sou · GSB3131 · 2005-01-01 00:00:00 — Information har därutöver inhämtats via – liksom olika nationella ministeriers eller konkurrensmyndigheters hemsidor – på Internet. Utredningen har besökt och träffat företrädare för norska Konkurransetilsynet och Økokrim. Vid ett besök i har ut- redningen träffat företrädare för den irländska konkurrensmyndig- hetens kartellavdelning. Utredningens sekreterare har deltagit i en konferens i om kriminalisering av konkurrensöverträdelser samt i anslutning därtill besökt Office of . Utredningen har vid besök hos infor- merat sig om myndighetens arbete. Konkurrenslagen (KL) har i stor utsträckning EG-rätten som före- bild och innehåller i likhet med EG-rätten förbud mot konkurrens- begränsande samarbete och mot missbruk av dominerande ställning samt dessutom regler om kontroll av företagskoncentrationer. 2.1.2Förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete Det generella förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete mellan företag återfinns i 6 § KL. Paragrafen lyder: 6 § Om något annat inte följer av 8, 8 a, 18 c eller 18 e §, är avtal mellan företag förbjudna om de har till syfte att hindra, begränsa eller sned- vrida konkurrensen på marknaden på ett märkbart sätt eller om de ger ett sådant resultat. Detta gäller särskilt sådana avtal som innebär att 1.inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs, 2.produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar be- gränsas eller kontrolleras, 3.marknader eller inköpskällor delas upp, 4.olika villkor tillämpas för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en konkurrensnackdel, eller 5.det ställs som villkor för att ingå avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt han- delsbruk har något samband med föremålet för avtalet.1 För att förbudet i paragrafen skall vara tillämpligt krävs, i likhet med vad som gäller enligt EG-rätten, någon form av överenskom- melse mellan två eller flera företag, avtalskriteriet. 1 Lydelse , se SFS 2004:409. KL krävs emellertid att ett formellt bindande muntligt eller skrift- ligt avtal ingåtts, utan det kan röra sig om informella överenskom- melser, t.ex. rekommendationer eller s.k. gentlemen's agreements. Samarbete mellan företag som ingår i samma ekonomiska enhet, t.ex. i normalfallet företag inom samma koncern, anses inte omfat- tas av förbudet i bestämmelsen. Förbudet omfattar, liksom förbu- det i artikel 81.1 i EG-fördraget, både horisontella och vertikala avtal. Enligt 3 § tredje stycket KL skall vad som sägs om avtal till- lämpas också på beslut av sammanslutningar av företag och sam- ordnade förfaranden av företag. Detsamma gäller enligt artikel 81 i EG-fördraget. finns definierat i 3 § första och andra styckena KL. Enligt förarbetena2 är avsikten att begreppet skall ha samma innebörd som motsvarigheten i EG-rätten (på engelska underta- king). Liksom i EG-rätten skall det ha en vidsträckt innebörd och omfatta varje fysisk eller juridisk person som bedriver verksamhet av ekonomisk eller kommersiell natur. Verksamheten behöver inte bedrivas i vinstsyfte. I den mån en verksamhet består i myndig- hetsutövning omfattas den emellertid inte av begreppet företag. Av bestämmelsen i 7 § KL framgår att avtal eller avtalsvillkor som är förbjudna enligt 6 § KL är civilrättsligt ogiltiga. Det innebär att avtalet eller villkoret inte kan göras gällande enligt sitt innehåll. En regel om undantag finns i 8 § KL. Paragrafen lyder: 8 § Förbudet i 6 § gäller inte för ett avtal som 1.bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, 2.tillförsäkrar konsumenterna en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås, 3.bara ålägger de berörda företagen begränsningar som är nödvän- diga för att uppnå målet i 1, och 1992/93:56 s. 66. 4. inte ger de berörda företagen möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av nyttigheterna i fråga. Paragrafen motsvarar artikel 81.3 i EG-fördraget. En förutsättning för att bestämmelsen skall vara tillämplig är att avtalet strider mot förbudet i 6 §. I likhet med vad som gäller inom EG-rätten måste samtliga de villkor som anges i bestämmelsen vara uppfyllda för att undantag skall kunna medges. krävdes att avtalet anmäldes till för beslut om undantag. En av de stora nyheterna i moderniseringsre- formen (se avsnitt 3) var att kommissionens förhandskontroll genom bl.a. beslut om undantag avskaffades och ersättes av en direkt tillämplig undantagsregel. Mot den bakgrunden avskaffades även reglerna om beslut om undantag på nationell nivå. gjordes undantagsregeln direkt tillämplig i stället. Företagen bedö- mer numera helt själva om deras avtal och förfaranden är förenliga med konkurrensreglerna.4 Särskilda undantag finns i KL för vissa former av samarbete mellan små företag. Det gäller samarbete inom primära lantbruks- föreningar (18 c § KL) samt avtal mellan taxiföretag (18 e § KL). En stor andel av de avtal för vilka enligt 8 § KL förbudet i 6 § inte gäller omfattas av gruppundantag. Innebörden av gruppundantagen är, liksom i EG-rätten, just en förklaring att vissa typer av avtal uppfyller villkoren enligt 8 § och därmed inte är förbjudna enligt 6 §. Föreskrifter om gruppundantag meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Utredningen föreslog i delbetänkandet Reformerad konkurrens- övervakning (SOU 2003:73) att det svenska systemet med grupp- undantagsförordningar skall avskaffas. Regeringen fann emellertid att systemet med gruppundantag borde behållas tills vidare.5 3Lydelse efter från , enligt SFS 2004:409. 2003/04:80 Moderniserad konkurrensövervakning samt utredningens delbetän- kande Reformerad konkurrensövervakning (SOU 2003:73. 2003/04:80 Moderniserad konkurrensövervakning s. 86 ff samt utredningens delbetänkande Reformerad konkurrensövervakning (SOU 2003:73.) 2.1.6Förbudet mot missbruk av dominerande ställning Bestämmelsen om förbud mot missbruk av dominerande ställning bygger på motsvarande förbud i artikel 82 i EG-fördraget. Bestäm- melsen finns i 19 § KL, som lyder: 19 § Missbruk från ett eller flera företags sida av en dominerande ställ- ning på marknaden är förbjudet. Sådant missbruk kan särskilt bestå i att 1.direkt eller indirekt påtvinga någon oskäliga inköps- eller försälj- ningspriser eller andra oskäliga affärsvillkor, 2.begränsa produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumenterna, 3.tillämpa olika villkor för likvärdiga transaktioner, varigenom vissa handelspartner får en konkurrensnackdel, eller 4.ställa som villkor för att ingå ett avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handels- bruk har något samband med föremålet för avtalet. I likhet med vad som gäller i EG-rätten är ett eller flera företags dominerande ställning i sig inte förbjuden. Det är endast ett miss- bruk av den dominerande ställningen som är förbjudet. Ett förfa- rande som är godtagbart när det utförs av ett företag som inte har en dominerande ställning kan vara förbjudet för ett företag med en sådan ställning. Bestämmelsen i 7 § KL om ogiltighet gäller bara avtal och avtals- villkor som är förbjudna enligt 6 § KL. Någon motsvarande bestämmelse om ogiltighet finns inte beträffande avtal som strider mot förbudet mot missbruk av dominerande ställning. I förarbe- tena till 36 § avtalslagen (prop. 1975/76:81 s. 122 f.) uttalas emel- lertid att konkurrensbegränsande avtal som är förbjudna bör, om inte dispens lämnas, behandlas enligt samma principer som andra avtal som strider mot tvingande regler. Resultatet torde, enligt förarbetena, bli att avtalet anses civilrättsligt ogiltigt. KL reglerar inte bara den materiella konkurrensrätten utan i vissa avseenden även förfarandet vid tillämpningen av de materiella bestämmelserna. Handläggningen av enskilda ärenden regleras endast delvis i KL. I sådana avseenden där det saknas bestämmelser i gäller förvaltningslagen (1986:223) vid handläggningen hos . 2.3Åtgärder mot förbjudna konkurrensbegränsningar 2.3.1Åläggande att upphöra med pågående överträdelser Bestämmelsen i 23 § första stycket KL ger möj- lighet att ålägga ett företag att upphöra med överträdelser av för- buden i 6 och 19 §§ KL eller artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. Ett åläggande kan avse att ett företag skall upphöra att tillämpa ett visst avtal, villkor eller annat förbjudet förfarande. Vid en annan form av överträdelser kan det bli aktuellt att ålägga ett företag att tillhanda- hålla ett annat företag en viss vara, tjänst eller annan nyttighet på villkor som motsvarar vad som erbjuds företag i övrigt. får godta åtagande från ett företag som medför att verket inte längre ifrågasätter att någon överträdelse föreligger (23 a § KL).6 beslut att meddela ett åläggande enligt 23 § för- sta stycket KL kan, enligt 60 § första stycket, överklagas till Mark- nadsdomstolen. Om verket beslutar att inte meddela ett åläggande, får däremot det beslutet inte överklagas. Företag som berörs av överträdelsen har i stället enligt 23 § andra stycket KL en särskild talerätt. Den innebär att, om i ett visst fall beslutar att inte meddela ett åläggande enligt 23 § första stycket KL, får göra det på talan av företag som berörs av överträdelsen. Det finns inte någon motsvarande bestäm- melse i EG-rätten. Av 45 § första stycket 1 KL framgår att har befo- genhet att begära in det utredningsmaterial som behövs i ett ärende enligt KL. Ett åläggande kan riktas mot vem som helst och kan enligt 57 § KL förenas med vite. Det kan röra sig om både muntliga och skriftliga upplysningar. Ett åläggande att tillhandahålla handlingar 6 Detta är en nyhet från , se SFS 2004:409 och prop. 2003/04:80 Moderniserad konkurrensövervakning s. 97 f. kan avse varje form av skriftligt material, t.ex. avtal, korrespondens, affärsböcker eller prislistor.7 får enligt bestämmelserna i 45 § första stycket 2 KL ålägga den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig för förhör på tid och plats som verket bestämmer. Det kan vara fråga om dels personer som företräder företagen, dels utomstående. Den som kallas till förhör har inte någon på denna bestämmelse grundad skyldighet att yttra sig. Riktas åläggandet mot en person som företräder ett företag kan det dock förenas med ett åläggande enligt punkt 1. I sammanhanget kan principen om rätten att vara tyst som följer av artikel 6 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () aktualiseras. Det finns anledning anta att artikeln är tillämplig även på konkurrensmyndigheters möjlighet att inhämta uppgifter.8 2.4.2Undersökning vid utredning om överträdelse av förbud Bestämmelser om undersökningar hos företag finns i 47 § KL. De innebär att hos skriftligen kan begära att få genomföra en undersökning hos ett företag för att utreda om detta har överträtt förbuden i 6 eller 19 § KL eller artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. Förutsättningarna för ett beslut om undersökning är att 1.det finns anledning att anta att en överträdelse har skett, 2.företaget inte rättar sig efter ett åläggande enligt 45 § första stycket 1 eller det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas, och 3.vikten av att åtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det intrång eller annat men som åtgärden innebär för den som drabbas av åtgärden. 7Begreppet handling skall enligt lagens förarbeten (prop. 1992/93:56 s. 107) ha samma inne- börd som i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, dvs. omfatta även upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med hjälp av tekniska medel, t.ex. en bildskärm. Även annat, t.ex. varuprover, kan omfattas av uppgiftsskyldigheten. 8Genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna har konventionen inkorporerats som gällande svensk lag. Den har företräde framför KL, vilket kan få betydelse vid tillämpningen av om uppgiftsskyldighet. Dessa förutsättningar gäller även en ansökan som Konkurrens- verket gör på begäran av en konkurrensmyndighet i en annan medlemsstat i Europeiska Unionen. Enligt 48 § KL kan ett beslut om undersökning enligt 47 § KL riktas även mot någon annan (tredje man), om 1.vad som föreskrivs i 47 § första stycket 1 och 3 är uppfyllt, 2.det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos den som ansökan avser, och 3.denne inte rättar sig efter ett åläggande enligt 45 § första 1 KL eller det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas. Utredningen har i delbetänkandet Rätten till skadestånd enligt kon- kurrenslagen, SOU 2004:10, föreslagit att bestämmelsen ändras så att får en uttrycklig rätt att göra undersökningar i bostäder och andra utrymmen som nyttjas av styrelseledamöter och anställda hos det företag som är föremål för utredningen om överträdelser av konkurrensreglerna. Förslagen har remissbehand- lats och bereds inom . Av 49 § KL framgår att ett beslut enligt 47 eller 48 § KL får meddelas utan att det berörda företaget får tillfälle att yttra sig. I regel skulle en undersökning bli meningslös om de berörda företa- gen fick reda på åtgärden i förväg. I 50 § KL anges vissa uppgifter som ett beslut enligt 47 eller 48 § KL skall innehålla. 2.4.3Konkurrensverkets befogenheter vid en undersökning Av bestämmelserna i 51 § KL framgår vilka befogenheter Konkur- rensverket har vid en undersökning. Verket har rätt att 1.granska bokföring och andra affärshandlingar, 2.ta kopior av eller göra utdrag ur bokföring och affärshand- lingar, 3.begära muntliga förklaringar direkt på platsen, och 4.få tillträde till lokaler, markområden, transportmedel och andra utrymmen. Rätt att tillkalla ett juridiskt biträde Bestämmelserna i 52 § KL innebär att, när en undersökning har bes- lutats enligt 47 eller 48 § KL, den hos vilken undersökningen skall genomföras har rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att ett sådant biträde inställer sig får undersökningen inte börja, utom i de fall där undersökningen därigenom onödigt fördröjs eller beslutet om undersökning har fattats utan att det aktuella företaget fått tillfälle att yttra sig. Utredningen har i delbetänkandet Rätten till skadestånd enligt konkurrenslagen, SOU 2004:10, föreslagit att bestämmelsen ändras så att möjlighet att påbörja en undersökning utan att avvakta att ett juridiskt biträde inställer sig, begränsas till sådana fall där undersökningen annars skulle onödigt fördröjas eller där det finns en risk att ändamålet med åtgärden annars inte upp- nås. Förslagen har remissbehandlats och bereds inom . Skydd för meddelanden mellan en advokat och ett företag I 54 § KL föreskrivs ett skydd för meddelanden mellan en advokat eller hans biträde och ett företag mot ålägganden enligt 45 § och mot undersökningar enligt 51 § KL. Av bestämmelserna i 55 § KL framgår att det vid ett åläggande enligt 45 § eller 56 a § KL eller vid en undersökning enligt 51 § KL inte finns någon skyldighet att röja företagshemligheter av teknisk natur. Enligt 56 § KL får den som är uppgiftsskyldig enligt KL inte betungas onödigt. Vad som sägs i bestämmelsen torde följa av all- männa principer om proportionalitet, som gäller vid tillämpning av såväl nationell rätt som EG-rätt. I 60–62 §§ KL finns bestämmelser om vilka beslut av Konkurrens- verket som får överklagas. Enligt 22 § förvaltningslagen får ett bes- lut överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot. beslut överklagas till Marknadsdom- stolen, som är slutinstans, se lagen (1970:417) om marknadsdom- stol m.m. Vissa frågor enligt KL prövas av som första instans, bl.a. frågor om konkurrensskadeavgift enligt 26 §, om kvarstad enligt 32 § samt om undersökningar enligt 47 och 48 §§. Tingsrättens avgöranden i sådana frågor överklagas hos Marknads- domstolen. Tvistemål på konkurrensrättslig grund, t.ex. mål om skadestånd enligt 33 § KL och mål om ogiltighet enligt 7 § KL, handläggs i all- män domstol enligt . Även forumreglerna i RB gäller, men enligt 33 § andra stycket KL är alltid behörig att pröva frågor om skadestånd enligt den paragrafen. Mål om utdömande av vite som har förelagts med stöd av KL handläggs också i allmän domstol och enligt allmänna regler. Även för dessa mål finns dock en särskild forumbestämmelse. Enligt 59 § andra stycket KL är alltid behörig att pröva talan om utdömande av vite i dessa fall. får på talan av besluta att ett företag skall betala en särskild avgift (konkurrensskadeavgift), om företaget eller någon som handlar på företagets vägnar uppsåt- ligen eller av oaktsamhet har överträtt förbuden i 6 eller 19 § eller artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. Avgiften tillfaller staten.9 Kon- kurrensskadeavgiften skall fastställas till lägst och högst eller till ett högre belopp dock inte överstigande av företagets omsättning föregående räkenskapsår. Riktas talan mot flera företag skall avgiften fastställas särskilt för vart och ett av dem.10 926 § KL. 1027 § KL. När konkurrensskadeavgift fastställs skall enligt 28 § KL hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är, hur länge den pågått, och andra försvårande eller förmildrande omständigheter av betydelse för att bedöma överträdelsen. I ringa fall skall ingen avgift påföras. Enligt 28 a § KL får avgiften fastställas till ett lägre belopp än vad som bort ske med tillämpning av 28 §, om det föreligger andra särskilda skäl som hänför sig till företaget. Avgiften får fastställas till ett högre belopp, om företaget har överträtt förbud enligt KL.11 Dessutom finns regler om eftergift och nedsättning som behandlas i avsnitt 2.9. redovisade i betänkandet Kartell- bekämpning (SOU 2001:74) svensk praxis i fråga om konkurrens- skadeavgift , då den nya konkurrenslagen trädde i kraft.12 Utredningen konstaterade att tillämpningen hade varit sparsam och att de flesta fallen hade gällt överträdelser av för- budet mot missbruk av en dominerande ställning (19 § KL).13 Enligt utredningen var detta till stor del resultatet av en medveten prioritering av . Bedömningen hade varit att det inledningsvis var mer angeläget att klargöra den nya lagstiftningens innebörd och tillämpning genom att i första hand behandla alla de ansökningar om icke-ingripandebesked/undantag som kom in till verket, särskilt . Läget synes nu ha ändrats. Antalet utredningar av misstänkta karteller har under de senaste fem–sex åren ökat betydligt. Flera ärenden avser allvarliga överträdelser av förbudet mot konkurrens- begränsande samarbete (6 § KL) i form av påstått kartellsamarbete mellan konkurrerande företag. har ansökt om stämning hos med anledning av misstänkt kartellsamarbete i följande fall: åtta återförsäljare av bilar i och ; sammanlagd yrkad konkurrensskadeavgift ,14 1128 a § tredje stycket KL. I utredningens delbetänkande SOU 2004:10 har utredningen föreslagit att det även skall gälla om företaget har överträtt artikel 81 eller 82 i EG- fördraget. Förslaget är remissbehandlat, men har ännu inte lett till lagstiftning. 12SOU 2001:74 s. 130 f. och bilaga 3. 13För en utförlig redovisning, se Wetter m.fl. Konkurrensrätt – en handbok, 3 uppl. 14Konkurrensverkets dnr 925/2002 och 331/2004, stämningsansökan . två bärgningsföretag; sammanlagd yrkad konkurrensskadeavgift ,15 flera företag inom asfaltsbranschen; sammanlagd yrkad konkur- rensskadeavgift ,16 två företag i ventilationsbranschen; sammanlagd yrkad konkur- rensskadeavgift ,17 och två företag inom bitumenbranschen; sammanlagd yrkad konkur- rensskadeavgift 394 000 000 kr.18 Vidare kan nämnas ett omfattande pågående mål som rör bensin- marknaden. har i det målet dömt fem bensin- bolag att betala sammanlagt i konkurrensskadeav- gift.19 Domen har överklagats till av såväl ben- sinbolagen som . Förhandling i målet har ägt rum och dom beräknas bli meddelad . Det viktigaste lagakraftvunna avgörandet i ett kartellärende hit- tills gällde den s.k. plaströrskartellen. Målet gällde en överens- kommelse mellan konkurrerande företag som tillverkade och för- sålde plaströr. ålade företagen konkurrens- skadeavgift med sammanlagt . Bestämmelserna i 57 § KL innebär att förbud och ålägganden enligt 23 eller 45 § får förenas med vite. Även beslut om undersökning enligt 47 eller 48 § får förenas med vite. Frågor om föreläggande regleras i lagen (1985:206) om viten. Av bestämmelsen i 59 § KL framgår att talan om utdömande av vite förs vid allmän domstol. 15Konkurrensverkets dnr 895/2004, stämningsansökan . 16Konkurrensverkets dnr 800/2001, stämningsansökan . 17Konkurrensverkets dnr 635/2003, stämningsansökan . 18Konkurrensverkets dnr 1112/2001, stämningsansökan . 19Stockholms tingsrätts mål nr T 9902-00, dom meddelad . Konkur- rensverket yrkade i tingsrätten konkurrensskadeavgift på sammanlagt . Regler om skadestånd finns i 33 § KL. De innebär att andra företag eller avtalsparter har rätt till skadestånd från ett företag som upp- såtligen eller av oaktsamhet överträder förbuden i 6 eller 19 § KL. Rätten till sådan ersättning faller bort, om talan inte väcks från det att skadan uppkom. Utredningen har i delbetänkandet Rätten till skadestånd enligt konkurrenslagen, SOU 2004:10, föreslagit flera ändringar i fråga om rätten till skadestånd. Förslagen har remissbehandlats och bereds inom . 2.8Nationell tillämpning av EG-rätten Genom en lagändring, som trädde i kraft , gavs , och behörighet att tillämpa artikel 81 och 82 i EG-fördraget. Genom den nya tillämpningsförordningen 1/2003 föreligger enligt artikel 3 i förordningen under vissa förutsättningar en skyldighet att tillämpa gemenskapens konkurrensregler. För en närmare genom- gång av konsekvenserna av nämnda förordning, se utredningens delbetänkande Reformerad konkurrensövervakning (SOU 2003:73). 2.9Programmet för eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift I utredningens direktiv sägs följande. Utredaren skall vidare noga följa utvecklingen av programmet för eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift samt ta med de praktiska erfarenheterna i bilden. I analysen skall ingå kriminalisering- ens inverkan på programmet. 2.9.2Reglerna om eftergift och nedsättning inrättades ett särskilt program för eftergift och nedsättning av konkurrensskadeavgift. Det tog sig uttryck i tre nya paragrafer, 28 a – 28 c §§ KL. Principerna för programmet framgår av 28 b § KL. Enligt para- grafens första stycke får konkurrensskadeavgift efterges beträf- fande ett företag som har överträtt ett förbud enligt 6 § eller artikel 81 i EG-fördraget, om företaget 1.anmäler överträdelsen till innan verket har fått tillräckligt underlag för att ingripa mot överträdelsen och något annat företag som deltagit i överträdelsen inte har gjort anmälan tidigare, 2.lämnar all den information om överträdel- sen som företaget har tillgång till, 3.samarbetar fullt ut med under utredningen av överträdelsen, och 4.har upphört eller efter sin anmälan upphör att med- verka i överträdelsen. Av andra stycket framgår att konkurrensskadeavgiften dock inte får efterges, om företaget har haft den ledande rollen i överträdel- sen och det med hänsyn till omständigheterna därför är uppenbart oskäligt med eftergift. Programmet kompletteras med en bestämmelse i 28 a § första stycket 1, som föreskriver att konkurrensskadeavgiften får fast- ställas till ett lägre belopp än vad som bort ske med tillämpning av 28 §, om företaget i väsentlig mån har underlättat utredningen av den egna eller andras medverkan i överträdelsen. Av paragrafens andra stycket framgår att avgiften får efterges även i annat fall än som anges i 28 b § beträffande ett företag som i högst väsentlig mån underlättat en utredning som avses i första stycket 1. Enligt 28 c § KL skall på ansökan av ett före- tag som anmäler en överträdelse av ett förbud enligt 6 § eller artikel 81 i EG-fördraget förklara om de förutsättningar för eftergift av konkurrensskadeavgift som anges i 28 b § första stycket 1 är upp- fyllda.