sou · GSB361 · 2005-01-01 00:00:00 — Offentlig verksamhet beviljades sammanlagt till fem olika projekt. har beviljats sammanlagt till ett projekt avseende konsekvenser för barnen i vård- nadstvister med avseende på förändringar i . För utbildning i brottsofferfrågor, våld mot kvinnor och sexuella övergrepp beviljades nästan . Brottsofferjourerna och kvinno- och tjejjourerna beviljades respektive . Föreningar som arbetar med offer för incest och andra sexuella övergrepp, övriga ideella föreningar och offentlig verksamhet be- viljades sammanlagt , jämnt fördelat dem emellan. Ett privat projekt, Barn- och familjepsykologiska institutet i , beviljades i bidrag för att ordna en seminarieserie om barn som brottsoffer. Två kommuner och ett landsting har beviljats medel för utbildning av sin egen personal i bemötandefrågor med sammanlagt . Bidrag till verksamheter som riktar sig direkt mot män har be- viljats till två projekt; i startbidrag till en förening vars syfte är att stödja män och pojkar som utsatts för sexuella över- grepp samt till en mansgrupp inom HOPP. Det mot- svarar av de totalt utdelade medlen. I övrigt beviljades medel till extra verksamhetsstöd för inköp av viss kontorsutrustning m.m. be- viljades för att starta en nationell telefoncentral med 0200-nummer. Startbidrag har beviljats till 14 olika verksamheter med sammanlagt . Största delen avser bidrag till tjej- jourer samt till verksamheter som riktar sig till unga brottsoffer. och brottsofferfondens nuvarande verksamhet och 2.3Brottsoffermyndighetens resurser och fördelningen av dem Vid myndigheten finns ca 50 anställda, varav de flesta är jurister eller har annan akademisk examen. Antal årsarbetskrafter uppgår till 41. Genomsnittsåldern är och är kvinnor och är män. har fyra personer slutat sin anställ- ning och fyra personer har anställts. Störst är omsättningen bland beredningsjuristerna som normalt arbetar på myndigheten . Anledningen till den stora personalomsättningen för dessa upp- ges vara att det är små karriärmöjligheter på arbetsplatsen. Av organisationsplanen nedan framgår också hur Brotts- offermyndighetens personalresurser fördelas. och brottsofferfondens nuvarande verksamhet och I myndighetens ledningsgrupp ingår generaldirektören, den admi- nistrativa chefen samt brottsskadechefen. Brottsskadechefen är även generaldirektörens ställföreträdare. På myndighetens ekonomiadministrativa enhet (EA-enhet) arbetar totalt 11 personer: den administrativa chefen, registratorer, kanslister, ekonomer och bibliotekarien. De som arbetar med regressverksamheten hör organisatoriskt hemma här. Den administrativa chefen har det ekonomiska ansvaret för hela myndigheten och beslutar, under generaldirektören, i alla administ- rativa ärenden. Samtliga utanordningsbeslut, från såväl brotts- skadeenheten som brottsofferfonden, skrivs under av den admi- nistrative chefen. Vid utbetalningar av brottsskadeersättning kontrasignerar brottsskadechefen utanordningsbe- sluten. På EA-enheten finns fyra registratorer vars huvuduppgift är registratorsuppgifter, det vill säga postöppning och diarieföring. Mellan dessa är dessutom fördelat ansvaret för myndighetens arkiv, rapportering av personalens sjukfrånvaro, resebeställningar samt visst dataansvar. Därutöver finns en kanslist med funktion som kontorsvaktmästare. Cirka en tredjedel av kanslistens årsarbetstid går åt till att sköta ärendena avseende brottsofferfonden. En annan kanslist ansvarar för expediering av brottsskadeärenden. består av två personer med redovisnings- ansvar och ansvar för den löpande fakturahanteringen. I arbetsupp- gifterna ingår också redovisning av myndighetens projekt och expediering av fondärenden. Vidare arbetar en av dessa med regressverksamheten på halvtid. Bibliotekarien har, utöver ansvaret för , ansvar för myndighetens hemsida samt för de projektanställda som har sina arbetsplatser utanför myndigheten. Myndigheten har anställt en personalhandläggare med viss sekreterarfunktion. På brottsskadeenheten arbetar brottsskadechefen, beslutsfattare och beredningsjurister. Dessa var /04 samman- lagt 17 personer. var siffran 18–20 personer. För en be- redningsjurist går ungefär hälften av arbetstiden åt till att ta hand om post, diarieföring, kommunicering och olika telefonkontakter och den andra hälften till övrig ärendehantering. Alla berednings- juristerna bemannar servicetelefonen två gånger , förmiddag eller eftermiddag, enligt ett rullande schema. och brottsofferfondens nuvarande verksamhet och heten har uppskattat att två årsarbetskrafter går åt till servicetele- fonen. Regressverksamheten disponerar enligt myndigheten tre års- arbetskrafter. Två anställda arbetar med verksamheten på deltid och i övrigt anställs juriststudenter på timbasis. har fem studenter arbetat vardera . Med informations- och kunskapsfrågor arbetar i huvudsak en person, informationschefen. har myndigheten anställt en person som skall fungera som administrativt stöd till informa- tionschefen. Även bibliotekarien arbetar med uppgifter på infor- mations- och kunskapsområdet. Det är informationschefen som är ansvarig för den utåtriktade undervisningen och personalens fortbildning. I den utåtriktade undervisningen är det främst informationschefen som undervisar men även brottsskadechefen och beslutsfattarna undervisar och håller föreläsningar. På enheten för brottsofferfonden arbetar i huvudsak två personer. För dessa går ungefär halva arbetstiden åt till beredning och admi- nistration av ansökningarna. Arbetet är mycket intensivt. Resterande tid används till uppföljning av projekt inklusive besök samt övrigt arbete som rör fonden som exempelvis nyhetsbrevet och uppsatstävlingen. Vissa kontakter med projekten förekommer också. Även annan personal på myndigheten arbetar i olika utsträckning med fondarbetet. Sam- mantaget uppgår arbetsinsatsen för annan personal till närmare en årsarbetskraft. Flera personer arbetar med olika projekt. För vittnesstödsverk- samheten har en projektansvarig och tre handläggare arbetat . Därtill kommer den samordnare som är an- ställd av myndigheten på för att genomföra arbetet i . Med det viktimologiska forskningsprogrammet och övrigt internationellt arbete arbetar en person. Myndigheten har återkommande projektmöten för dem som arbetar med olika projekt på myndigheten. Syftet är att diskutera de olika projekten och planera för konferenser. Myndigheten har inte klart avgränsade arbetsuppgifter för de olika befattningarna och för de olika enheterna. Detta innebär att i princip alla av myndighetens anställda utför arbetsuppgifter på fler än en enhet. Bland annat arbetar flera av juristerna men även annan personal med fondarbetet under den intensiva ansökningsperioden. Myndighetens EA-enhet fungerar även som en stödfunktion till och brottsofferfondens nuvarande verksamhet och huvudarbetet med att handlägga brottsskadeärenden. De som arbetar med regressverksamheten har också andra arbetsuppgifter. Beslutsfattarna deltar i den utåtriktade verksamheten. General- direktören arbetar med myndighetens samtliga verksamhetsgrenar och projekt. Eftersom uppgifterna inte är avgränsade och då myndigheten inte har ett tidredovisningssystem går det inte att ta fram exakta uppgifter om myndighetens fördelning av antalet årsarbetskrafter. Redovisningen ovan bygger på myndighetens och personalens egna bedömningar av verksamheten . Myndighetens upp- gifter har också varit varierande. har fastställt anslag för till (prop. 2003/04:01 utgiftsområde 4, bet. 2003/04:JuU01, rskr. 2003/04:106). be- räknas anslaget till respektive . Anslaget för ersättning för skador på grund av brott fastställdes till . Samma belopp beräknas . För Brottsoffermyndighetens verksamhet för disponerade myndigheten i ramanslag (prop. 2002/03:1, utgiftsområde 4, bet. 2002/03:JuU01, rskr. 2002/03:70). Ramanslaget höjdes med med motiveringen att antalet ansökningar om brottsskadeersättning hade ökat under innevarande år och att myndigheten, för att kunna hantera den ökande ärendetillströmningen, hade anställt mer personal. Därefter har regeringen anslagit ytterligare (prop. 2002/03:100, bet. 2002/03:FiU21, rskr. 2002/03:235) med motiveringen att myndigheten på grund av ökad ärendetillströmning behövde mer personal. Myndigheten tilldelas ramanslaget för verksamheten med 1/12 . Anslaget för brottsskadeärenden handhas av Riks- gäldskontoret. Utöver dessa anslag får myndigheten från brottsofferfonden ett anslag om högst . Anslaget skall täcka myndighetens kostnader för administrationen av bidrag från fonden. och brottsofferfondens nuvarande verksamhet och har myndigheten enligt årsredovisningen haft följande intäkter. avgifter och ersättningar avser intäkter som myndigheten tar ut med stöd av 4 § avgiftsförord- ningen (1992:191) som t.ex. avgifter för publikationer. Bidrag i övrigt avser bl.a. bidrag från kommun och samt olika EU-stöd. Belopp (tkr) - avgifter och ersättningar - ersättning för administration av - bidrag i övrigt Myndighetens kostnader för fördelar sig enligt följande. Belopp (tkr) - avskrivningar och ned- Myndighetens största utgiftsposter är personalkostnader som upp- går till av de totala kostnaderna och övriga driftkostna- der som motsvarar . På nästa sida görs en beskrivning av hur myndigheten närmare har fördelat sina resurser på olika utgiftsposter. SOU 2004:61 och brottsofferfondens nuvarande verksamhet och Belopp (tkr) Utbildning av egen personal Övriga personalkostnader; annonser, personalrepresenta- tion, rekreation och motion, gåvor Resor, hotell, representation, information m.m. Inköp av tjänster; konsulter, konferenser och tryckning Myndigheten redovisar kostnaderna per verksamhetsgren enligt regleringsbrevet. Dessa kostnader har för enligt myndighetens årsredovisning fördelat sig enligt följande. Antalet årsarbetskrafter är beräknade på grundval av de uppgifter myndigheten lämnat till utredningen. Generaldirektören är inte medräknad. Kostnad (tkr) Brottsskade- och EA-enhet samt regress- Särskilda informationsinsatser samt re- och brottsofferfondens nuvarande verksamhet och Myndigheten har inte till utredningen kunnat lämna uppgifter av- seende hur kostnaderna när det gäller löner, utbildning, lokaler, resor, information och representation närmare fördelas på de olika enheterna och övriga projekt då myndigheten inte har någon sådan tidredovisning. Inte heller är redovisningen upplagd med särskilda kostnadsställen för servicetelefonen, regressverksamheten eller de olika projekten. 3Några tankar om brottsofferfrågornas plats i dagens kriminalpolitik 3.1Brottsofferfrågornas framväxt och förutsättningar har gärningsmännen stått i centrum för kriminal- politiken, medan brottsofferfrågorna har kommit i skymundan. har dock brottsofferfrågorna fått ökad betydelse. Flera åtgärder och reformer har genomförts för att stärka brottsoffrens ställning. Den kanske största reformen var inrättandet av . Myn- digheten inrättades för att främja brottsoffers rättigheter och be- vaka deras behov och intressen. bildades brottsoffer- fonden, som vuxit och som delar ut ca till olika brottsofferändamål. Också de ideella brottsoffer- och kvinnojourerna har växt fram över hela landet de senaste 15–20 åren. har flera satsningar gjorts för att stärka brotts- offrens ställning och för att stödet skall utvecklas och få större genomslag. I propositionen Stöd till brottsoffer (prop. 2000/01:79) presenterar regeringen en strategi för det fortsatta brottsoffer- arbetet. Den består av fem bärande element, som innebär satsningar på utbildning för alla som arbetar inom rättsväsendet och som kommer i kontakt med brottsoffer, ett bättre utvecklat samarbete mellan myndigheterna i rättskedjan och andra aktörer, ett vidgat och fördjupat forsknings- och utvecklingsarbete, ytterligare åtgärder för att stärka skyddet för och stödet till utsatta kvinnor, barn och ungdomar samt ytterligare förbättringar av regelverket. Som ett led i strategin har regeringen bl.a. beslutat att besöksförbud kan avse även den gemensamma bostaden (prop. 2002/03:70, bet. 2002/03:JuU17, rskr. 2002/03:224) och att barn i Några tankar om brottsofferfrågornas plats i dagens kriminalpolitik utsatta situationer skall få stärkt skydd (prop. 2002/03:53, bet. 2002/03:SoU15, rskr. 2002/03:225). Även internationellt tas steg för att förbättra brottsoffrens ställ- ning. () antog 1985 en deklaration om grundläggande rättsprinciper för offer för brott och maktmissbruk. FN har också 1979 antagit en kvinnokonvention med syfte att förtydliga och stärka kvinnors lika rätt i samhället och 1989 antogs som behandlar staternas skyldigheter när det gäller att skydda barn mot våld och alla former av sexuellt utnytt- jande och sexuella övergrepp. antog ett rambeslut om brottsoffrets ställning i straffrättsliga förfaranden (2001/220/RIF). Inom EU förhandlas ett förslag till direktiv om förfaranderegler för att underlätta för enskilda att er- hålla brottsofferersättning. Flera betydelsefulla insatser på brottsofferområdet har alltså gjorts . har drivit ett för- tjänstfullt och framgångsrikt arbete med att föra brottsoffer- frågorna framåt i vårt land. De ideella organisationerna har gjort detsamma. Också rättsväsendets andra myndigheter och aktörer har medverkat i detta arbete, bl.a. genom att ta fram handlings- planer för brottsofferarbetet och engagera sig i olika sammanhang. bedriver ett utvecklingsarbete till stöd för arbete med brottsoffer. I dagens kriminalpolitik har brottsofferfrågorna en mer självklar plats. Men likväl är det uppenbart att de är långt ifrån etablerade och jämställda i rättskedjan och i kriminalpolitiken. Brottsoffer- frågorna har ännu inte fått fullt genomslag. Det finns inte någon riktig brottsofferstatistik och det finns en skillnad mellan den juridiska definitionen av brottsoffer (målsägande) och brottsoffrets egen definition av brottsofferbegreppet. Många brottsoffer upplever att de blir osynliggjorda. Brottsofferfrågorna bedrivs fortfarande till mångt och mycket av eldsjälar och delvis på frivillig grund. Frågan är vad som ytterligare kan göras för att brottsoffer- frågorna skall tas på allvar och kunna inta den naturliga plats i rättskedjan och kriminalpolitiken som de borde ha. För att det praktiska brottsofferarbetet skall bli framgångsrikt måste det utgå från ett helhetsperspektiv med brottsoffret som ut- gångspunkt. Brottsoffrens berättigade krav på bl.a. att bli korrekt bemötta, att få fortlöpande och adekvat information om det egna ärendet samt att ärendena handläggs snabbt och rättssäkert måste självklart tillgodoses. I varje fall har detta varit Några tankar om brottsofferfrågornas plats i dagens kriminalpolitik en självklarhet i teorin. Men varför fungerar det inte fullt ut i praktiken? Varför finns det fortfarande myndighetsföreträdare som inte känner till och dess verksamhet? Varför tar inte alla myndigheter det ansvar för brottsoffer som regering och riksdag beslutat att de skall ha? Det handlar här inte om brister i lagstiftningen eller brist på styrinstrument. Det handlar mera om attityder, samordning och praktisk tillämpning. Det handlar om vilja, kunskap och värderingar. För att göra ytterligare framsteg krävs ett väl utvecklat sam- arbete och en fungerande samordning mellan myndigheterna i rättsväsendet, men också mellan dessa myndigheter och andra myndigheter och aktörer som kommer i kontakt med brottsoffer. Brottsofferfrågorna är horisontella och avser hela samhällslivet om än ur en viss grupps perspektiv. Därför behöver samarbete och samordning utvecklas på både central och lokal nivå. För att få fullt genomslag är det viktigt att brottsofferfrågorna samordnas på de högsta instanserna. Jag tänker särskilt på sam- ordningen mellan departementen i . Det är också viktigt att frågorna samordnas inom departementen, särskilt gäller detta som ansvarar för både brottsoffer- stödjande och brottsförebyggande arbete. Ett väl fungerande samarbete och en väl fungerande samordning skall bygga på att varje myndighet ansvarar fullt ut för den egna verksamheten. Detta innebär att myndigheterna i rättskedjan tar sitt ansvar för brottsoffren i rättsprocessen och att samhället genom socialnämnderna tar det yttersta ansvaret för brottsoffren som personer. De ideella organisationernas styrka ligger i att de är just ideella, och de skall inte överta myndigheternas ansvar. Detta kräver att de olika aktörerna känner till och respekterar varandras ansvarsområden och arbetsmetoder. För att lyckas med en bättre samordning behöver det utarbetas en bärande struktur och tas fram en strategi för de framtida samverkansformerna. Ett framgångsrikt brottsofferarbete kräver också att kunska- perna om brottsoffers situation förbättras och att attityderna för- ändras. Det gäller inte minst rättsväsendets myndigheter, men också de andra myndigheter och aktörer som kommer i kontakt med brottsoffer. Frågorna behöver också uppmärksammas i sam- hällslivet i övrigt. Bemötandet av och attityderna till brottsoffer måste bli bättre. Detsamma gäller informationen till brottsoffer och vittnen. Några tankar om brottsofferfrågornas plats i dagens kriminalpolitik Också forskningen har stor betydelse för att kunna utveckla insatserna för brottsoffer. Den viktimologiska forskningen i är ännu relativt ung och inte fullt ut etablerad i den akade- miska världen. Ett viktimologiskt forskningsprogram har tagits fram av och genomförs . 3.2Behövs det en brottsoffermyndighet? bildades genom en omorganisation av den dåvarande . huvudupp- gift var att pröva ärenden enligt brottsskadelagen (1978:413) om ersättning av statliga medel. Nämnden hade även viss informa- tionsverksamhet om brottsofferfrågor. Vid reformen konstaterades (bl.a. prop. 1993/94:143) att det var naturligt att vidga verksamheten i nämnden till att avse brotts- offerfrågor i ett mer heltäckande perspektiv. Ett tillskapande av en myndighet med ett övergripande ansvar för brottsofferfrågor skulle ge väsentligt bättre förutsättningar för överblick, samordning och utveckling av ett allt mer betydelsefullt verksamhetsområde för det allmänna. Att bilda en sådan myndighet var ett viktigt steg när det gällde att lyfta fram de kriminalpolitiskt centrala brottsoffer- frågorna och därigenom ge stödet till brottsoffren stadga och kontinuitet på såväl kort som lång sikt. När Brottsoffermyndigheten inrättades flyttades verksamheten från till . Detta innebar att myndigheten fick ny- rekrytera i princip all personal. arbetade ca 20 personer på myndigheten. har ägnat mycket kraft åt att sprida information om möjligheterna till brottsskadeersättning. Att myndigheten har lyckats bra med detta kan bl.a. avläsas i antalet avgjorda ärenden. avgjorde myndigheten 3 560 ärenden och betalade ut sammanlagt i brottsskadeersättning. avgjorde myndigheten 9 219 ärenden och betalades ut i brottsskadeersättning. Myndigheten har tillsammans med varit ansvarig för genomförandet av vittnesstödsverksamhet vid landets samtliga tingsrätter och hovrätter. Myndigheten har också genomfört flera projekt för att starta lokal brottsoffer- Några tankar om brottsofferfrågornas plats i dagens kriminalpolitik Myndigheten har vidare tagit fram och genomför ett viktimologiskt forskningsprogram . Utöver de projekt med lokal brottsoffersamverkan som myndig- heten har tagit initiativ till, deltar myndigheten i olika samverkans- organ för både brottsofferfrågor i allmänhet och frågor om mäns våld mot kvinnor. Myndigheten har också särskilt uppmärksammat och arbetat med frågor som rör mäns våld mot kvinnor och unga som brottsoffer. Myndigheten anordnar egen undervisning och bjuds in att undervisa i olika sammanhang, bl.a. i polisutbildningar. Internationellt har och varit med och drivit arbetet inom EU för att stärka brottsoffrens ställ- ning, såväl när det gäller rättsprocessen som på andra områden. Även internationellt deltar myndigheten i olika projekt. som bildades inrättades brottsofferfonden. Enligt förarbetena (bl.a. prop. 1993/94:143) skulle ett inrättande av en brottsofferfond på ett mycket påtagligt sätt lyfta fram brottsoffren och tydligt markera att statsmakterna stod på brottsoffrens sida. Genom en brottsofferfond skulle också på ett helt annat sätt än vad som varit möjligt skapas ut- rymme för att ge ekonomiskt stöd till olika former av brottsoffer- inriktad verksamhet som bedrevs runt om i landet. Inte minst an- sågs det angeläget att förbättra förutsättningarna för ekonomiska bidrag till olika ideella organisationer, bl.a. till brottsofferjourer och kvinnojourer, som utförde ett värdefullt socialt och stödjande arbete på brottsofferområdet. Vidare skulle en brottsofferfond ge utrymme för bidrag till annan angelägen privat eller offentlig verk- samhet som gällde brottsoffer. Något om hur framtiden ser ut är ännu en ung myndighet, som är under stark utveckling. Den har som den funnits vuxit rejält. Antalet inkomna och avgjorda brottsskadeärenden har ökat och uppdragen från regeringen har blivit fler och spänner . Personalstyrkan har nästan fördubblats. Utvecklingen ställer nya krav på myndigheten. Med de förslag om rätt till skadestånd för skyddsåtgärder, ersättning till hotade personer samt ersättning till barn som bevittnar våld som bereds inom Justitiedeparte- Några tankar om brottsofferfrågornas plats i dagens kriminalpolitik mentet kan det förväntas att får nya upp- gifter. Från internationellt håll tillkommer också nya uppgifter genom det förslag till direktiv om brottsofferersättning som förhandlas fram inom EU. De nya uppgifterna presenteras närmare i kapitel 6. Även brottsofferfonden har vuxit från att vid det första utdel- ningstillfället dela ut till dagens . Allmänt anses att fonden har haft och har stor betydelse för att synliggöra och utveckla brottsofferperspektivet, öka kunskaperna om brottsoffer och utveckla brottsofferarbetet i . I takt med att fonden blivit alltmer etablerad har antalet ansökningar ökat. En hårdnande konkurrens ställer större krav på handläggningen av ansökningarna och fördelningen av fondens medel. Redan när myndigheten inrättades förutsattes ett fungerande samarbete mellan de olika aktörerna. Trots de olika samverkans- organ som redan finns och de handlingsplaner som rättsväsendets myndigheter har tagit fram fungerar inte samarbetet och sam- ordningen fullt ut i praktiken. kan där fylla en viktig uppgift. har också en central roll när det gäller att förmedla kunskap och information i frågor om bemötande och kunskap om utsatta och sårbara offergrupper. För att kunna minska de negativa effekterna av brott krävs även kunskap om sambandet mellan brottsförebyggande åtgärder och brottsofferfrågor. Brottsofferfrågorna står inför nya och fortsatta utmaningar. I det arbetet behövs . I de kommande kapitlen kommer jag att redovisa varför och hur kan spela en viktig roll för att samhället bättre skall kunna till- godose brottsoffrens berättigade krav. 4En brottsofferombudsman eller en samordningsuppgift? Mina förslag och bedömningar: får en samordningsuppgift för brottsofferfrågornas behandling i samhället. Brottsoffer skall kunna vända sig till Brottsoffermyndighe- ten med klagomål i alla brottsofferrelaterade frågor. Någon särskild brottsofferombudsman bör inte inrättas. Myndigheten bör få regeringens uppdrag att ta fram ett nationellt samordningsprogram för arbetet med brotts- offerfrågorna på central och lokal nivå. Enligt direktiven skall jag utreda och särskilt belysa frågan om det är lämpligt och möjligt att inrätta en särskild brottsofferombuds- man, på vilket sätt detta i så fall skulle ske och vilka uppgifter denne i så fall skulle ha. Jag skall också beakta eventuella nya behov av insatser på brottsofferområdet. Som jag redan varit inne på i kapitel 3 behövs det ytterligare satsningar på brottsofferområdet. Från en del håll framhålls att en brottsofferombudsman skulle vara en lösning. En annan väg kan vara att skapa en kraftfull samordnande funktion för brottsoffer- frågorna samt överväga vilken roll skulle kunna ha i sammanhanget. 4.1Skall en brottsofferombudsman inrättas?