sou · GSB339d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Som utredningen redogjort för i avsnitt 6.3.2.6 föreslår utredningen att det i radio- och TV-lagen tas in en bestämmelse om att en förklaring att ett TV-program har s.k. must carry-status kan återtas i vissa särskilda situationer. Sålunda bör förklaringen kunna återtas om tillståndshavaren lämnat oriktiga uppgifter eller under- låtit att lämna uppgifter som är av betydelse för förklaringen. Vidare föreslår vi att en sådan förklaring får återtas om tillståndshavaren på ett väsentligt sätt underlåtit att iaktta de förutsättningar på vilka förklaringen grundats. Återtagande får även ske om tillståndshava- ren åsidosatt sin skyldighet att tillhandahålla den programbärande signalen för en programtjänst till en kabeloperatör som är skyldig att vidaresända denna enligt 8 kap. 1 § RTVL eller som sannolikt inom rimlig tid skulle omfattas av en sådan skyldighet om program- tjänsten distribuerades i nätet utan kostnad för själva mottagningen. Särskilt om hur ärenden om återkallelse, ändring av tillståndsvillkor m.m. tas upp Vårt förslag: Ärenden om ändring av tillstånd skall prövas av den som utfärdat tillståndet, dvs. regeringen eller Radio- och . Detsamma skall gälla ärenden om återtagande av s.k. must carry- förklaring. En fråga om återkallelse av tillstånd som Radio- och meddelat samt fråga om ändring av tillstånd tas upp, förutom på begäran av tillståndshavaren, på eget initiativ av den som är behörig att pröva frågan eller efter anmälan av och TV. Regeringen och Radio- och skall inhämta Gransk- ningsnämndens yttrande i ärenden om ändring av tillstånd på grund av överträdelser av bestämmelser i radio- och TV-lagen eller till- ståndsvillkor som granskas av nämnden. Regeringen och verket skall även inhämta nämndens yttrande i ärende om återtagande av för- . Ändring av tillstånd eller återtagande av förklaring får i sådana fall endast ske om nämnden finner att överträdelsen är väsentlig. Regler för handläggningen av ärenden som rör särskilda avgifter, vite och återkallelse enligt radio- och TV-lagen framgår av 12 kap. samma lag. Ärenden om återkallelse av tillstånd prövas i allmän domstol på talan av Justitiekanslern om talan sker på grund av överträdelse av villkor som meddelats med stöd av 3 kap. 1 § eller 3 kap. 2 § 9–12 RTVL eller på grund av överträdelse av 6 kap. 1– 3 §§ RTVL. I övriga fall prövas återkallelseärendena av Radio- och . Utredningen har ovan förslagit att tillstånd skall kunna ändras samt att en s.k. must carry-förklaring skall kunna återtas under vissa förutsättningar. Vi föreslår att 12 kap. 1 § kompletteras så att bestämmelsen även omfattar ärenden om detta. Ärenden om ändring av tillstånd bör prövas av den som utfärdat tillståndet. Sålunda prövar regeringen ärenden om ändring av public service-tillstånden och Radio- och prövar övriga ändringsärenden. Det- samma bör gälla ärenden om återtagande av s.k. must carry-förkla- ring. gäller enligt 12 kap. 2 § första stycket RTVL att för de tillstånd som regeringen har meddelat får frågan om återkallelse tas upp först efter anmälan av regeringen, om inte tillståndshavaren själv begärt att tillståndet återkallas. I motiven till bestämmelsen anges att eftersom det är regeringen som meddelar tillstånd bör det också ankomma på regeringen att ta initiativet till en eventuell åter- kallelse av tillståndet (prop. 1996/97:160 s. 147). Samma regel bör alltjämt gälla. Till följd av att utredningen föreslår att tillstånds- givningen för sändningsverksamhet i det digitala marknätet med undantag av tillstånd till public service-företagen skall delegeras till Radio- och förlorar bestämmelsen sin betydelse för sändningsverksamhet som verket lämnar tillstånd till. Vi föreslår att en bestämmelse förs in i 12 kap. 2 § RTVL om att en fråga om återkallelse i övriga fall eller ändring av tillstånd tas upp på eget initiativ av den som är behörig att pröva frågan eller efter anmälan av . kan således inom ramen för sin tillsyns- verksamhet initiera ärenden om återkallelse av andra tillstånd än tillstånd till public service-programföretagen samt samtliga ärenden om ändring av tillstånd. Vidare kan Justitiekanslern och Radio- och på eget initiativ – enligt den ansvarsfördelning som följer av 12 kap. 1 § – ta upp frågan om återkallelse av tillstånd som verket meddelat. Verket kan dessutom på eget initiativ ta upp frågan om ändring av tillstånd som verket meddelat. Utredningen föreslår att ärenden om återtagande av must carry-förklaring bör initieras på samma sätt som ärenden om återkallelse. Vi föreslår även att bestämmelsen i 12 kap. 2 § RTVL kompletteras på så sätt att det anges att regeringen och Radio- och skall vara skyldiga att inhämta yttrande även i situationer som avser ändring av tillstånd på grund av överträdelse av bestämmelser i radio- och TV-lagen eller tillståndsvillkor som granskas av nämnden. Regeringen eller verket skall även i sådana situationer åläggas att inhämta yttrande från nämnden i ärenden om återtagande av must carry-förklaring. Vidare bör det i lagen anges att ändring av tillstånd eller återtagande av förklaring endast får ske om finner att överträdelsen är väsentlig. 6.5.3Tillsyn över TV-verksamhet inom det sändningsutrymme som reserveras åt operatörsföretaget Varken förslaget om ett fristående operatörsföretag eller övriga förändringar beträffande tillståndsgivning påkallar särskilda över- väganden i frågor om granskning och tillsyn av den TV-verksamhet som kommer att sändas inom sändningsutrymmet för fri-TV. Samma principer som gäller för övervakning av bestämmelser och villkor – med de av oss ovan föreslagna förändringarna på till- synsområdet – kommer således att gälla för dessa TV-sändningar. Likaså kommer de programföretag som sänder fri-TV att kunna bli föremål för de sanktioner som finns på området. Granskningen och tillsynen av operatörsföretaget och de programtjänster som detta distribuerar samt vem som kan bli föremål för sanktioner i denna verksamhet är däremot inte lika självklar och behöver belysas något närmare. Vårt förslag: Vi föreslår att det i 5 kap. 3 § lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrund- lagens områden förs in en bestämmelse om att ett operatörsföretag skall ombesörja att ett program, som sänds inom det sändnings- utrymme som operatörsföretaget disponerar, spelas in och bevaras om ett programföretag inte bär ansvaret för att så sker. Vidare föreslår vi att det i 1 § i förordningen (1994:728) med instruktion för och TV förs in en bestämmelse om att nämnden skall rapportera till Radio- och TV- verket hur de TV-sändningar som inte står under svensk jurisdik- tion och vars innehåll följt överensstämmer med utfärdade tillstånd. Enligt nuvarande ordning med enbart sändningstillstånd till pro- gramföretag är det i princip den som erhåller tillstånd för sändning som bedriver verksamheten och bär ansvaret för att utse utgivare för sändningarna enligt yttrandefrihetsgrundlagen och radio- och TV-lagen. Ges ett operatörsföretag ett eget tillstånd att bedriva verksamhet avseende betal-TV kommer detta att i vissa samman- hang vara den som i rättslig mening bär ansvaret för sändningarna. Som redovisats i avsnitt 6.2.3 anser dock utredningen att även med en modell med tillstånd till ett operatörsföretag bör ansvaret för innehållet i TV-sändningarna alltjämt bäras av programföretagen, då det är de som i förhållande till innehållet i sändningarna bedriver sändningsverksamhet. Operatören, som bedriver verksamhet på annat sätt än genom att själv sända TV-program, har främst ett ansvar på det tekniska och administrativa planet och kan inte ges ett redak- tionellt ansvar för programinnehållet. Även den framtida granskningen och tillsynen av innehållet i sändningar kommer till följd av det anförda att riktas mot program- företagen och deras verksamhet. Förutsättningen är naturligtvis att de står under svensk jurisdiktion. Vårt förslag om ett fristående operatörsföretag innebär således ingen förändring mot vad som gäller beträffande granskning och tillsyn i efterhand av program såvitt gäller frågor som faller inom TV-direktivets tillämpnings- område och därmed utanför radio- och TV-lagen. Enligt 9 kap. 8 § RTVL skall den som enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden har spelat in ett program, på begäran av , och eller Kon- sumentombudsmannen utan kostnad lämna en sådan inspelning till myndigheten. Det primära ansvaret att spela in ett program ligger enligt 5 kap. 3 § första stycket nämnda lag på den som sänder. Normalt är det således ett programföretag som är ansvarigt för inspelningen. Enligt andra stycket i sagda lagrum kan dock en satellitentreprenör bära ansvaret för att inspelning sker, om någon annan inte är ansvarig för det enligt första stycket. Beträffande TV-sändningar i det svenska marknätet går det enligt vad som utvecklats närmare i avsnitt 6.3.1 inte att säkerställa att samtliga sändningar kommer under svensk jurisdiktion. För att garantera att referensband finns tillgängliga även om ett program- företag som distribueras av operatörsföretaget inte enligt svensk lag kan åläggas att spela in sådana föreslår vi en ändring av andra stycket i ovan nämnda lagrum, innebärande att bestämmelsen om sekundärt ansvar utökas till att omfatta även den kommersielle operatören i marknätet. Enligt vårt förslag bör operatörsföretagets tillstånd kunna förenas med villkor av olika slag. För att säkerställa att operatören upp- fyller sina villkor och de krav som i övrigt följer enligt radio- och TV-lagen är det nödvändigt att tillsynsåtgärder kan vidtas. Här kan framhållas att operatörsföretaget kommer att vara skyldigt att följa svensk lagstiftning oavsett om detta är etablerat i eller i något annat land (se avsnitt 6.2.4). skall ha tillsyn över att operatörsföretags verksamhet överensstämmer med radio- och TV-lagen och de tillståndsvillkor som meddelats för verk- samheten. Denna tillsyn kan äga rum inom ramen för den i avsnitt 6.5.2 förslagna lydelsen av 9 kap. 2 § RTVL. rätt att av operatören få tillgång till information som är av intresse för granskningen följer av den allmänna rätt för tillsynsmyndigheten att inhämta information som vi föreslagit nämnda avsnitt. Som angetts i avsnitt 6.2.3 skall tillståndet till operatörsföretaget kunna förenas med ett villkor rörande sammansättningen av det utbud som operatören skall erbjuda TV-konsumenterna. Villkoret anknyter till sändningarnas innehåll och kan därför sägas beröra programföretagens ansvarsområde som vi just redogjort för. Opera- törsföretagets ansvar gäller dock inte en enskild programtjänst och dess överensstämmelse med t.ex. yttrandefrihetsgrundlagen eller reklamreglerna i radio- och TV-lagen, utan huruvida helheten av programutbudet uppfyller vissa kvantitativa och kvalitativa krav. Vid tillsyn över ett sådant villkor är det inte tillräckligt att en rapportering sker av operatören till om vilket utbud som sänts. Nämnden bör även i erforderlig utsträckning kontrollera att de rapporterade uppgifterna stämmer. Det kan då bli aktuellt att granska t.ex. programtablåer och referensband. Över- vakningen över villkoret är inte jämförbar med den situation som tas upp i 9 kap. 4 § RTVL. Enligt den bestämmelsen skall en rappor- tering ske till Radio- och av den som sänder program av hur stor andel av sändningsverksamheten som har utgjorts av TV- program av europeiskt ursprung m.m. Någon kontroll sker inte av uppgifterna. Uppgifterna ligger till grund för den rapportering som skall ske till kommissionen enligt artikel 4.3 i TV-direktivet. Ett skäl till att rapporteringen skall ske till verket och inte till angavs i motiven till radio- och TV-lagen vara att det inte åligger verket att kontrollera att de lämnande uppgifterna verkligen stämmer (prop. 1995/96:160 s. 128 f.). Som redogjorts för i avsnitt 6.2.3 föreslår utredningen att det i radio- och TV-lagen förs in en bestämmelse om att operatörsföre- taget skall tillhandahålla Radio- och en säkerhetskopia av registerdata om abonnenter och programkort. Verket får utfärda närmare föreskrifter om hur en sådan kopia skall tillhandahållas. Genom bestämmelsen säkerställs att en smidig övergång kan ske mellan operatörer när byte av operatör aktualiseras. För de programföretag som sänder inom utrymmet för betal-TV och således distribueras av operatörsföretaget har utredningen före- slagit att de skall ges tvååriga tillstånd med en rätt till förlängning två gånger med i taget, om det inte finns särskilda skäl som talar mot förlängning (avsnitt 6.3.2.4). För att Radio- och TV- verkets beslut om förlängning skall vara väl underbyggda krävs att det sker en uppföljning av huruvida programföretag följer t.ex. åtaganden avseende mångsidighet i programutbudet. Det är i och för sig tänkbart att verket på egen hand gör uppföljningen. För sändningar som ligger under svensk jurisdiktion sker emellertid granskning av innehållet genom verksamhet. Motsvarande bör gälla övriga programföretags sändningar. En lämplig ordning synes därvid vara att svarar för uppföljningen och rapporterar till Radio- och TV- verket. Härigenom upprätthålls gränsdragningen mellan verkets och nämndens ansvarsområden. I sammanhanget bör understrykas att om det vid uppföljningen konstateras att exempelvis de svenska reklamreglerna har överträtts, trots att operatören och program- företaget utfäst att följa svensk lag, kan detta inte leda till någon omedelbar sanktion för en sändning som inte lyder under svensk jurisdiktion. har till uppgift enligt 1 § i förord- ningen med instruktion för nämnden att följa innehållet i utländska ljudradio- och TV-sändningar som riktas till den svenska allmän- heten. Denna bestämmelse kan enligt utredningen kompletteras med föreskriften att nämnden skall rapportera till verket om hur de sändningar som ingår i ett operatörsföretags utbud överensstämmer med utfärdade tillstånd. Reaktioner mot operatörsföretaget och programföretagen Vårt förslag: och TV skall ha rätt att förelägga ett operatörsföretag, vid vite, att följa tillståndsvillkor samt bestämmelsen om skyldighet för operatörsföretaget att tillämpa icke- diskriminerande villkor i sin verksamhet. Radio- och skall ha rätt att förelägga ett operatörs- företag, vid vite, att fullgöra sin skyldighet att tillhandahålla verket en kopia av registerdata om abonnenter och programkort. Om ett operatörsföretag väsentligt bryter mot bestämmelsen att tillämpa icke-diskriminerande villkor i sin verksamhet eller om företaget inte erlägger betalning för tillståndet kan detta utgöra grund för återkallelse av tillståndet. Allmänt bör den principen gälla att den – operatörsföretag eller programföretag – som ansvarar för att en bestämmelse eller ett villkor följs också kan bli föremål för en reaktion om bestämmelsen eller villkoret åsidosätts. För de programföretag som operatörs- företaget distribuerar måste dock undantag göras för sådana sänd- ningsfrågor som på grund av TV-direktivets reglering faller utanför radio- och TV-lagens tillämpningsområde. Som sagts kan dock följden av att ett programföretag inte håller fast vid en egen utfästelse avseende t.ex. mångsidighet i programutbudet bli att till- ståndet i det digitala marknätet inte förnyas. Övervägandena i det följande utgår från att svensk lag är tillämplig. utövar verksamhet med stöd av tillstånd kan tillståndet återkallas vid brott mot regler för verksamheten. Som sagts ovan i avsnitt 6.5.2 bör dock en sådan reaktion användas med stor försiktighet. Normalt skall mindre ingripande åtgärder användas i första hand. Det bör dock framhållas att det kan finnas situationer när en omedelbar återkallelse kan vara befogad för att undvika svåra negativa konsekvenser för marknätet. Detta kan vara fallet om ett operatörsföretag skulle uppvisa ett direkt illojalt beteende på TV-marknaden och bedriva en verksamhet vars syfte är att minska marknätets attraktionskraft i förhållande till någon annan distributionsform. Vidare kan det vara befogat när förhållan- dena är sådana att det finns tydliga svårigheter att verkställa ekono- miska sanktioner mot operatören, t.ex. på grund av att denne är etablerad utomlands. Till följd av vårt tidigare resonemang om ansvarsfördelningen mellan programföretag och operatörsföretag i fråga om sändningar- nas innehåll kan operatörsföretaget inte bli föremål för en talan om avgift enligt 10 kap. 5 § RTVL eller 22 § marknadsföringslagen. Dessa bestämmelser rör regler om reklam m.m. vilka är direkt rela- terade till sändningarnas innehåll. Avgiftstalan kan således uteslutande riktas mot ett programföretag. Även ett föreläggande av Justitiekanslern, eventuellt vid vite, kan enbart riktas mot ett programföretag eftersom Justitiekanslerns granskning är direkt relaterad till sändningarnas innehåll. Övriga myndigheters rätt att använda föreläggande, eventuellt vid vite, som en reaktion vid överträdelse av regler är för TV-verksamhetens del reglerat i 10 kap. 9 § RTVL. I lagrummet hänvisas till bestämmelser av såväl innehållsrelaterad som administrativ karaktär. Enligt utred- ningens förslag bör bestämmelsen kompletteras med att för radio och TV får förelägga tillståndshavare att följa vissa villkor för sändningarna. Det gäller villkor som inte är direkt relaterade till sändningarnas innehåll. Detta kan t.ex. gälla ett villkor om teknisk samverkan. Vid tillämpningen av bestämmelsen kommer ett föreläggande att kunna riktas mot operatörsföretaget. Ett föreläggande kommer även att kunna riktas mot ett program- företag, om det är programföretaget som åsidosatt sina skyldigheter. Utredningen föreslår att rätt att meddela föreläggande, vid vite, att följa en bestämmelse även bör avse ett villkor som meddelas operatörsföretag om skyldighet att distribuera ett utbud av TV-program med viss sammansättning. Då ett sådant villkor inte är relaterat till sändningarnas innehåll fram- står en sådan sanktion som lämplig. bör även ges en rätt att meddela vitesföreläggande mot operatörsföretag som inte följer den föreslagna bestämmelsen att tillämpa icke-diskrimi- nerande villkor i verksamheten. Utöver de grunder för återkallelse av tillstånd som redogjorts för i avsnitt 6.5.2 föreslår vi att operatörsföretagets tillstånd även skall kunna återkallas om detta väsentligt brutit mot bestämmelsen att tillämpa icke-diskriminerande villkor i verksamheten samt om före- taget, trots påminnelse, inte har erlagt betalning för tillståndet. Vi föreslår även att 10 kap. 9 § RTVL kompletteras på så sätt att Radio- och får förelägga operatörsföretag vid vite att fullgöra sin skyldighet att lämna in en säkerhetskopia av register- data om abonnenter och programkort till verket. Vår bedömning: Ikraftträdande av de nya reglerna bedöms kunna ske . De tillstånd som har meddelats att sända TV-program med digital utsändningsteknik gäller, med undantag av något tillstånd som meddelats , till utgången av (se avsnitt 3.1.1). Utredningen finner det angeläget att de nya reglerna kan tillämpas i samband med att tillstånden för en ny tillståndsperiod ges. Då till- ståndsförfarandet, särskilt det beträffande utseendet av operatörs- företag, kan förväntas ta i anspråk bedömer vi att de nya reglerna bör träda i kraft för att Radio- och skall ges nödvändig tid för att utlysa och meddela tillstånd som skall gälla . Vårt förslag: Vi föreslår att äldre föreskrifter i radio- och TV-lagen fortfarande skall gälla i fråga om dels sändningar av TV-program som sker med analog utsändningsteknik, dels övriga sändningar som har skett före ikraftträdandet. Utredningens uppdrag rörande struktur för marknätet gäller digi- tala TV-sändningar. De nuvarande bestämmelserna i radio- och TV- lagen är visserligen tekniskt neutrala, men har sitt ursprung i den tid när enbart analoga sändningar förekom. Det förslag till struktur för bl.a. tillståndsgivning i marknätet som utredningen har lagt fram är inte tillämplig på de analoga sändningarna. Med hänsyn till att en nedsläckning av det analoga marknätet är nära förestående har vi inte föreslagit någon särreglering i lagen för de analoga sänd- ningarna. I stället föreslår vi att det i en övergångsbestämmelse till lagen om ändring av radio- och TV-lagen anges att äldre före- skrifter fortfarande skall gälla i fråga om sändningar av TV-pro- gram som sker med analog teknik. Utredningen har även lagt fram förslag till bestämmelser inom tillsynsområdet för radio och TV. Vissa av dessa bestämmelser är av generell art och kan tillämpas oavsett med vilken teknik som sänd- ningen skett. Till följd av vårt förslag till övergångsbestämmelse beträffande analoga TV-sändningar får dessa nya bestämmelser inom tillsynsområdet inte tillämplighet för de analoga sändningar- na. Beträffande övriga sändningar, dvs. digitala TV-sändningar och samtliga radiosändningar, föreslår vi att de äldre föreskrifterna i radio- och TV-lagen skall gälla i fråga om sändningar som skett före de nya föreskrifterna träder i kraft. De förslag som lämnas i detta betänkande kommer bl.a. att innebära att tillståndsgivningen på TV-området i stor utsträckning flyttas från regeringen till Radio- och . En helt ny arbets- uppgift för verket blir att hantera en säkerhetskopia av ett opera- törsföretags registerdata om abonnenter och programkort. Radio- och kommer enligt utredningens förslag att pröva tillståndsfrågor om dels tillstånd att bedriva verksamhet som operatörsföretag, dels sändningstillstånd till programföretag. Innan tillståndsbeslut kan fattas skall verket fatta beslut om det högsta antal tillstånd att sända betal-TV som kan meddelas. Radio- och har vid ett flertal tillfällen tidigare hand- lagt utlysningsprocesser för tillstånd att sända digital-TV i mark- nätet. Dock har verkets uppdrag endast varit att utlysa, handlägga och bedöma ansökningarna för att sedan över- lämna fördelningsförslag till regeringen. Såvitt upplysts från verket var resursåtgången för denna verksamhet – då en tillståndsprocess genomfördes – ca . Detta belopp kan jämföras med att ca 900 tkr åtgick till verksamhetsområdet digital- TV , då verket endast genomförde en förnyad bedöm- ning av en sökande. Vissa kostnader, såsom annonskostnader och kostnader för anlitande av konsulter för finansiella bedömningar av de sökande, uppkommer endast när det är aktuellt att fördela tillstånd. Andra kostnader, främst personalkostnader, är däremot fasta oberoende av om någon tillståndsprocess skall genomföras eller inte. Utredningen föreslår att kostnaderna för handläggningen av ansökningar om tillstånd att sända fri-TV, betal-TV och att bedriva verksamhet som operatörsföretag får tas ut av de sökande som en Avgiften skall motsvara verkets årliga kost- nader för handläggningen av ärenden om sändningstillstånd. De föreslagna reglerna kommer således att leda till både nya arbetsuppgifter och utökning av befintliga arbetsuppgifter för Radio- och . Man kan anta att processen att fördela till- stånd att bedriva verksamhet som operatörsföretag kommer att röna stort intresse och ställa stora krav på handläggningen. Som ovan nämnts skall verkets direkta handläggningskostnader avgifts- finansieras. I tillståndsverksamheten uppkommer det dock även kostnader som inte direkt kan hänföras till ärendehandläggningen, exempelvis att fatta beslut om högsta antal betal-TV-tillstånd, samt eventuella domstolsprocesser efter överklaganden. Härtill kommer att de utökade arbetsuppgifterna leder till ett behov av informa- tionsinsatser. Sammantaget bedömer vi att de föreslagna reglerna medför nya och utökade arbetsuppgifter för verket som leder till ett genom- snittligt ökat resursbehov för Radio- och motsvarande två årsarbetskrafter. Utredningens förslag kommer även att innebära vissa finansiella konsekvenser för . Genom förslagen utökas tillsynsansvar till att om- fatta även operatörsföretagets utbud.