sou · GSB3123d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Systemet skulle i övrigt vara uppbyggt på samma sätt som enligt det första alternativet med en godkännandeordning av orga- nisationerna förlagd till en myndighet. En utövare som vill regist- rera sig utan att vara medlem i en organisation skulle kunna ansöka om registrering direkt i det nationella registret. I valet mellan de två alternativen anser jag att det första alternativet klart är det mest lämpliga för svenska förhållanden. Direktiven an- ger att ett nationellt register ska inrättas och därmed att det finns ett centralt ansvar för registret. Det andra alternativet bygger på att det finns flera lokala register och att ansvaret för registreringen läggs ut på flera händer vilket kan motverka en enhetlig bedömning av villkoren för registrering. Jag bedömer vidare att ett sådant sys- tem skulle bli administrativt mer betungande än den andra mo- dellen. Jag stannar således för det första alternativet som val av modell. Jag har också kommit till den slutsatsen att samma myndighet bör ha ett ansvar både för att godkänna de deltagande organisationerna och för registret och besluten om registrering. Det innebär att denna myndighet, utöver den praktiska driften av registret, bl.a. ska handlägga ansökningar om registrering och om deltagande i reg- istret från organisationernas sida. Vilken statlig myndighet bör då få i uppdrag att ansvara för reg- istret enligt den modell som jag redovisat i föregående avsnitt? Jag kan konstatera att det inte finns något helt givet svar på denna frå- SOU 2004:123 Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin De olika myndigheter som jag har bedömt vara aktuella är , eller något av de universitet som har verksamhet med anknytning till AKM. Det ligger självfallet nära till hands att föreslå att , får ansvaret för ett register över alternativ- och komplementär- medicinska utövare. är den centrala förvaltnings- myndighet som ansvarar för hälso- och sjukvården och hälso- och sjukvårdspersonalen i landet. Styrelsen har vidare vissa formella möjligheter att ingripa mot utövare inom AKM. I och och har motsvarigheterna till en roll i deras registerlagstiftning genom att de beslutar om god- kännande av yrkesorganisationerna. Jag har emellertid kommit fram till att det finns omständigheter som också talar mot att skulle tilldelas någon uppgift med anledning av den nya lagen. har enligt nuvarande lagstiftning inte något formellt ansvar för yrkesutövarna eller den verksamhet som de bedriver. har därför inte byggt upp någon kun- skap om förhållandena inom området för AKM. Myndigheten kan också, enligt vad jag har erfarit, se risker med att en registrering av av allmänheten kan uppfattas som ett godkännande som motsvarar legitimationen för hälso- och sjukvårdspersonalen, vilket inte är avsikten. Jag har kommit till den slutsatsen att den nuvarande lagstiftningen på hälso- och sjukvårdens område moti- verar att inte får ansvar för frågor som rör AKM eller utövare inom AKM. Med anledning av de verksamheter med anknytning till AKM som bedrivs vid flera universitet i landet, har jag även övervägt om ansvaret för registret kunde uppdras åt något av dessa lärosäten. Som jag redan berört har administrationen av registret och det till- hörande prövningsförfarandet stora inslag av förvaltningsuppgifter, som normalt sett inte hör hemma hos ett universitet. Företrädare för forskning och utveckling kommer liksom andra intressenter att ha full möjlighet till åtkomst av uppgifterna i registret genom Internet. Det är därför inget argument för att välja ett lärosäte som registeransvarig. i betänkandet (avsnitt 4.2) har jag redovisat det arbete som bedriver inom ramen för den tillsyn som görs av s.k. kompletterande utbildningar. Genom detta arbete har verket skaffat sig en unik överblick över olika utbildningar och utbild- ningsanordnare inom AKM. Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin är vidare en central förvaltningsmyndighet med lång erfarenhet och kompetens i att handlägga och besluta i förvalt- ningsärenden inom ramen för de förvaltningsrättsliga principer som gäller i vårt land. förfogar också över en författ- ningssamling, där verkets föreskrifter publiceras. För att öka säkerheten för dem som använder sig av AKM har jag föreslagit att huvudkravet för registrering ska vara viss utbild- ning i basmedicin och att den utbildningen bör stå under statlig till- syn. Som jag ser det finns det en tydlig koppling mellan det ansvar har för dessa utbildningar och ett ansvar för AKM- registret som för registrering kräver genomgång av just sådan ut- bildning. Det är viktigt att understryka att detta ansvaret inte inne- bär ett tillsynsansvar för dem som registreras. Mitt förslag är mot denna bakgrund att får ansvaret för det och tillämpningen av den nya lag- en som den beskrivits i betänkandet. Vid en översyn av lagen bör även frågan om ansvaret för registret kunna övervägas. I AKM-registerlagen anges dock inte uttryckligen att ges i uppdrag att ansvara för registret. I stället bör denna fråga lämpligen regleras så att regeringen bemyndigas att bestämma vilken myndighet som ges det aktuella ansvaret. 7.17Vissa övriga frågor kring behandlingen av person- uppgifter i registret Mitt förslag: Den myndighet som ges i uppdrag att ansvara för registret, ska även vara personuppgiftsansvarig för de person- uppgifter som behandlas i . Med uppgiften att vara ansvarig myndighet för registret följer också ett ansvar för de personuppgifter som behandlas inom ramen för . Med andra ord innebär det att den myndig- heten – enligt mitt förslag – även är personupp- giftsansvarig för registret enligt personuppgiftslagen. För att det inte ska råda något tvivel om hur det förhåller sig i denna fråga, bör detta personuppgiftsansvar uttryckligen anges i den föreslagna lagen. SOU 2004:123 Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin Vad detta ansvar innebär framgår av personuppgiftslagen. Bland annat innebär det en skyldighet att se till att de olika kraven i per- sonuppgiftslagen iakttas. Det gäller bl.a. de i 9 § personuppgifts- lagen angivna grundläggande kraven på behandling av personupp- gifter. Vidare innebär personuppgiftsansvaret en skyldighet att läm- na information till den registrerade (23–27 §§ personuppgifts- lagen), att på begäran av den registrerade rätta, blockera eller ut- plåna personuppgifter som inte behandlats i enlighet med person- uppgiftslagen (28 §) samt att vidta lämpliga tekniska och orga- nisatoriska åtgärder för att skydda de personuppgifter som be- handlas (31 §). Min bedömning: Det finns inte sådana skäl att föra in en sär- skild bestämmelse om sambearbetning i lagen. De eventuella behov av sambearbetning som kan finnas får ske inom ramen för vad bestämmelserna i personuppgiftslagen medger. Registret kommer inte att innehålla sådana uppgifter att det finns behov av att särskilt reglera de sökbegrepp som får an- vändas. Sambearbetning av uppgifter mellan olika automatiserade person- register, s.k. samkörning, krävde enligt den tidigare gällande data- lagen, som huvudregel, särskilt tillstånd, eftersom ett nytt register därmed ansågs upprättat. I flera s.k. registerförfattningar från tiden före personuppgiftslagens ikraftträdande, förekom bestämmelser som reglerade förutsättningarna för sambearbetning av registerupp- gifter. Anledningen till det var att den formen av personuppgifts- behandling ansågs som särskilt känslig. Personuppgiftslagen skiljer dock inte sambearbetning av person- uppgifter från olika register eller databaser från annan behandling. En sambearbetning är tillåten så länge den håller sig inom person- uppgiftslagens ramar, särskilt vad gäller att uppgifterna inte får behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in (9 § första d] – den s.k. finalitets- principen). Vid beredningar av lagförslag rörande behandling av Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin personuppgifter har det framkommit att lagrådet anser att denna princip inte bör frångås utan tvingande skäl (jfr. 2000/01:126). Enligt min bedömning finns det inte inom detta område några sådana skäl som talar för att det bör införas bestämmelser som avviker från den s.k. finalitetsprincipen och jag lämnar följaktligen inget förslag om sambearbetning av personuppgifter. De eventuella behov av sambearbetning som kan finnas får ske inom ramen för vad personuppgiftslagens bestämmelser medger. Med sökbegrepp brukar förstås bokstäver, koder eller siffror med vars hjälp man kan ta fram ett önskat urval lagrade personuppgifter om en eller flera personer ur en samlad informationsmängd som man har tillgång till. Personnummer, namn eller ärendenummer brukar t.ex. ofta användas som sökbegrepp när man letar sig fram till eftersökt information i ett datasystem. Frågan om sökbegrepp är i princip intressant endast när det gäller information som finns lagrad på medium för automatiserad behandling. Anledningen till det är att informationsteknikens ut- veckling medfört att sökmöjligheterna är i det närmaste obegräns- ade när det gäller elektroniskt lagrad information. Av hänsyn till den enskildes personliga integritet har i många registerförfattningar sammanställningsmöjligheterna begränsats ge- nom reglering av vilka sökbegrepp som får eller inte får användas. Även nyare författningar som har anpassats till personuppgifts- lagen innehåller inte sällan begränsningar i fråga om sökbegrepp. Vanligen omfattar en sådan begränsning uppgifter som anses som särskilt känsliga från integritetssynpunkt. Av den tidigare redovisningen framgår att det aktuella registret inte kommer att innehålla några känsliga uppgifter. Mot denna bak- grund bedömer jag att det inte finns någon behov av några särskilda bestämmelser som begränsar de sökbegrepp som kan komma att finnas i registret. SOU 2004:123 Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin Min bedömning: Det finns inget behov av några bestämmelser i fråga om direktåtkomst till registret. Jag har tidigare i betänkandet föreslagit att innehållet i AKM-reg- istret ska vara offentligt och att detta innehåll, med undantag av uppgift om personnummer, samordningsnummer och bostads- adress, ska finnas tillgängligt via Internet. Mot denna bakgrund finns det inget behov av att lämna förslag om s.k. direktåtkomst. Möjligheten att kunna ta del av registerinnehållet via Internet kommer i stort sett fylla samma funktion som en direktåtkomst. Sådan åtkomst innebär en möjlighet att på egen hand ta del av och söka efter uppgifter i en informationssamling som behandlas automatiserat, dock utan att man själv kan bearbeta eller på annat sätt påverka innehållet (se t.ex. prop. 2000/2001:33 s. 110 f.). 7.17.4Bevarande och gallring m.m. Min bedömning: Uppgifter som behandlas i registret bevaras eller gallras i enlighet med arkivlagens bestämmelser. Det behövs ingen bestämmelse om detta i den föreslagna lagen. I 9 § personuppgiftslagen fastställs vissa grundläggande krav på be- handlingen av personuppgifter. Bland annat anges att personupp- gifter inte ska bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Därefter måste upp- gifterna avidentifieras eller utplånas. Personuppgifter får dock be- varas för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål än vad som sagts. För myndigheter gäller emellertid 8 § personuppgiftslagen om förhållandet till offentlighetsprincipen enligt tryckfrihetsförord- ningen (TF) och myndigheters arkivbildning. Enligt denna be- stämmelse ska nämligen personuppgiftslagen inte tillämpas i den utsträckning det skulle inskränka en myndighets skyldighet enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF) att lämna ut allmänna hand- lingar. Lagen hindrar inte heller att en myndighet arkiverar och bevarar allmänna handlingar eller att arkivmaterial tas om hand av en arkivmyndighet. När det gäller bestämmelser om bevarande och gallring måste en Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin avvägning göras mellan å ena sidan integritetsskyddsintressen och å andra sidan insyns- och rättssäkerhetsaspekter, myndigheternas in- formationsbehov samt forskningsintresset (se prop. 1989/90:72 s. 51 ff och prop. 1997/98:108 s. 80). Som jag har redovisat i detta betänkande kommer det aktuella registret inte att innehålla några känsliga personuppgifter. Dessa uppgifter kommer vidare då de behandlas i registret att ingå i allmänna handlingar. Mot denna bakgrund finner jag inte att det finns några skäl att frångå att personuppgifterna i bevaras eller gallras i enlighet med arkivlagens bestämmelser. Dessa bestämmelser har följaktligen, i enlighet med 8 § personuppgifts- lagen, företräde framför 9 § i samma lag. Denna fråga behöver inte särskilt regleras i den föreslagna lagen. Min bedömning: Personuppgiftslagens bestämmelser om infor- mation, bör gälla även . Några ytterligare bestäm- melser behövs inte i lagen. Personuppgiftslagen innehåller särskilda bestämmelser om den per- sonuppgiftsansvariges skyldighet att lämna information till den registrerade (23–27 §§). Om uppgifter samlas in från personen själv ska den personuppgiftsansvarige i samband därmed självmant lämna den registrerade information om behandlingen av uppgift- erna. Om uppgifterna samlats in från någon annan än den regist- rerade själv ska den personuppgiftsansvarige i regel också självmant lämna den registrerade information om uppgifterna när de regist- reras. Information behöver dock i sådant fall inte lämnas, om det finns bestämmelser om registrerandet eller utlämnandet av person- uppgifter i lag eller annan författning. Informationen ska omfatta uppgifter om den personuppgifts- ansvariges identitet, uppgifter om ändamålet med behandlingen och övrig information som behövs för att den registrerade ska kunna ta till vara sina rättigheter i samband med behandlingen, såsom infor- mation om mottagarna av uppgifterna, skyldigheten att lämna upp- gifter och rätten att ansöka om information och få rättelse. Infor- mationsskyldigheten är förenad med flera undantag t.ex. om det gäller sekretess eller tystnadsplikt för en uppgift. SOU 2004:123 Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin höver inte heller lämnas om det visar sig omöjligt eller skulle inne- bära en oproportionerligt stor arbetsinsats. Enligt min mening finns det inte någon anledning att reglera informationsskyldigheten i fråga om det aktuella registret på något annat sätt än vad som framgår av personuppgiftslagen. Jag lämnar följaktligen inget förslag om någon särbestämmelse som avviker från nämnda lag. Min bedömning: Några särskilda bestämmelser om säkerheten vid behandlingen behövs inte. Personuppgiftslagens bestämmel- ser om säkerheten vid behandlingen (30 och 31 §§) och tillsyns- myndighetens befogenheter (32 och 43-47 §§) ska gälla också när personuppgifter behandlas enligt den föreslagna lagen. Datainspektionen ska vara tillsynsmyndighet även då person- uppgifter behandlas enligt den föreslagna lagen. Personuppgiftslagen innehåller särskilda bestämmelser om säkerhet vid behandling av personuppgifter (31 §). Av dessa följer att den personuppgiftsansvarige är skyldig att vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att skydda personuppgifterna. Åtgärd- erna ska åstadkomma en säkerhetsnivå som är lämplig med beakt- ande av de tekniska möjligheter som finns, vad det skulle kosta att genomföra åtgärderna, de särskilda risker som finns med behand- lingen av uppgifterna och hur pass känsliga de behandlade person- uppgifterna är. För att garantera att personuppgiftslagens bestämmelser efter- levs finns det en tillsynsmyndighet som getts vissa befogenheter (43–47 §§). får utfärda närmare föreskrifter om vilka krav som ska ställas på den personuppgiftsansvarige. Till- synsmyndigheten får vidare meddela beslut om skyddsåtgärder i enskilda fall. Till tillsynsmyndighet har regeringen utsett Data- inspektionen. Personuppgiftslagens bestämmelser om säkerheten vid behand- lingen av personuppgifter och om tillsynsmyndighetens befogen- heter bör gälla även detta register. Några särskilda bestämmelser behövs inte i den föreslagna lagen. Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin 7.17.7Rättelse, skadestånd och straff Mitt förslag: Personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse av felaktiga uppgifter och om skadestånd ska gälla för behandling av personuppgifter i AKM-register. En hänvisning till person- uppgiftslagens regler om rättelse och skadestånd görs. Överträdelse av bestämmelser enligt den föreslagna lagen ska inte straffbeläggas enligt denna lag. Den personuppgiftsansvarige är enligt personuppgiftslagen skyldig att på begäran av den registrerade rätta, blockera eller utplåna så- dana personuppgifter som inte har behandlats i enlighet med per- sonuppgiftslagen eller föreskrifter som har utfärdats med stöd av lagen (28 §). Att en uppgift rättas innebär att den ersätts eller kompletteras med korrekta uppgifter. Med blockering avses en åtgärd som vidtas för att personuppgifterna ska vara förknippade med information om att de är spärrade och om anledningen till spärren och för att personuppgifterna inte ska lämnas ut till tredje man annat än med stöd av 2 kap. tryckfrihetsförordningen (3 § personuppgiftslagen). Att en uppgift utplånas innebär att den förstörs så att den inte kan återskapas. Det står den personuppgiftsansvarige fritt att välja vilken korrigeringsmetod som bör tillämpas (prop. 1997/98:44 s. 87). Den sist nämnda metoden, utplåning, torde emellertid inte kunna tillämpas när det gäller uppgifter i allmänna handlingar. Vad som är en felaktig behandling och bör föranleda rättelse är inte möjligt att närmare definiera utan får avgöras efter en be- dömning i det enskilda fallet. Felaktigheten kan t.ex. bestå såväl i att den behandlade personuppgiften inte är korrekt som i att en korrekt uppgift har använts på ett felaktigt sätt. Sker rättelse ska den personuppgiftsansvarige också underrätta tredje man till vilken uppgifterna har lämnats ut om åtgärden, så- vida den registrerade begär det eller om mera betydande skada eller olägenhet för den registrerade skulle kunna undvikas genom en underrättelse. Någon sådan underrättelse behöver dock inte lämnas, om detta visar sig vara omöjligt eller skulle innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats. SOU 2004:123 Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin Enligt 48 § personuppgiftslagen ska den personuppgiftsansvarige ersätta den registrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som en behandling i strid mot lagen har orsakat. Ersättningsskyldigheten kan i den utsträckning det är skäligt jäm- kas, om den personuppgiftsansvarige visar att felet inte berodde på honom eller henne. Enligt min uppfattning bör den enskilde vara berättigad att be- gära rättelse och skadestånd vid behandling som utförts i strid mot de särskilda bestämmelserna i den föreslagna lagen men inte sam- tidigt mot personuppgiftslagens bestämmelser. Personuppgifts- lagens bestämmelser är emellertid så utformade att de endast gäller vid behandling i strid mot den lagen. En uttrycklig föreskrift bör därför tas in i den nya lagen om att personuppgiftslagens be- stämmelser om rättelse och skadestånd gäller även då personupp- gifter har behandlats i strid med den nu föreslagna lagen. Personuppgiftslagen innehåller också en straffbestämmelse (49 §). Enligt den bestämmelsen kan bl.a. den som uppsåtligen eller av oaktsamhet behandlar uppgifter i strid med vissa bestämmelser i lagen dömas till straff. Behandling av personuppgifter enligt den föreslagna lagen kommer emellertid att utföras vid myndighet, enligt mitt förslag . Den person som gör sig skyldig till en straffbar behandling i strid mot personuppgiftslagen torde ådra sig ansvar för tjänstefel enligt bestämmelser. Av allt att döma blir det därför inte aktuellt att tillämpa personupp- giftslagens straffbestämmelse i dessa fall. Mot bakgrund av det anförda anser jag att det saknas anledning att straffbelägga överträdelser av bestämmelser i den föreslagna lagen. Någon särbestämmelse om straff eller hänvisning till 49 § personuppgiftslagen föreslås därför inte. Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin Mitt förslag: Den som ansöker om registrering i AKM- registret, ska betala en ansökningsavgift. Om en sökande vill bli registrerad under mer än en yrkesbeteckning, ska en avgift be- talas för varje registrerad beteckning. Den registrerade ska i övrigt betala en årlig avgift. Medel för inrättandet av finns som framkommit av- satta med f.n. och med största säkerhet kommer ytterligare att anslås för registret efter det att bud- getpropositionen för har slutbehandlats av . Dessa medel, totalt , kommer dock inte att räcka till för driften och administrationen av registret i ett längre perspektiv. Jag anser att registret bör finansieras genom avgifter. Jag finner det rimligt att registret finansieras på detta sätt, bl.a. för att regist- reringen är frivillig och för att de registrerade kommer att ha möjlighet att marknadsföra sig på ett sätt som särskiljer dem från andra AKM-utövare. Driften och administrationen av registret bör alltså, förutom i initialskedet, bygga på en finansiering genom av- gifter. En avgift bör därmed tas ut från en enskild utövare som ansöker om registrering. En sådan avgift ska erläggas i samband med att en ansökan lämnas in. Som angetts tidigare, bör det vara möjligt för sökande att registrera flera terapier som han eller hon utövar. I dessa fall ska en mot- svarande avgift krävas för varje terapi som den enskilde önskar re- gistrera. Som nämnts har den registrerade i dessa fall även möjlighet att marknadsföra sig under flera beteckningar. Därutöver bör en årlig avgift tas ut av den som önskar kvarstå i registret. Denna avgift är dock knuten till den registrerade och han eller hon behöver enbart betala en årlig avgift, även om flera tera- pier har registrerats. Genom denna årliga avgift finansieras bl.a. de olika handläggningsåtgärder som krävs för att hålla uppgifterna i registret aktuella och korrekta. Däremot kommer yrkesorganisationernas ansökan om god- kännande att få delta i registret inte att avgiftsbeläggas. Organisa- tioner kommer att spela en viktig roll i registerordningen för att garantera kompetens och kvalitet hos medlemmarna, vilket moti- SOU 2004:123 Det nationella registret över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin verar att någon avgift inte bör tas ut. Samma förhållanden gäller f.ö. i . Jag kan här nämna att det finns skäl att differentiera avgifterna för registrering beroende på om en sökande är medlem i godkänd organisation eller inte. I det fall den sökande inte är medlem kommer handläggningsarbetet för den registeransvariga myndig- heten att bli betydligt mer tidskrävande och omfatta bedömningar i det enskilda fallet av utbildningsinnehåll m.m. Det är därför be- fogat att ta ut en avsevärt högre avgift för handläggning av dessa ansökningar. Mitt förslag: Den som, utan att vara registrerad i AKM- registret, använder sig av beteckningen registrerad tillsammans med en beteckning av en viss terapi inom AKM, ska kunna dömas till böter. Som framgått av tidigare avsnitt föreslår jag att den som re- gistrerats i ges en skyddad rätt att använda en beteckning som utvisar att han eller hon är registrerad i AKM- registret. För att detta skydd ska fungera på ett fullgott sätt anser jag att det bör finnas en straffsanktion för den som, utan att vara re- gistrerad, använder sig av en sådan beteckning. Jag menar att det finns ett tydligt behov av en straffsanktion för att avhålla andra än de som är registrerade att använda beteckningen registrerad.