sou · GSB388d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Nuvarande förhållanden i SOU 2004:88 medan andelen män som rökte bedömdes vara inledning var rökningen relativt vanlig bland elever i årskurs nio. Då rökte i någon utsträckning av eleverna, men antalet elever som rökte minskade ganska kraftigt . Alltsedan 1971 har rökning varit mera utbredd bland flickorna än bland pojkarna. Det följer av de uppgifter som elever i årskurs nio själva lämnat i återkommande undersökningar. Andelen elever i årskurs nio som rökte i någon utsträckning (inkluderande s.k. feströkning) var för flickor och för pojkar. Andelen dagligrökare eller nästan daglig- rökare i denna grupp var för flickor och för pojkar . Samma studie från CAN, och narkotikaupplysning, visar att andelen rökare bland flickor i årskurs nio är och andelen pojkar 20 procent.4 De lokala variationerna kan dock vara tämligen stora. kommun uppger t.ex. att konsumtionen i kommunen skiljer sig från riksgenomsnittet. En undersökning om drogvanor i årskurs 9 i kommun genomförd 2002 visar att av flickorna röker och av pojkarna.5 8.1.2Hur får unga tag i cigaretter m.m. Genom en ändring i tobakslagen (1993:581) inför- des ett förbud mot att sälja tobaksvaror till den som är (jfr 12 § tobakslagen). Tillgängliga data tyder på att åldersgränsen inte efterlevs på ett tillfredsställande sätt. I en undersökning om skolelevers drogvanor som genomfördes av för 2 , Drogutvecklingen i Rapport 2002. 3 , Drogutvecklingen i Rapport 2002, s. 160 och tabell 100 s. 277. 4Hvitfeldt, och , Skolelevers drogvanor 2003, CAN, och narkotikaupplysning, , 2004. 5Solna stads undersökning Drogvanor i årskurs 9 i Kommun 2002, se även utredningens intervjuundersökning, bilaga 5. alkohol- och narkotikaupplysning (CAN) framgick t.ex. att en majoritet av tobaksanvändarna i årskurs 9 även efter 1997 själva kunde köpa tobak. uppgav t.o.m. fler ungdomar än tidigare (av dem som röker) att de vanligen köpte sina cigaretter själva. I provköpsstudier ledde också av försöken till att minderåriga kunde köpa tobaksvaror (prop. 2001/02:64 s. 46 f.). Valet av försäljningsställen torde avgöras av var det är lättast att få tag på tobak. Ungdomar köper sin tobak huvudsakligen i kiosk, på bensinstation eller i butik som inte tillhör de stora affärs- kedjorna. Det är för dem väsentligt mera sällsynt att köpa tobak på restaurang eller i automat.6 Dessa uppgifter kan jämföras med resultaten från en nationell studie rörande hur rökande flickor och pojkar i årskurs nio får tag på cigaretter. Studien visar att av de rökande flickorna köpte sina cigaretter själva jämfört av pojkarna. av flickorna respektive av pojkarna blev bjudna av en kamrat. av flickorna och av pojkarna fick cigaretter från sina föräldrar.7 Utredningen har intervjuat tillsynsansvariga tjänstemän i sex kommuner, ofta handläggare i hälsoskyddsförvaltningen eller mot- svarande förvaltning. Kunskapen om hur unga får tag i tobaksvaror har dock ofta varit låg. Ansvaret för barn- och ungdomsfrågor ligger oftast hos andra förvaltningar i kommunen, t.ex. social- eller barn- och skolförvaltningen. Tillfrågade om vad man tror i frågan har fem av de sex tillfrågade kommunerna uppgett att de vanligaste sätten, som minderåriga får tag på tobak, är genom att de köper tobaken själva eller får tobak från sina äldre kompisar.8 Någon svarade också att minderåriga får tobak av sina föräldrar. En av de tillfrågade kommunerna, , skilde sig i svaret från de övriga eftersom man tror att närheten till medför att ungdomar åker dit och köper tobaksvaror där. Alla kommuner anser att langning av tobak är mycket vanligt förekommande. Ett par kommuner menar att ansvariga vid försäljningsställena har bristande kunskaper om förbudet mot att sälja tobak till en vuxen som i sin tur säljer eller ger sin tobak till en minderårig person. respektive Ung-2000, enligt Statens (dnr 20-02-0369). Svenska elevers drogvanor från sexan till nian – Rapport nr Flera svarsalternativ kunde anges vilket leder till att summan överstiger . 8 Utredningens intervjuundersökning, bilaga 5. 8.1.3Oregistrerade inköp av tobaksvaror Bilden av tobaksanvändningen blir något mera nyanserad om man även tar hänsyn till de undersökningar som finns när det gäller legal och illegal införsel av tobaksvaror till landet (se även avsnitt 8.6). vid (SoRAD) har presenterat en rapport som belyser svenskarnas privatinförsel av tobaksprodukter och köp av smuggelcigaretter under år 2003.9 Analysen baseras på månatliga frågeundersökningar riktade till personer . I sammanhanget görs skillnad mellan privat införsel eller resandeinförsel å ena sidan och smuggling å den andra. Den avgörande skillnaden anges vara om införseln sker i kommersiellt syfte eller inte, dvs. om de införda produkterna säljs vidare på en illegal marknad eller om de förs in i landet för personligt bruk. Den privata införseln har uppskattats till 300 miljoner cigaretter eller av de totala inköpen. När det gäller smugglade cigaretter har SoRAD delat upp dessa i två delar: rapporterade inköp av smugglade cigaretter (självrapporterad smuggling) respektive rapporterade inköp av cigaretter till ett mycket lågt pris, dvs. eller mindre per paket om 20 cigaretter. Den självrapporterade delen av smuggelcigaretterna beräknas motsvara en anskaffning av 190 miljoner cigaretter, eller av de totala cigarettinköpen. Antalet smuggelcigaretter utifrån rapporterade köp av cigaretter till lågt pris beräknas till ca 360 miljoner cigaretter , eller av inköpen. Det totala antalet smugglade cigaretter beräknades uppgå till 550 miljoner , eller av inköpen. Uppgifterna bör enligt undersökningen betraktas som minimisiffror eftersom man bör räkna med en underrapportering av socialt icke önskvärda handlingar. Enligt undersökningen består de sammanlagda oregist- rerade cigarettinköpen alltså av privat införda cigaretter och smuggelcigaretter, eller av den totala mängd cigaretter som konsumeras i . har haft möjlighet att öppna och kontrollera paket från andra länder som kan innehålla tobaksvaror m.m. (avsnitt 6.3.2). Av regeringens årliga skrivelse till Kontroll av postförsändelser framgår att numera endast sporadiskt omhändertar cigaretter i postförsändelser. 9 SoRAD (S. Bahrami och H. Leifman), Oregistrerad tobak – Om svenskarnas privatinförsel av tobaksprodukter och köp av smuggelcigaretter , s. 4 och s. 13–14. 8.1.4Några fakta i övrigt om användningen av tobaksvaror har det genomförts årliga undersökningar av skolungdomars alkohol-, narkotika-, tobaks- och sniffningsvanor. Undersökningarna har genomförts på riksrepresentativa urval av elever i årskurs nio i . Undersökningarna har haft formen av anonyma gruppenkäter i klassrummen. undersökning deltog 5 226 elever i årskurs nio. Vid undersöknings- tillfället var bortfallet på grund av frånvaro . Genom att slå samman svaren från undersökningar (åren 2001–2003) har resultaten kunnat redovisas uppdelade på regioner. Regionerna har bestämts vara , län, samt övriga landet uppdelat i tre regioner; södra, mellersta och norra . Skillnaderna mellan de olika regionerna är tämligen små när det gäller andelen rökare. Även beträffande snusning var skillnaderna små bortsett från att en betydligt större andel flickor i norra uppgav att de snusar. Värdet för andelen unga som uppgav att de röker (inkluderar s.k. feströkning) ligger något över genomsnittet i . För pojkar är värdet (riket ) medan det för flickor är (riket ). Betydelsen av sociala faktorer10 Vissa undersökningar, s.k. , har visat att rökning är betydligt vanligare bland de personer som definierats som utbildningsfattiga. För gruppen med minst tre års högskola var andelen rökare klart lägre än genomsnittet. undersöknings- resultat talar i samma riktning. rökte av arbetarna, av företagarna och av tjänstemännen. Bland förtidspensionärer och långvarigt arbetslösa var andelen rökare . Enligt samma studie var rökning i det närmaste dubbelt så vanligt bland utlandsfödda män som bland dem som var födda i av svenskfödda föräldrar (jämfört ). Bland kvinnorna i dessa två grupper fanns inga sådana skillnader. Däremot var det vanligt att svenskfödda kvinnor med utländsk bakgrund rökte. Av skolundersökningen i årskurs nio framgår att skolk och otrivsel i skolan var vanligare hos 10 , Drogutvecklingen i Rapport 2003, s. 164. elever som rökte. Andelen som skolkade eller oftare var bland rökarna och bland icke-rökarna . När det gäller tobaksvanorna bland unga män som mönstrar för värnpliktstjänstgöring så föreligger ingen längre serie av under- sökningar. var således som frågeformuläret upptog frågor om tobaksanvändningen. svarade av de mönstrande att de rökte och att de snusade. Totalt var det av dem som svarade på enkäten som använde tobak i någon av dessa former. Resultatet är praktiskt taget oförändrat jämfört med de två föregående åren. Svarsbortfallet bland dem som mönstrade uppgick till . 8.2Tillverkare, partihandlare och importörer 8.2.1Tobakstillverkare vars produkter säljs i Det finns fem stora leverantörer av cigaretter till den svenska marknaden. Dessa är House of , , , och OY. Samtliga dessa leverantörer, tillika tillverkare av cigaretter m.m., anlitar företag i för att distribuera sina produkter till detaljistledet (se närmare avsnitt 8.2.2). Andra leverantörer av cigaretter med egna varumärken är och Lidl. Flera svenska tobakstillverkare har en egen tobakstillverkning i , dock inte av cigaretter. Som exempel svarar för tillverkning, marknadsföring och försäljning av egna tobaksprodukter. Den stora produkten är snus och tillverkningen är förlagd till . Marknadsföring och försäljning är inriktad på den skandinaviska marknaden. North Europe distribuerar liksom andra tobakstillverkare inte sina varor till återförsäljarna utan man köper in den tjänsten. 11 , Mönstrandes drogvanor 2002. Tobaksvaror distribueras i av andra än tobakstillverkarna själva. När det gäller cigaretter från de större tillverkarna distribueras varorna i regel av ett företag inom , , vilket bolag också är upplagshavare för dessa varor enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt.12 Det finns även andra företag som själva sköter distributionen av tobaksvaror, såsom och Lidl. Inte något av företagen har dock egen cigarettillverkning i . Distribution köper i regel partier av cigaretter från tillverkarna och säljer dem vidare men det förekommer även att bolaget bedriver handel i kommission. Företagets kunder är ofta återförsäljare men det kan även vara andra partihandlare, som de stora livsmedelsblocken. Företaget köper alltså vanligen in tobaksprodukterna. är det fråga om importvaror dvs. tobaksvaror införda från länder utanför EU. De inköpta varorna hålls i lager hos och transporteras på uppdrag av företaget eller med egna bilar till kunderna. Företaget ger ut en prislista och ser till att kunder får en beställningslista. Det tar emot inkommande beställningar och levererar i enlighet med dessa. Försändelsen paketeras i enlighet med kundens önskemål. Efter avslutad affär faktureras kunden. Företagets intäkter består av priset för sålda tobaksvaror inklusive mervärdesskatt och punktskatt. Svinn och stölder av tobaksvaror kan förekomma på olika punkter i distributionen. Till uppgifterna för Distribution hör att ombesörja säkerheten i varulager och i transporter av tobaksprodukter. Säkerhetsutrustning är nödvändig i de bilar som företaget självt har och hos de transportföretag som företaget anlitar. Det händer ibland att en last försvinner trots att säkerhetsåtgärder har vidtagits. Det kan, enligt uppgifter från företaget, ske en eller . Det är svårt att beräkna svinnets storlek men företaget har ibland räknat med att det svinnet uppgår till en halv promille av omsättningen. 12 Uppgifter från Distribution. 8.3.1Allmänna förutsättningar för detaljhandel med tobaksvaror Tobakshandeln är en s.k. fri näring vilket innebär att i princip alla näringsidkare kan sälja tobak. Tobaksvaror är också en av de mera lättillgängliga produkterna och säljs inte enbart i tobaksaffärer utan även i livsmedelsbutiker, kiosker, bensin- stationer, restauranger, gatukök m.m. Kunskapen om rökningens skadeverkningar har lett till vissa restriktioner för detaljhandeln med tobak. Ett exempel härpå är att marknadsföringen av tobaksvaror på säljstället endast får ske med iakttagande av särskild måttfullhet (prop. 2001/02:64 s. 46 f.). Karaktäristiskt för de större städerna är att dessa har en högre andel små närbutiker.13 Tobaksvaror är en av de viktigaste försäljnings- varorna i denna typ av butik. Det stora antalet närbutiker leder till konkurrens mellan butikerna. Ett sätt att locka kunder är att sälja billig lågpristobak. Utredningen har erfarit att handeln med tobak lokalt i kännetecknas av denna typ av konkurrens. Tobaksförsäljningen i gränskommuner kan vidare antas ha en särskild prägel. Stora delar av handelsnäringen är således uppbyggd kring gränshandeln. Enligt kommuns beräkningar utgör handeln med norrmän av kommunens totala försäljning av livsmedel och tobak. Priset på tobak i är jämförelsevis lågt (nära hälften av priset i ). Enligt utredningens intervjuundersökning uppger fem av sex kommuner att självbetjäning av tobak inte förekommer i någon större utsträckning, i den meningen att kunden själv tar med sig tobaksvaran till kassan för att betala. Anledningen härtill är att tobaksvaror är mycket stöldbegärliga. Däremot förekommer självbetjäning i den bemärkelsen att tobaken finns placerad i ett 13 Jfr Utredningens intervjuundersökning, bilaga 5. ställ ovanför kassören och att kunden själv plockar ned varan innan den betalas. Detta förfaringssätt är vanligt i större livsmedels- butiker. Vidare förekommer att kunden tar snus ur kylskåp som är placerade ute i butiken och sedan själv tar med sig varan till kassan för betalning. Tobaksvaruautomaterna är såvitt känt relativt få till antalet14 och försäljningsvolymen i automater är enligt tillgängliga bedömningar tämligen liten. Automaterna är ofta placerade i serveringsmiljöer, såsom på restauranger men det förekommer också att de är placerade i matvaruaffärer. Enligt utredningens intervjuunder- sökning15 har alla tillfrågade kommuner tobaksvaruautomater på försäljningsställen i kommunen. Som exempel kan nämnas att i kommun har nio försäljningsställen, som anmält försäljning av tobak, uppgett att de har tobaksvaruautomater. Den vanligaste platsen för tobaksvaruautomater är enligt den undersökningen restauranger, nattklubbar och pubar. Speciellt vanligt är det på nattöppna restauranger som säljer alkohol. Varuautomaternas front används ibland som reklamyta. I några kommuner finns även tobaksvaruautomater i ett antal av kommunens stora livsmedels- butiker. Kommunerna anser själva att de endast har vetskap om ett fåtal av alla de försäljningsställen som har tobaksvaruautomater. Som exempel på sådana tobaksvaruautomater som kommunerna inte känner till har nämnts automater uppställda på större arbets- platser. Handläggarna i tillfrågade kommuner besöker nämligen inte dessa arbetsplatser. Innehavare av automaten är ofta s.k. wending-operatörer. En tobaksvaruautomat är då att anse som ett försäljningsställe.16 Det kan ta sig uttryck i att maskinen hålls tillgänglig för kunden på ett sådant sätt att det är den enda försäljningspunkten för tobak. Ägarförhållandena när det gäller automater varierar. Det förekommer att tobaksbolagen själva äger dem och även att restaurangen äger automaten. Övervakningen av de tobaksvaruautomater som kommunerna känner till är behäftad med brister. Vissa ställen anses vara bättre övervakade än andra. 14Statens folkhälsoinstitut nämner siffran 2 500 automater i landet. 16Jfr beslut av , diarienummer 03-0415. Det kan vara hotell, där automaterna är placerade i hotellentrén nära en bevakad hotellreception, och nattöppna restauranger som har försäljning av alkohol. På de sist nämnda ställena brister i vissa fall övervakningen av automaterna på grund av automatens placering, t.ex. i kapprum eller i nära anslutning till toaletterna. Försäljning till minderåriga bedöms inte vara något problem eftersom de flesta av dessa ställen inte släpper in ungdomar som är i lokalen. 8.3.5Officiell statistik om försäljningen av tobaksvaror i detaljhandeln Data över tobaksförsäljningen i finns . Statistiken utgör inget absolut mått på totalförbrukningen. Det beror bl.a. på att det förekommer smuggling av tobaksvaror och att de som reser in från utlandet för in tobaksvaror som inte registreras. SCB:s uppgifter om försäljningen i detaljhandeln SCB ger ut Statistiska meddelanden om bl.a. försäljningen i detaljhandeln. Statistiken omfattar samtliga företag inom detalj- handeln. Klassificeringen av näringsgrenar sker enligt standard (SNI 92) som är hierarkiskt uppbyggd. De fyra första nivåerna är identiska med EU:s näringsgrensstandard NACE Rev. En rad olika källor har använts, såsom enkätundersökningar, livsmedels- försäljningsstatistik, datakasseregister från livsmedelsblocken och momsregistret m.m. Branschundersökningen av detaljhandeln utgör tillsammans med andra undersökningar underlag för beräk- ningar av hushållens konsumtionsutgifter i Nationalräkenskaperna. Den långsiktiga utvecklingen av tobaksförsäljningen17 såldes omkring 12 miljarder cigaretter i . Den registrerade cigarettförsäljningen minskade därefter och uppgick till endast ca 6 miljarder cigaretter åren 1997–1998 då cigarettskatten var särskilt hög. 17 Statistisk årsbok. uppgick till ca 7,5 miljarder. Försäljningen av snus har ökat kontinuerligt . har försäljningen ökat från till . Nettoomsättningen för försäljningen till konsument i detalj- handeln på varugruppen tobaksprodukter har ökat –2002. Förhållandet illustreras av SCB:s siffror för åren 1997 respektive 2002 då nettoomsättningen, inklusive mervärdesskatt, ökade från till . Som jämförelse kan nämnas att försäljningen av öl klass I och II omsatte . Försäljningen av tobaksprodukter 2002 Försäljningen av tobaksprodukter (varukod 022) var av nettoomsättningen till konsument 2002. Spel- och servicehandeln m.fl. små företag i detaljistledet säljer en stor del av den tobak som konsumeras i . Försäljningen av tobak är dock stor även i de större butikerna i dagligvaruhandeln. Livsmedelskedjor som ICA, Coop, , och har alla mätbara andelar av den svenska totalmarknaden för tobak. Här följer en tabell som visar utfallet av försäljningen för tobaksprodukter. Försäljningsvärdena inkluderar mervärdes- skatt. Försäljningsställen kategoriseras i statistiken beroende på vilken näringsgren de tillhör. Näringsgrenar där tobaksförsäljning inte har förekommit är inte redovisade. Tobaksförsäljningens betydelse för omsättningen i redovisade näringsgrenar varierar också kraftigt. Nuvarande förhållanden i SOU 2004:88 Utfallet av försäljningen för tobaksprodukter 52.12 Annan detaljhandel med 52.21 Butikshandel med frukt 52.24 Butikshandel med bröd, 52.63 Annan detaljhandel, ej i Källa: Tabellen bygger på uppgifter lämnade av . Grundmaterialet är SCB:s meddelanden om detaljhandeln , NV 19 , . Det antal försäljningsställen som sålde tobaksvaror framgår inte av SCB:s statistik. En tydlig trend är dock att antalet vad som i denna statistik kallas arbetsställen i detaljhandeln minskat . I exempelvis näringsgrenen specialiserad butiks- handel med livsmedel, drycker och tobak har antalet minskat från 6 697 till 5 790 som den genomsnittliga omsättningen ökat vid kvarvarande arbetsställen. Särskilt om internethandel och annan distansförsäljning Med internethandel avses i sammanhanget den omsättning som avser varor som är beställda via Internet. De beställningar som är mottagna via e-post eller WAP-tjänst är exkluderade. Internethandeln uppgick totalt till ca inklusive mervärdesskatt. Det motsvarar en andel av av den totala försäljningen inom detaljhandeln. Av hela internethandeln motsvarar postorderhandeln tre fjärdedelar. Internetförsäljningen av tobak är inte särredovisad. När det gäller specialiserad detaljhandel med livsmedel, drycker och tobak (SNI-kod 52.2) så uppgår Internet-handelns andel av branschomsättningen endast till . Omsättningen i branschen var inklusive mervärdesskatt. Det bör dock tilläggas att detaljhandel med brett sortiment (SNI-kod 52.1) inte är undersökt. 8.3.6Andra uppgifter om storleken av tobaksförsäljningen i detaljhandeln Vid bedömningar av försäljningsvolymer i olika slag av butiker brukar man till en början skilja mellan livsmedelsbutiker och servicehandel. Till livsmedelsbutiker hör bl.a. stormarknader och varuhus. Även servicebutiker och mindre dagligvarubutiker hör till denna kategori. Till servicehandeln räknas kiosker, tobaksaffärer, frukt- eller konfektyraffärer, videobutiker, gatukök, caféer och konditorier. Vissa restauranger och hotell räknas till kategorin storhushåll. För denna typ av klassificering av olika verksamheter svarar bl.a. () grundar sin statistik på uppgifter från bl.a. marknadsundersökningsinstitutet , marknadsanalysföretaget och . Vidare hämtar viss information om försäljningen i detaljistledet från , livsmedelskedjorna och leverantörsföretagen. Med ledning av bl.a. dessa upplysningar kan uppskatta antalet enheter i livsmedelshandel (livsmedelsbutiker), servicehandel och storhushåll. Servicehandeln dominerar antalsmässigt. Frukt- och konfektyraffärerna (3 172 st.), kioskerna (3 083 st.) tobaks- affärerna (1 599 st.), caféerna/konditorierna (1 596 st.) och gatuköken (854 st.) är flest. Det finns också ett betydande antal försäljningsställen i servicehandeln med kombinerad verksamhet. Det totala antalet försäljningsställen i servicehandeln uppskattas till 12 500.18 För livsmedelsbutikerna bedömdes det totala antalet vara 6 200 stycken. Mindre butiker dominerar klart till antalet. Den största gruppen är övriga dagligvarubutiker, varmed avses livsmedelsbutiker med högst 399 kvadratmeters säljyta och som inte är servicebutiker, och i denna kategori finns enligt 1 510 butiker. och servicebutikerna bedömdes vara 1 340 stycken medan de s.k. trafikbutikerna uppgick till 1 389 stycken. Även dagligvaruhallarna och de större dagligvarumarknaderna finns i tämligen stort antal (796 resp. 622 st.).19 Antalsmässigt betydande är också de s.k. storhushållen, totalt ca 23 000 enheter. I denna kategori får man räkna med att det finns många enheter som inte har någon tobaksförsäljning över huvud taget. Hit hör grundskolornas kök och matsalar och sannolikt även servicehusen. Till kategorin hör även matserveringar m.m. som sannolikt har viss tobaksförsäljning. Som exempel kan nämnas landets personalmatsalar (1 314 st.), övriga restauranger (6 903 st.) och hotell som enbart har frukost (255 st.). Pizzerior inkluderande pizzabutiker (1 591 st.) liksom restaurang & pizzeria (1 038 st.) är också betydande till antalet. Svensk Dagligvaruhandel företräder huvudsakligen kedjor i detaljhandeln med dagligvaror. Det övergripande målet är att företräda konsumenterna och tillgodose deras intressen. De ska också föra dagligvaruföretagens talan gentemot myndigheter och politiker i s.k. konkurrensneutrala frågor. Hit hör frågor om produktsäkerhet, näringspolitik och logistik. Nuvarande medlemmar i föreningen är , , , och , . 18Uppgifter från och samtal med företaget. 19Bilaga 6 innehåller lista med uppgift om totalt antal livsmedelsbutiker i kommunerna och hur dessa är fördelade mellan olika butikstyper. Kommunerna är förtecknade i bokstavsordning. Listan grundar sig på uppgifter från och . Dessa medlemmar är inbördes olika organiserade. De företag som säljer varorna till kunderna är dock verksamma på den svenska marknaden på likartade villkor, även när det gäller försäljning av tobaksvaror. Svensk Dagligvaruhandel förlitar sig på statistiken från (se ovan). Statistiken bedöms vara förhållandevis heltäckande. Även vissa kedjor som inte ingår i de stora svenska livsmedelsblocken är representerade, såsom Nettobutikerna. Lidl har uppskattningsvis 35 butiker men dessa ingår inte i statistiken.