sou · GSB359d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Att det är många personer som skriver under ansökan förändrar inte situationen. Den kan snarare förvärras, om de som har skrivit under ansökan inte har gemensamma stadgar, eller på annat sätt har reglerat det inbördes uppträdandet. Men även om det finns ett av- tal, riktlinjer eller liknande mellan dem som samverkar i nätverket, saknar nätverket ett ansikte utåt som kan ansvara för att angivna uppgifter är korrekta och att projektet genomförs enligt planerna. Kvinnoföreningar kallar sig för nätverk De studier, som jag har tagit del av, visar att de flesta kvinnoorgani- sationer är ideella föreningar, även om de kallar sig för nätverk. I kvalitativa studien om kvinnors lokala organisering är slutsatsen att kvinnors organisering i hög grad framträder i form av ett före- ningsliv av ganska traditionellt snitt. Många väljer att bilda en tra- ditionell förening när man behöver ekonomiskt stöd. Den kartläggning, som jag har låtit göra av kvinnoorganisationer som inte får statligt stöd, visar att av de 63 organisationer som in- Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering går i undersökningen var 34 ideella föreningar med styrelse, stadgar och medlemsmöten, även om många kallade sig nätverk. Endast fyra kallade sig nätverk och var inte ideell förening. Tolv av kvin- noorganisationerna var inte självständiga organisationer, utan ut- gjorde en del av en annan organisation, t.ex. i form av en kvinno- kommitté. Nio var paraplyorganisationer med andra organisationer som sina medlemmar. För att nätverk som inte är en egen juridisk person och som inte heller ingår som en del av någon annan juridisk person skall kunna få statsbidrag, är min bedömning att det skulle krävas en juridisk reglering som gör nätverket till en juridisk person och som gör det möjligt att utkräva ansvar för bl.a. statsbidragens användning. Jag anser emellertid att det inte finns anledning att tillskapa nya juridiska former i detta sammanhang. Det är ett relativt stort ar- bete, som inte enbart rör kvinnors organisering och det ligger knappast inom utredningens direktiv. Jag har uppfattat direktiven som att nya förslag till regler om statsbidraget skall rymmas inom i övrigt oförändrade juridiska regler eller i rättspraxis. 7.3.3Kvinnoorganisationer inom en annan organisation Jag är medveten om att det finns sammanslutningar av kvinnor, inom en annan organisation, dessa fungerar som en form av nät- verk, kvinnokommitté eller kvinnoutskott. Ett sådant nätverk faller utanför de nuvarande bidragsbestämmelserna, därför att det inte är ett juridiskt självständigt kvinnoförbund, utan en del av moderor- ganisationen. Nätverket bedriver ofta samma slag av central verk- samhet som ett självständigt kvinnoförbund. I den ovan refererade kartläggningen av kvinnoorganisationer som inte får stöd enligt de nuvarande bestämmelserna ingår även kvinnokommittéer inom riksförbund som organiserar medlemmar på etnisk grund. En sådan kommitté bör enligt min bedömning kunna hänföras till kategorin kvinnoorganisationer inom andra or- ganisationer. har gjort en kartläggning av 26 riksorganisa- tioner bildade på etnisk grund och deras arbete för ökad jämställd- het. Kartläggningen visade att elva av riksorganisationerna hade egna kvinnosektioner. En riksorganisation planerade att starta en kvinnosektion. En annan planerade att starta ett självständigt kvin- noförbund. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering Flera av dessa kvinnokommittéer har dock avvisat möjligheten att bilda en självständig organisation för att kunna få statligt stöd. De menar att ett sådant krav riskerar att splittra föreningarna. Som jag tidigare redovisat är kvinnokommittéernas största pro- blem avsaknaden av separat statligt stöd. De statliga resurser, som fördelas till invandrarorganisationerna, verkar fördelas ojämlikt mellan könen. Mot denna bakgrund föreslår jag att även kvinnliga nätverk, kvinnokommittéer eller motsvarande, vars uppgift är att stärka kvinnans ställning i samhället, skall kunna erhålla det föreslagna statsbidraget för kvinnors organisering. Denna typ av organisation skall tillhöra en organisation som är en ideell förening. Det är denna moderorganisation som blir juridiskt ansvarig för statsbidra- get. Särskilda villkor bör därför finnas om att statsbidraget skall användas för nätverkets/ kvinnokommitténs verksamhet. Jag har i tidigare kapitel redovisat förekomsten av s.k. paraplyorga- nisationer där kvinnoorganisationer har gått samman för att ge- mensamt driva frågor inom ett specifikt område. Enligt de nuva- rande reglerna kan inte paraplyorganisationer få statsbidrag. För beslutade regeringen om ett engångsbelopp på för stöd till paraplyorganisationer för kvin- noorganisationer. Det innebar att anslaget till kvinnoorganisatio- nerna det året höjdes med detta belopp. Det finns exempel från andra verksamhetsområden där statliga bidrag fördelas till samordningsorganisationer. Regeringen ger t.ex. ett särskilt bidrag till för ungdomsorganisatio- ner (LSU) för att det skall verka som ett nationellt ungdomspara- ply. Även handikapporganisationerna får statligt stöd till samarbe- tet inom handikapprörelsen. Min principiella ståndpunkt är att samarbete mellan olika riksor- ganisationer bör vara ett ansvar för organisationerna själva. Kvin- noorganisationerna skall själva besluta om, när och hur detta sam- arbete skall ske. Jag anser dessutom att ett bidragssystem, som inte innehåller medel som är specialdestinerade för samarbete, blir ad- ministrativt enklare. tar organisationerna själva, utan styrning från staten, eget ansvar för vilken form av samarbete som är av vikt för dem. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering Jag anser att organisationsstöd inte bör utgå till samarbetsorgan. I stället bör organisationernas kostnader för samordningsinsatser inrymmas i organisationsstödet. Däremot bör staten kunna stödja kvinnoorganisationernas samarbetsorgan genom direkta bidrag i form av verksamhetsbidrag till olika projekt. Jag anser således att det föreslagna verksamhetsbidraget även bör kunna utgå till sådana samarbetsorgan. Jag inser dessutom att staten vid olika tillfällen kan ha behov av att kommunicera med kvinnoorganisationer. Därför kan staten i vissa fall ha ett egenintresse av att se till att det finns ett organiserat samarbete. En sådan kommunikation är naturligtvis enklare och smidigare om den kan ske via ett samarbetsorgan, istället för med ett stort antal enskilda organisationer. I vissa fall kan samarbete mellan kvinnoorganisationer ses som en form av uppdrag från staten. Det gäller exempelvis när det är fråga om samordning av representation och nomineringar från kvinnorörelsen till olika statliga utredningar, referensgrupper vid myndigheter samt samordning av remisshantering etc. I sådana si- tuationer uppdrar staten åt samarbetsorganet att agera för hela kvinnorörelsens räkning. I sådana fall är det enligt min bedömning lämpligare att staten lämnar direkt ersättning för uppdragets ge- nomförande. Jag har tidigare redovisat förekomsten av kvinnoorganisationer i form av stiftelser. I likhet med paraplyorganisationer kan inte en stiftelse få statsbidrag enligt nuvarande regler. Min bedömning är att kvinnoorganisation i form av en stiftelse inte skall kunna erhålla organisationsbidrag. Det föreslagna organisationsstödet är tänkt för folkrörelser och föreningar som mobiliserar medlemmar i ett demokratiskt arbete. är i juridisk mening en förmögenhetsmassa och är endast under bestämda förutsättningar en juridisk person. I en stiftelse finns det inte och kan det inte, i juridisk mening, finnas medlemmar som enskilda personer. Min uppfattning är att medlemsbegreppet är ett centralt begrepp när det gäller stöd till organisationslivet. Detsamma gäller om man i bidragsbestämmelserna skall ha medlemmar med tillfredställande geografisk spridning i landet. Jag anser dock att det finns anledning Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering att göra det möjligt även för stiftelser att kunna få verksamhets- bidrag. 7.4Förslag om stöd till de politiska kvinnoorganisationerna Mitt förslag: En del av det allmänna verksamhetsstödet i det statliga partistödet avsätts för att finansiera verksamheten i de politiska partiernas kvinnoförbund eller motsvarande. De poli- tiska kvinnoorganisationerna undantas från organisationsstödet i det nya statsbidraget för kvinnors organisering. Jag har tidigare i kapitel 5.2 redovisat den nuvarande fördelningen av statsbidraget till kvinnoorganisationerna. 2004 fick tre av de po- litiska kvinnoorganisationerna statsbidrag. Det gäller Centerkvin- norna, och . I förra årets regeringsförklaring meddelade regeringen att den skulle ta initiativ till att höja partistödet. Min uppfattning är att ett höjt partistöd gör det möjligt att avsätta särskilda medel för de po- litiska kvinnoorganisationerna. Medlemsantalet i de politiska partierna minskar. Det gör också medlemsantalet i de politiska kvinnoorganisationerna. Det politiska engagemanget i samhället ökar dock. De politiska partierna har ett ansvar för att möta detta politiska engagemang. Jag anser därför att det finns anledning att de politiska kvinnoorganisationerna bör särbehandlas. De bör, i likhet med de politiska partierna, tilldelas medel i särskild ordning. Jag föreslår att en del av det allmänna verksamhetsstödet i det statliga partistödet avsätts för att finansiera verksamheten i de po- litiska partiernas kvinnoförbund eller motsvarande. I och med det föreslår jag att de politiska kvinnoorganisationerna undantas från organisationsstödet i det nya statsbidraget för kvinnors organise- ring. Detta förslag liknar den lösning som finns i som jag tidi- gare har redovisat i kap 5.6.3. I avsätts av bi- dragen till de politiska partiernas verksamhet till kvinnors politiska verksamhet. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering Det är min uppfattning att den rådande könsmaktordningen en- dast kan brytas genom ett aktivt engagemang från kvinnoorgani- sationer. Jämställdhet är ett politiskt prioriterat område. Det råder enighet över partigränserna om att det krävs ytterligare insatser och åtgärder för att främja jämställdheten i samhället. I den svenska folkrörelsetraditionen är den egna organiseringen central för att bryta underordning och strukturella orättvisor. Det måste då också gälla kvinnors organisering. Min bedömning är att en anvisning av medel till de politiska kvinnoorganisationerna via partistödet bidrar till att finansiera höj- ningen av stödet till kvinnoorganisationerna. Eftersom de politiska kvinnoorganisationerna får stöd på annat sätt, bidrar det till att stödet till de övriga kvinnoorganisationerna kan höjas. Mitt förslag: Följande villkor skall gälla för att kvinnoorganisa- tion eller kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande skall erhålla organisationsbidrag. –bedriva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med stats- bidraget, –ha medlemmar som är enskilt anslutna och som delar orga- nisationens grundvärderingar och mål, –vara demokratiskt uppbyggd, dvs. ha en struktur som möjlig- gör för medlemmarna att utkräva ansvar, –ha en riksomfattande organisation med lokal eller regional förankrad verksamhet eller med ett riksintresse, –ha bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag. 7.4.2Bedriva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget Jag föreslår att kvinnoorganisation eller kvinnonätverk/kvinno- kommitté eller motsvarande som får organisationsbidrag skall be- driva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget. Syftet med statsbidraget är att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. Bidraget skall främja kvinnors deltagande i den Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering demokratiska processen och i samhällslivet. Bidraget skall också möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. Jag föreslår också att för att en kvinnoorganisation skall kunna få organisationsbidrag skall den ha medlemmar som är enskilt an- slutna och som delar organisationens grundvärderingar och mål. Med medlem avses den som är ansluten till en kvinnoorganisa- tion eller kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande med möjligheter att påverka beslut om organisationens verksamhet och inriktning, samt året närmast före bidragsåret aktivt har tagit ställ- ning för ett medlemskap genom att ha erlagt medlemsavgiften eller ansökt om medlemskap. Som tidigare påpekats faller samverkansorganisationer, s.k. para- plyorganisationer och stiftelser utanför möjligheten att få organi- sationsstöd i och med kravet på enskilt medlemskap. Enligt rättspraxis måste en ideell förening ha medlemmar för att anses vara en ideell förening. Däremot finns det inget som säger hur många medlemmar en ideell förening minst måste ha. Formellt räcker det med att det är två personer som bildar föreningen (Hemström, 2000). Enligt de nuvarande reglerna skall en kvinnoorganisation ha minst 1 500 medlemmar för att kunna erhålla bidrag. En kvinno- organisation som har mer än 3 000 medlemmar får helt grundbi- drag. En kvinnoorganisation som har 1 500–3 000 medlemmar kan få halvt grundbidrag. Flertalet av medlemmarna skall vara kvinnor. För att räknas som medlem skall personen vara och ha erlagt medlemsavgift. 7.4.4Medlemsantalet ses inte som det primära Min bedömning är att antalet medlemmar blir i allt högre grad ointressant som måttstock på en förenings aktivitet och verksam- het. Många ideella organisationer, inte minst nya rörelser, anser att det i dagens läge är förlegat att räkna antal medlemmar. Medlemsantalet ses inte som det primära. I de formerna av organisering bildas oftast olika slag av arbetsgrupper som är spridda Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering över landet och som i stor utsträckning använder Internet för att kommunicera med varandra. Dagens e-postlistor fungerar därför ofta som ett slags medlemsregister. Mot den bakgrunden föreslår jag att det inte bör ställas något krav på hur många medlemmar som en kvinnoorganisation måste ha för att kunna få organisationsbidrag. I stället är det verksamhe- ten som är det centrala, det väsentliga är att organisationen har en verksamhet som främjar kvinnors deltagande i samhällslivet. Det finns exempel från andra statliga bidragssystem, som efter en revidering av reglerna, inte längre har krav på antal medlemmar i den förordning som styr bidragsgivningen. Detta har bland annat sin grund i att allt fler medlemmar endast betalar medlemsavgift därför att de sympatiserar med en förening och vill stödja den eko- nomiskt. Ett exempel är statsbidraget till friluftsorganisationer. Ett krav på ett visst antal medlemmar kan leda till att statsbidra- get går till organisationer som har många passiva s.k. postgiromed- lemmar och egentligen inte har något större stödbehov. Min bedömning är att om staten baserar sitt stöd på antal medlemmar, kan det uppstå en multiplikatoreffekt. Små föreningar, med ett litet antal medlemmar som är mindre resursstarka, får ett minimalt statsbidrag, trots att dessa föreningars ändamål kan vara väl så vik- tiga och verksamheterna omfattande. För att en kvinnoorganisation skall kunna få organisationsbidrag föreslår jag att den skall vara demokratiskt uppbyggd, dvs. ha en struktur som möjliggör för medlemmarna att utkräva ansvar. Enligt rättspraxis skall en ideell förening ha antagit stadgar, som är så fullständiga att åtminstone namnet på föreningen, ändamålet och verksamheten framgår. Dessutom måste stadgarna reglera hur beslut skall fattas, hur föreningen skall företrädas, hur stadgarnas bestämmelser kan ändras och vilka beslut som krävs för att upplösa föreningen. Min bedömning, när det gäller ändamålet och verksamheten, är att kraven på vad som skall anges i stadgarna är mycket begränsade. Det räcker med att det finns en ram för verksamheten. Den enda begränsningen är, om ändamålet är ekonomiskt, att ändamålet med verksamheten inte får vara att främja medlemmarnas ekonomiska intressen. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering För att anses vara demokratiskt uppbyggd brukar det krävas att en ideell förening skall ledas av en styrelse som sköter föreningen för medlemmarnas räkning. Medlemmarna tillsätter som regel sty- relsen genom val på årsmötet. Men det finns inget som hindrar att stadgarna anger en annan ordning. En del av styrelsen kan exem- pelvis tillsättas av en annan organisation. Enligt min uppfattning är en sådan funktion nödvändig för att säkra ett tydligt ekonomiskt ansvar och för att organisationen skall kunna företrädas av en juri- disk person. I samband med de möten och hearingar som utredningen har anordnat har jag mött uppfattningen att kvinnoorganisationerna upplever de formella kraven som byråkratiska. Min bedömning är dock att bildandet av en förening inte är särskilt komplicerat. Det kan göras av medlemmarna utan någon inblandning av en myndig- het. När grundarna av föreningen har antagit stadgar och valt sty- relse är föreningen bildad. I begreppet förening ligger också ett krav på självständighet. Medlemmarna skall i rimlig omfattning kunna bestämma över föreningen. Om en överordnad förening har makten över stadgarna i en underordnad förening, skall inte samma överordnade förening ha makten att tillsätta styrelsen i den underordnade föreningen. Den underordnade föreningen anses då vara en avdelning eller en sektion och är därigenom osjälvständig i förhållande till den över- ordnade föreningen. Jag har dock tidigare föreslagit att även kvinnliga nätverk, kvin- nokommittéer eller motsvarande, vars uppgift är att stärka kvin- nans ställning i samhället, skall kunna erhålla det föreslagna statsbi- draget för kvinnors organisering. Denna typ av organisation är emellertid inte i juridisk mening självständig organisation. Den ingår som en del av en organisation som är en ideell förening. Det är denna moderorganisation som blir juridiskt ansvarig för statsbi- draget. 7.4.6Lokal och regional förankring Enligt de nuvarande reglerna skall en medlem vara ansluten till en lokalavdelning inom organisationen. En lokalavdelning skall dess- utom ha genomfört minst tio sammankomster under föregående verksamhetsår. Det skall finnas lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering Den undersökning som jag har låtit göra visar att en majoritet av de kvinnoorganisationer, som inte får stöd enligt de nuvarande reglerna, är ideella föreningar och uppbyggda som traditionella medlemsorganisationer. De flesta är organiserade såväl nationellt som lokalt. Min bedömning är att det inte bör vara några krav på att en organisation skall ha en viss organisationsstruktur. Jag föreslår i stället att organisationen skall ha en riksomfattande organisation med lokal eller regional förankrad verksamhet eller med ett riks- intresse. Vad som avses med riksintresse kan förordningen (1998:1814) om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området ge en viss vägledning i. Enligt 3 § får statsbidrag även lämnas till orga- nisationer som inte uppfyller villkoret att vara en riksorganisation som har regional eller lokal verksamhet i minst tio län om det finns särskilda skäl. Vid bedömningen om bidrag skall beviljas skall behovet av förnyelsearbete inom det område där organisationen är verksam särskilt beaktas. har i en skrivelse rapporterat till regeringen om användningen av statsbidrag till frivilligorganisatio- ner inom det sociala området. Enligt skrivelsen var det nio organi- sationer som fick bidrag i enlighet med denna bestämmelse. Dessa organisationer gjorde enligt viktiga sociala insatser av riksintresse för små och utsatta grupper. menade därför att det inte vore rimligt, i varje fall på kort sikt, att kräva att verksamheten skulle vara rikstäckande. Man pekade för övrigt på att dessa organisationer har medlemmar och kontakter med enskilda som bor på skilda håll i landet. När det gäller kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsva- rande, är min bedömning att dessa främst berör organisationer bil- dade på etnisk grund. Min uppfattning är att dessa organisationer gör viktiga sociala insatser av riksintresse för små och utsatta grup- per. Jag föreslår att, i likhet med de nuvarande reglerna, skall en kvin- noorganisation som får organisationsbidrag ha bedrivit verksamhet . Jag anser att en organisation som söker organisa- tionsstöd bör kunna uppvisa någon form av stabilitet. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering ordnade yttre ramar med stadgar, årsmöte och verksamhetsberät- telse innan bidrag kan utges. Föreningar som har funnits har möjlighet att ansöka om etableringsbidrag. 7.5Extra organisationsstöd för internationella kontakter. Mitt förslag: Organisationsbidrag får, efter särskild ansökan, lämnas för internationella kontakter till kvinnoorganisation som uppbär organisationsstöd. Många kvinnoorganisationer deltar i internationella samman- hang. Som exempel representerar man i ett antal jämställd- hetsinsatser. Efterfrågan på medverkan från är stor i frågor om jämställdhet. Flera länder inom EU önskar att utbyta erfaren- heter med svenska kvinnoorganisationer. Min uppfattning är att dessa organisationer har en viktig roll att fylla i det sammanhanget. Dessutom har svenska organisationer möjlighet att i internationella forum få värdefulla kunskaper att ut- veckla vidare på det nationella planet. Dessa insatser görs ofta på ideell bas, eller i vissa fall med stöd av projektmedel. Jag föreslår därför att det bör finnas ett extra bidrag till interna- utbyten att söka för kvinnoorganisationer. Jag anser att bidraget för internationella kontakter skall vara inriktat mot att kvinnoorganisationerna skall ha möjligheter till utbyten i interna- tionellt arbete. Stödet skall kunna sökas av organisationer som uppbär organisa- tionsstöd. Stödet innefattas således i organisationsstödet, vilket enligt min bedömning innebär mindre byråkrati med ansöknings- och redovisningsförfarande. Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering Mitt förslag: Följande villkor skall gälla för att etableringsbidrag skall kunna erhållas. –bedriva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med stats- bidraget, –ha medlemmar som är enskilt anslutna och som delar orga- nisationens grundvärderingar och mål, –vara demokratiskt uppbyggd, dvs. ha en struktur som möjlig- gör för medlemmarna att utkräva ansvar, –ha en organisation med lokal eller regional förankrad verk- samhet eller med ett riksintresse. Ett villkor för att en organisation skall kunna få organisationsstöd är att den har funnits . Jag föreslår att nybildade orga- nisationer, kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande, som inte uppfyller kravet att ha funnits före ansökan om att få organisationsbidrag, skall kunna ansöka om ett särskilt eta- bleringsbidrag. Syftet med etableringsbidraget är att bidragssystemet skall öpp- nas för nya kvinnoorganisationer. Etableringsbidrag skall kunna utgå under högst . En nybildad kvinnoorganisation skall kunna söka bidraget direkt från starten. Jag föreslår att mottagare av etableringsbidrag skall kunna visa en utvecklingsplan där målen för utvecklingen framgår. De organisationer som får etableringsbi- drag skall prövas mot målet och villkoren i förordningen och mot organisationens utvecklingsplan. Min bedömning är att en organisation, som har fått etableringsbidrag utan att uppnå de krav som ställs på statsbidragsberättigade organisationer, i prin- cip inte skall kunna ges fortsatt stöd. Jag anser att därmed kan stöd till nya kvinnoorganisationer i möjligaste mån prövas. Det kan exempelvis gälla möjlighet för en kvinnokommitté eller motsvarande, som finns inom en annan organisation, att pröva om den önskar eta- blera sig som en självständig organisation eller om de skall fortsätta tillhöra riksorganisationen. Jag anser att etableringsbidraget i detta fall bör baseras på en dialog och överenskommelse mellan bidrags- givaren och den organisation, i vilken den sökande ingår.