sou · GSB381d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Beträffande motiven till denna ändring hänvisas till övervägandena i avsnitt 12.8. I tredje stycket andra punkten anges att en skuldsanering inte omfattar en fordran för vilken borgenären har panträtt eller annan förmånsrätt enligt 6 eller 7 § förmånsrättslagen eller retentionsrätt. Viss tveksamhet har rått om det gäller sådan rätt i såväl gäldenärens egendom som tredje mans egendom. Avsikten har naturligtvis inte varit att fordringen skall undantas i det fall det är fråga om säkerhet eller förmånsrätt i tredje mans egendom. För att det inte skall råda någon tvekan anges därför nu i lagrummet att det endast avser sådan rätt i gäldenärens egendom. Alla fordringar som enligt 6 § omfattas av skuldsaneringen har lika rätt. Utan hinder av första stycket får en fordran ges sämre rätt om borgenären samtycker. I 24 § föreskrivs vad som skall gälla i fråga om fordringar som inte har anmälts i ärendet. I detta lagrum slås fast att alla fordringar har lika rätt. Paragrafen har i andra stycket ändrats på så sätt att den tidigare möjligheten att undanta småfordringar från likabehandlingsprincipen genom att ge dem full utdelning har tagits bort. Beträffande motiven i denna del hänvisas till övervägandena i avsnitt 12.9.2. I tredje stycket görs hänvisningar till 24 § där preklusionsbestäm- melsen numera finns. Vid en skuldsanering skall bestämmas 1.vilka fordringar som enligt 6 § skall omfattas av skuldsaneringen, 2.vad som enligt 7 § skall gälla för dem, 3.vilket belopp som skall fördelas mellan borgenärerna, 4.vilket belopp som gäldenären skall sätta in på det i 13 § angivna uppsamlingskontot och 5.en betalningsplan som visar när och hur kvarstående belopp av varje borgenärs fordran skall betalas. Belopp som avses i första stycket 3 och 4 skall bestämmas så att skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och inkomster efter avdrag för vad som skall förbehållas gäldenären för hans och hans familjs försörjning. Därvid skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken om förbehållsbelopp vara väg- ledande. Vid skuldsaneringen får bestämmas att förbehåll även skall göras för betalning av en fordran som, enligt 6 § tredje stycket eller beslut som fattas med stöd av 6 § andra stycket, inte omfattas av skuldsaneringen. Av fördelningen enligt första stycket 3 skall framgå hur stor pro- centandel av fordringarnas belopp som skall kvarstå. Betalningsplanen enligt första stycket skall löpa , om det inte finns särskilda skäl att bestämma . Den skall börja löpa för inledandebeslutet enligt 13 §, om det inte finns skäl att bestämma en senare dag, Vid omprövning kan betalningsplanen förlängas till högst . Belopp som avses i första stycket 5 skall betalas till borgenärerna en gång via det i 13 § angivna uppsamlingskontot, om inte sär- skilda skäl talar emot det. Paragrafen anger vad som skall bestämmas vid en skuldsanering och i första stycket har som en följd av att betalning enligt huvudregeln skall ske en gång en fjärde punkt lagts till. I denna anges vilket belopp gäldenären skall sätta in på det uppsam- lingskonto som denne skall öppna. Om gäldenären saknar betal- ningsutrymme blir det naturligtvis inte aktuellt med vare sig den punkten eller de två föregående punkterna. I övrigt när det gäller uppsamlingskontot har detta behandlats under 13 §. Ändringen i andra stycket är en redaktionell ändring till följd av att en fjärde punkt lagts till i första stycket. Det har som redovisats ovan i övervägandena funnits begränsade möjligheter att med bibehållen rättssäkerhet lagstiftningsvägen korta ner förfarandet hos kronofogdemyndigheten. En annan väg att gå är då att betalningsperioden börjar löpa redan i samband med att ett beslut om inledande fattas. Därför förs i fjärde stycket in en regel om att betalningsplanen normalt skall börja löpa från tiden för in- ledandebeslutet. Som redogörs för under 13 § kan betalningsplanen också börja löpa från en något senare tidpunkt. I fjärde stycket begränsas också möjligheten att bestämma för betalningsplanen än . Endast i samband med ompröv- ning skall det finnas möjlighet att förlänga betalningsplanen men då till som längst . Beträffande tillämpningen av denna bestäm- melse hänvisas till övervägandena i avsnitt 12.9.6. I femte stycket anges att betalningen normalt skall ske en gång . Det går till så att gäldenären genom en betalningsorder eller på annat sätt för över medel från uppsamlingskontot till borgenärerna i enlighet med vad som angetts i betalningsplanen. Såsom särskilt skäl att inte betala en gång kan vara att gäldenären endast har en borgenär eller undantagsvis två borgenärer som skall ha betalt. I stället för att gäldenären samlar de månatliga beloppen på ett uppsamlingskonto kan det i sådant fall vara praktiskt att gäldenären i stället betalar direkt till borgenären eller borgenärerna . Ett annat skäl att frångå betalning via uppsamlingskontot en gång kan vara att gäldenären endast har ett engångsbelopp att betala i början av betalningsperio- den och att denne därefter saknar betalningsförmåga. Även i det fallet saknas anledning att betala en gång via ett uppsam- lingskonto. Om ingenting annat avtalas har gäldenären fri dispositionsrätt till kontot och det är inte fredat från utmätning. Om det av ansökan om skuldsanering eller annan tillgänglig utred- ning framgår att gäldenären inte uppfyller villkoren enligt 4 och 4 a §§ eller inte kan beviljas skuldsanering på grund av 5 §, skall kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Om det, sedan inledandebeslut har meddelats enligt 13 §, fram- kommer att förutsättningarna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda, skall kronofogdemyndigheten avslå ansökan. Ansökan får också avslås, om gäldenären inte inställer sig personligen vid ett sammanträde eller om han i övrigt inte medverkar vid ärendets hand- läggning. I samband med att 4 a § infördes i lagen 1996 kom den bestämmel- sen inte att hänvisas till i 12 § där den bör finnas med vid sidan av 4 och 5 §§. Ändringen i första stycket består således av att 4 a § även tas med bland de villkor som kan leda till avslag av en ansökan. Ändringen i andra stycket är rent redaktionell. Om kronofogdemyndigheten inte enligt 11 § avvisar eller enligt 12 § första stycket avslår en ansökan om skuldsanering, skall myn- digheten besluta att skuldsanering skall inledas (inledande- beslut). Har skuldsanering inletts skall gäldenären öppna ett bankkonto eller liknande (uppsamlingskonto), om inte särskilda skäl talar emot det. Vid inledandebeslut skall för tiden till dess att frågan om skuldsane- ring har avgjorts bestämmas 1.vilket belopp gäldenären enligt 8 § första stycket 4 skall sätta in på uppsamlingskontot och 2.när denna insättning skall ske. I denna paragraf och 14 § stadgas vad som gäller i samband med att beslut fattas om inledande av en skuldsanering. Kronofogdemyn- dighetens möjlighet att inhämta upplysningar från andra myndig- heter eller att hålla sammanträde har därför flyttats från denna paragraf till 15 respektive 16 §, där utredningsförfarandet hos krono- fogdemyndigheten hör hemma. Detta innebär att paragrafens första stycke nu överensstämmer med dess tidigare andra stycke. I det nya andra stycket införs en nyhet; i de fall då gäldenären har någon som helst betalningsförmåga skall denne i samband med inledandebeslutet öppna ett bankkonto eller liknande konto, i lagen benämnt uppsamlingskonto, på vilket gäldenären skall göra insätt- ningar en gång . Att det skall finnas ett uppsamlingskonto på ett så tidigt stadium hänger samman med att betalningsperioden, såsom framgått ovan enligt 8 § fjärde stycket, skall börja löpa från det att beslut om inledande av skuldsanering fattats. Genom införan- det av detta konto har möjlighet öppnats att få igång förfarandet redan i samband med inledandebeslutet. Under 8 § femte stycket har närmare angetts vad som kan anses utgöra särskilda skäl att inte betala till borgenärerna en gång . Samma skäl torde göra sig gällande också när det avser skyldig- heten att öppna ett uppsamlingskonto. När betalningen skall ske till endast en eller möjligen två borgenärer, kan kronofogdemyndig- heten i stället välja att låta gäldenären betala . Eftersom betalningsplanen börjar löpa från det att beslut fattats om att inleda skuldsanering, skall kronofogdemyndigheten göra en preliminär bedömning av vilken betalningsförmåga gäldenären har och därmed vilket belopp som skall sättas in på uppsamlingskontot. fattar kronofogdemyndigheten följande beslut. 1.Skuldsanering skall inledas avseende N.N. skall öppna ett uppsamlingskonto och intill dess krono- fogdemyndigheten bestämmer annat eller frågan om skuldsanering slut- ligen avgjorts skall han till detta konto sätta in åttahundra (800) kr. 3.Första insättning på kontot enligt 2 skall äga rum . är kronofogdemyndighetens utredning klar och frågan om skuldsanering skall slutligen avgöras. Det visar sig då att gäldenärens betalningsförmåga i själva verket är . Beslutet kommer då att leda till att det för första året finns att fördela (5 x + 7 x ), medan det för de återstående fyra åren finns att fördela . Det bör således inte vara möjligt att ålägga gäldenären att för de i exemplet fem första månaderna retroaktivt erlägga ytterligare . Skulle å andra sidan gäldenärens betalningsförmåga i exemplet visa sig vara lägre, kan de belopp som denne skall sätta in under de resterande månaderna av reduceras med ett belopp som motsvarar vad som satts in för mycket . På begäran av kronofogdemyndigheten skall gäldenären under utredningsfasen kunna visa upp att det finns ett uppsamlingskonto och att medel satts in på detta i enlighet med det interimistiska beslutet. Skulle det visa sig att gäldenären inte följt beslutet i detta avseende torde det kunna utgöra skäl för avslag av en skuldsanerings- ansökan på grund av bristande medverkan under handläggningen av ärendet. Normalt fattas ett beslut enligt tredje stycket i samband med inle- dandebeslutet. Vid den preliminära beräkningen kan det emellertid visa sig att gäldenären inte har något betalningsutrymme alls att betala av på sina skulder med. Då saknas det naturligtvis anledning att fatta ett sådant beslut. Skulle kronofogdemyndigheten senare under utredningen komma fram till att gäldenären trots allt har ett betalningsutrymme, är det inget som hindrar att myndigheten senare fattar ett sådant interi- mistiskt beslut och att betalningsperioden således kommer igång . Skulle det då ha gått t.ex. sedan in- ledandebeslutet fattades, finns det anledning att överväga hur långt betalningsplanen skall sträcka sig. ur- sprungliga ställningstagande kan ha berott på att man då inte hade ett tillräckligt bra underlag och att gäldenärens ekonomiska situation redan då egentligen motiverade en avsättning till uppsamlingskontot. I en sådan situation saknas det anledning att korta av betalnings- planen jämfört med om man hade haft den kunskapen från början. Betalningsplanen kommer då att löpa från den senare tidpunkten. En annan situation är den att gäldenärens ekonomiska situation har blivit något bättre , t.ex. på grund av att ett barn har flyttat hemifrån. Då bör troligen betalningsplanen förkortas med det antal månader som gått sedan inledandebeslutet fattades. När inledandebeslutet fattades hade gäldenären inget betal- ningsutrymme. Under kronofogdemyndighetens utredning framkommer att gäldenären har bytt bostad och att han på grund därav fått ett betalningsutrymme med . Kronofogdemyndig- heten beslutar då att han skall dels öppna ett uppsamlingskonto dels – efter avdrag för viss buffert – månatligen sätta in av det preliminärt beräknade betalningsutrymmet på kontot. När kronofogde- myndigheten i samband med det slutliga beslutet om skuldsanering skall bestämma längden på betalningsplanen tas hänsyn till att gäldenären saknat betalningsförmåga , varför betal- ningsplanen bestäms i stället som skulle ha blivit fallet om det funnits en betalningsförmåga redan från början. En gäldenär bedöms vid den preliminära prövningen i samband med inledandebeslutet sakna betalningsutrymme. erfar kronofogdemyndigheten i sin utredning att den bedömningen varit felaktig och att gäldenären efter inle- dandebeslutet i stället haft en betalningsförmåga som efter avdrag för s.k. buffert uppgått . För tiden därefter bedöms motsvarande betalningsförmåga uppgå till . Det torde i en sådan situation saknas anledning att bestämma en kortare betalningsplan än vad som skulle ha gällt om man från början känt till att gäldenären hade ett betalningsutrymme. Gäldenären kommer således att få erlägga . Det är möjligt att kronofogdemyndigheten uppmärksammar det tidigare okända betalningsutrymmet när det slutliga beslutet om skuldsanering är nära förestående, dvs. inom den närmaste månaden. Då torde det normalt saknas anledning att fatta något interimistiskt beslut. skall se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver och i den utsträckning det behövs inhämta upplysningar om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden från andra myndigheter. I paragrafen regleras kronofogdemyndighetens utredningsskyldig- het och hit har även förts de regler som tidigare funnits i 13 § första stycket. Denna skyldighet tar sikte dels på vad som skall göras innan ett beslut om inledande fattas dels vad kronofogdemyndigheten skall göra innan ett slutligt beslut om skuldsanering fattas. skall kalla gäldenären personligen till ett sammanträde, om det kan antas vara till fördel för utredningen. Vid sammanträdet skall gäldenären lämna de ytterligare upplysningar som behövs för att avgöra frågan om skuldsanering. Kallelsen skall sändas till gäldenären under den adress gäldenären senast har uppgivit i ärendet. Kallelsen behöver inte delges. I kallelsen skall gäldenären upplysas om syftet med sammanträdet och om att hans ansökan kan avslås om han inte inställer sig per- sonligen. I paragrafen har samlats reglerna om ett sammanträde med gälde- nären hos kronofogdemyndigheten och avser utredningen dels före inledandebeslutet dels innan frågan om skuldsanering slutligen av- görs. Med sammanträde avses naturligen att detta hålls i myndig- hetens lokaler. Det är emellertid inget som hindrar att man håller detta sammanträde i t.ex. gäldenärens bostad. Det har i paragrafen lagts ett något strängare krav på kronofogde- myndigheten, eftersom ett sammanträde skall hållas i de fall detta kan antas vara till fördel för utredningen. har i flertalet fall en rådgivare träffat gäldenären, oftast vid fler än ett till- fälle; dessutom hölls vid ett överlämnande alltid ett sammanträde i tingsrätten. När nu hela förfarandet koncentreras till kronofogde- myndigheten är det inte meningen att förfarandet skall bli helt skriftligt. Anser handläggaren där att ett sammanträffande med gäldenären skulle kunna tillföra utredningen sådant som gör den mer tillförlitlig skall denne kalla till ett sammanträde. Man kan nog i och för sig utgå ifrån att de flesta gäldenärer även i fortsättningen kommer att vända sig till en rådgivare, men detta bör inte utgöra skäl för kronofogdemyndigheten att underlåta att hålla ett befogat sammanträde. Förslaget om skuldsanering skall sändas till samtliga kända borgenärer vilkas fordringar omfattas av skuldsaneringen med föreläggande för dem att yttra sig över förslaget . I föreläggandet skall anges att ett uteblivet yttrande inte hindrar ett beslut om skuld- sanering. Föreläggandet skall delges borgenärerna. som anmälts enligt 14 § inte omfattas av skuldsaneringen skall borge- nären underrättas om detta. I paragrafen har till en början gjorts en redaktionell ändring som en följd av att begreppet frivillig skuldsanering utmönstrats ur lagen. Vidare har kronofogdemyndigheten i 20 § getts möjlighet att fatta ett beslut om skuldsanering som inte endast inskränker sig till det förslag som tillställts borgenärerna. Detta bör därför framgå av det föreläggande som skickas till borgenärerna och i denna paragraf har därför orden enligt förslaget tagits bort. Efter utgången av den i 19 § angivna tiden skall kronofogdemyndig- heten pröva om gäldenären skall beviljas skuldsanering. Ett beslut om skuldsanering skall genast kungöras i Post- och . I första stycket ges kronofogdemyndigheten möjlighet att fullt ut pröva frågan om skuldsanering. Denna prövning skall ske efter det att den tidsfrist gått ut som borgenärerna fått i samband med föreläggandet enligt 19 § att yttra sig över förslaget till skuld- sanering. Beträffande motiven i denna del hänvisas till övervägan- dena i avsnitt 12.6. I andra stycket, som handlar om kungörelse, har hänvisning gjorts till ett beslut om skuldsanering. Oavsett om det är kronofogde- myndigheten eller domstolen som fattar detta beslut, skall det kun- göras. Har skuldsanering inletts får utmätning för fordringar som upp- kommit inte äga rum innan frågan om skuldsanering är avgjord, om inte, efter överklagande, rätten på begäran av en borgenär bestämmer annat. Om utmätning ändå sker är åtgärden utan verkan. Första stycket gäller inte fordringar, som enligt 6 § tredje stycket inte omfattas av skuldsaneringen. Vad som sägs i denna paragraf tillämpas även i fråga om beslut om betalningssäkring och verkställighet av sådant beslut. Paragrafen innehåller ett förbud mot exekutiva åtgärder efter inle- dandebeslutet. kunde tingsrätten antingen efter överläm- nande eller överklagande på begäran av en borgenär i ett enskilt fall häva verkställighetsförbudet. Ändringen i paragrafen är mer av redaktionell art eftersom begreppet överlämnande utmönstrats ur lagen. kan rätten således pröva verkställighetsförbudet endast efter ett överklagande. En ansökan om omprövning skall göras skriftligen hos den kronofogde- myndighet som anges i 9 §. 1.uppgift om det skuldsaneringsbeslut som skall omprövas och 2.de omständigheter som åberopas till stöd för omprövningen. Om en ansökan om omprövning är bristfällig gäller 11 § i tillämp- Detta är den första av de fyra paragrafer som reglerar omprövnings- förfarandet och avser en begäran om omprövning från såväl en gäldenär som en borgenär. I dess första stycke hänvisas till att ansökan skall göras skriftligen hos kronofogdemyndigheten i den region där gäldenären är bosatt. Om gäldenären har flyttat sedan skuldsane- ringsbeslutet fattades, innebär det att det kan vara en annan krono- fogdemyndighet som prövar en ansökan om omprövning, eftersom denna skall ges in till kronofogdemyndigheten i den region där gäldenären för tillfället är bosatt. Om så är fallet kommer den omprövande myndigheten att hämta in skuldsaneringsakten från den myndighet där det tidigare beslutet om skuldsanering en gång fattades. I första stycket första punkten anges att den som begär ompröv- ning skall uppge vilket beslut som avses, dvs. uppgift om vem som är gäldenär, tidpunkten för beslutet och vilken kronofogdemyndig- het eller domstol som fattade beslutet. I första stycket andra punkten anges att en ansökan om ompröv- ning skall innehålla uppgift om de omständigheter som åberopas till stöd för omprövningen. Den som begär omprövning skall således ange grunden för sin ansökan. Om det t.ex. är en gäldenär som begär omprövning och vill få det belopp han skall erlägga till borgenärer- na ändrat på grund av ändrade ekonomiska förhållanden, skall denne ange detta och närmare redogöra för vari förändringen består. Det- samma gäller om det är en borgenär som ansöker om omprövning. Om inte annat bestäms i skuldsaneringslagen är förvaltningslagen (1986:223; FL) tillämplig på kronofogdemyndighetens handlägg- ning av ett skuldsaneringsärende, dvs. såväl en ansökan om skuld- sanering som en ansökan om omprövning av ett beslut om skuld- sanering. Serviceskyldigheten enligt 4 § FL är tämligen långtgående, men det finns naturligtvis gränser även i detta hänseende. Om en ansökan om omprövning är bristfällig skall kronofogdemyndigheten på samma sätt som med en ansökan om skuldsanering kunna före- lägga en sökande att avhjälpa bristen och därefter kunna avvisa en sådan ansökan. I andra stycket görs därför en hänvisning till att reglerna i 11 §, om bristfällig ansökan om skuldsanering och om avvisning av en sådan, skall kunna tillämpas även på en ansökan om omprövning. skall kalla gäldenären personligen till ett sam- manträde om det kan antas vara till fördel för utredningen. Om det finns skäl får kronofogdemyndigheten även kalla en borgenär till sammanträdet. Även i ett omprövningsärende kan det finnas anledning att hålla ett sammanträde. Under samma förutsättningar som då ett samman- träde skall hållas innan en ansökan om skuldsanering prövas, skall ett sammanträde hållas innan en ansökan om omprövning prövas. I första stycket anges därför att ett sammanträde skall hållas om det kan antas vara till fördel för utredningen. Detta gäller oavsett om det är gäldenären eller borgenären som har ansökt om omprövning. I likhet med vad som stadgas i 17 § kan det ibland finnas anled- ning att också kalla en eller flera borgenärer till sammanträdet. En sådan regel har därför förts in i andra stycket. Däremot torde det inte finnas anledning att i ett omprövningsärende kalla annan myn- dighet eller någon annan till sammanträdet. På ansökan av en borgenär vars fordran omfattas av ett beslut om skuldsanering kan detta upphävas eller, i fall som avses i 4 och 5 1.gäldenären har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer eller i hemlighet gynnat någon borgenär för att inverka på skuld- saneringsfrågans avgörande, 2.gäldenären i sin ansökan om skuldsanering eller annars under ärendets handläggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären, 3.gäldenären lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets beslut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller underlåtit att lämna uppgift trots att han är uppgiftsskyldig och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats, 4.gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa eller 5.gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen förbättrats efter skuldsaneringen. I fall som avses i första stycket 5 skall ansökan ges in för inledandebeslutet enligt 13 §. Om betalningsplanen löper gäller i stället . Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säkerhet som tredje man har ställt för betalning av belopp som av- ses i 8 § första stycket 3 ogiltig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de i 27 § första stycket 1 angivna omständig- heterna eller medverkade till att gäldenären åsidosatt sina förpliktelser enligt 27 § första stycket 2. I första stycket har en redaktionell ändring gjorts genom att uppgift om den beslutande myndigheten flyttats till 25 § i stället för att anges i två paragrafer. I första stycket införs också en möjlighet att även ändra ett beslut om skuldsanering om gäldenären inte följer betalningsplanen, såvida avvikelsen inte är ringa. Härigenom torde det vara möjligt att vid prövningen på ett något friare sätt pröva om skäl för omprövning föreligger eller ej. I samband med prövningen av en borgenärs ansökan om omprövning på grund av bristande betalning, är det inte sällan förekommande att gäldenärens ekonomiska situation förändrats så väsentligt, att det som denne skall betala är mycket mindre än det Gäldenären har inte insett att han själv borde ha ansökt om omprövning, och i stället har han missat att betala enligt betalningsplanen. I den situationen skall det vara möjligt att i stället för att upphäva skuldsaneringen fatta ett omprövningsbeslut som går ut på att gäldenären skall betala ett mindre belopp. Det kan i det sammanhanget också bli aktuellt att överväga en förlängning av betalningsplanen. Med den nya årliga betalningen torde det normalt vara fråga om att gäldenären inte kunnat fullt ut betala det som han ålagts att betala; har han missat att betala hela den årliga betalningen och dröjsmålet inte är ringa, torde det inte bli fråga om ändring av beslutet, utan då bör troligen endast upphävande komma i fråga.