sou · GSB329 · 2005-01-01 00:00:00 — De utbildningar där en stor andel av nybörjarna är äldre och/eller kvinnor har som regel en hög komvuxandel. /02 hade således av högskolenybörjarna på sociala omsorgsprogrammet studerat i komvux nära inpå högskolestarten. Även sjuksköterske- och socionomprogrammet hade en hög komvuxandel medan komvuxandelen på civilingenjörsprogrammet endast låg på . Även konkurrensutsatta utbildningar med hög antagningspoäng tenderar att ha en högre komvuxandel, se Sökande och antagna – en mångfacetterad bild Av diagrammet framgår att läkarprogrammet har haft den största relativa ökningen av andelen nybörjare som studerat i komvux nära inpå högskolestarten, från //02. Diagram 5.3 Andelen av nybörjarna på olika utbildningsprogram läsåren 1995/96 och 2001/2002, som studerat i komvux nära inpå högskolestarten1 Barn- och ungdomspedagogisk examen 1 Komvuxandelen av nybörjarna på läkarutbildningen har haft den största relativa ökningen , från . Källa: , Över hälften av nybörjarna i högskolan har studerat i komvux. Sökande och antagna – en mångfacetterad bild om de som söker till högskolan Väldigt många söker till universitet och högskolor (hela 302 000 ! majoriteten av dessa () är redan – eller har tidigare varit – studenter i högskolan. av alla förstahandsansökningar avser fri- stående kurser som därmed är den i särklass vanligaste utbild- ningsformen i högskolan. Kvinnorna utgör av alla som söker till högskolan. Av alla sökande är eller äldre. Var femte sökande är eller äldre. 19-åringarnas andel av alla sökande är . Bland sökande som studerat i högskolan utgör deras andel . om de som antas till högskolan 197 000 personer antogs . Detta innebar att av alla sökande blev antagna medan bland dem som studerat i hög- skolan antogs. Av alla dem som antogs till högskolestudier , som redan läste eller hade läst tidigare, hade (!) redan minst en akademisk examen. 11 000 personer) av alla antagna bland dem som inte läst i högskolan tidigare tog inte sin plats i anspråk. Antalet antagna i förhållande till sökande ligger lägre för 19- åringar som kommer direkt från gymnasieskolan än för genom- snittet av sökande. om de som studerar i högskolan Antalet registrerade individer i högskolans grundutbildning var 329 000. Hälften av alla registrerade studenter är (andelen 25-åringar är dubbelt så hög nu som får ). Andelen i högskoleutbildning är dock allra högst i ålders- gruppen 21–(var tredje kvinna och var fjärde man befinner sig i högskolestudier i denna åldersgrupp). Sökande och antagna – en mångfacetterad bild Medianåldern bland högskolans alla studenter är (och så har det varit ). Bland nybörjarna är median- åldern (oförändrad /97). Kvinnornas andel av alla högskolestudenter är , men varierar från beroende på ämnesområde. av alla högskolenybörjare 2001/02 hade en svensk gymnasieutbildning i botten. Övriga hade någon annan utbild- ningsbakgrund (utländsk utbildning, folkhögskola etc.). Naturvetenskapsprogrammet och samhällsvetenskapsprogram- met har de klart högsta övergångsfrekvenserna (NV: och SP: ) . Andelen med NV- och SP-bakgrund som börjar i högskolan har dock minskat /94. Andelen som genomgått något annat gymnasieprogram har i stället ökat, även om över- gångsfrekvensen från andra program än NV och SP är väldigt låg. Hälften av alla högskolenybörjare /02 hade studerat på komvux före högskolestudierna. Andelen nybörjare som studerat i komvux har ökat allra mest bland unga (19–) och bland dem som är eller äldre. 6 Är våra studenter (för) gamla? I detta kapitel diskuteras frågan om ålderssammansättningen bland våra högskolestudenter mot bakgrund av utrednings- direktivens önskemål om en ökad direktövergång från gymna- sieskolan till högskolan. Men hur ser egentligen bilden ut om man tittar på närmare håll? Är de svenska studenternas ålder generellt sett för hög? Går det att påverka åldern via politiska och administrativa åtgärder? Kan förändringar av tillträdes- reglerna vara en sådan åtgärd? Enligt regeringens direktiv till bör direkt- övergången till högskolan öka. Detta önskemål bör ses mot bak- grund av den demografiska utvecklingen i och de effekter den kan förväntas få på den framtida tillväxten och välfärden. Svenska högskolestudenter har också en förhållandevis hög ålder i ett internationellt perspektiv. Som en grov uppskattning kan sägas att: av alla högskolestudenter är , av alla högskolestudenter är och av alla högskolestudenter är . Som visat genom det s.k. (Studen- terna i ) är gruppen otraditionella studenter (dvs. studen- ter som är äldre och t.ex. har arbetat något eller innan de börjat på högskolan) ungefär lika vanligt förekommande som gruppen traditionella studenter (dvs. unga studenter som går i princip direkt från gymnasieskolan till högskolan). Är våra studenter (för) gamla? Men det går förstås också att vända problemet till en fördel genom att lyfta fram det faktum att lyckats ovanligt väl med att skapa en åldersintegrerad högskola, och att de relativt stora grupperna av äldre studenter är ett bevis för att den svenska högskolan tar ett förhållandevis stort ansvar för det livslånga läran- det. Äldre studenter berikar också genom sina erfarenheter utbild- ningen i sig. Den svenska högskolan består under alla omständigheter av en mycket rik flora av utbildningar – allt från civilingenjörsutbild- ningar omfattande 180 poäng till tvåpoängskursen Panorama- röntgen för yrkesverksamma tandläkare! Häri ligger också sanno- likt den främsta förklaringen till att svenska studenter i genomsnitt är äldre än många andra länders, där högskolan mer är utformad som en direkt fortsättning av den gymnasiala nivån. Det är dessutom viktigt att inte ensidigt stirra sig blind på hur gamla studenterna är när de påbörjar en högskoleutbildning, utan också titta på hur gamla de är när de lämnar högskolan, och om de lämnar högskolan med eller utan en examen. Som bl.a. ESO- rapporten (Ds 2000:58) visade finns det betydande effektivitetsbrister inom högskolan (utifrån ett genom- strömningsperspektiv) som bl.a. tar sig uttryck i förlängda studie- tider och högst varierande examensfrekvenser. Mot bakgrund av ovanstående är det därför viktigt att titta när- mare på bl.a. följande frågeställningar: Hur ser direktövergången ut ? Hur ser ålderssammansättningen ut inom olika utbildnings- områden respektive på olika utbildningar? Vilka faktorer påverkar tidpunkten för unga människors studie- start? Vilka faktorer inom högskolan förlänger i onödan studietiden? Mot bakgrund av en sådan genomgång kan man sedan komma fram till vad som är möjligt och önskvärt att försöka förändra – och, inte minst viktigt mot bakgrund av denna utredning, vad som är möjligt och önskvärt att förändra via högskolans tillträdesregler. Är våra studenter (för) gamla? 6.2Hur ser övergången till högskolan ut ? /01 uppgick andelen, som påbörjat en högskoleutbild- ning från avslutad gymnasieskola, till . Det är en ökning med en procentenhet jämfört med läsåret innan. Skillnaden mellan mäns och kvinnors övergång har emellertid ökat . hade kvinnor tre procentenheters högre direktövergång än män. /01 var skillnaden ; kvinnor hade en över- gångsfrekvens på medan män hade en övergångs- frekvens på . Denna skillnad var oförändrad jämfört med föregående läsår. Övergångsfrekvensen från gymnasieskolan till hög- skolan ökade för avgångskullarna 1989/90–1998/99 från för samtliga program. Övergångsfrekvensen varierar emellertid mycket kraftigt mellan olika program. Elever från NV-, SP- och IB-programmen hade i genomsnitt en övergångsfrekvens på , medan de som gått övriga nationella program endast hade en övergångsfrekvens på . Även från de special- utformade programmen var övergångsfrekvensen betydligt lägre än för NV, SP och IB. För avgångna /99 låg övergångs- frekvensen på . Är våra studenter (för) gamla? Övergångsfrekvens till högskolan för avgångna gymnasieskolan 1996/97–1998/99 fördelade efter typ av program och kön. NV, SP och IB Källa: SCB:s rapport gymnasieskola – högskola (UF 36 ). Förutom de påtagliga skillnaderna i övergångsfrekvens mellan könen respektive mellan olika typer av program finns en tredje tydligt differentierande faktor, och det är den länsvisa hemvisten. Den högsta övergångsfrekvensen kan uppvisa och den lägsta kan uppvisa . Siffran för riket totalt är . 6.3Hur ser ålderssammansättningen ut för olika utbildningar? Den svenska högskolan består av en stor mängd heterogena utbild- ningar: korta och långa, kurser och program, grundutbildningar och påbyggnadsutbildningar, yrkesförberedande och mer generella etc. Dessa olikartade utbildningar attraherar självfallet studenter med skiftande bakgrund som befinner sig i olika faser i livet respektive yrkeskarriären, och som följaktligen har väldigt varieran- de syften med sina studier. Är våra studenter (för) gamla? Åldersfördelning bland sökande inom vissa utbildningsområden Om vi inleder med att titta på ålderssammansättningen bland sökande på ett antal olika utbildningsområden ser vi att fördel- ningen varierar kraftigt mellan å ena sidan sökande i åldersgruppen 19–och å andra sidan sökande eller äldre, kort sagt: olika utbildningsområden attraherar olika åldersgrupper. Ålderssammansättning bland sökande till några utbild- ningsområden Andel sökande 22 år 19–(%) äldre (%) Källa: PM av , , 2003–09–05. Av denna tabell framgår alltså att av alla sökande är mellan , men att variationen mellan olika utbild- ningsområden är stor. Inom teknikområdet är av de sökande 19–, jämfört inom hälso- och sjuk- vårdsområdet. I diagram 1 kan vi mer i detalj se hur andelen sökande varierar i olika åldrar. Teknik tillsammans med Samhällsvetenskap lockar närmare tre femtedelar eller av de 19-åriga nya program- sökande, medan över hälften av dem som är eller äldre söker till program inom Hälso- och sjukvård. Till program inom Teknik söker företrädesvis 19–21-åringar, med avtagande andel av ålders- gruppen ju äldre de sökande är. Till program inom Hälso- och sjukvård är sökmönstret det omvända. Dit söker en allt större andel ju äldre de är. Är våra studenter (för) gamla? Andel av de sökande med viss ålder, som sökt program inom visst juridik, handel, Källa: PM av , , . Åldersfördelning bland nybörjare på vissa program Även då vi tittar på åldersfördelningen bland nybörjare på vissa program ser vi en kraftig variation. Är våra studenter (för) gamla? Ålder för nybörjare på program mot yrkesexamen läsåren 1999/2000–2001/02 Nybörjare på program mot yrkesexamen Källa: och , UF 20 . Av denna jämförelse framgår tydligt att bland civilingenjörs- nybörjare ligger medianåldern bland nybörjare , och har så gjort . Där finns således inte någon potential alls för att öka direktövergången. Inte heller bland nybörjare på jurist- utbildningen, apotekarutbildningen, tandläkarutbildningen eller läkarutbildningen går det att påstå att studenterna är onödigt gamla vid studiestart. Däremot har vi i andra ändan sådana utbildningar som social omsorg, gymnasielärare, studie- och yrkesvägledare och special- pedagoger, där medianåldern bland nybörjarna är relativt hög. Man skulle kanske kunna uttrycka det som att utbildningar mot yrken inom vård, skola och omsorg uppenbarligen attraherar äldre sökan- de. Att en utbildning som specialpedagogutbildningen attraherar Är våra studenter (för) gamla? äldre sökande är inte heller särskilt konstigt med tanke på att det är en påbyggnadsutbildning som förutsätter en tidigare lärarutbild- ning i kombination med yrkeserfarenhet. Alltså: en viktig slutsats är att olika utbildningar i väldigt stor utsträckning attraherar olika åldersgrupper. 6.4Hur gamla är nybörjarna vid några olika lärosäten? Det kan också vara intressant att titta på hur gamla studenterna är vid några olika universitet och högskolor vid deras studiestart. Även vid en sådan jämförelse ser vi förhållandevis stora skillnader i medianåldern bland nybörjarna. Denna variation hänger främst ihop med lärosätets utbildningsutbud (låg ålder på de tekniska högskolorna, hög ålder på och ) men också flera av de mindre och medelstora hög- skolorna (, och /) verkar attra- hera betydligt äldre nybörjare. Medianålder bland högskolenybörjare på ett urval universitet och högskolor Källa: nyckeldatabas. Är våra studenter (för) gamla? 6.5Vad påverkar (försenar) tidpunkten för studiestart? Självfallet är det en rad olika faktorer som påverkar tidpunkten för när en person väljer att påbörja en högskoleutbildning Om ambi- tionen är att öka direktövergången bör man därför överväga vad man kan göra för att påverka var och en av dessa faktorer i den avsedda inriktningen. Förändrade karriär- och yrkesvalsmönster En första och kanske ibland förbisedd förklaringsfaktor till fördröjd - eller det kanske passar bättre att säga senarelagd – studiestart är långsiktiga förändringar i unga människors karriär- och yrkesvalsmönster. studier i grund- och gymnasie- skola vill många ungdomar göra något annat – och detta gäller sannolikt både individer som har sin yrkesbana klart utstakad och, naturligtvis, de som inte har några omedelbara studie- eller yrkesplaner. Detta ställningstagande får sannolikt ses som rationellt ur indivi- dens synvinkel, men långt ifrån alltid ur samhällets. För samhället är det oftast mer lönsamt om de unga tar sig den raka vägen genom utbildningssystemet. Att vi skriver oftast beror förstås på vad personen i fråga ägnar sig åt i stället för att snabbt börja studera inom högskolan (förvärvsarbete eller bidragstagande för att nämna ytterligheterna). Här bör man naturligtvis fundera på i vad mån samhällets och arbetsmarknadens incitament är tillräckligt starka för att förmå fler ungdomar än att vilja gå raka vägen. Å andra sidan skall vi inte heller underskatta risken med att tidiga – och kanske i onödan framforcerade – beslut om utbildning rentav kan bli kontra- produktiva i den bemärkelsen att de bäddar för felval, studieavbrott och personliga misslyckanden. I ljuset av detta torde en god och tillgänglig studievägledning vara ett synnerligen viktigt inslag. Om arbetsmarknaden är kärv kommer sannolikt fler ungdomar att välja studier framför arbetslöshet. Omvänt torde gälla att då arbetsmarknaden är gynnsam för unga människor utan Är våra studenter (för) gamla? högskoleutbildning kommer fler att skaffa sig ett arbete direkt efter gymnasieskolan i stället för att studera på högskolan. Den sökandes sociala bakgrund har också betydelse för tidpunkten för studiestarten. För barn med arbetarbakgrund är oftast inte högskolan något reellt alternativ , men kanske vid 25 eller . Vi vet genom forskning (bl.a. och , Ursprung och utbildning, SOU 1993:85) att den sociala bakgrundens påverkan är starkare ju yngre man är, och omvänt att den avtar med stigande ålder. Är vi riktigt framgångsrika i arbetet med att bredda rekryteringen till högskolan med avseende på social bakgrund får vi kanske lov att acceptera att de nya studenterna är något äldre vid sin studiestart jämfört med studenter med medel- klassbakgrund. Som framgått tidigare i detta kapitel är också direktövergången hög från NV, SP och IB (), medan över- gången från övriga program endast är . Konkurrenskompletteringen torde emellertid kunna betraktas som ett systemfel som på ett föga produktivt sätt har kommit att skjuta upp studiestarten för många yngre människor med . Som SCB visar i sin rapport i komvux (UF 35 ) anger hälften av alla nybörjare i komvux som var 18–att de studerar i komvux för att höja gymna- siebetyget Godkänd eller Väl godkänd. Konkurrenskomplettering har för många blivit ett sätt att för- länga den gymnasiala utbildningstiden som gör att vi nu i princip kan börja tala om det fjärde gymnasieåret. Konkurrenskomplet- teringarna är nästan undantagslöst att betrakta som ett resursslöseri – ur såväl samhällets som den enskilde individens perspektiv. Genom att via tillträdesreglerna minska incitamenten för denna typ av komplettering kommer åtminstone en av de faktorer som i onödan försenar studiestarten att tappa i betydelse. Mer om konkurrenskomplettering, och hur incitamenten för denna skall minskas, återfinns i kapitlen 10 och 19. Är våra studenter (för) gamla? Men naturligtvis finns det en tämligen naturlig förklaring till att så många väljer att konkurrenskomplettera, och det är det faktum att många sökande inte kommer in på sina förstahandsval. Dimensio- neringen av högskoleplatser stämmer inte särskilt väl överens med studenternas efterfrågan. Vissa utbildningsområden inom t.ex. naturvetenskap och teknik har utökats kraftigt på grund av arbets- marknadens behov, fastän intresset bland studenterna inte varit tillnärmelsevis lika stort. Omvänt hålls platstillgången tillbaka på vissa utbildningar där åtminstone efterfrågan på utbildningsplatser borde tala för en kraftig utbyggnad. Att rätt dimensionera utbildning är nog mer att betrakta som en konst än en vetenskap; en konst där individens efterfrågan, arbets- marknadens behov och högskolans egna resurser så klokt som möjligt skall vägas samman. Det går dock inte att bortse från det enkla faktumet att på utbildningar där efterfrågan kraftigt över- stiger utbudet kommer tidpunkten för studiestarten att påverkas på grund av enträgna individers kamp för att komma in, och på så sätt trissas antagningspoängen upp, köer skapas, ackumulerade vänt- rumseffekter åstadkoms och högskolenybörjarnas ålder ökar. Den som vill utbilda sig till psykolog eller studie- och yrkes- vägledare måste styrka arbetslivserfarenhet för att anses vara behörig (1 respektive ). Rimligen innebär detta krav att studie- starten för just dessa utbildningar skjuts upp. Den fråga som infin- ner sig är om kravet på arbetslivserfarenhet för dessa utbildningar är ett helt nödvändigt krav, för att använda högskoleförord- ningens terminologi. Att erfarenhet från arbetslivet kan vara en fördel i dessa utbild- ningar hyser utredningen inga som helst tvivel om, däremot är vi skeptiska till om det är ett absolut krav för att kunna klara av utbildningen i fråga – och om nu så skulle vara fallet: varför bara till psykolog- och studievägledarutbildningarna?! Varför inte till socionomutbildningen, lärarutbildningen, sjuksköterskeutbildningen, juristutbildningen osv.? Att enbart psykolog- och studievägledar- utbildningarna – men inga andra utbildningar – kräver arbets- Är våra studenter (för) gamla? livserfarenhet för sin särskilda behörighet förefaller tämligen god- tyckligt valt. Även sökande som antas i den s.k. HA-gruppen (dvs. sökande som får tillgodoräkna sig poäng arbetslivserfarenhet i kombination med poäng på högskoleprovet) uppvisar en klart högre ålder än andra antagna, vilket förstås är en självklarhet! Arbetslivserfarenhet saknar dessutom förmåga att predicera studie- framgång, vilket visats i flera studier. Arbetslivserfarenhet kan i stort sett jämställas med ålder och saknar psykometrisk grund att användas vid urval. Olika utbildningar attraherar olika studerandegrupper Som framgått av tabellerna och diagrammet tidigare i detta kapitel så attraherar olika typer av utbildningar olika studerandegrupper. Ingen torde väl heller finna det anmärkningsvärt att utbildningar vars primära syfte är fort- och vidareutbildning och vars målgrupp är yrkesverksamma, attraherar just äldre sökande. Men den natio- nella utbildningsstatistik, med vilken vi jämför oss med omvärlden, gör ingen åtskillnad på den tjugoåring som debuterar i högskolan med att läsa en civilingenjörsutbildning i direkt anslutning till gymnasieskolan och den 53-årige som gått den långa vägen och gör sin högskoledebut med att läsa en tiopoängs- kurs i arbetslivets juridik. Alla faktorer sammantaget som mot individens vilja försenar studiestarten skapar väntrumseffekter. Dessa effekter kan finnas med och påverka övergången till högskolan, åtminstone till vissa utbildningar, . 20,0-problematiken som behandlas i kapitel 7 är ett aktuellt exempel på ett fenomen som troligen kom- mer att störa antagningen till exempelvis läkarutbildningen framåt. Är våra studenter (för) gamla? 6.6Vad påverkar (förlänger) tiden inom högskolan? Minst lika viktiga som de faktorer som försenar påbörjandet av en högskoleutbildning är rimligen de faktorer som i onödan förlänger tiden inom högskolan, eftersom det verkligt intressanta ur ett samhällsekonomiskt perspektiv torde vara vid vilken ålder en person lämnar högskolan med en examen eller motsvarande kompetens för att söka etablera sig på arbetsmarknaden. Det ingår inte i utredningens uppdrag att identifiera – än mindre lämna för- slag på åtgärder för att motverka – sådana faktorer, men vi vill ändå passa på att nämna ett antal som sannolikt har minst lika stor samhällsekonomisk betydelse som de faktorer som försenar själva studiestarten. Studentens väg är allt annat än rak Den gängse bilden hos många torde vara en person som söker till ett utbildningsprogram, följer det och tar sin examen i stort sett på tidtabell. Sådana personer finns förvisso, men vi skulle nog vilja hävda att de är i klar minoritet. av alla perso- ner som söker till högskolan en normal hösttermin är personer som redan läser, eller har läst tidigare, inom högskolan. av dem har dessutom redan minst en akademisk examen! Majoriteten av dessa studenter läser fristående kurser och där är inte genom- strömningen tillnärmelsevis lika hög som hos programstudenter. Vanligt med studieuppehåll och studieavbrott En tredjedel av alla högskolestudenter hade under sin totala studietid varit borta från studierna under minst en termin. En femtedel hade varit borta från studierna om minst tre terminer. Äldre högskole- studenter gör oftare studieuppehåll än yngre. Bland studenter hade mer än hälften gjort minst ett uppehåll (Utbildningens omvägar, Ds 2000:58). Av alla studenter som påbörjade en högskoleutbildning höst- terminen 2002 återfanns registrerade på någon utbildning . Även denna siffra varierar kraftigt från högskola till högskola, inte minst beroende på sammansättningen av deras utbud (i har exempelvis en Är våra studenter (för) gamla? kvarvaro år två på , medan endast har en kvarvaro på ). Enligt påbörjar studenterna i genomsnitt 1,7 utbildningar! I den hårda konkurrensen om vissa utbildningsplatser finns det studenter som kommer in på utbild- ningar de egentligen inte vill gå. Många av dem försöker sannolikt att byta ämne eller inriktning även efter påbörjad utbildning. Flera utbildningar har förlängts Flera utbildningar har förlängts , såsom sjuk- sköterskeutbildningen och flera lärarutbildningar. Vad gäller generella examina har magisterexamen allt mer kommit att framstå som något av en normalnivå mot tidigare kandidatnivån. Många personer blir också kvar en eller ett par terminer extra efter det att man egentligen uppfyller kraven på examen, på grund av arbets- marknadsskäl, bostadsskäl eller möjligen privata skäl . Dessutom har av de antagna som inte är nybörjare redan en examen. Om de förlängda utbildningstiderna är uttryck för reellt ökade kvalifikationskrav från arbetsmarknadens sida eller för academic drift och inlåsningseffekter avstår vi dock från att uttala oss om. Många planerar inte att ta någon examen Endast hälften av alla som börjar studera vid universitet och hög- skolor avlägger examen. Lägger man till den grupp som har tagit minst 120 poäng men inte tagit examen växer andelen till två tredjedelar. Dessa låga siffror beror i stor utsträckning på att vi har många äldre studenter inom högskolan och de har oftast inte en examen som mål med sina studier. Av högskolenybörjare som är eller äldre lämnar hälften universitet och högskolor med mindre än utbildning. Bland nybörjare som är är motsvarande andel . Genomgående i alla åldrar gäller dock att andelen examinerade är ca 5–högre för kvinnor än för män. Är våra studenter (för) gamla? Varierande examensfrekvens beroende på utbildning och högskola Av de större yrkesexamensprogrammen (program med minst 1 000 nybörjare) var examensfrekvensen högst på sjuksköterskeutbild- ningen. Av nybörjarna 1995/96 hade examinerats .