sou · GSB368d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Se vidare avsnittet om hemsjukvård. har successivt omfördelats från hjälptagare med be- gränsade behov till dem som behöver alltmer omfattande hjälp. Tabell 3 visar att andelen personer som får hjälp har minskat . Vård och omsorg - faktabakgrund Procentuell fördelning av antal hjälptimmar per person som får hemtjänst Källa: , Socialtjänststatistiken. Ökade insatser från närstående har inom ramen för Äldreuppdraget 1997 2000 bl.a. låtit genomföra ett antal studier om utveckling. Studierna bygger på stickprov eller är geografiskt begränsade – någon heltäckande bild av vad som hänt inom är svår att få. I en rikstäckande enkätstudie genomförd har 1466 svensktalande personer i ordinärt boende intervjuats om sin situation.104 En motsvarande studie gjordes vilket ger möjligheter till jämförelser. Jämfört med studien är det en större andel som uppger att de har hjälp. Ökningen avser insatser från närstående, från till medan andelen som får hemtjänst av kommunen har minskat något, från . Hjälpen från närstående har ökat särskilt för matinköp och städning. Ökade förväntningar på närståendes medverkan i vården och omsorgen En nationell granskning105 av inkomstprövning i samband med biståndsbedömning visar att det är mycket ovanligt att landets för- valtningar av äldre- och handikappomsorg frågar efter den en- skildes inkomst när de prövar rätten till bistånd. En prövning av in- komsten har minskat i omfattning i jämförelse med en tidigare studie . Däremot har andelen förvaltningar, som prövat om anhöriga och närstående i stället kan utföra insatserna, fördubblats Bo hemma på äldre da´r. Ekonomisk prövning av rätten till äldre- och handikappomsorg. Vård och omsorg - faktabakgrund Flertalet förvaltningar, mot mindre än hälften , prövar om insatserna kan göras av maka/make/sammanboende inom hushållet. Ungefär var fjärde förvaltning utreder dessutom om anhöriga eller närstående utom hushållet kan utföra insatsen. Undersökningen visar på en ökad restriktivitet när det gäller möjligheterna att få hjälp med basala insatser som städning och inköp från det offentliga. I har vårdtyngden inom äldreomsorgen studerats vid sex tillfällen –2002106 107 Vårdtyngden har, inom det man i studien kallar hemvård, ökat kontinuerligt fram . hade vårdtyngden ökat inom hem- vården enligt den skala som använts. mätning visar dock på att vårdtyngden inom hemvården minskat betydligt i förhållande . Upprepade studier behövs för att bedöma om minskningen beror på ett faktiskt trendbrott. Effekter av förändrade inriktning I en studie har effekterna av att äldre personer med mindre hjälpbehov trängts ut från den offentliga äldreomsorgen analyse- rats. Fyra kommuner som koncentrerat sina insatser till personer med stora hjälpbehov har jämförts med fyra kommuner som har en traditionell fördelning av hemtjänsten.108 I de s.k. omstrukture- ringskommunerna har andelen personer som får insatser en till minskat från till 20–medan andelen som låg på 40–i referenskommunerna inte förändrades. Referenskommunerna har genomgående en högre täckningsgrad dvs. relativt fler av den äldre befolkningen får insatser av . 106Socialstyrelsen 2000:2 .Vårdtyngd inom äldreomsorgen. Äldre som flyttar till service och vård. Uppföljning av situationen i . Äldreomsorg utan service – en framgångsrik strategi? Vård och omsorg - faktabakgrund Även om vissa restriktioner har gjorts i serviceutbudet som t.ex. att upphöra med snöröjning, gräsklippning och inköp i en av kommunerna är inte en sådan utbudsförändring den främsta förklaringen till det man kallar undanträngning av servicebrukare. Slutsatsen är att minskningen av servicen i omstrukturerings- kommunerna åstadkommits främst genom skärpta riktlinjer vid biståndsbedömningen och begränsning av efterfrågan genom höjda taxor. Vård och omsorg - faktabakgrund Genom Ädelreformen fick kommunerna ett utvidgat ansvar för långvarig vård av äldre och funktionshindrade. De sjukhem och vårdinrättningar som kommunerna övertog fick jämte ålderdoms- hem och serviceboende beteckningen särskilda boendeformer för service och omvårdnad inom . I kommunernas ansvar för de särskilda boendeformerna ingår sociala, medicinska och rehabiliterande insatser. Landstingen har ansvar för läkarinsatser. Ett viktigt motiv för reformen var att den enskilde inte skulle behöva flytta mellan olika boendeformer i livet, dvs. från den egna bostaden till ålderdomshem och därifrån till sjukhem eller långvården, när de medicinska behoven ökade i omfattning. Före Ädelreformen var flyttningar mellan olika vård- och boendeformer vanliga och personer med huvudsakligen behov av socialt stöd kunde vistas på långvårdsavdelningar och sjukhem . En avsikt med reformen var också att personer som behövde så omfattande dagligt stöd att det var svårt att tillgodose hjälpbe- hoven i bostaden skulle kunna välja att flytta till ett särskilt boende och där kunna bo kvar till livets slut. Det finns emellertid små möjligheter, för en person som inte har omfattande vårdbehov, att själv välja att flytta till ett särskilt boende endast av skäl att den egna bostaden inte fungerar så bra. Den som får ett biståndsbeslut om en särskild boendeform har omfattande behov av tillsyn dygnet runt och hjälp med personlig omvårdnad. Den som flyttar dit har avvecklat sin tidigare ordinära bostad och betalar hyra för det särskilda boendet och svarar där för sina egna levnadsomkostnader. Den enskilde ska kunna bo kvar där och få kvalificerad vård livet ut. Antalet personer i särskilda boendeformer bodde totalt 121 000 personer perma- nent i särskilt boende. Av dem var 5 400 . De flesta har hög ålder, var . En majoritet, 69 pro- cent var kvinnor. Antalet personer som bodde i särskilda boenden har minskat med 3 200 , . Se tabell 4. Vård och omsorg - faktabakgrund Antal permanent boende i särskilda boendeformer fördelade efter kön och ålder samt procentandel i respektive åldersgrupp Källor: 2003, Statistik Socialtjänst 2003:3, 2003:4 Förändring av antal boende skedde en viss utbyggnad av de särskilda boendeformerna som resulterade i ett ökat antal boende, 121 000 1993 jämfört med 130 1995. Under den senare delen av och har antalet boende minskat. Antalet yngre pensionärer som bodde i särskilda boendeformer, minskade med 9 000 och antalet med 3 000 . Se tabell som visar både permanent och tillfälligt boende under de jämförda åren för att få jämförbara siffror. Andelen av den äldre i befolkningen som bor eller vistas i sär- skilda boendeformer har minskat under hela den jämförda perio- den, särskilt gäller detta personer , för vilka andelen minskat från år . Det är så- ledes avsevärt färre i förhållande till antalet personer i ålders- gruppen som bor i särskilda boendeformer än vad som gällde . Se tabell 5. Vård och omsorg - faktabakgrund Antal personer i åldrarna som permanent eller tillfälligt bodde i särskilda boendeformer 1985–2002 samt procent- andel av befolkningen i åldersgruppen Källor: , . Anmärkning: Summa ålderdomshem, och långtidssjukvård . En snabb avveckling av särskilda boendeformer En rapport109 från och visar att 7 400 platser i särskilda boendeformer har avvecklats – 2003, och att 7 300 platser planeras bli avvecklade – 2005. planeras en nybyggnation av drygt 2 100 platser och 4 900 gamla platser planeras bli ombyggda vilket också bidrar till en viss minskning av antalet platser. Sammantaget beräknas antalet platser i särskilda boendeformer minska med 13 500 –2005. De regionala skillnaderna är stora med högst avvecklingstakt i län, där kommunerna –2003 avvecklade av de befintliga platserna i de särskilda boende- formerna. Efter följer , och där man avvecklade . De vanligaste orsakerna till att platser avvecklas har enligt kom- munerna varit att bostäderna inte har ansetts fullvärdiga samt att 109 och 2003. Varför kan inte behovet av särskilda boendeformer tillgodoses? Vård och omsorg - faktabakgrund efterfrågan på särskilda boendeformer har minskat. Den fortsatta planerade avvecklingen anges ske av samma anledning men även på grund av ekonomiska skäl som gör att man strävar att lösa behoven av vård och omsorg på ett mindre kostnadskrävande sätt än genom särskilt boende. Angeläget att följa utvecklingen anser att det finns skäl att varna för en alltför snabb och ibland oplanerad avveckling av särskilda boendeformer för äldre. Avvecklingen kan medföra sämre kvalitet i vården och om- sorgen och otrygghet för de äldre samt att ännu större krav ställs på de närstående. Antalet beslut om särskild boendeform, som inte har verkställts, har åter ökat efter en minskning . finner det därför angeläget att noga följa utvecklingen framöver, liksom effekterna av att kommunerna tillämpar allt mer strikta krav för beslut om särskilt boende. Behov av samordnade insatser I rapporten presenteras en lång rad förslag till statliga åtgärder för att förbättra förutsättningarna för kommunerna att lösa behoven av vård och omsorg i ordinärt boende samt tillhandahålla ett adekvat utbud av särskilda boendeformer. Förslagen handlar om att kom- muner och landsting måste kompensera minskningen av särskilda boendeformer genom samordnade satsningar på att utveckla , hemsjukvården och stödet till de närstående. När det gäller yngre personer med funktionshinder behövs ett tillräckligt och individuellt anpassat boendestöd och möjligheter till personlig assistans, samt i förekommande fall ett anpassat stöd till när- stående. Vistelsetider vid särskilda boendeformer Kommunerna har genom en mer restriktiv hjälptilldelning strävat efter att i första hand hjälpa dem som har de största vård- och omsorgsbehoven. Detta har skett som omvårdnaden av personer med omfattande behov av vård och omsorg har flyttat ut Vård och omsorg - faktabakgrund från sjukhusen till såväl ordinärt som särskilt boende. Ett exempel härpå är att relativt fler människor avlider i sitt hem eller i en särskild boendeform än före Ädelreformen. Ett annat exempel är att vården av personer med demenssjukdomar har blivit den största omsorgsuppgiften för kommunerna efter reformen. De allt kortare vårdtiderna på sjukhus gör också att personer ofta har ett kvar- varande stort behov av vård och rehabilitering efter utskrivningen. Vårdtyngden inom och inom de särskilda boende- formerna har därmed ökat. Möjligheterna att ge omfattande sjukvårdsinsatser i det ordinära boendet har medfört att flyttningen till en särskild boendeform har kunnat skjutas upp. Enligt kartläggning år 2001110 hade de äldre också mer omfattande vårdbehov än tidigare vid inflyttningen till en särskild boendeform och vistelsetiderna vid dessa har avsevärt förkortats. Mer än hälften av alla boende vistades än vid de särskilda boendeformerna och drygt en femtedel eller 25 000 personer vistades än . kartläggning omfattade av de särskilda boendeformerna och av samtliga personer som bodde i dem. De boendes vistelsetider fördelar sig på följande sätt, tabell 6: Vistelsetider i det särskilda boendet Mer än 5 år Källa: : Vad är ett särskilt boende för äldre? En kartläggning 2001. Vårdbehoven inom de särskilda boendeformerna kartläggning innehåller också skattningar av fysisk och psykisk funktionsförmåga hos de boende. I genomsnitt klarade av de boende måltider, toalettbesök och förflyttningar Vad är särskilt boende för äldre? En kartläggning 2001. Vård och omsorg - faktabakgrund inomhus själva utan hjälp och bedömdes ha en kognitiv förmåga som gjorde dem oberoende av stöd, tabell 7. De boendes fysiska och psykiska funktionsförmåga i det särskilda boendet , andel i % Källa: : Vad är ett särskilt boende för äldre? En kartläggning 2001. I Sundsvallstudierna111 poängsätts funktionsförmågan i en viktad s.k. Y-skala, där förmågan att själv klara av- och påklädning, måltider, toalettbesök ingår. Dessutom bedöms rörelseförmåga och psykisk status samt medicinering. Dessa studier följer utvecklingen i –2002. Vårdtyngden ökade enligt den använda skalan i de särskilda boendeformerna i genomsnitt . Vårdtyngden är högst i det man kallar gruppboende, sjukhem och demensavdelning, högre än i det som betecknas som . Mätningen av vårdtyngden i år 2002112 tyder på ett trendbrott eftersom vårdtyngden detta år var betydligt lägre än under tidigare års mätningar. Trendbrottet kan enligt Socialstyr- elsen inte förklaras av t.ex. förändrade metoder för bedömning av vårdtyngden. Vid jämförelser framgår tydligt att det även har förekommit avvikelser från den långsiktiga trenden mot en ökad vårdtyngd. Ytterligare upprepade studier skulle behövas för att med säkerhet kunna bedöma om ett faktiskt trendbrott föreligger. Komplementära studier skulle behövas för att t.ex. belysa i vilken utsträckning den ökade användningen av korttidsplatser har bidragit till resultatet. I har också genomförts en serie flyttningsstudier där orsakerna till varför en person flyttat till institution eller en särskild boendeform har kartlagts. Vårdtyngd inom äldreomsorgen. Äldre som flyttar till service och vård. Uppföljning av situationen i . Vård och omsorg - faktabakgrund studien för flyttningar gjordes år 1999.113 Den visade att mycket få flyttningar till särskilda boendeformer kunde ha förhindrats eller skjutits upp. De personer som hade flyttat hade gjort det på grund av att den egna bostaden inte längre var ett realistiskt alternativ för att tillgodose vårdbehoven. Kommunens och primärvårdens in- satser var omfattande, med hjälp inklusive kväll och natt, före flyttningarna. De som flyttar till särskilda boende- former i gör det på grund av nedsatt hälsa eller hastigt försämrad hälsa som gjort situationen ohållbar i den egna bostaden. Enligt den metod som använts gjordes också en be- dömning av om de äldre bor inom rätt eller fel boendeform. Andelen felboende bedömdes vara jämfört . Sam- tidigt anger de äldre själva och deras närstående i mindre ut- sträckning än projektteamet och personalen att boendeformen är fel. Majoriteten har någon form av demenssjukdom Regeringen tillsatte en arbetsgrupp med uppgift att sam- manställa kunskaper om situationen för personer med demens- sjukdomar och deras närstående samt identifiera utvecklingsom- råden där åtgärder behöver vidtagas. Gruppen genomförde en enkätundersökning riktad till samtliga kommuner och landsting i för att ta reda på i vilken mån man erbjuder insatser som är specifikt riktade till personer med demenssjuk- domar. Arbetsgruppen fann att antalet särskilda boendeplatser som enbar är avsedda för personer med demenssjukdom varierar kraftigt mellan kommunerna. Det finns några kommuner som inte har särskilda boendeformer specifikt inriktade för demenssjuka och det finns kommuner som har differentierat sina boendeformer så att de flesta personer med en demenssjukdom kan erbjudas plats i särskilt anpassade gruppboenden eller demensenheter. Äldres flyttningar till service och vård. Vård och omsorg - faktabakgrund En liten andel bor i en särskilt anpassad boendeform Enkäten visade att totalt bor 23 500 personer i särskilda boende- former som är särskilt anpassade för personer med demens- sjukdomar. Det gäller av alla som bor i särskilt boende. En stor del av dem bor i mindre gruppboenden. Även inom övriga former av särskilt boende dominerar antalet personer med demens- sjukdomar. Enligt skattningar som gjorts av Socialstyrelsen114 har av de boende på sjukhemsnivån en demens- sjukdom eller en kognitiv störning och i övriga särskilda boende- former är andelen personer med demenssjukdom . Således bor det en stor andel av personer med demenssjukdom i särskilda boendeformer som inte är anpassade till de behov som personer med demenssjukdom har. Regeringens arbetsgrupp konstaterar i sin slutrapport115 att för dem som utvecklar en demenssjukdom sent i livet och redan bor i en särskild boendeform är den bästa lösningen att få bo kvar i sin invanda miljö under förutsättning att denna person inte blir särbe- handlad av sina medboende. Gruppen framhåller också vikten av att personalen har den kunskap om demens som behövs för att ge ett gott bemötande och en god vård även om boendemiljön och om- sorgen inte primärt är utformad för personer med demenssjukdom. Nyinflyttning till ett särskilt anpassat boende för personer med demenssjukdom förordas. Den fysiska miljöns utformning är särskilt viktig för att personer med en demenssjukdom ska kunna orientera sig, känna sig trygga och ha meningsfulla aktiviteter i samvaro med andra. Sedan kommunerna tog över ansvaret för de särskilda boende- formerna har standarden höjts avsevärt. I en studie år 1998116 av sjukhemmen visar att den fysiska miljön har för- bättrats. Mer än hälften av de enheter som kommunerna tog över från landstingen hade då byggts om för att öka antalet enkelrum, På väg mot en god demensvård. Samhällets insatser för personer med demens- sjukdomar och deras anhöriga.. 116Socialstyrelsen 1998: 13. Äldreomsorg utan service – en framgångsrik strategi? Vård och omsorg - faktabakgrund hygienutrymmen, kök och utrymmen för gemensam samvaro. av enheterna var helt nyinrättade. Före Ädelreformen var det många personer som saknade eget rum och då framförallt på enheter för somatisk långtidssjukvård och på sjukhemmen. har majoriteten av de boende ett eget rum. uppgick antalet personer som vistades permanent eller tillfälligt inom de särskilda boendeformerna totalt 124 000. Av dessa var det 7 900 som delade bostad med make/maka eller sambo. Drygt 6 000 delade flerbäddsrum med annan än make/maka/- sambo.117 I en lägesrapport118 bedömer att det finns en obalans i utbudet ställt mot behov och önskemål om särskilt boende. I vissa kommuner måste man ordna fler platser, i andra handlar det om att förändra beståndet till att innehålla fler platser som kan erbjuda omsorg dygnet runt. Vidare måste andra kom- muner se över möjligheterna att bygga ut insatserna i hemmet. Här kan det vara väsentligt att utveckla korttidsplatsernas roll och funktion. I rapporten pekar på brister i kvaliteten t.ex. beträffande vården vid livets slut och utarmningen av det sociala innehållet. betonar även vikten av att kom- munerna i samverkan med landstingen säkrar tillgången till kvalifi- cerad medicinsk vård och att det sociala innehållet utvecklas. Svårt att följa utvecklingen av särskilda boendeformer fann i sin kartläggning av särskilda boendeformer att lokalt används fortfarande en lång rad traditionella benäm- ningar på dessa såsom gruppboende, , sjukhem, ålder- domshem och äldreboende. Omkring hälften av alla särskilda boendeformer utgörs av komplexa anläggningar där verksamheten är uppdelad i fysiskt åtskilda enheter avsedda för olika grupper av äldre såsom personer med demenssjukdom eller svårt somatiskt sjuka personer. En stor del av de särskilda boendeformerna kan således inte längre entydigt definieras enligt den traditionella Äldre- vård och omsorg , officiella statistik. Vård och omsorg om äldre. Vård och omsorg - faktabakgrund Enligt Socialstyrelsen119 är det därför inte möjligt att mer ingående följa utvecklingen inom de särskilda boendeformerna. Statistiken innehåller inte några underkategorier till begreppet särskilda boendeformer som gör det möjligt att skilja mellan olika former av särskilt boende. Den officiella statistiken ger inte några möjligheter att följa förändringar i kvalitet, vårdtyngd, bemanning, verksamhetsinriktning eller behovsbedömning. Nationell handlingsplan för äldrepolitiken. Vård och omsorg - faktabakgrund Korttidsvård och korttidsboende används ofta synonymt och vård- formen har expanderat kraftigt . De allt kortare vårdtiderna på akutsjukhus och kommunernas betalningsansvar för utskrivningsklara patienter har bidragit till behovet av platser för vård . Korttidsplatser och dagverksamheter är individuellt beslutade stöd enligt socialtjänstlagen. Det är angeläget at kommunerna in- rättar korttidsplatser och dagverksamheter för att möjliggöra en trygg och säker hemvård och att landstingen medverkar med läkare från primärvården och med specialistsjukvård. Samverkan mellan kommuner och landsting om korttidsplatser och dagverksamheter är väsentlig. Kommunerna fick genom Ädelreformen bl.a. ansvar för sjukhem med resurser för rehabilitering och möjligheter att kunna erbjuda avlösning för anhörigvårdare samt göra det möjligt för den enskilde att kunna vårdas både hemma och i ett särskilt boende s.k. växel- vård. Skälet till detta var enligt föredragande statsråd (prop. 1990/91:14, s. 54) att kommunerna borde förfoga över samtliga resurser för långvarig vård och resurser för kortvarigt stöd. Stödet syftar till att den enskilde ska kunna bo kvar i den ordinära bo- staden trots omfattande vårdbehov. Korttidsboende och dagverk- samheter skulle vara en resurs för att öka kommunernas flexibilitet. Begreppet korttidsvård saknar helt stöd i lagstiftningen medan korttidsboende nämns i förarbeten till socialtjänstlagen. Enligt dessa beskrivs korttidsboende som en del av de särskilda boende- formerna vilket innebär att kommunerna har ansvar för hälso- och sjukvårdsinsatserna. Stödformen korttidsboende finns dock inte närmare beskriven vare sig i hälso- och sjukvårdslagen eller i social- tjänstlagen. Korttidsboendet ses dock vanligen inte som en insats enligt hälso- och sjukvårdslagen utan biviljas som ett bistånd enligt socialtjänstlagen. Detta har skapat oklarheter när det gäller hur långt kommunernas ansvar sträcker sig för bl.a. rehabiliterande insatser. Vård och omsorg - faktabakgrund Korttidsboende – ett missvisande begrepp I betänkandet av boende- och avgiftsutredningen (SOU 1999:33) föreslogs att korttidboendet regleras för sig dvs. undantas från samlingsbegreppet särskild boendeform i avsikt att se det som en tillfällig insats. Utredningen om vård i livets slutskede (SOU 2001:6) stödde detta förslag med motiveringen att begreppet korttidsboende är missvisande då de enskilda oftast har kvar sina egna bostäder. Personer med bostadstillägg (BTPL) för pensio- närer kan inte erhålla detta för två bostäder. Eftersom korttidsboendet är ett komplement till det egna boendet är det att betrakta som ett vårdboende för tillfällig vård och/eller avlösning. Utredningen betonade att denna typ av vård- form måste vara tillgänglig dygnet runt varför vägen dit via biståndsbedömning utgör ett hinder. En förutsättning för en god palliativ vård är dock att erbjuder erforderliga läkar- resurser. Utredningen om vård i livets slutskede ansåg att så kallade stöd- eller trygghetsplatser inom ramen för korttidsboende fyller en viktig funktion för människor som vårdas i hemmet när patient- ens eller de närståendes situation sviktar. Korttidsplats används här som begrepp Vi har genomgående i utredningen valt att använda begreppet kort- tidsplats som beteckning för det som ofta kallas korttids- boende eller korttidsvård inom den kommunala vården och om- sorgen. Korttidsplatser används för personer som tillfälligt behöver mer omfattande sociala, medicinska och rehabiliterande insatser än vad som kan tillgodoses i bostaden. Bristande kunskap om omfattning, innehåll och kvalitet Enligt en undersökning av Socialstyrelsen120 är kunskapen om vård begränsad. Det saknas tillförlitliga data när det gäller antal korttidsplatser och hur de fungerar. Utbudet av korttidsplatser skiljer sig stort mellan landets kommuner. erhöll 9 100 personer i landet vård vid korttidsplatser, vilket är en ökning med sedan föregående år. Särskilt boende för äldre . Vård och omsorg - faktabakgrund finns ingen statistik över antalet korttidsplatser. Att få grepp om omfattningen av korttidsplatser är svårt eftersom man ofta an- vänder lediga permanenta platser inom särskilda boendeformer för tillfällig vård. En vistelse på en korttidsplats kan avse t.ex. tid för återhämtning och rehabilitering efter sjukhusvistelse, när rehabilitering i hemmet inte är möjlig, och som tygghetsplats vid tillfälliga försämringar i hälsotillståndet t.ex. vid vård i livets slutskede i det ordinära bo- endet. Vistelsen kan också ha en social orsak för att avlösa en när- stående som vårdar en person med t.ex. en demenssjukdom.