sou · GSB343d2 · 2005-01-01 00:00:00 — sou 2004 43 d2 , Docent i Arbetsvetenskap vid , . Hon forskar om moderna organisationsteorier ur ett genusperspektiv. För när- varande bedriver hon forskning om genus, lärande och organisa- tionsförändringar i så väl offentlig sektor som industriföretag. , Professor i socialförsäkring, Sektionen för personskadeprevention, , . Leder ett tvärvetenskapligt forskarprogram om sjukfrånvaro, där ett traditionellt socialmedicinskt perspektiv kompletteras med ett genusperspektiv och ett salutogent perspek- tiv , FD i nationalekonomi. Forskare vid National- ekonomiska institutionen, . Forsknings- intressen är främst ekonomisk utveckling och makroekonomiska konsekvenser av kvinnors och mäns ekonomiska val. , FD i nordiska språk. Forskarassistent vid och nordiska språk vid . I sitt pågående forskningsprojekt rum för dagen tre kvinnors dagboksskrivande i övre under tidigt 1900- tal undersöker hon frågor som berör vardagligt skrivande och genus. , Pol. dr. i nationalekonomi. Hennes forskning berör lönebildning, karriärrörlighet, socialför- säkringar och löneförmåner. , FD, forskare vid , . Hennes forskning handlar bl.a. om kön och klass på arbetsmarknaden och hur anställda men också jämställdheten påverkas av organisatoriska förändringar. , Professor i sociologi vid , . Hans forskning rör främst social skiktning, bl.a. frågor om social snedrekrytering till högre studier och social rörlighet, samt frågor om familj och välfärd. , FD i sociologi. Forskare vid (), . Hans forskning rör främst olika aspekter av arbetsdelning efter kön på arbetsmark- naden och inom familjen. , FD i nationalekonomi. Ekonom vid med ansvar bl.a. för utbildnings- och forskningspolitiska frågor. Hon är också knuten till . Hennes forskningsområden är karriär- rörlighet samt studier av arbetsställens och arbetskraftens rörlighet. , Professor i och Director of Work and at (). Hon har också varit EU:s huvudsamordnare för expertgruppen Gender and employment in EU. , Professor i pedagogik vid , gästprofessor vid och även jubileums- professor vid . Forskningsintresset rör kunskapsbildning i formella undervisningssammanhang med sär- skilt fokus på lärande i matematik i skola och högskola. Med könssegregering förhåller det sig precis som med samhälls- klasser: den finns i alla samhällen men varierar ifråga om form och följder (1998). Den verkar vara inbäddad i traditionella och omoderna strukturer men återkommer ändå i nya institutioner, yrken och generationer (Reskin & 1990). Segregeringens förmåga att förnya sig och dyka upp i nya skepnader gör det svårare att ange tydliga politiska åtgärder för att komma till rätta med den; det är lättare att peka på strategier som kan reducera segregeringens inverkan på arbete och livsutsikter än att minska förekomsten av segregeringen som sådan (Rubery & Fagan 1995a; Grimshaw & Rubery 1997). Att mäta framsteg ifråga om jämställdhet med mått på segregering går inte, eftersom de nya segregeringsformerna kan vara både bättre och sämre för kvinnor generellt eller för speciella grupper av kvinnor (Blackburn et al ). Dessutom förutsätter ett jämställt samhälle inte nödvändigtvis likhet; jämställdhet kan också innebära individers rätt att vara olika i sitt arbete och i sina livsval. Mindre uppenbart är det att man kan gå olika men jämlika vägar utan att för den skull uppnå större jämställdhet mätt som likhet. Om inte kvinnor först blir jämställda med män på arbetsmark- naden, så är det svårt att uppnå en jämlik värdering av kvinnors arbete och kvinnors val när dessa skiljer sig från mäns. Trots att den liberala dagordningen för lika villkor gärna antar att också målet är likhet, kan det ändå bli nödvändigt att aktivt föra fram denna kortsiktiga agenda i syfte att öka chanserna att förverkliga ett mer långsiktigt program för grundläggande förändring (Cock- burn 1989; Rees 1998). Engagemanget mot könssegregering beror på att den varit ett viktigt element i den process som har försatt kvinnor i en ekonomiskt och socialt underordnad position och tillförsäkrat män en mer skyddad och privilegierad roll (1986). En fara är att avskaffandet av segregering kanske inte leder till att kvinnorna får dela denna skyddade ställning med männen, utan istället till att förmånerna reduceras eller tas bort för både män och kvinnor på arbetsmarknaden. Ytterligare ett problem är att poli- tiska åtgärder mot könssegregeringen och dess följder måste vara anpassade till det specifika sättet att organisera arbete och syssel- sättning; förändras det måste också de verktyg som krävs för att påverka sysselsättningsprogram och åtgärder förändras. Politiker och regeringar tänker fortfarande i termer av de åtgärdsprogram som genomförs av stora och byråkratiskt organiserade arbetsgivare (1997). I den mån denna typ av organisation är på tillbaka- gång eller håller på att förändras internt och externt, kan det finnas behov att omvärdera också de politiska verktygen. Denna artikel bygger på källor av olika typ: teoretiska analyser och empiriska sekundärkällor om könssegregering främst i den anglosaxiska litteraturen; empiriska studier av könssegregering i EU:s medlemsstater;1 samt huvudsakligen empiriska undersök- ningar och eget teoretiskt arbete kring könssegregering i samband med förändrade organisationsformer och arbetets omvandling (Marchington et al kommande). Artikeln är upplagd på följande sätt. I första avsnittet undersöker vi centrala skillnader mellan länder i EU vad gäller könssegre- geringens nivå och form, främst för att ta reda på hur dess om- fattning och mönster i skiljer sig från EU-länder med andra modeller för organisering av arbete och sysselsättning. Vi beskriver också i korthet problem med att mäta segregering, som har att göra med att det handlar om skilda segregeringsformer och om olika orsaker till höga värden på segregeringsindex. Det andra avsnittet tar upp frågan om arbetets förändring och dess följder i form av minskad eller ökad segregering och upp- komsten av nya segregeringsmönster. Här fokuserar vi särskilt på samspelet mellan tre utvecklingstendenser, vilka tagna var för sig i princip kan förväntas reducera segregeringen. Den första är den byråkratiska organisationsformens sammanbrott och utvecklingen av nya, mer flexibla organisationsformer. Detta skulle i princip kunna erbjuda en möjlighet att bryta sig loss från de traditionella normer och värderingar som är inbäddade i den klassiska byråkratin och som förknippas med främst manligt heltidsarbete. Den andra utvecklingstendensen är att kvinnor i allt större utsträckning skaffar sig högre utbildning, vilket kan förväntas leda till större förändringar ifråga om fördelningen av kvinnor (och män) i syssel- sättningsstrukturen. Men som den kvinnliga arbets- kraftens karakteristika förändras, gäller det även strukturerna på efterfrågesidan, förändringar som delvis kan gynna kvinnor. Den tredje utvecklingstendensen gäller den vikande efterfrågan på tek- niska kunskaper till förmån för mjukare kompetenser, som till exempel kommunikationsförmåga och social kompetens, områden där kvinnor kan förväntas ha en komparativ fördel. Alla tre ut- vecklingstendenserna kan i princip förväntas innebära nya möjlig- heter till minskad könssegregering; var och en av dem skulle kunna bryta ner existerande mönster. Frågan är emellertid om det inte är lika sannolikt att nya former av segregering kommer att dyka upp istället. Det tredje avsnittet belyser den andra sidan av arbets- och syssel- sättningsmönstrens utformning, det vill säga förändringar ifråga om levnadssätt, hushållstyp och arbetsutbudets mönster. Här undersöker vi vilken inverkan dessa förändringar har på inte- grations- och segregeringsmönster dels i samband med arbetsgivar- initierade och statligt initierade lösningar på problem som rör förhållandet mellan arbete och familj, dels i samband med indi- viduella mäns och kvinnors val. I de två sista avsnitten tas dessa frågor upp i ett samlat reso- nemang om hur framtiden ter sig när det gäller segregering och jämlikhet ifråga om levnadsutsikter mellan kvinnor och män. Avsnitt fyra handlar om de krafter som kan främja desegregering och resegregering: förändringsskapande krafter och förändrings- motstånd. Segregering kan uppstå som en icke avsedd konsekvens av förändring, om till exempel en arbetsgivare försöker minska det skydd eller de privilegier som är förknippade med vissa arbets- uppgifter (exempelvis inom banksektorn) eller om kvinnors större benägenhet att skaffa sig högre utbildning innebär att de tränger ut män från kurser med begränsad antagning (till exempel i medicin). Vi tar också upp problem med motstånd mot desegregering från olika aktörer arbetsgivare, fackföreningar, staten, män och kvinnor på arbetsplatsen och i familjen. Avsnitt fem diskuterar de medel som kan komma till användning antingen för att åstad- komma segregering eller för att minska dess inflytande på levnads- utsikterna. Vi gör detta i ljuset av de pågående och framtida förändringar i organisationsmönster och arbetsliv som kanske kommer att kräva nya redskap och nya angreppssätt. 1Sociala variationer i könssegregeringens former och följder Könssegregering tycks förekomma överallt, men dess nivå, former och följder varierar mellan olika samhällen och över tiden. Kunskap om dessa variationer kan göra det lättare att se den synbarligen höga graden av könssegregering i exempelvis den svenska arbets- marknadsmodellen i sitt sammanhang. Det finns en mycket om- fattande litteratur om det lämpligaste sättet att mäta segregering och om valet av bästa index (Blackburn et al , 2000, 2001, 2002; 1979, 1993; 1993; Siltanen et al ; Tzannatos, Z 1990; Watts 1990, 1992). Av utrymmesskäl är det omöjligt att här behandla denna litteratur; vi kommer för det mesta att använda olikhetsindex som vårt mått i de sammanhang där ett enkelt mått är lämpligt eller illustrativt. De svårigheter att ana- lysera, mäta och jämföra segregering som vi belyser nedan kastar dock i de flesta fall tvivel över nyttan med enkla indexmått. Det visar att det finns behov av ett bredare spektrum av mått som bättre mäter eller belyser förändringsprocesser på arbetsmarknaden och som identifierar förändringens riktning hos olika grupper av kvinnor och män (Rubery & Fagan 1995a; Rubery et al ). En anledning till variationer och rum är kvinnors olika grad av integrering på arbetsmarknaden. Indexmått på segregering speglar i realiteten den totala kvinnliga sysselsättningsandelen men säger ingenting om det kanske mer fundamentala problemet, att segregeringsindex bara mäter segregering inom lönearbete och inte visar segregeringen inom alla typer av arbete. Där kvinnor i ringa utsträckning lönearbetar kan den uppmätta segregeringen vara mindre helt enkelt därför att de arbetsuppgifter kvinnor utför som obetalt arbete inte är inkluderade i måtten. Här finns en parallell till diskussionen om kvinnors klassposition: när kvinnor inte är aktiva blir de antingen osynliga i statistik över den sociala struk- turen eller så klassificeras de via sin partners yrke. Förs omsorgsarbetet i den oavlönade hushållsekonomin över till marknaden eller löneekonomin, kan kvinnor fortsätta utföra större delen av omsorgsuppgifterna, men dessa är nu inkluderade i segre- geringsmåttet. Sådana faktorer kan delvis förklara att segregerings- nivån tenderar att öka i samma utsträckning som kvinnorna kom- mer ut på arbetsmarknaden (se figur 1). En annan faktor kan vara att högre kvinnlig sysselsättningsgrad i praktiken, allt annat lika, tenderar att sänka de kvinnliga arbetarnas genomsnittliga utbild- ningsnivå. Den stora skillnaden mellan olika länder, beträffande andelen sysselsatta kvinnor, gäller nämligen de lågutbildade grupperna (se tabell 1). Viss empri (se tabell 2) talar för att segregeringsnivån bland dem med högre utbildning är lägre än för dem med lägre utbildning. Relationen mellan segregeringsindex och kvinnors syssel- sättningsandel (2000) Linjär (ID index 2000) Källa: Rubery et al baserade på ELFS data. Kvinnors (i åldern 25 ) sysselsättningsintensitet och skillnad mellan män och kvinnor med avseende på utbildningsnivå Könsskillnad = procentuell skillnad mellan sysselsättningsandelen för män och för kvinnor. Källa: : Tabell 2.2, s. 74. Könsskillnad i sysselsättning med avseende på ålder, föräldraskap och utbildning (Relativa olikhetsindex *) *) Kvoten mellan olikhetsindex (OI) för de två grupper som indikeras nedan multiplicerad med 100. Ett relativt index större än 100 indikerar större könssegregering ifråga om sysselsättning för gruppen i täljaren än för gruppen i nämnaren. Olikhetsindex har beräknats för populationen löne- anställda baserat på 26 tämligen breda yrkeskategorier i ISCO-88 (militär personal undantagen). **) Ålder: kvoten mellan OI för åldersgruppen och OI för åldersgruppen . Föräldraskap: kvoten mellan OI för anställda med barn och OI för anställda utan barn. Utbildning: kvoten mellan OI för anställda med högst gymnasieutbildning och OI för anställda med en post- gymnasial utbildning. Källa: Employment Outlook 2002:91. En annan faktor som kan inverka på segregeringsnivån mätt med segregeringsindex är den speciella typ av ekonomisk och social utveckling som präglar ett visst samhälle. Exempelvis kan segrege- ringsnivån variera beroende på om tjänster utförs inom en offentlig eller en privat servicesektor, eftersom system för yrkesklassifice- ring ger utslag för olika sektorer såväl som för olika arbetsupp- gifter. Äger dessutom den privata tjänsteproduktionen rum inom ramen för stora organisationer med hjälp av direktanställda löne- arbetare, kan man finna ett annorlunda mönster av könssegregering än om den i större utsträckning äger rum inom ramen för familje- företag. Könssegregering kan finnas i båda fallen, men i det förra kan kvinnor kanske få sysselsättning som deltidsarbetare för att möta variationer i efterfrågan inom tjänstesektorn, medan kvinnor i familjeföretagsmodellen kan vara obetalda familjearbetare, syssel- satta i heltidsarbete kombinerat med hushållsarbete. Ett enda mått förmår inte göra reda för dessa skillnader i segregeringsform mellan olika samhällen. En särskilt viktig faktor som inverkar på segregeringen är det sätt på vilket kvinnor har integrerats i lönearbetet. I vissa samhällen kan de delta via den dominerande eller manliga sysselsättningsmodellen medan det i andra samhällen kan finnas fler kvinnospecifika typer av sysselsättning och integrering. De förra kan karakteriseras av mindre segregering och mindre marginalisering, men detta integra- tionsmönster kanske bara är tillgängligt för en mindre del av befolkningen såvida det inte upp av social service i stor omfattning. Denna polarisering mellan integrations- och margi- naliseringsmodeller kan i realiteten måla upp en alltför stor kontrast, eftersom vissa samhällen innefattar båda typerna eller uppvisar hybrider. Som exempel skulle man kunna föreslå fyra modeller: Integrationsmodellen karakteriserad av oavbrutna heltids- karriärer. Marginaliseringsmodellen karakteriserad av kvinnospecifika flexibla deltidsarbeten. Den polariserade modellen med integration för dem med högre utbildning och marginaliserad sysselsättning för de lågutbildade. Hybridmodellen med anpassning till föräldraskapets krav inom ramen för standardtypen av anställningsförhållande (på hela arbetsmarknaden institutionaliserade rättigheter att gå ner i arbetstid och sedan återgå till hel- eller deltidsarbete). Dessa idealtypsmodeller kan kopplas ihop med kvinnors verkliga erfarenheter i olika europeiska länder. och är exempel på den första modellen där kvinnor i huvudsak integrerats på grundval av heltidsarbete, med stöd av omfattande barnomsorg (Pfau-Effinger 1998; 1998). Också har i allt högre grad närmat sig heltidsmodellen då kvinnor i sina bästa år i allt mindre utsträckning sysselsätts i deltidsarbete och i allt högre grad fortsätter sitt heltidsarbete. Där det inte finns barnomsorg, exempelvis i , och där kvinnors förvärvsarbete fortfaran- de sker inom ramen för ett anställningsförhållande av standardtyp, kan utfallet bli lägre sysselsättningsgrad för kvinnor. Möjligen närmar sig polariseringsmodellen i och med att deltids- arbete har uppmuntrats och i och med att incita- mentet att göra uppehåll i karriären ökat för kvinnor när barn- bidraget utsträckts till att även omfatta mödrar med två och även ett barn; det statliga moderskapsbidraget var tidigare be- gränsat till mödrar med tre eller flera barn (Silvera 2001). Den marginaliserade modellen skulle kunna kopplas samman med och , men spridningen av högre ut- bildning bland kvinnor gör att den polariserade modellen nu kanske passar bättre. I och i synnerhet i har deltidsarbetet varit koncentrerat till särskilda låglönesektorer med resultatet att har den största deltidslöneklyftan i . är däremot svårare att passa in i struk- turen. Kvinnornas integration är tämligen specifik där, då det i huvudsak handlar om deltidsarbete i synnerhet för unga kvinnor. Marginaliseringen har dock reducerats genom att deltidsarbete blivit allt vanligare totalt sett och på grund av att det inte längre missgynnas ifråga om lön och arbetsvillkor (Fagan et al ). Hybridmodellen kanske främst passar in på , eftersom det där är möjligt att kombinera arbetstidsförändringar med fortsatt anställning i samma arbete och att återgå till heltidsarbete när man inte längre har behov av kortare arbetstid. Denna modell är i princip även tillgänglig för män och skulle därmed kunna leda till en lägre segregeringsnivå. Men männen utnyttjar inte denna rätt i någon större utsträckning. Det kan hända att kvinnor i väljer att arbeta inom den offentliga sektorn på grund av den anses mer familjevänlig, men i praktiken är kvinnorna nästan jämnt för- delade mellan den offentliga och den privata sektorn. Det är de svenska männen som totalt sett håller sig utanför den offentliga sektorn. Andra länder kan beskrivas som att de närmar sig hybrid- modellen med nya möjligheter att arbeta deltid (exempelvis Spaninen, se Moltó 2002) eller utvidgade möjligheter till ledighet (exempelvis , se Mairhuber 2002) och rättigheter för deltidsarbetande att återgå till heltidsarbete (exempelvis har börjat främja detta genom sin lagstadgade 35-timmarsvecka, se Silvera 2001). Betydelsen av arbetsmarknadsmodell för måttet på segregering illustreras av det faktum att deltidsarbete tenderar att öka graden av segregering mätt med de index som används i de flesta länder (se tabell 3); graden av segregering är alltså lägre för heltidsarbetande än den är för alla anställda. Olikhetsindex (R=rangordning) Källa: Rubery et al . Segregeringens dimensioner och konsekvenser Segregering anses ha betydelse för jämställdheten på grund av de följder den får för livsutsikter och social resurstillgång. Segregering kan betraktas som en mekanism med vilken arbetsgivare kan diffe- rentiera löner och andra arbetsvillkor, som både skapar och för- stärker kvinnors missgynnade ställning. Det är denna koppling som debatten om lika lön för lika arbete kan sägas handla om; kon- centrationen av kvinnor till vissa arbetsområden möjliggör en ekonomisk ersättning under nivån för likvärdigt arbete inom manliga sysselsättningar (1986; Grimshaw & Rubery 1997). Segregering kan alltså bli följden av olika lönenivåer. Om exempelvis en sektor till exempel den offentliga sektorn sätter lönen under den nivå som är nödvändig för att attrahera manliga sökande, så kan utfallet bli tilltagande feminisering i takt med att de manliga sökande blir allt färre (Reskin & 1990). Förekomsten av segregering har betydelse för individernas livs- utsikter och tillgång till sociala resurser i alla länder, men man kan också visa att den omfattning och form segregeringens negativa konsekvenser får varierar avsevärt. Studier av de för kvinnor vik- tigaste typerna av arbete, mätt som andel av den totala kvinnliga sysselsättningen, har avslöjat att kvinnor i dessa arbeten har sämre ekonomiska villkor än kvinnor med andra anställningar (vilket visar segregeringens betydelse för försämringen av kvinnors löner, se Grimshaw & Rubery 1997). Men det har också visat sig att denna eftersläpning varierade i storlek bland de länder som studerades och dessutom skiftade mellan yrkena ifråga (se tabell 4). Således före- faller vissa länder främst de nordiska ge högre lön än andra länder åt kvinnor inom feminiserade områden som kräver lägre utbildning, som de tenderar att göra kvinnor i mer pro- fessionella arbeten inom till exempel vårdområdet mer under- betalda än exempelvis eller till och med . Det är alltså inte så att ett lands lönestruktur nödvändigtvis är gynnsam eller ogynnsam för alla kvinnor; det behövs en mer nyanserad analys som tar hänsyn till att vissa institutionella arrangemang, som till exempel lönebildningen, kan gynna vissa grupper av kvinnor men missgynna andra. Ekonomisk ersättning i kvinnodominerade arbeten en OECD-jämförelse (relativa tal) Källa: tabell 2.4 och 2.5 baserade på Grimshaw & Rubery 1997, tabell 13, 14 och appendix tabell 5. Av vår diskussion så här långt står det klart att det inte är någon lätt sak att identifiera vilken inverkan könssegregeringen har på kvinnors ställning på arbetsmarknaden och i samhället. Orsaken till det är segregeringens flerdimensionella karaktär och skillnaderna beträffande dess konsekvenser för olika samhällen och för olika grupper av kvinnor. Fler problem uppstår dessutom när vi försöker ta i beaktande de förändringar som äger rum i segregeringens karaktär. Ett huvudproblem med enkla indexmått på segregering är att dessa nästan per definition saknar förmåga att fånga föränd- ringar som uppträder hos olika grupper av kvinnor, i synnerhet om dessa förändringar går åt olika håll. De tämligen begränsade för- ändringarna i olika segregeringsindex som vi sett i EU-länder kan på det hela taget tillskrivas förekomsten av motsatta utvecklingsmönster hos olika grupper av kvinnor. Horisontell och vertikal segregering När ett större antal kvinnor fått mer kvalificerade arbeten, så har andelen kvinnor i arbeten på lägre nivå också ökat (Rubery & Fagan 1995a). Den första tendensen kanske leder till minskad segregering medan den senare ökar den med resultatet att ingen förändring kan avläsas i index trots att tydliga förändringar i praktiken ägt rum för både hög- och lågutbildade kvinnor. Index oförmåga att mäta vertikal segregering är förstås en nyckelfråga (Blackburn et al ). Alla yrken tilldelas samma vikt istället för att rangordnas vertikalt. Men även om det vore möjligt och det är föremål för studium att introducera mått på vertikal segregering jämsides med index för total segregering, så skulle ytterligare problem uppstå på grund av att arbeten som förändras ifråga om förekomsten av segregering också har en tendens att förändras i andra dimensioner. Både historiska och aktuella data talar för att arbetsområden genomgår en förändring när kvinnor lyckas ta sig in där. I avsnitt 2 och 4 nedan ska vi undersöka hur feminiseringsprocessen kan kopplas samman med en hel rad olika förändringar i arbetets karak- tär särskilt ifråga om relativ status och lön. Det är inte klarlagt om detta föregår feminiseringen eller är en följd av segregering, men klart är att det finns få exempel på feminisering som inte har medfört vissa större förändringar i arbetets eller yrkets status eller organisation (Reskin & 1990; Crompton & 1990). Dessa förändringar kan gälla en hel yrkeskategori eller medföra skapandet av nya underavdelningar eller specialistbefattningar inom yrket. Dessutom betyder sannolikheten för en interaktionsprocess mellan kvinnornas inträde och förändringen i arbetets karaktär att det inte är möjligt att urskilja en tydlig tendens till desegregering. Det man iakttar kan nämligen lika gärna vara en yrkeskategoris tendens att röra sig bort från sin tidigare koppling till ett kön för att istället associeras med det andra könet.