sou · GSB374d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Uppgifterna om förlorad hushållsregi- strering – vilka i och för sig inte ifrågasattes – ansågs inte utgöra en sådan social utstötning som den aktuella bestämmelsen syftade på; inte heller påståendena om risk för ringaktning ansågs tillräckliga i det avseendet. Ingen av de förekommande omständigheterna i ärendet ansågs alltså i sig tillräcklig för att utgöra grund för beviljande av uppe- hållstillstånd enligt 2 kap. 4 e § tredje stycket utlänningslagen. Emellertid ansågs omständigheterna sammantagna vara så ömmande att A skulle beviljas permanent uppehållstillstånd med stöd av bestämmelsens tredje punkt. Ordföranden var skiljaktig och ansåg inte att de sammantagna omständigheterna var tillräck- liga för att bevilja uppehållstillstånd. UN:s beslut meddelades . Humanitära skäl beträffande annan än sökanden UN 4-93 Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd avseende man från som vistades i för att hjälpa en i bosatt bror under dennes sjukdom. Se referat under , vuxen. 63-96 Bifall till ansökan om permanent uppehållstillstånd avseende föräldrar och syskon (4 och ) från med minder- årig, fysiskt handikappad, son/bror bosatt i . Mannen A, , kvinnan , , och deras två barn kom till . De åberopade anknytning till sin son/bror , som var och bosatt i med permanent uppehållstillstånd . Familjens ursprungliga ansökan om uppehållstillstånd avslogs. De gav därefter in en ny ansökan, som överlämnades till regeringen för avgörande. Av utredningen framkom i huvudsak följande. Vid E:s ankomst till uppgavs felaktigt två personer, F och G, som E:s föräld- rar. E bodde därefter tillsammans med F och G i fram tills de biologiska föräldrarna A och B kom hit . E hade dock till- bringat somrarna tillsammans med sin biologiska familj i . – Utöver E och de två barn som rest till tillsammans med för- äldrarna, fanns det ytterligare sex syskon i . Enligt A och B var det inte aktuellt att något av dessa barn skulle flytta till . E led av en ärftlig muskelsjukdom. Han var rullstolsbunden och beroende av assistenthjälp i alla praktiska situationer. Av läkarutlå- tanden framgick att E hade tagit familjens avvisningsbeslut mycket hårt. Hans situation bedömdes vara katastrofal med stor risk för självmord. Även de övriga familjemedlemmarnas psykiska hälsa uppgavs ha försämrats drastiskt. Regeringen fastslog att det inte finns något hinder mot att i ett ärende av detta slag beakta humanitära skäl som hänför sig till annan än sökanden. Regeringen framhöll även att E var samt att han skulle kunna komma att lida stort men av att skiljas från föräldrarna. De humanitära skälen bedömdes därigenom vara synnerligen starka och familjen beviljades permanent uppehållstill- stånd. Av regeringens beslut framgår vidare att bedömningen inte påverkats av att flera av de berörda personerna tidigare hade lämnat oriktiga uppgifter i ärendet. Regeringens beslut meddelades . 3-92 Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd avseende pojke () från vars föräldrar inte kunnat nås i hemlandet, varför avvisningsbeslutet inte kunnat verkställas. Pojken A kom till och ansökte om asyl. A anförde i huvudsak följande. Hans far var inblandad i förbju- den politisk verksamhet i hemlandet och var efterlyst av myndig- heterna. Fadern hade därför varit tvungen att hålla sig gömd . A riskerade att fängslas och hållas som gisslan i för att få fadern att överlämna sig frivilligt. Eftersom fadern höll sig gömd och A:s mor arbetade långt hemifrån, saknade A vårdnads- havare i hemlandet. A skulle själv riskera bestraffning för illegal utresa om han tvingades att återvända. beslutade att avslå A:s asylansökan och med- delade ett avvisningsbeslut. A överklagade beslutet till UN och åberopade handlingar som skulle visa att vårdnaden om honom hade överförts till mormodern. UN fann att A:s uppgifter om asylskäl var vaga och diffusa och ansåg inte att han hade gjort troligt att han var i behov av skydd här. Vidare konstaterade UN att minderåriga barn bör vistas hos sina föräldrar samt att A hade bott tillsammans med i vart fall sin mor före ankomsten till . Det förhållandet att föräldrarna i samband med A:s vistelse i hade överfört vårdnaden till mormodern kunde inte anses medföra att hans anknytning till henne skulle ges försteg framför anknytningen till modern. Utred- ningen visade att A:s mor hade ansökt om att få komma till vid ambassaden i , men att hade avslagit hennes begä- ran. Modern hade inte kunnat påträffas i hemlandet. Eftersom en avvisning av A för tillfället inte kunde ske, fann UN att han borde beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. UN:s beslut meddelades . UN 66-93 Bifall till ansökan om permanent uppehållstillstånd (flyk- tingförklaring) för statslös palestinier då verkställighet av avvisning inte kunnat ske till något land. Mannen A, kom till och ansökte om asyl. A uppgav att han hette B samt att han var född i men upp- vuxen i . Han uppgav även att han hade lämnat i samband med Kuwait-krisen och rest vidare tills han hamnade i , varifrån han fortsatt till . , som fann att verkställighet skulle ske till och att B inte var berättigad till asyl, avslog ansökan. B överklagade beslutet men avvisades från . A reste därefter på nytt in i landet , nu under namnet A. Vid kontroll av fingeravtryck upptäcktes det att A och B var en och samma person. A medgav att han hade ansökt om asyl under annat namn. Han uppgav däremot att de uppgifter han i övrigt hade lämnat vid sin första ansökan var riktiga. Han anförde som ytterligare omständigheter att han med sin bakgrund som statslös palestinier, född i , inte blir mottagen i något arabiskt land. Han kunde inte återvända till på grund av att han tidi- gare hade arbetat för ett irakiskt flygbolag i Förenade Arabemira- ten. UN fann att A inte var berättigad till asyl. UN bedömde där- emot att A inte skulle tas emot i och att ett eventuellt avvis- ningsbeslut inte skulle kunna verkställas dit. Eftersom ett sådant beslut inte heller torde gå att verkställa till något annat land fann UN att A skulle tillåtas att stanna i . A bedömdes vara berättigad till resedokument och flyktingförklaring. UN:s beslut meddelades . 26-94 Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd för man med oklar identitet från då verkställighet av avvisningsbeslut inte ansetts möjligt på grund av det allmänna politiska läget i hemlandet. Mannen A uppgav sig ha kommit till . I sam- band med asylansökan uppgav han att han var och medbor- gare i . Sedan asylansökan avslagits av och ärendet låg för prövning hos UN uppgav A att han hade ett annat namn, B, var och medborgare i . Med dessa uppgifter som grund ansökte han på nytt om asyl. Av utredningen kunde inte fastställas vilken identitet som var den riktiga. De enda handlingar som företetts visade att B skulle vara medborgare i . Handlingarna bedömdes emellertid vara mycket lättåtkomliga och bara i var ett stort antal liknande handlingar i omlopp. B:s identitet kunde därigenom inte anses till- fredsställande styrkt. Eftersom det inte fanns några uppgifter som visade att han skulle vara medborgare i annat land eller ha en annan identitet, ansågs dock att den senast angivna somaliska identiteten måste godtas tills vidare. Verkställighet av avvisningsbeslut till kunde vid tillfället inte ske. Med hänsyn till det allmänna läget i beviljades B uppehållstillstånd pga. humanitära skäl. Eftersom det inte gått att fastställa vilken av de uppgivna identite- terna som var den riktiga meddelades endast ett tidsbegränsat till- stånd. Regeringens beslut meddelades . 53-94 Avslag på ansökan på ansökan om upphävande av utvis- ningsbeslut – hinder mot verkställighet som utlänningen själv förorsa- kat och som kan undanröjas genom utlänningens medverkan utgör inte sådant verkställighetshinder som skall medföra rätt att stanna i . A, från , utvisades av hovrätten genom dom med förbud att återvända . A ansökte hos regeringen om upphävande av utvisningsbeslutet. Regeringen avslog ansökningen och anförde följande. A har avsagt sig sitt rumänska medborgarskap och därmed blivit statslös. Genom detta har A själv medverkat till att hinder mot verkställig- het uppstått. Dess hinder skulle kunna upphävas genom A:s med- verkan. Regeringen anser därför inte att något sådant verkställig- hetshinder som kan ge rätt att stanna i landet föreligger. UN 298-95 Avslag på ansökan om uppehållstillstånd – ej stridande mot humanitetens krav att verkställa avvisning av utlänning som avsagt sig sitt medborgarskap och blivit statslös. Mannen A, och tidigare medborgare i , kom till . A:s hustru , och tidigare medborgare i , kom till . Makarna ansökte om asyl men ansökningarna avslogs och UN fastställde avvisnings- besluten . Avvisningarna kunde inte verkställas eftersom A och B hade avsagt sig sina medborgarskap i . I en ny ansökan yrkade makarna att de skulle beviljas uppehålls- tillstånd, i första hand permanent och i andra hand tidsbegränsat sådant. I avvaktan på att förhandlingar mellan och om återtagande av egna medborgare skulle slutföras, meddelades A och B tidsbegränsade uppehållstillstånd till . och träffade en överenskommelse om återtagande av egna medborgare av innebörd att ett återtagande kunde ske även om personen invände att han eller hon hade ansökt om befrielse från medborgarskap i den åter- tagande staten. Dock reglerades inte uttryckligen situationen att personen före avtalets ikraftträdande hade befriats från sitt tidigare medborgarskap. UN hänvisade till ett tidigare regeringsbeslut (reg. 53-94) av vil- ket framgick att en person som avsagt sig sitt rumänska medbor- garskap själv hade medverkat till att hinder mot verkställighet upp- stått, varför det inte förelåg något verkställighetshinder som kunde ge rätt att stanna i landet. UN fann inte heller i det aktuella fallet att det förelåg något sådant verkställighetshinder som borde föranleda ytterligare ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Det bedömdes alltså inte som ute- slutet att makarna kunde tas emot i . Vidare konstaterade UN att makarna visserligen hade vistats i , men att den långa vistelsetiden till stor del berodde på omständigheter som de själva rått över; bland annat hade de hållit sig undan verk- ställighet av avvisningsbeslutet. De humanitära skälen var därför inte sådana att det skulle strida mot humanitetens krav att verk- ställa avvisningsbeslutet och makarnas ansökan avslogs. En ledamot var skiljaktig och ansåg mot bakgrund av den långa vistelsetiden i att det skulle strida mot humanitetens krav att verkställa avvisningsbeslutet, varför permanent uppehållstill- stånd borde beviljas. UN:s beslut meddelades . 61-97 Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd för man från där verkställighetshinder inte bedömts vara bestående, men där vistelsetiden i kommit att bli betydande och anknytning uppstått till kvinna bosatt i . Mannen A, , kom till . Han var född och uppvuxen i men hade ett sovjetiskt pass. Sedan en asylansökan avslagits och A därefter avvikit, gav han in en ny ansökan som också avslogs. kontaktade A polismyndigheten och ställdes under uppsikt. Han gav därefter in ännu en ny ansökan . A uppgav att han varken kunde få estniskt medborgarskap eller uppehållstillstånd i och att han var att betrakta som statslös. Genom utredningen i ärendet framkom det att utlänningslag medgav uppehållstillstånd för personer som varit bosatta i före . Ansökan om att beviljas ett sådant uppehållstillstånd skulle emellertid ske . Alla sovjetiska pass utfärdade i blev enligt den est- niska lagstiftningen ogiltiga efter . A uppgav att han hade gett in en ansökan om uppehållstillstånd till den estniska ambassaden i , men att han aldrig fått något svar. A uppgav även att han var samman- boende med en svensk kvinna och att hon väntade barn med honom. Regeringen bedömde att de eventuella problemen för A att få resa in i inte utgjorde tillräckliga skäl för att han skulle få stanna i . Det ansågs inte visat i ärendet att verk- ligen skulle vägra att ta emot A och de verkställighetshinder som skulle kunna uppkomma bedömdes i vart fall vara av tillfällig art. Den tid som A vistats i hade delvis förlängts genom att han själv hållit sig undan de svenska myndigheterna . Den resterande väntetid som hade uppkommit utan hans egen för- skyllan ansågs inte så anmärkningsvärt lång att det i sig var skäl för att bifalla den nya ansökan om uppehållstillstånd. Vid en sammanvägning av samtliga omständigheter ansåg rege- ringen likväl att det skulle strida mot humanitetens krav att verk- ställa beslutet om avvisning. Två faktorer som angavs vara tungt vägande var dels den anknytning som A fått till en svensk medbor- gare, dels den verkställighetsproblematik som faktiskt fick anses föreligga och den ytterligare fördröjning som kunde förväntas upp- stå före en avvisning. Eftersom A:s anknytning till var en avgörande förutsättning för bedömningen, beviljades ett tids- begränsat uppehållstillstånd med s.k. uppskjuten invandringspröv- ning. Regeringens beslut meddelades . UN 315-97 Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd avseende man från gift med svensk kvinna och för vilken tidigare avvisnings- beslut inte kunnat verkställas. Se referat under rubriken till svenska förhållanden. UN 347-97 Bifall till ansökan om permanent uppehållstillstånd för man från där verkställighet inte beräknats kunna ske inom överskådlig tid. Mannen A, , kom till . Sedan han ansökt om asyl och hans ansökan avslagits, gav han in två nya ansökningar vilka båda avslogs. gavs en tredje ny ansökan in. A uppgav att han från polismyndigheten fått uppgifter om att de tills vidare inte hade för avsikt att försöka verkställa beslutet. Han tillade att han mådde psykiskt allt sämre pga. sin ovissa situation. UN anförde att avvisningsbeslutet gentemot A inte kunnat verk- ställas och att detta berott på omständigheter utanför A:s kontroll. Verkställighetsproblemen kunde inte förväntas bli lösta inom över- skådlig tid. Vid en samlad bedömning – där särskild hänsyn togs till den långa tid som A vistats i och till verkställighetsproble- matiken – fann UN att det inte längre var rimligt att vidhålla avvis- ningsbeslutet. A beviljades därför permanent uppehållstillstånd. UN:s beslut meddelades . UN 320-98 Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd för pojke () från som kommit ensam till och vars föräldrar inte kunnat återfinnas. Se referat under rubriken till svenska förhållanden. Politisk – humanitära skäl UN 344-97 Bifall till ansökan om permanent uppehållstillstånd avseende två systrar från (17 och ) då den allmänna situa- tionen i landet varit sådan att det skulle te sig stötande att sända till- baka dem. Syskonen kom till . De ansökte om asyl på grund av förföljelser mot deras religiösa tillhörighet, assy- risk-ortodoxa kyrkan. De åberopade även att de skulle riskera fängelsestraff vid ett återvändande eftersom deras pass delvis hade förstörts efter utresan från . Slutligen åberopade de anknytning till en i bosatt bror. I ett tidigare avgjort ärende anförde regeringen att förhållandena i var sådana att det saknades möjlighet att direkt förutsäga de irakiska myndigheternas förhållningssätt gentemot landets med- borgare och att det av tillgänglig information framgick med all tyd- lighet att irakiska myndigheter grovt och systematiskt kränkte de mänskliga rättigheterna. UN konstaterade att A och B inte åberopat någon egen politisk verksamhet i och att de inte hade rätt till asyl som flyktingar på sådan grund. UN bedömde inte heller att A och B vid ett åter- vändande skulle riskera att straffas med döden eller utsättas för tortyr eller annan liknande bestraffning. Rätt till asyl på grund av skyddsbehov förelåg alltså inte heller. Emellertid fann UN, med hänsyn till den rådande situationen i avseende mänskliga rättigheter och nyckfullheten i de irakiska myndigheternas agerande, att det skulle te sig inhumant att tvinga A och B att åter- vända till hemlandet. UN fann sammanfattningsvis att uppehållstillstånd på humanitär grund kunde beviljas även för andra fall än som uttryckligen angetts i förarbetena till den aktuella bestämmelsen, dvs. sjukdom eller personliga förhållanden. UN framhöll att det kan förekomma fall där den allmänna situationen i ett land är sådan att det skulle te sig stötande att skicka någon tillbaka dit, utan att det var fråga om sådana omständigheter som skulle grunda rätt till asyl som flykting eller skyddsbehövande i övrigt. Uppehållstillstånd på humanitär grund borde därför kunna beviljas i dessa fall även då situationen i hemlandet inte berott på krig eller inbördeskrig. Vid en samlad bedömning i ärendet fann UN att A och B skulle tillåtas stanna i på humanitär grund. UN:s beslut meddelades . 68-97 Bifall till ansökan om permanent uppehållstillstånd avseende tre syskon (9, 13 och ) från med anknytning till genom en här bosatt äldre syster. Syskonen kom till och ansökte om uppehållstillstånd. Av utredningen framgick att syskonens äldre syster , som hade permanent uppehållstillstånd, hade bott i . D uppgav vid ankomsten till att såväl hennes föräldrar som hennes tre yngre syskon hade blivit mördade och att hon inte hade några anhöriga kvar i livet. Själv tvingades hon bo hos en soldat , då hon lyckades fly och ta sig till . Efter att ha fått kännedom om att de tre syskonen var vid liv besökte hon dem i hemlandet . Regeringen bedömde att syskonen i och för sig var nära anhöriga till D, men att det inte funnits någon hushållsgemen- skap före D:s flyttning till . Vid bedömningen av om A, B och C i stället skulle beviljas uppehållstillstånd på humanitär grund beaktade regeringen att syskonens liv alltsedan år 1990 präglats av uppslitande och traumatiska händelser. A, B och C, vilka vistats hos olika familjer sedan deras föräldrar dödats, hade inga andra anhöriga i hemlandet. Den politiska situationen i var alltjämt sådan att syskonen vid ett återvändande skulle gå en högst osäker framtid till mötes. Regeringen konstaterade att de enskilda omständigheterna i ärendet inte var för sig skulle anses utgöra tillräckliga skäl för att bevilja uppehållstillstånd på humani- tär grund. Vid en sammantagen bedömning, där hänsyn även togs till att ärendet rörde barn utan föräldrar eller andra anhöriga i hemlandet, förelåg dock tillräckligt starka skäl för att bevilja uppe- hållstillstånd på humanitär grund. Regeringens beslut meddelades . Betydelsen av brottslighet då humanitära skäl talar för bevil- jande av uppehållstillstånd 45-94 (I) Bifall till ansökan om permanent uppehållstillstånd för kvinna från med en dotter () där kvinnan dömts för stöldbrott . Kvinnan , , och hennes dotter kom till . A, etnisk kroat, var gift med en etnisk . Maken var kvar i hemlandet. I enlighet med dåvarande praxis för asylsökande från ansågs att A och dottern hade en princi- piell rätt till permanent uppehållstillstånd av humanitära skäl på grund av den rådande situationen i hemlandet. A hade emellertid dömts för stöld till villkorlig dom och dagsböter . Stöl- den avsåg tillgrepp av varor för . Regeringen fastslog att, vid prövningen av om uppehållstillstånd skall beviljas eller inte i situationer som denna, måste den aktuella brottsligheten vägas mot styrkan av de humanitära skäl som talar för att bevilja uppehållstillstånd. I fall med humanitära skäl av avse- värd styrka borde tillstånd därigenom vägras endast i undantagsfall, då det var fråga om mycket allvarlig brottslighet. I situationer med mindre starka humanitära skäl kunde emellertid även mindre all- varlig brottslighet medföra att tillstånd inte beviljas. Vid valet mellan att bevilja tidsbegränsat eller permanent uppehållstillstånd framhöll regeringen att tidsbegränsade uppehållstillstånd ofta inne- bär nackdelar för både samhället och den enskilde. Emellertid kunde tidsbegränsade uppehållstillstånd vara motiverade för att markera att brottslighet inte accepteras. Så kunde vara fallet vid brott där påföljden blivit svårare än böter eller när det är fråga om mindre allvarlig brottslighet som är upprepad och systematisk. Beträffande A ansågs att endast ett tidsbegränsat uppehållstill- stånd skulle ha beviljats i normalfallet. Vid en samlad bedömning, där även A:s hälsotillstånd vägdes in, ansågs dock de humanitära skälen vara av sådan art att permanent uppehållstillstånd skulle beviljas. Regeringens beslut meddelades . 45-94 (II) Bifall till ansökan om permanent uppehållstillstånd för familj från med två barn (båda ) där man- nen dömts för snatteri . Mannen A, , kvinnan , och deras barn kom till . A och B var båda etniska muslimer. A lagfördes för snatteri genom godkänt strafföreläggande. Brottet avsåg till- grepp av varor för och påföljden bestämdes till 30 dagsböter. I enlighet med dåvarande praxis för asylsökande från hade familjen en principiell rätt till perma- nent uppehållstillstånd av humanitära skäl på grund av den rådande situationen i hemlandet. Regeringen påpekade i sitt beslut att det brott som A gjort sig skyldig till var av mindre allvarlig art och att det inte hade upp- repats. Familjen skulle därför beviljas permanent uppehållstillstånd. Regeringens beslut meddelades . 45-94 (III) Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd för man från som dömts för snatteri och stått under åtal för ytterligare ett fall av snatteri samt polisanmälts för egenmäktighet med barn. Mannen A, , kom till . Hans hustru och deras fyra barn hade , , rest in i och ansökt om asyl. Kvinnan och barnens ärende överläm- nades till regeringen för prövning . Även A:s ärende överlämnades på grund därav . I enlighet med dåvarande praxis för asylsökande från hade familjen en principiell rätt till permanent uppehållstillstånd av humanitära skäl på grund av den rådande situationen i hemlandet. A hade under vistelsen i dömts för snatteri vid två tillfäl- len, . Dessutom var han vid tiden för regeringens prövning åtalad för ytterligare ett snatteri, för vilket förundersökningen påbörjades , samt polisanmäld för egenmäktighet med barn . Regeringen ansåg att A visat ett brottsbeteende under sin vistelse i och att han därför endast skulle meddelas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Regeringens beslut meddelades . UN 326-97 Bifall till ansökan om permanent uppehållstillstånd för kvinna och två barn, 0 och , från Kosovo. Tidsbegränsat uppe- hållstillstånd under prövotid för mannen i familjen. Se referat under rubriken till svenska förhållanden. 45-94 (IV) Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd för man från som dömts för hot mot tjänsteman vid två till- fällen, snatteri och misshandel vid vardera ett tillfälle samt som stått under misstanke för ytterligare brottslighet. Mannen A, och etnisk , kom till . I enlighet med dåvarande praxis för asylsökande från ansågs att A hade en principiell rätt till per- manent uppehållstillstånd av humanitära skäl på grund av den rådande situationen i hemlandet. dömdes A för hot mot tjänsteman samt snatteri och misshandel vardera. Påföljden bestämdes till dagsböter och vid ett till- fälle fängelse en månad. Med hänsyn till att A gjort sig skyldig till upprepad brottslighet och då han även dömts till en frihetsberövande påföljd ansåg regeringen att han endast skulle beviljas ett tids- begränsat uppehållstillstånd. Regeringens beslut meddelades . 45-94 (V) Bifall till tidsbegränsat uppehållstillstånd för man från som dömts för misshandel och grov misshandel till fängelse. Mannen A, , kom till . Han ansökte om asyl på grund av politisk verksamhet i hemlandet. A dömdes för misshandel och grov misshandel till fängelse. Vid tiden för regeringens prövning av ärendet var A sammanboende med en kvinna som innehade permanent uppe- hållstillstånd i . De väntade även barn tillsammans. Asylskäl bedömdes inte föreligga. På grund av den rådande situationen i kunde ett avvisningsbeslut dock inte verk- ställas dit vid tiden för prövningen av frågan om uppehållstillstånd. Regeringen ansåg därigenom att det skulle strida mot humanitetens krav att inte låta A stanna i , men att brottslighet som han dömts för var så allvarlig att uppehållstillståndet skulle tidsbegrän- sas. Regeringens beslut meddelades .