sou · GSB337 · 2005-01-01 00:00:00 — 7 kap. 24 § första stycket, 9. föreskrifter om förbud till vid genteknisk verksamhet som skydd för djur- och växtarter med- regeringen meddelat med stöd av delade med stöd av 8 kap. 1 eller 13 kap. 9 eller 11 § och som regeringen särskilt föreskrivit skall 10. föreskrifter om förbud eller omfattas av denna straffbestäm- föreskrifter om särskilda villkor för att sätta ut djur- eller växt- 8. förbud mot dumpning eller 8 kap. 3 §, 15 kap. 31 §, eller 11. föreskrifter meddelade med 9. förbud mot fiske meddelade stöd av 8 kap. 4 § genom att ta med stöd av 28 kap. 13 §. sådan befattning med djur, växter, För försök till brott mot ägg, rom, bon eller produkter av första stycket 8 döms till ansvar djur eller växter som strider mot enligt 23 kap. . en sådan föreskrift eller mot ett Till ansvar enligt första eller villkor i beslut i enskilt fall, 12.föreskrifter eller beslut om ansvar kan utdömas enligt 1 §. förbud mot utsläpp av avlopps- vatten m.m. meddelade med stöd av 9 kap. 4 §, hetsmått vid miljöfarlig verksam- het meddelade med stöd av 9 kap. 14.inskränkningar, villkor eller anmälningsskyldighet föreskrivna beträffande miljöriskområde enligt 15.skyldighet att underhålla en vattenanläggning enligt 11 kap. 17§ första stycket eller 20 § första stycket eller 21 § första stycket, 16.förbud att påbörja en verk- samhet enligt 12 kap. 6 § tredje stycket, 17.förbud till skydd för natur- miljön enligt 12 kap. 6 § fjärde stycket, 18.särskilda föreskrifter om utredning och försiktighetsmått vid genteknisk verksamhet med- delade med stöd av 13 kap. 8 eller 19.förbud att sprida bekämp- ningsmedel från luftfartyg enligt 18 § andra stycket, 20. förbud att sprida bekämp- ningsmedel mot lövsly enligt 14 kap. 19 § första stycket, 21.föreskrifter som avser för- bränning, handel, överlåtelse eller införsel av bränslen meddelade med stöd av 14 kap. 21 §, 22.föreskrifter i fråga om hant- ering, införsel eller utförsel av kemiska produkter eller biotekniska organismer meddelade med stöd av 14 kap. 24 §, 23.förbud att hantera, föra in eller föra ut kemisk produkt eller bioteknisk organism enligt 14 kap. 25 §, eller förbränning av avfall enligt 15 kap. 31 §, 25.skyldighet att göra anmälan eller lämna uppgifter enligt Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 304/2003 av den 28 janu- ari 2003 om export och import av farliga kemikalier eller att lämna uppgifter enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 av om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen, 26.förbud eller skyldighet att lämna uppgifter enligt Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 2037/2000 av om ämnen som bryter ned ozon- skiktet, senast ändrad genom för- ordning (EG) nr 2039/2000, 27.bestämmelser om transport och därigenom transporterar avfall i strid mot rådets förordning (EEG) nr 259/93 av om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, senast ändrad genom kommissionens för- ordning (EG) 2557/2001, 28.bestämmelser i, eller villkor i beslut i enskilt fall som med- delats med stöd av, rådets förord- ning (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem, senast ändrad genom kom- missionens förordning (EG) nr 1497/2003, såvitt avser import till , export och reexport från , handel med arti- ficiellt förökade växter, transport och transitering eller köp, för- säljning och annan kommersiell åtgärd. För försök till brott mot första stycket 24 döms till ansvar enligt 23 kap. . Till ansvar enligt första eller andra stycket döms inte, om ansvar kan ådömas enligt 1 eller 2 §. Till böter eller fängelse i högst Till böter döms den som med döms den som med 1. skyldighet enligt artikel 6.3 1. föreskrifter om allmänhetens rådets förordning (EG) nr 338/97 uppträdande meddelade med stöd om skyddet av arter av vilda djur av 7 kap. 30 §, och växter genom kontroll av 2. föreskrifter om förbud mot handeln med dem, att i en ansökan djurhållning meddelade med stöd lämna uppgift om tidigare beslut av 9 kap. 11 §, 3. föreskrifter till skydd mot 2. föreskrifter eller beslut i olägenheter för människors hälsa enskilda fall om tomgångskörning stöd av 9 kap. stöd av 9 kap. 12 §, 4. skyldighet att göra anmälan 3. föreskrifter om spridning av enligt 11 kap. 15 § tredje stycket om arbeten som kan skada fisket, med stöd av 12 kap. 10 §, 4. föreskrifter meddelade av regeringen med stöd av 14 kap. med stöd av 12 kap. 8 §, 7 § genom att underlåta att göra 6. föreskrifter om begränsning en bedömning av kosmetiska och av djurantalet i ett jordbruk m.m. hygieniska produkters säkerhet för meddelade med stöd av 12 kap. 5. föreskrifter om innehållsför- 7. förbud eller föreskrifter om teckning och märkning av kosme- transport enligt 15 kap. 21 § gen- om att yrkesmässigt eller annars 3 Senaste lydelse 2003:518. i större omfattning samla in och forsla bort avfall, 8.föreskrifter om borttransport meddelade med stöd av 15 kap. 25 § första stycket 2, 9.nya eller ändrade villkor för vilthägn enligt 24 kap. 12 §, 28 kap. 13 §, förordning (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem, senast ändrad genom kom- missionens förordning (EG) nr 2476/2001, att i en ansökan eller annan handling lämna uppgift om förhållanden av betydelse för tillstånd eller tillsyn. Till ansvar enligt första stycket döms inte, om ansvar kan ådömas enligt 1 eller 2 §. stöd av 14 kap. 8 § 6.förbud enligt 15 kap. 21 § första stycket eller föreskrifter med- delade av regeringen med stöd av 15 kap. 21 § andra stycket, genom att yrkesmässigt eller annars i större omfattning samla in och forsla bort avfall, eller 7.föreskrifter meddelade av regeringen med stöd av 15 kap. 25 § första stycket 2 genom att lämna annat avfall än hushålls- avfall för borttransport till den som inte har tillstånd som krävs för sådan transport. Om gärning som avses i 3– Om gärning som avses i 1– 10 §§ är att anse som ringa, 3 §§, 4 a §, 5 § tredje stycket eller döms inte till ansvar. 7–9 §§ är att anse som ringa, döms inte till ansvar. är att anse som ringa om den framstår som obetydlig med hän- syn till det intresse som är avsett Till ansvar enligt detta kapitel döms inte om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i eller om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. 4 Senaste lydelse 2003:518. Om ett vitesföreläggande har överträtts, döms inte till ansvar enligt detta kapitel för en gärning som omfattas av föreläggandet. Om en gärning som avses i 4– Om en gärning som avses i 1– 10 §§ kan föranleda miljösank- 9 §§ kan föranleda miljösank- tionsavgift och inte kan antas för- tionsavgift och inte kan antas anleda annan påföljd än böter, föranleda annan påföljd än får åtal väckas av åklagare endast böter, får åtal väckas av åklagare om åtal är påkallat från allmän endast om åtal är påkallat från Djur, växter, produkter som utvunnits av djur eller växter, utbrutet material vid täktverk- samhet, kemiska produkter, bio- tekniska organismer eller varor innehållande kemiska produkter eller genetiskt modifierade organ- ismer eller produkter som inne- håller eller består av genetiskt modifierade organismer vilka har varit föremål för brott enligt 1– 4, 6, 8, 9 eller 10 § får förklaras förverkade, om det inte är uppen- bart oskäligt. Detsamma gäller värdet av egendomen eller ut- bytet av sådant brott. Fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som har använts eller medförts vid brott enligt 1–4, 8, 9 eller 10 § får förklaras för- verkade om det behövs för att förebygga brott eller annars finns särskilda skäl. I stället för hjälpmedlet kan dess värde helt eller delvis förklaras förverkat. Djur, växter, produkter som utvunnits av djur eller växter, utbrutet material vid täktverk- samhet, kemiska produkter, bio- tekniska organismer eller varor innehållande kemiska produkter eller genetiskt modifierade organ- ismer eller produkter som inne- håller eller består av genetiskt modifierade organismer vilka har varit föremål för brott enligt 1– 4a, 6, 8 eller 9 § får förklaras för- verkade, om det inte är uppen- bart oskäligt. Detsamma gäller värdet av egendomen eller ut- bytet av sådant brott. Fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som har använts eller medförts vid brott enligt 1–4a, 8 eller 9 § får förklaras för- verkade om det behövs för att förebygga brott eller annars finns särskilda skäl. I stället för hjälpmedlet kan dess värde helt eller delvis förklaras förverkat. 5 Senaste lydelse 2002:175. Den som begått brott enligt 8 § första stycket 24 döms vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig. Har brottet förövats i ekonomiska zon, får åtal väckas vid den tingsrätt vars domkrets är närmast den plats där brottet förövades. Om någon som ådragit sig ansvar enligt 1 eller 2 §, frivilligt avvärjt en sådan fara eller verkan som anges där innan avsevärd olägenhet har uppkommit, får dömas till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för gärn- ingen. Den som begått brott enligt 8 § första stycket 8 döms vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig. Har brottet förövats i ekonomiska zon, får åtal väckas vid den tingsrätt vars domkrets är närmast den plats där brottet förövades. Om någon som ådragit sig ansvar enligt 1 §, frivilligt av- värjt en sådan fara eller verkan som anges där innan avsevärd olägenhet har uppkommit, får dömas till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för gärn- ingen. En särskild avgift (miljösank- tionsavgift) skall betalas av en näringsidkare som vid bedrivan- det av näringsverksamhet 1. åsidosätter föreskrifter som har meddelats med stöd av denna balk, En särskild avgift (miljösank- tionsavgift) skall, i de fall reger- ingen föreskrivit om avgift enligt 2 §, betalas av den som 1. åsidosätter föreskrifter i denna balk eller föreskrifter som har meddelats med stöd av balken eller bestämmelser i förordningar inom denna balks tillämpnings- område, 2.påbörjar en verksamhet som är tillståndspliktig eller anmälnings- pliktig enligt denna balk eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av balken, utan att tillstånd har meddelats eller anmälan har gjorts, eller 3.åsidosätter tillstånd eller villkor som har meddelats med stöd av denna balk eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av balken. Detta gäller dock endast för inte tas ut om det finns särskilda regeringen har föreskrivit om av- skäl mot detta. gift enligt 2 §. ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oakt- dock inte tas ut om det är uppenbart oskäligt. Miljösanktionsavgiften skall tillfalla staten. Beslut om att ta ut miljösank- Beslut om att ta ut miljösank- tionsavgift skall delges verksam- tionsavgift skall delges den som enligt beslutet skall betala. att avgiften har beslutats eller den att beslutet om avgift delgivits som anges i beslutet. enligt 4 §. får i beslutet om miljösanktions- avgift besluta om för Beslut om miljösanktionsavgift får efter sista betalningsdagen verkställas såsom en dom som har vunnit laga kraft. 1.Denna lag träder i kraft . 2.För brott mot sådana liknande bestämmelser som avses i 29 kap. 4 a § första stycket eller villkor som har meddelats i samband med lagligförklaring, skall ej dömas till ansvar enligt 29 kap. 4 a §, om dessa bestämmelser eller villkor meddelats till och med . 1 Våra uppdrag och redovisningar Regeringen har givit i uppdrag att utvärdera tillämpningen av och lämna förslag till nödvändiga reformer. I vårt ursprungliga direktiv (bilaga 1) angavs att vi bland annat skulle ägna särskilt intresse åt följande frågor: tillämpningen av de allmänna hänsynsreglerna hos myndigheter och domstolar bestämmelserna om markanvändning i 3 och 4 kap. sanktionsreglerna, framför allt frågor om miljösanktionsavgifter och straff Vi har behandlat dessa frågor i tidigare delbetänkanden och då lämnat lägesrapporter och principförslag. I detta delbetänkande slutrapporterar vi uppdragen och lämnar förslag till lagändringar. I vårt ursprungliga direktiv fick vi också i uppdrag att närmare studera organisationen för tillståndsprövning. Uppdraget har senare preciserats i ett tilläggsdirektiv. Parallellt med detta delbetänkande lämnar vi därför också ett separat principbetänkande som behandlar organisationsfrågan, Alternativ för prövningsorganisation (SOU 2004:38). Ett motsvarande principbetänkande som gäller plan- och bygglagens prövningsorganisation lämnas av ; Kortare instanskedja och ökad samordning. Alternativ för plan- och bygglagens prövningsorganisation (SOU 2004:40). Genom tilläggsdirektiv kommer vi sedan att få besked om vårt fort- satta arbete med prövningsorganisationen. Förutom de uppdrag som vi fick i vårt ursprungsdirektiv och som framgår av bilaga 1, har vi senare fått tilläggsdirektiv i olika avseenden. Exempelvis har vi fått i uppdrag att undersöka om regler för omprövning av vattendomar borde ändras i syfte att minska riskerna för översvämningar och att lämna förslag till att genomföra delar av EG:s ramdirektiv för vatten i svensk lagstiftning (dir. 2001:25). Vi har också fått i uppdrag att undersöka möjligheterna att effektivisera Våra uppdrag och redovisningar miljöprövningen, dels genom ändringar i förfarandet vid prövningen dels genom ovan nämnda förändringar av prövningsorganisationen (dir. 2003:61). Samtliga direktiv finns i fulltext på vår hemsida med adressen . Uppdragen har successivt redovisats i följande delbetänkanden. Vissa lagtekniska frågor under utveckling. Ett principbetänkande Bestämmelser om miljökvalitet. Ramdirektivet för vatten En effektivare miljöprövning sanktionssystem och hänsynsregler Alternativ för prövningsorganisation SOU 2000:116 SOU 2002:50 SOU 2002:107 SOU 2003:124 SOU 2004:37 SOU 2004:38 Genom dessa anser vi oss ha slutbehandlat flera av våra uppdrag. De frågor som enligt våra nuvarande direktiv återstår och som vi kommer att behandla till vårt slutbetänkande gäller prövnings- organisationen och de förändringar av prövningsordningen som kan aktualiseras i samband med en eventuell ändring av organisa- tionen. I det sammanhanget kommer vi också att redovisa erfaren- heter av miljöorganisationernas talerätt när det gäller tillstånds- prövning och frågan om talerätt för och miljö- organisationer i tillsynsärenden. Vidare kommer vi att utreda systemet för prövnings- och tillsynsavgifter. Vi kommer också att fortsätta det utredningsarbete som påbörjats beträffande regel- systemet för miljökvalitetsnormer. I ett tidigare delbetänkande (SOU 2002:107) har vi lämnat vissa principförslag om förhållandet mellan prövningen av enskilda verksamheter och miljökvalitets- normer. Vi avser att arbeta vidare med denna fråga och även undersöka om det finns anledning till ytterligare förändringar i för att underlätta arbetet med miljökvalitetsnormer. Slutligen har vi från olika håll uppmärksammats på ett antal lagtekniska frågor av begränsad natur som vi också avser att behandla till slutbetänkandet. Vi bedömer att förslagen i detta delbetänkande inte är sådana att de aktualiserar några särskilda konsekvenser såvitt avser jämställd- het, integrationspolitiska mål, kommunalt självstyre, offentliga Våra uppdrag och redovisningar åtaganden, offentlig service i olika delar av landet eller den personliga integriteten. Betänkandets del A om sank- tionssystem är i sin helhet av betydelse när det gäller brottslighet och brottsförebyggande arbete eftersom förslagen innehåller straff- bestämmelser som avgränsar vad som skall vara kriminaliserat. I avsnitt 7.3 kommenteras särskilt vissa konsekvenser till följd av de förslagen. De förändringar vi föreslår beträffande hänsyns- regler i betänkandets del B utgör förtydliganden. Vissa konsekvenser av förslagen kommenteras i avsnitt 9.4. 2Utgångspunkter för översynen av sanktionssystemet –Det finns problem med regleringen kring straff och miljö- sanktionsavgifter. Sanktionssystemet bör därför arbetas om i grunden. Översynen bör inriktas på att sanktionssystemet skall vara tydligt och väl avgränsat, att straffbestämmelserna skall vara robusta och kunna gälla utan ändringar, att de centrala brotten mot miljön ses över i straffskärpande riktning, samt att beteenden som inte är straffvärda förs bort från det straffbara området. –Skyldigheten för tillsynsmyndigheten att anmäla misstanke om brott bör kvarstå. 2.1Sanktioner behövs på miljöområdet Det är inget självändamål att ha sanktioner.1 Sanktionerna på miljö- området är till för att miljöregleringen skall kunna få genomslag och för att utvecklingen i samhället och människors beteenden skall styras in i banor som är långsiktigt hållbara. Sanktionerna kopplar på så vis till det övergripande målet med , en hållbar utveckling (1 kap. 1 §). Miljörätten och miljöarbetet drivs visserligen inte framåt främst genom straff och sanktionsavgifter, men utan sanktioner riskerar regleringen att bli tandlös och ineffektiv. Att ett effektivt skydd för miljön förutsätter ett väl fungerande sanktionssystem följer även av överväganden och överenskommelser på internationell nivå. Många miljöproblem är gränsöverskridande och 1 I tidigare betänkande har vi redogjort för olika sanktioner på miljörättens område, se SOU 2002:50 s. 211 samt bilaga 12. Översynen i detta betänkande avser främst straff och miljösanktionsavgifter. Utgångspunkter för översynen av sanktionssystemet det är vårt gemensamma ansvar att komma till rätta med dem. Genom internationella överenskommelser förpliktas att införa och upprätthålla effektiva sanktioner – straffrättsliga såväl som andra sanktioner – i syfte att skydda miljön. Bäst fungerar bestämmelser om straff och andra repressiva åtgärder om de inte behöver tillämpas, om de genom sina latenta hot styr mot önskvärda och avhåller från skadliga och farliga beteenden eller förfaranden. För att bestämmelserna skall kunna ha denna effekt fordras att de är tydliga, förutsebara, proportionerliga och ändamålsenliga. Visar det sig t.ex. att hotet inte kan realiseras på grund av att en bestämmelse fått en utformning och avgränsning som inte varit avsedd, eller realiseras hotet med motsägelsefulla resultat genom stränga påföljder för mindre allvarliga överträdelser och lindriga reaktioner på allvarliga fall eller genom att lika fall inte bedöms lika, förlorar bestämmelserna verkan som latenta hot och risken är att de inte tas på allvar. 2.2Brister i regelverket och behovet av översyn Miljösanktionsavgifterna var en nyhet som kom med . I kommitténs uppdrag ingår att utvärdera detta nya sanktionssystem. Även för straffsystemets del har förändringar skett sedan miljö- balken infördes. Antalet anmälningar och ärenden avseende miljö- brottslighet har ökat kraftigt. Tillströmningen av ärenden är mer än tio gånger högre än åren före tillkomst.2 ikraftträdande, den obligatoriska anmälningsplikten avseende misstänkt brottslighet för tillsynsmyndigheterna samt en ökad fokusering på miljöbrottslighet med organisatoriska och resursmässiga förstärkningar hos polis- och åklagarmyndigheter får ses som förklaringar till detta. Den ökade fokuseringen på miljö- brottslighet leder i sin tur till att brister i regelverket upptäcks och till att behovet av tydlighet ökar. En generell och överordnad inriktning i översynen av sanktions- systemet har med nödvändighet kommit att bli att tydliggöra och avgränsa bestämmelserna och att se till att de uppfyller grund- läggande legalitetskrav. Kritik har i dessa avseenden framförts från olika håll, inte minst från rättstillämpare såsom tillsynsmyndig- 2 Bygger på underlag som inhämtats från Riksåklagaren (se vidare bilaga 2). Enligt den definition som används inom åklagarväsendet innefattar miljöbrottslighet, utöver miljöbalksbrott, även brott mot lagen om åtgärder mot förorening från fartyg samt vissa brott mot jaktlagen. De sist nämnda brottstyperna utgör dock endast en mindre andel i sammanhanget. Utgångspunkter för översynen av sanktionssystemet heter, polis och åklagare. Det är självklart viktigt från tillämpar- synpunkt att bestämmelserna uppfyller krav på tydlighet, men det helt avgörande är de tydlighetskrav som måste ställas för att den enskilde skall ha möjlighet att förutse vad som är straffbart eller på annat sätt sanktionerat. Bristen på tydlighet hänger nära samman med regelverkets omfång. och föreskrifterna meddelade med stöd av balken utgör en omfattande regelmassa; utöver balkens bestämmelser finns bestämmelser i nära 50 förordningar utfärdade av regeringen samt föreskrifter från ett tiotal centrala förvaltningsmyndigheter, 21 länsstyrelser och 290 kommuner. Den ständigt expanderande regelfloran påverkar även det straffbara området på ett sätt som det kan vara svårt att ha kontroll över. fick de centrala förvaltningsmyndigheterna i uppdrag att till regeringen redovisa de föreskrifter som de meddelat och som omfattades av straffsank- tion.3 Drygt 600 föreskrifter rapporterades in. En inte obetydlig del av dessa ansåg myndigheterna själva inte var nödvändiga att straff- sanktionera. Behovet att avgränsa och tydliggöra det straffbara området är stort. Straffbestämmelser skall emellertid inte bara vara tydliga och väl avgränsade till straffvärda överträdelser. De bör också kunna gälla utan ändringar . Vår översyn syftar också till att åstadkomma straffbestämmelser som är robusta och långsiktigt hållbara. Straffbestämmelserna skall inte behöva ändras så snart den bakomliggande regleringen ändras. Även om tydlighets- och avgränsningsaspekter varit av över- ordnad betydelse har översynen även haft andra inriktningar. Kritik har riktats mot att allvarliga överträdelser inte kan beivras i önsk- värd utsträckning. De centrala straffbestämmelserna har setts över i straffskärpande riktning, som beteenden som inte är straffvärda förts bort från det straffbara området. Systemet med miljösanktionsavgifter har kritiserats för att det uppfattats slå för hårt mot mindre allvarliga överträdelser dels på grund av att vissa belopp ansetts höga, dels genom att avgiften kombinerats med straffrättsliga påföljder. Till viss del har dessa problem kunnat avhjälpas genom att minimibeloppet för sanktions- avgift har sänkts och genom införandet av åtalsprövningsregeln.4 Det finns dock skäl att se över miljösanktionsavgiftssystemet ytter- ligare med sikte på att undvika dubbla sanktioner i form av straff 3Regeringens beslut , dnr M2002/2283/R. 4Ändringar införda genom SFS 2003:518. Utgångspunkter för översynen av sanktionssystemet En annan fråga kring miljösanktionsavgifterna som fordrar särskilda överväganden är vem som skall besluta och om hur systemet skall utformas för att uppfylla grundläggande rättssäker- hetskrav som ställs bland annat enligt . Vår översyn har i dessa delar avsett sanktionssystemet och reg- leringen avseende sanktioner. Det har inte varit möjligt för oss att göra någon djupgående översyn av de bakomliggande regleringarna på olika nivåer inom olika sakområden. Brister i den bakom- liggande regleringen kan därför medföra att straffvärda eller på annat sätt sanktionsvärda beteenden inte omfattas av sanktions- bestämmelserna. I avsnitt 7.2 redovisar vi vilka områden och frågor vi anser det finns anledning att utreda vidare. Den som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd har ansvaret för att regler till skydd för människors hälsa och miljön följs. Samhället måste dock bedriva en viss kontroll. Tyngd- punkten i samhällets system för miljökontroll ligger hos tillstånds- och tillsynsmyndigheter. Tillståndsmyndigheterna sätter gränser för och styr verksamhets- utövare genom tillstånd med villkor. Tillsynsmyndigheterna följer upp att verksamhetsutövare med tillstånd uppfyller sina förplikt- elser men utövar också tillsyn över verksamheter som inte är till- ståndspliktiga. En tillsynsmyndighet förfogar över en rad instrument i sitt arbete. Miljösanktionsavgift är ett sådant instrument. I flera avsnitt berörs samspelet mellan tillsynsreglerna, miljö- sanktionsavgifterna och de straffrättsliga reglerna.