sou · GSB315 · 2005-01-01 00:00:00 — Det skulle krävas betydligt större satsningar på hela tolkutbild- ningsområdet, inklusive auktorisationsverksamheten, för att tillgo- dose individernas och myndigheternas behov av kvalificerade tolkar, inte minst för att komma bort ifrån att anlita okvalificerade språkliga biträden i känsliga, ibland livsavgörande, situationer. Detta påtalades med skärpa i till tolk – en samhällsservice (1999). Att kostnadsaspekter ibland påverkar tjänstemän och andra företrädare för myndigheter att avstå från att anlita kvalificerade 3 se vidare SOU 2003:75. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och tolkar i arbetet och låta anhöriga och andra biträda i utrednings- och behandlingssituationer är ett förkastligt faktum. Denna förete- else har inte varit föremål för närmare studium, men här finns ett okänt mörkertal. Företrädare för branschen har emellertid hävdat att det skett en positiv utveckling i detta avseende , men att förhållandena inte är helt tillfredsställande. Om man finge en stramare praxis vad gäller att efterfråga tolkar skulle beho- vet av tolk stiga, i vilken omfattning kan ingen förutsäga. 11.2Arbetsmarknad, arbetsvillkor och arbetsmiljö för tolkar Marknaden och arbetsvillkoren för tolkar är osäkra. Med markna- den avses hur arbetstillfällen och arbetsgivare är organiserade i . När en tolk rekryteras till en förmedling krävs ofta någon form av test eller bevis om utbildning. Enligt vår enkätundersökning (bilaga 4) har de flesta tolkförmedlingar någon form av test som används för att kontrollera tolkens kompetens om det inte är fråga om en auktoriserad tolk. Nästan alla förmedlingar har också i en- käten uppgivit att man begär referenser samt gör lämplighetsbe- dömningar. När det gäller lämplighetsbedömningen uppger tolk- förmedlingarna att de begär in uppgifter av tolken om han/hon är straffad samt att tolkförmedlingen genom personliga intervjuer avgör lämpligheten. Vanligen är en tolk knuten till förmedlingen genom ett muntligt avtal. Dock förekommer det hos flera förmedlingar att tolken även är knuten till förmedlingen med någon form av skriftligt avtal. Enkätundersökningen har dessvärre inte givit information om innehållet i dessa avtal eller om förmedlingarna anser att det skrift- liga avtalet i själva verket motsvarar den tystnadsplikt som tolken måste underteckna hos tolkförmedlingarna. Genomgående verkar det som om det oftast är tolken som har kontaktat tolkförmedlingen och ställt sina tjänster till förfogande. Tolken har anmält sitt intresse för uppdrag till fler av Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och varandra oberoende tolkförmedlingar. Villkor och ersättning för uppdragen varierar mellan de olika tolkförmedlingarna, men gene- rellt kan sägas att tolkar med auktorisation och speciell kompetens har högre ersättning än tolkar utan auktorisation. Tolkars inkomstförhållanden är högst varierande beroende på kompetens och bosättnings- och verksamhetsort. Efterfrågan på tolkar är beroende av invandrarnas bosättning och de asylsökandes placering på förläggningar och spridning i eget boende. För närva- rande är flertalet auktoriserade tolkar bosatta i storstadslänen. Ytterst få tolkar är bosatta norr om . I finska där- emot finns auktoriserade tolkar som är bosatta över i stort sett hela . De högst utbildade tolkarna med heltidstjänstgöring, i första hand rättstolkar och sjukvårdstolkar samt andra högt utbildade med särställning inom respektive språk, kan med arvode och diverse tillägg komma upp i inkomstnivåer på mellan 30– enstaka månader. Detta är emellertid ett inkomstläge som är förbehållet ett fåtal tolkar. För de allra flesta tolkarna ligger månadsarvodet betydligt lägre, ofta i spannet 7 000 till 15 000 kro- nor . Tolkyrket kan således att betrakta som ett typiskt låglöneyrke. På tolkförmedlingar som är medlemmar i ställs det krav att de skall ha avtal om tolkarnas arvoden med någon fackförening. Kravet innehåller inte något om speciella arvodesnivåer utan det lämnas åt marknadens parter att komma överens om. Av vår enkät- undersökning framgår att ungefär hälften av tolkförmedlingarna har någon form av avtal med en facklig organisation om tolkarnas arvode. Det är ingen större skillnad på förekomsten av avtal bero- ende på om förmedlingen är eller om den drivs i privat regi. För tolkar inom rättsväsendet tillämpas taxa4. I den taxan finns tre fasta arvodesnivåer beroende på tolkens kompetens. De högsta nivåerna i taxan är avsedda för tolkar som är auktoriserade med speciell kompetens inom rättstolkning. När en tolk åtar sig uppdrag från en viss tolkförmedling, oftast via telefonsamtal, förhandlas inte arvodet med tolken utan tolk- 4 föreskrifter om tolktaxa (DVFS 2002:4). Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och förmedlingen meddelar vilken arvodesnivå tolken får för uppdraget. Det är sedan upp till tolken att åta sig uppdraget eller avstå. STOF har framfört till oss att tolkar befinner sig i ett underläge, när de vill ha ett uppdrag, gentemot tolkförmedlingen och har då oftast att acceptera den arvodesnivå som tolkförmedlingen erbjuder eller avstå från uppdraget. STOF anser att för tolkar som saknar auktorisation eller utbildning är detta fenomen extra tydligt. Tolken är inte så sällan beroende av att få uppdrag från tolkför- medlingen och har små möjligheter att påverka arvodesnivån. Tolkars arvoden vid upphandlingar I en upphandlingssituation, dvs. när tolkförmedlingen lägger anbud på ett uppdrag, är tolkarna överhuvudtaget inte inblandade i upp- handlingen vare sig i egenskap av anställda eller genom repre- sentanter från någon facklig organisation hos tolkförmedlingen. Tolkförmedlingen har i anbudsunderlaget fastställt vilka arvo- desnivåer som gäller för tolkar som tar uppdrag av förmedlingen. När upphandlingsavtalet är slutet mellan tolkförmedlingen och beställaren har tolken små, i praktiken inga, möjligheter att påverka arvodet utan har att acceptera den nivå som är fastställd i upphand- lingsavtalet. Naturligtvis kan tolken få ett högre arvode genom att höja sin kompetens och bli auktoriserad men endast under förutsättning att upphandlingsavtalet innehåller skilda arvodesnivåer mellan auktori- serade tolkar och icke auktoriserade tolkar. I rapporten, Tillgång till tolk – en samhällsservice5 beskrivs tolkarnas arbetssituation översiktligt och där förekommer uppgif- ter om tolkarnas arvoden, deras arbetsvillkor och om tolkar som finns upptagna i tolkregistren hos förmedlingar som tolken aldrig har varit i kontakt med. I våra direktiv påpekas att det finns en viss risk för att tolkarnas arvoden pressas till förmån för att förmedlingarna skall kunna lägga låga anbud på uppdragen. Av de anbudshandlingar som vi har tagit del av framgår det ofta inte vad som är arvode till tolken och vad som är förmedlingsavgift. Anbudshandlingarna innehåller i regel ett timarvode . Enligt uppgifter från TSR utgör dock förmedlingsavgiften ca 20–av den totala timkostnaden. Det finns dock exempel på anbudshandlingar som innehåller samma 5 Tillgång till tolk – en samhällservice, 1999. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och ersättningsnivåer för såväl auktoriserade tolkar och auktoriserade tolkar med speciell kompetens som för icke auktoriserade tolkar. Detta förhållande kan, enligt TSR, medföra en viss risk för att dessa förmedlingar tjänar ekonomiskt på att skicka en icke auktoriserad tolk till ett uppdrag som kräver auktoriserad tolk än att skicka en auktoriserad tolk som har ett högre arvode. STOF har framfört att tolkarnas arvoden inte har höjts på åtskil- liga år vilket stärker misstankarna om att tolkarnas arvoden pressas. Vi har tagit del av uppgifter från flera förmedlingar i stockholms- området om att arvodena i viss mån har legat på samma nivåer . Detta beror på enligt uppgift till stor del på konkurrensen mellan förmedlingarna i området. I andra delar av landet har enligt uppgift från TSR och privata förmedlingar arvodena reviderats med någon procent per år.6 Någon samlad lönestatistik för landets tolkar existerar inte, varför det inte går att uttala sig med exakthet om löneutvecklingen. Arbetsmiljön varierar för tolkarna och då särskilt den psykosociala arbetsmiljön. I uppdraget som tolk ingår att möta svåra situationer. Det kan gälla att ge besked om allvarlig sjukdom, smärta och död, att uppehållstillstånd inte beviljats, tolka i avvisningssituationer eller i polisförhör med misstänkta brottslingar, vilket bara är några exempel på situationer som tolken skall behärska. Traumatiska besked inom sjukvården skall tolken behärska lika professionellt som ett enklare besök hos kommunens socialkontor. Det är själv- klart att tolken påverkas av detta. Någon arbetsplats i vedertagen mening har inte tolkar utan arbetsplatserna varierar från uppdrag till uppdrag. För tolkar kan det vara svårt att bearbeta dagens händelser ensam och en del tolkförmedlingar erbjuder därför sina tolkar handledning. Arbetsmiljön för tolkarna är ofta stressig med flera uppdrag per dag på olika platser. Förutom tidspress mellan uppdragen måste tolken mentalt ställa om sig från ett uppdrag till ett annat. STOF har framfört till oss att en av orsakerna till att många tolkar byter yrke inom en två- till femårsperiod beror just på stres- sen och det faktum att tolkar ofta befinner sig i en svår psykosocial 6 För att få fram fakta om arvodesnivåer och årliga revideringar har vi kontaktat TSR och de största privata förmedlingarna. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och situation i sitt dagliga arbete. Brist på handledning och vidareut- bildning i att hantera svåra situationer kan också bidra till psykisk belastning. STOF anser att det vore önskvärt att fler tolkförmed- lingar gav relevant handledning åt sina tolkar och även erbjöd möj- ligheter till samtalsterapi i svårare fall. Av de förfrågningsunderlag i samband med upphandling av tolktjänster som vi tagit del av fram- går att de upphandlande myndigheterna som regel inte kräver att förmedlingar som lämnar anbud skall ge handledning åt tolkarna. 11.3Tolken – arbetstagare, uppdragstagare eller egen företagare? Det är inte självklart hur man rättsligt skall klassificera det arbete tolkarna utför. Inom arbetsrätten görs det skillnad på arbetstagare och upp- dragstagare. I skatterätten mellan inkomst av tjänst och inkomst av näringsverksamhet och i socialförsäkringssystemet går gränslinjen mellan A-skatt och F-skatt. I arbetslöshetsförsäkringen slutligen skiljs det på anställda och företagare. Dessa gränsdragningar är emellertid inte samordnade vilket leder till att de olika regelverken kolliderar med varandra i tillämpningen. Inom civilrätten uppdelas de som utför arbete i två kategorier näm- ligen arbetstagare och uppdragstagare. De arbetsrättsliga reglerna är uteslutande tillämpliga på förhållandet mellan arbetstagare och arbetsgivare. Undantaget är så kallade jämställda (beroende) upp- dragstagare som omfattas av vissa av medbestämmandelagens (MBL) bestämmelser. De flesta som utför arbete i är arbetstagare i arbetsrätts- lig mening. Ett anställningsavtal som kan vara såväl muntligt som skriftligt ingås mellan arbetsgivaren och arbetstagaren. Arbetstaga- ren måste vara en fysisk person. Arbetsgivaren kan antingen vara en fysisk person eller en juridisk person. Det arbetsrättsliga regelverk som omgärdar anställningsavtalet innehåller skyddsregler och tvingande regler för arbetsgivaren i fråga om vissa förmåner såsom exempelvis semesterersättning och anställningsskydd. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och Dessa skyddsregler och tvingande regler gäller inte för upp- dragstagare. Det ges inte någon uttrycklig definition av begreppet arbetstagare i lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS). För att avgöra vem som är uppdragstagare eller arbetstagare måste man istället beakta under vilka förhållanden som arbetet utförs. I förarbetena till lagen om anställningsskydd och i rättspraxis har det utvecklats ett antal kriterier som utmärker ett arbetstagarför- hållande. Genom avtal om arbete får arbetsgivaren rätten till arbetstaga- rens arbetskraft under en bestämd eller obestämd tid. Arbetsgiva- ren leder och fördelar arbetet och arbetstagaren har en personlig arbetsskyldighet. I ett uppdragsförhållande har å andra sidan vis- serligen uppdragsgivaren viss arbetsledningsrätt, men uppdragsta- garen har inte en personlig arbetsskyldighet utan kan sätta in vem han/hon vill för uppdraget och även anlita medhjälpare. Övriga kriterier som är av betydelse för gränsdragningen upp- dragstagare/arbetstagare är framför allt den ekonomiska ersättningen och antalet uppdragsgivare graden av integrering i verksamheten. Med graden av beroende avses i vilken utsträckning den som utför arbete står under den andra partens omedelbara kontroll och arbetsledning. För tolkar gäller i allmänhet att dessa får sig tilldelat ett antal tolkuppdrag som skall utföras under samma eller . Tolkförmedlingen utövar också kontroll över när, var och hur uppdraget utförs, såtillvida leder och fördelar tolkförmed- lingen arbetet. När en tolk utför tolkuppdrag får han/hon inte marknadsföra sig själv. Tolken skall helst bära tolkförmedlingens namnbricka och måste lämna fram tolkförmedlingens rekvisition för underskrift av beställaren. En tolk har heller inte möjlighet att välja när uppdraget skall utföras. Allt detta innebär att en tolk i hög grad är beroende av tolkförmedlingen. Utifrån beroendekriteriet torde förhållandet mellan tolk - tolkförmedling bedömas vara ett arbetstagar- snarare än uppdragstagarförhållande. Sättet som den ekonomiska ersättningen utbetalas för det utförda arbetet skiljer sig likaledes åt mellan arbetstagar- och upp- dragstagarförhållandet. En arbetstagare får ersättning i lön eller arvode. Lönen/arvodet kan antingen vara baserat på en fast ersätt- ning eller vara prestationsbaserad och kan också innehålla en rätt Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och till ersättning för direkta utlägg. Arbetsgivaren gör avdrag för skatt och sociala avgifter och ansvarar för att beloppen inbetalas till skattemyndigheten. En uppdragstagare får betalt för en viss arbetsinsats och ersätt- ning för alla kostnader som är förenade med uppdraget. Upp- dragstagaren fakturerar uppdragsgivaren, vanligtvis när uppdraget är utfört. I det fakturerade beloppet ingår alla ersättningskrav samt mervärdeskatt. Direkta utlägg ersätts bara om det är avtalat i upp- dragsförhållandet, annars anses det ingå i den totala ersättningen. En uppdragstagare har vanligtvis F- eller F/A-skattsedel. Kopplat till kriteriet om den ekonomiska ersättningen är också kriteriet från hur många uppdragsgivare en person uppbär ersätt- ning. Ju färre uppdragsgivare en person har desto större sannolik- het är att förhållandet skulle kunna betraktas som ett arbetstagar- förhållande. Det är vanligt att en tolk nästan uteslutande får hela sin inkomst från en eller två förmedlingar. Detta torde, enligt rättspraxis, tala mer för att tolken är anställd och inte att betrakta som en upp- dragstagare. Det förtjänar i sammanhanget att framhållas att en person kan inneha flera anställningar . Graden av integrering i en verksamhet dvs. regelbundenheten och ett arbetsförhållande pågått är av betydelse för gränsdragningen mellan uppdragstagare och arbetstagare. Ju ett visst arbetsförhållande har pågått desto mer talar det för att det rör sig om ett arbetstagarförhållande och inte ett upp- dragsförhållande. I graden av integrering kan också sådana saker som att arbets- givaren/uppdragsgivaren tillhandahåller arbetsmaterial, arbetsplats etc. anses ingå. När en domstol avgör om ett avtal är ett arbetstagarförhållande eller är av uppdragstagarkaraktär tar domstolen mindre hänsyn till antalet arbetade timmar (om det är heltid eller deltid) hos arbets- givaren än till om det utförs arbete regelbundet. Det är vanligt att tolkar arbetar regelbundet och hos en eller två förmedlingar. Vid domstolens sammanvägning av de olika kriterierna för beroende, ersättning och integrering i verk- samheten skulle vissa tolkars arbete kunna klassificeras som ett arbetstagarförhållande och inte ett uppdragstagarförhållande vid en prövning av domstol. Bedömningen som domstolen skall göra enligt bl.a. ovan nämnda kriterier är komplicerat. Det går inte med bestämdhet att uttala sig Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och om kontakttolkar generellt skall betraktas som anställda eller som uppdragstagare. Varje specifikt arbetsförhållande (mellan en tolk och en förmedling) måste prövas särskilt. Det skall framhållas att det saknar betydelse vad parterna själva kallar sitt avtalsförhållande eftersom domstolen bedömer de faktiska omständigheterna och avgör vilket slags avtal det rör sig om. Bedömningen domstolen gör utgår från ett helhetsperspektiv och ju fler av de ovan nämnda kriterierna som förekommer i för- hållandet desto troligare är det att ett arbetsavtal bör klassificeras som ett anställningsavtal och inte som ett uppdragsavtal. Oklarheten om en tolk är att anse som arbetstagare eller upp- dragstagare kan ställa till stora problem för den enskilde tolken. De flesta kreditinstitut kräver för att bevilja större krediter exempelvis att den kreditsökande innehar en anställning eller bedriver närings- verksamhet. Inte sällan krävs det att anställningen skall vara tills- vidare. Tolkar kan mycket väl arbeta heltid som tolk men kan ändå inte enligt dagens rådande situation presentera ett bevis som styr- ker anställning eller innehav av näringsverksamhet. 11.3.2Tolkar och det skatterättsliga systemet Skattepliktig inkomst hänförs till tre olika typer av inkomstslag: tjänst, kapital eller näringsverksamhet. Näringsverksamhet i enskild firma eller handelsbolag är inte ett skattesubjekt utan inkomst av sådan verksamhet beskattas hos den fysiska personen. Den som bedriver näringsverksamhet ansöker hos skatte- myndigheten om att få F-skattsedel. F-skattsedeln visar att det är företagaren själv som ansvarar för inbetalning av preliminär skatt och sociala avgifter. Fysiska personer har i regel A-skattsedel. Om den fysiska personen bedriver både näringsverksamhet och har inkomst av anställning innehar personen både F-skattsedel och A- skattsedel. Vid utbetalning av ersättning till den som har A-skatt ansvarar utbetalaren för att preliminär skatt och sociala avgifter betalas. Skyldigheten att betala socialavgifter av vad slag det vara må återfinns i socialavgiftslagen (2000:980). I denna lag har man numera slopat begreppet arbetstagare och arbetsgivare, inte heller återfinns begreppet uppdragstagare. Skyldigheten att betala sociala avgifter avgörs istället av vilken skattsedel den skattskyldige erhål- lit. Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och Till inkomst av tjänst hänförs inkomster från anställning och/eller eller uppdrag. Näringsverksamhet kännetecknas av att den bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Den skall vidare vara av varaktig natur och bedrivas i vinstsyfte. Självständighet är det krite- rium som är avgörande för gränsdragningen mot inkomstslaget tjänst. Kravet på varaktighet utgör gräns mot inkomstslaget kapital. Att verksamheten bedrivs utan vinstsyfte medför att hobbyverk- samhet inte räknas som näringsverksamhet. För att en verksamhet skall räknas som självständig i förhållande till uppdragsgivaren menas i skatterättsligt hänseende att närings- idkaren skall ha frihet att besluta hur ett uppdrag skall fullgöras. Att ha flera uppdragsgivare, tillhandahålla egna verktyg och lokal är andra tecken på självständighet. Varaktigheten innebär att det skall vara fråga om sådana uppdrag som man åtar sig med viss regel- bundenhet. Antalet uppdragsgivare tillmäts stor betydelse vid bedömningen om en verksamhet är självständig eller inte. Ofta har antalet upp- dragsgivare utslagsgivande betydelse för om en verksamhet i skatte- rättsligt avseende skall anses som näringsverksamhet eller inte. Av detta följer att tolkar som har en eller ett fåtal uppdragsgivare (tolkförmedlingar) kan få svårigheter att motivera varför de skall anses som näringsidkare enligt skatterätten. Vissa avdragsregler skiljer sig åt beroende på vilken skattsedel personen innehar. Som exempel kan nämnas att kostnader för ut- bildning och mobiltelefon kan i regel en person med F-skattsedel yrka och få avdrag för. Enligt STOF:s uppskattning har färre än av tolkarna F- skattsedel eller F/A-skattsedel. Det är vanligare att auktoriserade tolkar har F- eller F/A-skattsedel än att icke auktoriserade tolkar har F- eller F/A-skattsedel. Denna uppskattning styrks av vår enkät till tolkförmedlingarna, av vilken det framkom att totala antalet tolkar med F-skattsedel eller F/A-skattsedel uppgår till drygt 800 av de 15 000 tolkar som finns registrerade hos tolkförmedlingarna. Av de auktoriserade tolkarna var det 156 personer som hade F/A-skattsedel och 27 personer som hade F-skattsedel7. Det motsvarar av totala antalet auktoriserade tolkar . Majoriteten av tolkarna har således A-skattsedel och deras in- komster klassas som inkomst av tjänst. 7 Antalet auktoriserade tolkar med F- eller F/A-skattsedel är framtaget med hjälp av Kammarkollegiets förteckning och samkörd med RSVs register over personer med F-eller F/A-skattsedel . Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och För tolkarnas del innebär den skatterättsliga bedömningen att de nekas göra avdrag för exempelvis mobiltelefonskostnader och kostnader för utbildning. 11.3.3Tolkens ersättning vid sjukdom Rätten till ersättning vid sjukdom regleras i lag (1962:381) om allmän försäkring och i lag (1191:1047) om sjuklön. För att omfat- tas av den allmänna socialförsäkringen krävs att man är bosatt eller förvärvsarbetar i . Det krävs dessutom att man har en sjuk- penninggrundande inkomst (SGI) av eget arbete som uppgår till av prisbasbeloppet för att sjukpenning skall kunna utbetalas vid sjukdom. I lagen om sjuklön regleras bl.a. vem som ersätter den sjuke. Arbetsgivaren skall betala sjuklön av en sjukskrivning därefter utgår ersättningen från . I SGI medräknas inkomster som beräknas åtnjutas i följd eller återkommer . Enligt praxis godtas även kortare arbetsperioder om den försäkrade har för avsikt att arbeta eller längre. Vid beräkningen av SGI återkommer distinktionen mellan de olika inkomstslag som skatterätten grundat. Det är inte ovanligt att när en tolk blir sjuk och anmäler detta till , anser att tolkförmedlingen, som tolken har erhållit uppdrag från regelbundet, är att betrakta som arbetsgivare. Enligt skall tolkförmedlingen ersätta tolken av sjukskrivningen. Tolkför- medlingen å sin sida hävdar att något anställningsförhållande inte föreligger mellan tolken och tolkförmedlingen utan att tolken är uppdragstagare, varför skall ersätta de tre första veckornas sjukskrivning. Dessa motstridiga uppfattningar om betalningsansvaret orsakar problem, som i värsta fall kan resultera i att tolken inte ersätts alls, vare sig från försäkrings- kassan eller från tolkförmedlingen för sjukskrivningen . För att tolken skall kunna få ersättning direkt från för- säkringskassan krävs i många fall både intyg, skrivelser och samtal med såväl tolkförmedlingen som . Kontakttolkarnas arbetsmarknadssituation, kompetens och Rätten till ersättning vid arbetslöshet regleras i lagen (1977:328) om arbetslöshetsförsäkring. Den består av två delar, en allmän grundförsäkring och en frivillig inkomstrelaterad försäkring. Grundförsäkringen är allmän och var vid arbetslöshet högst per dag . Den frivilliga inkomstrelaterade försäk- ringen ersätter vid arbetslöshet av inkomsten upp till en in- komst om . Maximal ersättning per dag uppgick till . För att den frivilliga inkomstrelaterade försäkringen skall träda ikraft måste tre villkor vara uppfyllda grund-, arbets- och medlems- villkor. Grundvillkoret innebär att den sökande måste vara arbets- lös och stå till arbetsmarknadens förfogande.