna kontroller skall omfatta dels en bedömning av luftkonditioneringssystemets effektivitet, dels luftkonditioneringssystemets storlek (the sizing2) i förhållande till byggnadens behov. Lämpliga råd skall ges om möjligheter till förbättring eller utbyte och om alternativa lösningar. Bedömningen av luftkonditioneringssystemets storlek i förhål- lande till byggnadens behov kräver relativt omfattande inspektio- ner. Att fastställa kylmaskinens storlek torde inte medföra några större problem, medan bedömningen av byggnadens behov är mer besvärlig. Vid en bedömning av byggnadens behov och råd om effektiviseringar, krävs en ingående kännedom om byggnadens energibalans – hur stort är det verkliga kylbehovet, vad är det som ger upphov till behovet och kan det begränsas? Bedömningen krä- ver en energigenomgång av byggnaden. Det kan dock slås fast att besiktningar för energideklarationer och besiktningar av anläggningar för komfortkyla, DEL 2, väsentli- gen kommer att överlappa varandra. Anläggningar för komfortkyla kan ses som en delmängd av byggnadens energisystem. Det är vår uppfattning att den största besparingspotentialen ligger i åtgärder inom DEL 2 och i åtgärder för att minska värmelasten. Vi anser därför att kontroll av luftkonditioneringsanläggningar bör ske i samband med att lokaler med dessa anläggningar deklareras, dvs. Vidare bör kraven när det gäller besikt- ningsintervaller för OVK anpassas så att byggnadsägare och ackre- diterade kontrollorgan/certifierade kontrollanter på ett enkelt sätt kan samordna energideklarering med förekommande kontrolltill- fällen. saknas ett heltäckande register över kylmaskins- installationer i landet.