sou · GSB3112d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Den förordnade ställföreträdaren kan anlita t.ex. en anhörig för att sätta in pengar på den hjälpbehövandes bank- konto, hämta ut postförsändelser, betala räkningar och se till att den hjälpbehövande har tillgång till fickpengar. Beträffande betalning av räkningar och förmedling av fickpengar förutsätter dessa åtgärder i princip att den förordnade ställföreträdaren har försett budet med kontanter. I doktrinen betecknas ofta budet som en person som har att osjälvständigt och utan ändringar eller tillägg muntligen överbringa meddelanden från en till en annan (se , a.a., s.30 f). Var gränsen mellan bud och en fullmäktig går är, som framhållits ovan, inte helt enkelt att säga. En väsentlig skillnad är dock att full- mäktigen har möjlighet att, inom ramen för fullmak- ten, göra egna överväganden om vilket sätt som är lämpligast att handla på. Fullmäktigen kan med andra ord binda huvudmannen vid rättshandlingar som han inte i detalj har förankrat hos denne. Full- maktsgivaren kan emellertid genom inskränkande föreskrifter starkt beskära fullmäktigens handlingsutrymme så att gränsen mot bud endast blir skenbar. Ett bud är naturligtvis inte lika användbart som en fullmäktig. Bu- det måste nämligen i princip ges förhållandevis detaljerade instruk- tioner om vilka viljeförklaringar som skall vidarebefordras till tredje man. En fullmäktig däremot kan ges mycket vida ramar att handla inom, och det är endast inskränkande villkor i fullmakten som be- gränsar fullmäktigens möjlighet att binda huvudmannen vid olika rättshandlingar. Ett bud till en förordnad ställföreträdare kan sålunda inte fatta några självständiga avgöranden inom ramen för ställföreträdarskap- et, utan är att betrakta som någon som verkställer den förordnade ställföreträdarens beslut. I linje med vad som anförts torde det emellertid inte möta något hinder att den förordnade ställföreträd- aren uppdrar åt t.ex. vårdpersonalen på ett särskilt boende att köpa alldagliga saker som hygienartiklar, tidningar, frukt, tobak etc. till den hjälpbehövande. En sådan ordning förutsätter att den förord- nade ställföreträdaren med jämna mellanrum överlämnar pengar till Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. personalen och i samband därmed klart anger vad för slags varor och tjänster som skall införskaffas för den hjälpbehövandes räkning. Tanken om budets osjälvständighet får inte drivas så långt att den hindrar ett praktiskt utförande av uppdraget. I de tänkta fallen ankommer det inte på vårdpersonalen att för den enskildes räkning ingå avtal om köp på kredit i avvaktan på att den förordnade ställföreträdaren skjuter till pengar. I detta sammanhang skall dock nämnas principen om negotiorum gestio (handhavande av annans angelägenhet utan uppdrag). Enligt denna princip kan en person under vissa förhållanden rättshandla för en annan persons räkning utan uppdrag från huvudmannen eller dennes ställföreträ- dare. Ovan har de tänkta uppdragstagarna betraktats som bud, vilket förutsätter att personen i fråga presenterar sig som bud för tredje man eller det på något annat sätt framgår för denne att personen är bud. Det torde dock vara minst lika vanligt att t.ex. en hemhjälp som köper matvaror åt en hjälpbehövande inte berättar vem maten i själva verket är avsedd för. I en sådan situation blir vad som ovan sagts om osjälvständiga uppdragstagare tillämpligt. 12.4Förordnade ställföreträdares möjlighet att låta utomstående personer fatta egna beslut i frågor som ankommer på ställföreträdaren Förslag: I 11 kap. 23 § införs bestämmelser, enligt vilka gode män och förvaltare vid eget tillfälligt förhinder eller vid behov av hjälp i en viss, särskilt angiven angelägenhet får ge fullmakt åt annan att i den enskildes namn företa rättshand- lingar. En förordnad ställföreträdare kan dock inte bemyndiga en fullmäktig att företa andra rättshandlingar än ställföreträdaren själv kan företa. Fullmakten skall vara skriftlig och vara ställd till en eller flera namngivna personer. Avser fullmakten rätt att i en viss, särskilt angiven angelägenhet förvalta den enskildes egendom får dock fullmakten ställas till en bank eller ett kreditmarknadsföretag eller ett värdepappersbolag. En fullmakt som ges vid tillfälligt förhinder hos den förordnade ställföreträdaren får endast avse rätt att företa sedvanliga rätts- handlingar som har anknytning till en persons dagliga livsföring. Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. Väljer den förordnade ställföreträdaren i ovan angivna situa- tioner att, i stället för att utfärda fullmakt, uppdra åt annan att i eget namn företa rättshandlingar på den enskildes vägnar gäller samma bestämmelser som ovan. Oavsett regleringen i 11 kap. 23 § i övrigt får en förordnad ställföreträdare, inom ramen för sitt förordnande, lämna och återkalla autogiromedgivanden och andra medgivan- den till stående betalningsöverföringar. En förordnad ställföreträdare kan inte med stöd av den före- slagna paragrafen överlåta åt annan att besluta i frågor som rör hälso- och sjukvård eller forskning. Genom en hänvisning i 10 kap. 8 a § görs 11 kap. 23 § tillämplig också på förordnade förmyndare. I föregående avsnitt har diskuterats den förordnade ställföreträda- rens möjlighet att anlita ett bud eller en osjälvständig uppdragsta- gare för att underlätta utförandet av sitt uppdrag. Det har därvid konstaterats att det är oklart om ställföreträdaren kan överlåta på en sådan person att företa rättshandlingar på den hjälpbehövandes vägnar. Så länge det rör sig om vissa i förväg bestämda åtgärder som medhjälparen skall utföra torde några större problem inte uppstå. I vissa situationer kan det emellertid uppstå behov av att låta den förordnade ställföreträdaren överlåta en mera generell beslutande- rätt åt någon utomstående person, t.ex. när ställföreträdaren får för- hinder. 12.4.1Förordnade ställföreträdares behov av att kunna överlåta beslutanderätt till annan En god man som på grund av t.ex. ändrade arbetsförhållanden eller långvarig sjukdom har svårt att klara av sitt uppdrag bör begära sitt entledigande eller i vart fall verka för att det förordnas ytterligare en ställföreträdare för den hjälpbehövande. I det följande avses med förhinder enstaka händelser som innebär att den förordnade ställ- företrädaren inte kan utföra sitt uppdrag som sträcker sig till någon eller . I ett okomplicerat godmanskap eller förvaltarskap inskränker sig den förordnade ställföreträdarens uppgifter vanligen till att sköta den hjälpbehövandes ekonomi och att besöka denne med jämna mellan- rum för att förvissa sig om att allt står väl till. Ett kortare förfall för Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. den gode mannen eller förvaltaren vållar under sådana förhållanden sällan några större problem. Ställföreträdaren kan sålunda genom att tidigarelägga betalningen av månadens räkningar undvika att för- fallodagen kolliderar med t.ex. en planerad semesterresa. Vidare kan den förordnade ställföreträdaren anlita ett bud som verkställer t.ex. betalning av räkningar under förutsättning att ställföreträdaren har försett denne med kontanter. I ett mera krävande uppdrag som god man eller förvaltare kan emellertid även en kortare bortovaro hos ställföreträdaren ge upphov till problem. Problem kan även uppstå i ett okomplicerat ställföreträ- darskap vid ett längre förfall för den förordnade ställföreträdaren. Beslut av större betydelse för den enskilde, t.ex. försäljning av hus eller bostadsrätt eller ansökan om olika former av bidrag, behöver sällan fattas med mycket kort varsel. Inte heller beslut i personliga angelägenheter, t.ex. begäran om handikapphjälpmedel, är något som normalt kräver omedelbar åtgärd. De hjälpbehov som kan behöva tillgodoses hos den enskilde under den förordnade ställföreträdarens frånvaro torde i stället röra förhållandevis enkla, praktiska ekono- miska frågor. I flera fall kan ett bud eller en osjälvständig uppdrags- tagare utföra ärendena, men ibland krävs det att ersättaren kan fatta egna beslut. Det kan härvid handla om att någon måste utföra sed- vanliga betalningar för hyra, elektricitet, dagstidning etc. för den en- skildes räkning, när tillgång till kontanter inte finns, göra vissa inköp eller ta ut fickpengar från banken till huvudmannen. Tillfällig ersättare för förordnade förmyndare, gode män och förvaltare Som framhållits ovan torde det främst vara enkla, praktiska problem kring huvudmannens dagliga livsföring som måste åtgärdas under den förordnade ställföreträdarens frånvaro. Den behörighet som en ersättare främst är i behov av är sålunda att kunna lyfta medel på den hjälpbehövandes konto för att kunna sköta dennes ekonomiska angelägenheter. Rätt för annan än den förordnade ställföreträdaren att lyfta medel som tillhör den hjälpbehövande är emellertid ett känsligt ämne. Det råder osäkerhet kring frågan huruvida någon annan än den förordnade ställföreträdaren får disponera över de medel som finns på huvudmannens konto. I praktiken förekom- mer det att banker tillåter att t.ex. anhöriga till gode män och för- valtare företar transaktioner med den hjälpbehövandes konto i syfte att betala dennes räkningar, ibland under förutsättning att banken Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. En förordnad ställföreträdare torde emellertid inte kunna kräva att en bank skall acceptera att någon annan än ställföreträdaren får disponera den hjälpbehövandes medel. Så länge den enskilde är kapabel att själv fatta beslut kan han vid den gode mannens förfall uppdra genom fullmakt åt en ersättare att ha hand om ekonomiska frågor. Det kan emellertid ifrågasättas, om en hjälpbehövande som en gång har fått den trygghet som en god man innebär själv skall behöva ordna med en ersättare för det fall den gode mannen får förhinder. Om den enskilde inte är beslutskompetent måste under alla för- hållanden andra lösningar sökas. En lösning är att överförmyndaren tillfälligt förordnar någon annan till god man för den hjälpbehöv- ande. En sådan ordning framstår dock som onödigt byråkratisk och osmidig – i synnerhet om det endast rör sig om ett förfall som varar någon vecka. En annan lösning är att den förordnade ställföreträdaren ges en i lag fastställd möjlighet att inom vissa ramar själv – i förekommande fall efter inhämtande av samtycke från huvudmannen – uppdra åt någon utomstående att företa rättshandlingar för den hjälpbehöv- andes räkning. Denna lösning innebär att man i viss mån fjärmar sig från tanken att förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap skall vila på ett myndighetsbeslut som pekar ut en viss person som ställ- företrädare när den hjälpbehövande inte själv kan utse en fullmäk- tig. Med den nu diskuterade lösningen blir det i stället den förord- nade ställföreträdaren som utan medverkan från någon myndighet utser en tillfällig representant. Förordnade ställföreträdares behov av att kunna uppdra åt en utom- stående att biträda den hjälpbehövande i en särskild angelägenhet En förordnad ställföreträdare som inser att han inte själv klarar av att tillgodose den hjälpbehövandes intresse i en viss angelägenhet kan ha behov av att anlita extern hjälp. En av de vanligaste situationerna då extern hjälp kan behövas är då den enskilde hamnar i en tvist. Antag t.ex. att den enskilde efter att ha sålt sin fastighet blir krävd på ersättning för fel i den försålda egendomen. Om den förordnade ställföreträdaren känner att han inte klarar av att tillvarata den enskildes intressen i en sådan fråga, kan det uppstå behov av att söka hjälp hos t.ex. en advokat. Det torde vara okontroversiellt att den förordnade ställföreträdaren kan Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. ta kontakt med en advokat för att erhålla rådgivning. Skall advokaten sköta förhandlingar med motparten behövs normalt en fullmakt som ger honom rätt att för klientens, dvs. den hjälpbehövandes, räkning företa olika former av rättshandlingar, t.ex. ingå en förlikning. Kan den hjälpbehövande inte själv utfärda en fullmakt till advokaten, upp- kommer frågan om den förordnade ställföreträdaren kan göra det i kraft av sitt ställföreträdarskap. Ändamålsskäl talar för att så bör vara fallet. För att undanröja eventuella oklarheter i denna fråga bör det enligt utredningens mening införas en i lag fastslagen möjlighet att utfärda fullmakt för någon annan i den hjälpbehövandes namn. Det bör även vara möjligt för den förordnade ställföreträdaren att upp- dra åt någon utomstående att i eget namn företa rättshandlingar på den enskildes vägnar. En annan vanlig situation då en förordnad ställföreträdare kan behöva anlita experthjälp är då han vill låta en bank förvalta t.ex. en aktieportfölj som tillhör den hjälpbehövande. När det gäller den förordnade ställföreträdarens möjlighet att uppträda som ställföreträdare för sin huvudman i en process och företa processhandlingar finns regler i 11 kap. 1 §, 20 kap. 14 § och 21 kap. 1 § . I avsnitt B 11 föreslås vissa änd- ringar av dessa regler. Autogiro och andra stående betalningsöverföringar I samband med att fullmakter behandlas bör s.k. autogiromedgivan- den uppmärksammas. Ett autogiromedgivande torde nämligen vara att betrakta som en fullmakt från gäldenären till borgenären, efter- som borgenären medges rätt att lyfta ett visst, överenskommet be- lopp från gäldenärens konto. Autogiro är en form av stående betalningsöverföring. Andra for- mer av stående betalningsöverföringar, dvs. de fall där kontohavaren ger sin bank i uppdrag att periodiskt överföra pengar till ett annat konto, har en likartad rättslig innebörd. Autogiro och andra stående betalningsöverföringar är centrala hjälpmedel för att en förordnad ställföreträdare på ett enkelt och effektivt sätt skall kunna biträda den enskilde med hjälp i samtliga ekonomiska angelägenheter som omfattas av förordnandet, och så- ledes inte endast angelägenheter som har anknytning till den en- skildes dagliga livsföring. Det är därför viktigt att dessa betalnings- former hålls fria för den förordnade ställföreträdaren, oavsett hur Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. man i övrigt ser på ställföreträdarens möjlighet att genom fullmakt anlita hjälp av andra. I avsnitt B 6.4 behandlas autogiromedgivanden och andra stående betalningsöverföringar som anordnats av den enskilde då han hade sin beslutsförmåga i behåll. I princip förlorar ett medgivande till stående betalningsöverföringar sin giltig- het sedan den som lämnat dessa har förlorat sin rättsliga handlings- förmåga, men beträffande autogiromedgivanden och andra stående betalningsöverföringar som tar sikte på sedvanliga rättshandlingar med anknytning till den enskildes dagliga livsföring eller innebär insättningar hos bank eller kreditmarknadsföretag har utredningen i avsnitt B 6.4. föreslagit att dessa uppdrag skall ha fortsatt giltighet även sedan den enskilde har förlorat sin beslutsförmåga, se förslaget till reglering i 1 kap. 23 § LFA. En god man kan dock upphäva och ändra sådana uppdrag med stöd av det allmänna undantaget ovan. Verkan av att en förordnad ställföreträdare ges möjlighet att uppdra åt någon utomstående att rättshandla för den hjälpbehövandes räkning kan överförmyndaren vid behov förordna fler än en (förord- nad) förmyndare, god man eller förvaltare, se 10 kap. 8 § och 11 kap. 13 § . Denna möjlighet skulle kunna utnyttjas av över- förmyndaren vid förfall m.m. för den ordinarie ställföreträdaren. En sådan lösning ter sig emellertid alltför omständlig och tynger över- förmyndaren med onödigt arbete. Utredningen föreslår att det i 11 kap. 17 § införs en möjlighet för överförmyndaren att vid en förordnad förmyndares, god mans eller förvaltares sjukdom eller annat förfall förordna en god man i den ordinarie ställföreträdarens ställe, se författningskom- mentaren till nämnda lagrum. En tredje möjlighet är att utrusta den förordnade ställföreträdaren med en uttrycklig rätt att själv anlita extern hjälp vid behov. Den förordnade ställföreträdarens rättshandlingar för den enskil- des räkning faller under reglerna i 11 kap. , vilket inne- bär ett skydd för den enskilde. T.ex. blir rättshandlingar som företa- gits utanför ställföreträdarens förordnande eller utan erforderligt sam- tycke inte giltiga mot den hjälpbehövande. Vidare är ställföreträdaren underkastad regler om redovisning av sitt uppdrag till överförmyn- daren. En fullmakt som den förordnade ställföreträdaren utfärdar i den hjälpbehövandes namn till t.ex. en tillfällig ersättare innebär att Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. den utomstående personens rättshandlingar är att bedöma enligt van- liga fullmaktsregler. regler får dock betydelse även i dessa fullmaktsförhållanden. Den förordnade ställföreträdaren kan nämligen inte uppdra åt en fullmäktig att företa rättshandlingar som ställföreträdaren inte själv kan företa. En förordnad ställföreträdare kan sålunda inte uppdra åt en fullmäktig att sälja huvudmannens fasta egendom med mindre överförmyndaren har gett sitt tillstånd. Inte heller kan en fullmäktig underlåta att inhämta huvudmannens samtycke i de fall så erfordras. På så sätt kommer regler att bilda en ram för vad fullmäktigen kan respektive inte kan göra. Även om regler erbjuder förhållandevis gott skydd även i fullmaktsförhållandet kan det finnas betänkligheter mot att en förordnad ställföreträdare anlitar någon annan för att handha den enskildes angelägenheter. För att ytterligare värna om den enskilde kan det beträffande tillfälliga ersättare skapas regler som starkt in- skränker de ramar som fullmäktigen får handla inom. Härigenom kan risken för missbruk av den enskildes medel kraftigt begränsas. När det gäller experthjälp i särskilda angelägenheter rör det sig van- ligen om ett mycket avgränsat problemområde, t.ex. försäljning av viss egendom, och det är lätt för den förordnade ställföreträdaren att överblicka vilka åtgärder som fullmäktigen vidtar. Med hänsyn här- till finns det enligt utredningens uppfattning i båda fallen förutsätt- ningar för att skapa bestämmelser om förordnade ställföreträdares möjlighet att, i ovan angivna situationer, utfärda fullmakter i den hjälpbehövandes namn. Som framhållits ovan bör den förordnade ställföreträdaren inte vara hänvisad till att endast utnyttja fullmaktsinstitutet när han be- höver extern hjälp. Om det är lämpligare, kan han anlita en självstän- dig uppdragstagare som handlar i eget namn, t.ex. en bank som ges i uppdrag att i depå förvara och förvalta den enskildes värdepapper. 12.4.2Regler om förordnade ställföreträdares rätt att uppdra åt annan att rättshandla på den enskildes vägnar Som framgått ovan bör enligt utredningens uppfattning en förord- nad ställföreträdare, som får förhinder eller behöver experthjälp, få uppdra åt någon utomstående att företa rättshandlingar inom ramen för ställföreträdarskapet. Bestämmelser härom bör införas i förslaget till 11 kap. 23 § beträffande gode män och förvaltare. Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. Genom en hänvisning i förslaget till 10 kap. 8 a § föreslås regleringen i 11 kap. 23 § bli tillämplig också på förordnade förmyndare. Regleringen i 11 kap. 23 § föräldrabal- ken blir alltså inte tillämplig på föräldrar som är förmyndare. Föräld- rars möjlighet att överlåta beslutanderätt på sina barns vägnar sträcker sig nämligen ibland längre än förordnade ställföreträdares. Gemensamt för tillfälliga ersättare och experter är att deras upp- drag bör framgå av en skriftlig fullmakt eller ett skriftligt uppdrags- avtal. Överförmyndaren behöver inte tillfrågas innan en fullmakt ut- färdas eller uppdragsavtal träffas. Uppdragstagaren behöver alltså inte godkännas av överförmyn- daren, men det ankommer naturligtvis på den förordnade ställföre- trädaren att förvissa sig om att den som han sätter i sitt ställe verkligen klarar av uppgiften. Däremot är det ett krav att den hjälpbehövande ger sitt samtycke till att en viss person av en god man utses till er- sättare, om det inte är uppenbart att han saknar förmåga att ta ställ- ning i frågan. För det fall den enskilde har en förordnad förmyndare eller en förvaltare behövs inte samtycke från den hjälpbehövande. Dock skall den förordnade ställföreträdaren naturligtvis samråda med den enskilde enligt reglerna i nuvarande 12 kap. 7 § föräldra- balken. Den förordnade ställföreträdarens förordnande utgör en yttersta gräns för vilken behörighet som kan ges till den utomstående perso- nen i fullmakten eller uppdragsavtalet. Det är sålunda inte möjligt för en fullmäktig att sälja den enskildes fasta egendom om inte överför- myndaren ger sitt tillstånd och den enskilde i förekommande fall ger sitt samtycke till åtgärden. I sammanhanget bör dock nämnas att en beslutskompetent huvudman naturligtvis själv kan utfärda en fullmakt till vem han vill, och i en sådan fullmakt kan fullmäktigen ges i uppdrag att försälja t.ex. en fastighet utan att överförmyndaren behöver kontaktas. Även om den externa hjälpen anlitas utan inblandning av överför- myndaren, finns det ingenting som hindrar att den förordnade ställ- företrädaren samråder med överförmyndaren innan han anlitar nå- gon utomstående till att rättshandla på den enskildes vägnar. Skulle det visa sig att uppdragstagaren inte är lämplig för uppgiften, kan överförmyndaren ta kontakt med den förordnade ställföreträdaren och begära att någon annan ges uppdraget. Om ställföreträdaren inte hörsammar överförmyndarens begäran, kan överförmyndaren ytterst välja att entlediga den förordnade ställföreträdaren och utse någon annan. Fullmakten och uppdraget blir inte ogiltiga för att den för- Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. ordnade ställföreträdaren entledigas, men de kan återkallas av en ny förordnad ställföreträdare, eventuellt först efter samtycke från huvudmannen. Tillfällig ersättare för förordnade förmyndare, gode män och förvaltare En tillfällig ersättare vid kortare förfall för den förordnade ställföre- trädaren bör endast få företa rättshandlingar i ekonomiska angelä- genheter som inte kan anstå till dess den ordinarie ställföreträdaren återkommer. Det handlar härvid om att ersättaren skall sörja för att den enskildes mest trängande ekonomiska behov blir tillgodosedda. Härmed avses sedvanliga rättshandlingar med anknytning till en per- sons dagliga livsföring, dvs. sådana rättshandlingar som avses i den föreslagna 11 kap. 7 § tredje stycket . Ersättaren kan således utföra sedvanliga betalningar för hyra, livsmedel, elektricitet, försäkringar, TV-licens, kläder, hygienartiklar, vårdavgifter, färd- tjänst, försäkringar etc. Vidare kan ersättaren ta ut kontanter från banken för att förse den hjälpbehövande med fickpengar. Den till- fällige ersättaren kan med andra ord företa samma rättshandlingar som en anhörigställföreträdare enligt 2 kap. i förslaget till lag om framtidsfullmakter och anhöriga ställföreträdare i vissa ekonomiska angelägenheter, se 2 kap. 2 § LFA. En närmare analys av begreppet rättshandling som sedvanligen företas med anknytning till en per- sons dagliga livsföring ges i avsnitt B 7.3.1. I förslaget till 11 kap. 7 § fjärde stycket och 2 kap. 8 § LFA finns ett godtrosskydd till tredje mans förmån. Godtros- skyddet innebär att en rättshandling blir gällande mot huvudmannen även om den inte har haft anknytning till den enskildes dagliga livs- föring. Detta under förutsättning att tredje man varken insåg eller borde ha insett det rätta förhållandet. När det gäller tillfälliga er- sättare för förordnade ställföreträdare bör samma regler gälla, dvs. har tredje man grundad anledning att tro att den tillfällige ersättaren företar en rättshandling som har anknytning till den enskildes dag- liga livsföring blir huvudmannen bunden även om det i efterhand kan konstateras att rättshandlingen var av annat slag.