sou · GSB3104 · 2005-01-01 00:00:00 — Att lära för hållbar utveckling Betänkande av för hållbar utveckling SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av för- valtningsavdelning. Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren kan beställas hos: Fax: 08–405 42 95 Telefon: 08–405 47 29 /propositioner/sou/pdf/remiss.pdf Till statsrådet och chefen för Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för , statsrådet , att tillkalla en kommitté med uppdrag att kartlägga och analysera hur utbildnings- system på alla nivåer arbetar för ekonomiskt, socialt och miljö- mässigt hållbar utveckling. För att inhämta underlag och i syfte att stimulera till ytterligare insatser inom området, skulle kommittén planera och genomföra ett internationellt seminarium om Utbildning för hållbar utveckling (U 2003:06). fastställdes direktiv för kommittén (dir. 2003:68, se bilaga 1). Genom beslut förordnades biträdande stats- sekreteraren som ledamot och ordförande i kommittén och de övriga ledamöterna docenten , general- direktören , avdelningschefen , skolrådet , kanslichefen , verkställande direktören , kanslichefen , professorn och ämnesrådet samt som expert departementssekreteraren . Genom beslut förordnades pedagogiskt ansvariga , universitetsadjunkten , avdelningsdirektören , projektledaren , miljösamordnaren , professorn och docenten samt ledamöterna att ingå i en referensgrupp – Göteborgsgruppen – till kommittén. förordnades informationschefen , informatören och miljösamordnaren samt ledamöterna att ingå i en referensgrupp – produkt- gruppen – till kommittén. Genom beslut förordnades ledamöterna att ingå in en referensgrupp – kartläggningsgruppen – till kommittén. Till statsrådet och chefen för förordnades rättssakkunnige som sak- kunnig i kommittén. utsågs till sekreterare i kommittén (fr.o.m. ) och undervisningsrådet utsågs till sekreterare i kommittén (fr.o.m. den l ). , miljösamordnaren och informationschefen har varit adjungerade i kommittén och har bistått kommittén som konsult. Kommittén arrangerade i den 4–ett inter- nationellt rådslag om utbildning för hållbar utveckling. Dokumen- tation om rådslaget redovisas i bilaga 3. för hållbar utveckling får härmed överlämna sitt betänkande Att lära för hållbar utveckling. Kommitténs uppdrag är därmed slutfört. Summary in English ........................................................... För en hållbar värld .................................................... Kommitténs uppdrag och betänkandets uppläggning ........... Vad är hållbar utveckling? Internationella initiativ för hållbar utveckling ....................... 1.5Utbildning för hållbar utveckling i de officiella politik för hållbar utveckling .................................... 1.6.1 Politik för global utveckling ........................................ 1.6.2 Strategi för hållbar utveckling...................................... 1.6.3 Internationell samverkan.............................................. Rådslaget i den 4–..................... 2.2.1 Reflect – Tänk till ......................................................... 2.2.2 Rethink – Tänk om....................................................... 2.2.3 Reform – Tänk nytt...................................................... Behov av en fortsatt dialog...................................................... Om lärande, utbildning och hållbar utveckling ............... 3.1.2 Utmärkande drag i lärande bland ungdomar och Förhållandet mellan lärande och utbildning ........................... Lärande, utbildning och hållbar utveckling ............................ Utbildning för hållbar utveckling i praktiken .................. 4.1Stödjer förskolan, skolan och vuxenutbildningen hållbar Vilka arbetsformer används? 4.1.2 Har utbildningen ett innehåll som främjar en 4.1.3 Vilka resultat leder utbildningen till? Sammanfattning och bedömningar .............................. Stödjer högskolan hållbar utveckling? Vilka arbetsformer används? 4.2.2 Har utbildningen ett innehåll som främjar en 4.2.3 Vilka resultat leder utbildningen till? Sammanfattning och bedömningar ............................ Stödjer folkbildningen en hållbar utveckling?...................... Vilka arbetsformer används? 4.3.2 Har folkbildningen ett innehåll som främjar 4.3.3 Vilka resultat leder utbildningen till? Sammanfattning och bedömningar ............................ Att styra mot hållbar utveckling.................................. Traditionsmönster och gensvar på styrning ......................... 5.3 Hur är styrsystemen utformade?.......................................... Hur styrs skolsektorn?............................................... Hur styrs högskolesektorn? Hur styrs folkbildningen?.......................................... 5.4Stödjer styrsystemen utbildning för hållbar utveckling? 5.4.2 Stödjer bestämmelserna för högskolesektorn utbildning för hållbar utveckling? 5.4.3 Stödjer bestämmelserna för folkbildningen hållbar utveckling?...................................................... 5.4.4 Resursfördelningssystem och kvalitetsarbete – ska vara ett föregångsland inom utbildning för Bedömningar och förslag....................................................... Dialog och nätverksbyggande.................................... 6.1.4 Bestämmelser till stöd för lärande för hållbar Organisering av förändringsprocesserna................... Bilaga 1 Kommittédirektiv.............................................................. Bilaga 2 Förslag till författningsändringar..................................... Bilaga 3 Dokumentation från rådslaget ......................................... Världen står inför stora utmaningar som angår alla människor och alla länder. Fattigdom, klimatförändringar, epidemier och krig är exempel på problem som står i vägen för en hållbar utveckling, globalt såväl som nationellt och lokalt. Problemen är komplexa och omfattar ekonomiska, sociala och miljömässiga faktorer. Lösningar förutsätter en helhetssyn, där åtgärder inom olika områden förstärker varandra och där alla människor tar ett ansvar. Utvecklingen i sam- hället och vetskapen om att dagens generation bär ansvaret för att kommande generationer i alla världens länder ska ha möjlighet att tillgodose sina behov ställer krav på omedelbara och kraftfulla åtgärder. Lärande är en förutsättning för att människor ska kunna möta de utmaningar som världen står inför. Vad människor lär sig och hur de omsätter det i handling är avgörande för om en hållbar utveckling ska bli möjlig. Vid om hållbar utveckling i förklarade statsminister att skulle vara värd för ett internationellt möte om utbildning för hållbar utveckling. tillsatte regeringen en kommitté för utbildning för hållbar utveckling med uppdrag att kartlägga och analysera hur utbild- ningssystem på alla nivåer arbetar för en utveckling som är ekono- miskt, socialt och miljömässigt hållbar.1 Som ett led i utrednings- arbetet ingick att genomföra ett internationellt möte om utbildning för hållbar utveckling. I uppdraget ingick även att redogöra för hur man kan verka för att sprida kunskap som stimulerar utbildnings- systemet att genomsyras av idéerna kring hållbar utveckling. 1 Kommittén har beteckningen U 2003:06. Uppdraget beskrivs i direktiven 2003:68. På många håll i dagens värld organiserar människor sina samhällen på sätt som skapar ekonomiska, sociala och miljömässiga problem. Medvetenheten om de existentiella hoten har ökat och lett till internationella ansträngningar för att gemensamt finna lösningar på utvecklingsfrågorna. Vissa framsteg har gjorts, men många problem är oförändrade eller har förvärrats. I kapitel 1 gör vi ett försök att förtydliga begreppet hållbar ut- veckling. Det blev allmänt känt genom arbetet inom Brundtland- kommissionen, som FN tillsatte . Brundt- landkommissionen definierade hållbar utveckling som en utveck- ling som tillfredsställer dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter att tillfredsställa sina behov. Begreppet tar sin utgångspunkt i en helhetssyn på människors och samhällens behov, förutsättningar och problem. Den bärande principen är att ekonomiska, sociala och miljömässiga förhållanden och processer är integrerade – de är varandras förutsättningar och stöd. Hållbar utveckling handlar om att värna givna resurser. Det håll- bara samhället är ett samhälle som genomsyras av demokratiska värderingar. Medborgarna känner delaktighet och möjlighet att på- verka samhällsutvecklingen och de har vilja och förmåga att ta an- svar för den. Samhället formas inom ramen för vad miljön och människors hälsa tål. Medborgarna har lika möjligheter oavsett kön, socioekonomisk och etnisk eller kulturell tillhörighet. Det handlar också om resurseffektivisering och om att långsiktigt för- valta och investera i mänskliga, sociala och fysiska resurser. har en rad internationella möten hållits där lösningar på utvecklingsfrågorna har diskuterats. I kapitlet redogör vi för fem milstolpar i det internationella arbetet för hållbar utveckling. Dessa är om den mänskliga miljön, om miljö och utveckling, i om miljö och utveckling, och millennieutvecklingsmål samt världstoppmötet i om hållbar utveckling. Med start vid har utbildningsfrågorna fått en allt större betydelse. Vetskapen om att människors lärande är en central förutsättning för hållbar utveckling har vuxit fram. har deltagit aktivt i det internationella arbetet på det här området och formulerat en sammanhållen politik för en rättvis och hållbar global utveckling och en nationell strategi för hållbar utveckling.2 Utbildning har en framskjuten roll i den nationella strategin och ingår som ett tema i den globala politikens huvud- drag: social utveckling och trygghet. Regeringen har även inrättat ett särskilt kansli i statsrådsberedningen med ansvar för att sam- ordna arbetet med hållbar utveckling i samtliga departement och vara pådrivande i det nationella och internationella arbetet. Internationellt rådslag om utbildning för hållbar utveckling I enlighet med kommitténs direktiv och statsminister initiativ vid världstoppmötet i om hållbar utveckling, arrangerade kommittén den 4–ett internationellt rådslag i om utbildning för hållbar ut- veckling. 350 deltagare från 75 länder i fem världsdelar medverkade. Rubriken för rådslaget var Learning to change our world: Inter- national consultation on education for sustainable development. Lär- domar från rådslaget beskrivs i kapitel 2. Rådslaget visade att utbildning för hållbar utveckling är ett mångtydigt begrepp. Under rådslaget identifierades ett antal hinder för utbildning för hållbar utveckling. Rådslaget fokuserades även på att diskutera strategier med syfte att komma förbi hindren. Ett an- tal uppslag, på lokal, nationell, regional och global nivå genererades. Deltagarna visade en stark vilja att driva lärande för hållbar utveck- ling vidare. Rådslaget kan ses som ett steg i en process som går ut på att genom en bred internationell dialog mejsla ut vilken roll som lärande och utbildning kan spela när samhällen ska omorienteras mot en hållbar utveckling. Det är framför allt som den globala dialogen om utbildning för hållbar utveckling har vuxit fram och det finns tecken på att en gemensam förståelse är på väg. En viktig slutsats är att det finns stora behov av att fortsätta dialogen på lokal, regional, nationell och global nivå. Aktörer inom och utanför utbildningsområdet behöver till- sammans söka en gemensam förståelse av utbildningens roll för hållbar utveckling. 2 Regeringens skrivelse 2003/04:129. Karaktärsdrag för utbildning för hållbar utveckling Utbildning för hållbar utveckling bör syfta till att de lärande erövrar förmåga och vilja att verka för hållbar utveckling lokalt och globalt. Vi konstaterar att det ställer krav på vad utbildningen behandlar och hur den utformas. Vi menar att innehållet, den så kallade vad- frågan i utbildning för hållbar utveckling, måste ta sin utgångs- punkt i såväl lokala som globala sammanhang och processer och i sambanden dem emellan. Den internationella dialogen har särskilt framhållit några globala nyckelområden som bör vara centrala innehåll i utbildning för hållbar utveckling. Det handlar till exempel om fred och säkerhet, mänskliga rättigheter, jämställdhet, kulturell mångfald och interkulturell förståelse, hälsa, naturresurser (bland annat vatten, energi, jordbruk och biologisk mångfald), klimat- förändringar och fattigdomsbekämpning. I kapitel 3 identifierar vi några karaktärsdrag som behöver känne- teckna utbildning för hållbar utveckling. Många och mångsidiga belysningar av ekonomiska, sociala och miljömässiga förhållanden och förlopp behandlas integrerat med stöd av ämnesövergripande arbetssätt. Målkonflikter och synergier mellan olika intressen och behov klarläggs. Innehållet spänner över lång sikt från dåtid till framtid och från det globala till det lokala. Demokratiska arbetssätt används så att de lärande har inflytande över utbildningens form och innehåll. Lärandet är verklighetsbaserat med nära och täta kontakter med natur och samhälle. Lärandet inriktas mot problemlösning, stimulerar till kritiskt tänkande och handlingsberedskap. Utbildningens process och produkt är båda viktiga. Utbildning för hållbar utveckling i praktiken Kapitel 4 innehåller en beskrivning och bedömning av innehåll, arbetsformer och resultat i utbildningen ur perspektivet hållbar ut- veckling. Sammanställningen bygger till största delen på tillgänglig kunskap som bildats genom tidigare undersökningar. Val av inne- håll i utbildningar ur perspektivet hållbar utveckling har inte stude- rats på nationell nivå i någon större utsträckning. underlaget för att beskriva arbetsformer och resultat är starkare än underlaget för att beskriva innehållet i utbildningen. Därför ligger tyngdpunkten i kapitlet mer på arbetsformer och resultat än på innehåll. Förskolan, skolan och vuxenutbildningen Den samlade bedömningen av förskolan, skolan och vuxenutbild- ningen visar att det förekommer en stor mångfald av arbetsformer och att variationen mellan olika verksamheter är stor. Undersök- ningar visar att det finns utrymme för att i större utsträckning tillämpa de arbetsformer som vi har lyft fram som centrala i utbild- ning för hållbar utveckling, det vill säga arbetsformer som känne- tecknas av en hög elevaktivitet och demokratiska förhållningssätt. Det verklighetsbaserade lärande som utbildning för hållbar ut- veckling kräver förefaller bristfälligt. Kontakterna med närsamhället är fåtaliga och glesa. Många svenska skolor har upparbetat inter- nationella kontakter. Det internationella arbetet är dock i stor ut- sträckning beroende av eldsjälar. Det sker i stor utsträckning inom EU och och i mindre utsträckning med utvecklingsländer. Det framkommer även att det finns utrymme för att i större ut- sträckning tillämpa ämnesövergripande samarbeten. Ämnesöver- gripande arbetssätt verkar vara vanligast i förskolan och i grund- skolans . I senare år och i gymnasieskolan förekommer ämnesövergripande samarbete mer sällan. Viktiga steg mot utbildning för hållbar utveckling har tagits genom att många verksamheter har börjat fokusera på miljöfrågor. Dock konstaterar vi att den integrering av ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensioner som vi finner nödvändig ännu inte har slagit igenom på bred front. Lärare uttrycker osäkerhet inför hur perspektivet hållbar utveckling ska konkretiseras i pedagogisk verksamhet/ undervisning och efterfrågar fortbildning. Undersökningar tyder på att ungdomar har goda kunskaper om det demokratiska systemet och om samhällets värdegrund, men det finns brister i tillämpningen av värdegrunden. Helhetstänkande och kritiskt tänkande bedöms i undersökningar vara svagt utvecklade förmågor bland de unga. Genomgången i kapitlet visar att unga i är mer intresserade av att delta i politiska val än unga i jämförbara länder. Dock är benägenheten att engagera sig för sam- hällsförändringar mindre bland unga än bland vuxna. även tecken på att intresset för politik avtar bland de unga. Det kan dock handla om en misstro mot traditionella former av engage- mang eftersom många unga uppger att de är intresserade av utvecklingsfrågor och miljöfrågor. Svenska ungdomar verkar vara mer tolerant inställda till homo- sexuella och invandrare än vad ungdomar i de flesta andra länder är. Dessutom är de unga mer toleranta än de vuxna. Kränkningar före- kommer både mellan elever och mellan vuxna och elever, även om flertalet lärare och elever uttrycker att de trivs och känner sig trygga i den dagliga verksamheten. I de undersökningar som redovisas i kapitlet framstår flickor som mer motiverade och bättre förberedda att bidra till hållbar ut- veckling än pojkar. Flickor uttrycker större vilja att påverka sin ut- bildning, har bättre kunskaper om demokrati och mänskliga rättig- heter, större förmåga att tänka i helheter, är mer toleranta och de kränker andra i mindre utsträckning. När det gäller högskolan och utbildning för hållbar utveckling visar framställningen i kapitlet att det vid universitet och högskolor förekommer en mer eller mindre omfattande verksamhet som utgör en god grund för att utveckla arbetet med hållbar utveckling. Utifrån det arbete som lagts ned av lärosätena fordras det enligt vår bedömning ett omfattande utvecklingsarbete. Vi kan konstatera att många av de arbetsformer som förekom- mer inom högskolan väl uppfyller de karaktärsdrag som vi formule- rat för utbildning för hållbar utveckling. Dock kan sägas att ut- rymme finns för att öka studenters och doktoranders möjlighet till inflytande över sin utbildning. Högskolans kontakter med närsamhället är omfattande, men omvärldskontakterna skulle behöva integreras mer i utbildningen. Universitet och högskolor har i allmänhet uppbyggda inter- nationella kontakter. En begränsning är att dessa kontakter i stor utsträckning riktar sig till länder inom den västerländska kultur- sfären. Arbetet med hållbar utveckling utgår oftast från miljödimensio- nen. Där har många viktiga steg tagits. Högskolans arbete inriktas i stor utsträckning mot direkt miljöpåverkan, medan den indirekta påverkan som sker genom utbildning inte uppmärksammas lika Det finns även svårigheter med att utveckla de ämnesöver- gripande arbetssätt som utbildning för hållbar utveckling kräver. Resultaten av utbildningen pekar på att studier ofta leder till all- mänbildning och reflektion över de egna värderingarna. Dock upp- ger många studenter och doktorander att utbildningen inte i någon större utsträckning lett till ökad vilja att engagera sig i samhälls- utvecklingen. Folkbildningen har starka traditioner av att använda demokratiska arbetsformer. Idealen stämmer väl överens med de karaktärsdrag som vi har formulerat för utbildning för hållbar utveckling. Den höga graden av frivillighet och den låga graden av yttre krav verkar ge goda förutsättningar för att utveckla demokratiska arbetsformer. Även om de högt ställda ambitionerna i styrdokument och policy- förklaringar verkar svåra att uppfylla kan vi konstatera att folkbild- ningen tycks kännetecknas av en hög grad av inflytande från de lärande och att demokratiska arbetsformer tycks vara vanligt före- kommande. Folkbildningen har av tradition haft en hög aktivitet i kontak- terna med närsamhället. Ofta har folkhögskolor och studieförbund tagit vara på deltagarnas engagemang och haft en mäklarroll mellan medborgare och myndigheter. tycks emellertid kon- takterna ha avtagit. Det gäller framför allt aktiviteten inom . Det finns även tecken på att kontakterna med närsamhället har ändrat karaktär. fungerade folkbildningen som ett sätt att kanalisera kollektiva processer som syftade till samhällsför- ändringar. verkar folkbildningen mer fungera som ett sätt för individer att förverkliga olika livsprojekt. Folkhögskolor och studieförbund har många internationella kontakter. Vanligast är kontakter med nordiska och baltiska länder, , , , och . Folkbildningen har gott om kurser som behandlar områden med relevans för hållbar utveckling. har linjer och kurser som enbart fokuserar på miljöfrågor fått ge vika till förmån för mer tvärvetenskapliga kurser som integrerar ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter. Det finns mycket som tyder på att folkbildningens stora be- tydelse för deltagarna består i att medverka till en ökad självkänsla Effekter avseende de lärandes vilja och för- måga att agera för en hållbar utveckling är svårare att påvisa. De lärande verkar heller inte söka sig till folkbildningen för att ut- veckla demokratisk handlingskompetens. Att styra mot hållbar utveckling I kapitel 5 koncentreras framställningen på politisk styrning. Vi redovisar vår bedömning av om styrsystemen för skolsektorn, hög- skolesektorn och folkbildningen främjar utbildning för hållbar ut- veckling. Framställningen visar att styrsystemen inom utbildningsområdet i vissa avseenden ger ett gott stöd för utbildning för hållbar ut- veckling, men i andra avseenden ger den inte tillräckligt tydliga sig- naler. Bestämmelserna inom utbildningsområdet ger i de flesta fall ett potentiellt stort friutrymme för de verksamma och de lärande inom de olika utbildningsformerna att vara delaktiga i val av inne- håll och arbetsformer. De delar av bestämmelserna som kan beskrivas som värdegrunden lyfter fram värden som är centrala för hållbar utveckling, till exempel demokrati, jämställdhet, respekt för andra människor och respekt för naturen.3 Inom högskolesektorn och folkbildningen lyfts begreppet hållbar utveckling inte fram i några bestämmelser. När hållbar utveckling behandlas i måldokument för skolsektorn är det oftast utifrån den miljömässiga dimensionen. Den nödvändiga integreringen av ekonomiska, sociala och miljö- mässiga dimensioner saknas. De många målnivåerna och mål- trängseln skapar problem när det gäller tolkning och prioritering och torde vara en av förklaringarna till att styrkraften i dokument som läroplaner och kursplaner ofta är rätt svag. Resursfördelningssystemen inom utbildningsområdet är kompli- cerade. Vi konstaterar att det är väsentligt att inrikta ytterligare studier mot vilka förutsättningar de ger för utbildning för hållbar utveckling. Särskilt intressant är att reda ut hur kvalitetsarbete kan kopplas tydligare till resursfördelning och vilka kombinationer av kvalitativa och kvantitativa kriterier som bäst stödjer utbildning för hållbar utveckling. 3 Formuleringen om respekt för naturen finns emellertid endast i skollagen. Kommitténs bedömningar och förslag Kommittén lämnar följande bedömningar och förslag. Dialogen mellan aktörer inom och utanför utbildningsområdet om utbildning för hållbar utveckling behöver utvecklas och fördjupas. Det informella och icke-formella lärandets betydelse för hållbar utveckling bör ytterligare belysas i utredningar. Instruktionerna till myndigheter inom utbildningsområdet bör ändras så att de genom sin verksamhet ska främja utbildning för hållbar utveckling. Offentliga forskningsfinansiärer bör få i uppdrag att ytterligare stödja gränsöverskridande forskning särskilt om hållbar ut- veckling och om utbildning för hållbar utveckling. Grundutbildning och fortbildning av de pedagogiskt verk- samma inom utbildningsområdet bör inriktas mot att förstärka kunskapen om hållbar utveckling och om hur utbildning kan främja hållbar utveckling. Skollagen (1985:1100) ändras så att det framgår att utbild- ningen ska främja en socialt, ekonomiskt och miljömässigt hållbar utveckling. Därmed menas en utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en god miljö och hälsa, ekonomisk och social välfärd och rättvisa. Högskolelagen (1992:1434) ändras så att det framgår att verk- samheten ska främja en socialt, ekonomiskt och miljömässigt hållbar utveckling.