sou · GSB3112 · 2005-01-01 00:00:00 — En annan sida är att barn stundom ådrar sig skulder för egen- dom som i själva verket disponeras av någon familjemedlem. Ett uppmärksammat exempel är att en underårig ägare till en bil får parkeringsanmärkningar. Det lär i praktiken knappast vara en uppgift för överförmyndaren att träda in och hindra skentransaktioner. Däremot finns begräns- ningar när det gäller föräldrarnas möjligheter att utan överförmynda- rens samtycke skuldsätta den omyndige (13 kap. 12 § FB). Frågan är dock om bestämmelsen praktiskt tillämpas i den utsträckning som är avsedd. Åtgärder bör under alla förhållanden övervägas för att komma till rätta med ovan beskrivna problem. Barns skuldsättning är över huvud taget något som måste uppmärksammas, då en sådan kan ses som en varningssignal. I föregående punkt nämndes att krono- fogdemyndigheterna har ålagts en viss rapporteringsskyldighet när det gäller ärenden som berör underåriga. Frågor om skuldsättning och gåvor behandlas i avsnitt A 3.6.5 och A 3.6.6. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Skärpt kontroll obligatorisk för barn med stor förmögenhet? De tidigare punkterna har berört vissa insatser som syftar till att stärka skyddet av den underåriges ekonomiska förhållanden, inte minst genom att förutsättningarna för överförmyndarens selektiva kontroll förbättras. Det kan då vara befogat att fråga sig om det därjämte egentligen finns ett behov av att låta föräldraförvaltningar överstigande åtta basbelopp stå under en obligatorisk kontroll. I sådana förvaltningar är det emellertid stora värden som står på spel. Det kan antas att medvetenheten hos förmyndarna om beho- vet av och ett krav på tillsyn också är större i dessa fall än i sådana förvaltningar – för övrigt det stora flertalet – som endast omfattar egendom till begränsat värde. Utredningen har därför stannat för att det inte finns tillräckliga skäl att släppa den obligatoriska kontrollen för de mer betydande förmögenheterna. Däremot är kanske inte gränsen given för när denna obligatoriska kontroll skall inträda. Ovan har utredningen konstaterat att någon sänkning av gränsbeloppet inte bör komma till stånd. En höjning kan dock övervägas. Vid reformen valdes beloppsgränsen utifrån förutsättningen att reformeringen av kontrollreglerna skulle få en märkbar praktisk effekt, vilket inte skulle hända om kontrollen lyftes från bara ett fåtal av föräldraförvaltningarna. Gränsen fick där- för inte sättas för lågt (prop. 1993/94:251 s. 109 f). Utredningen ser inte någon påtaglig anledning att nu ytterligare höja gränsbeloppet, trots att kontrollmöjligheterna avses bli för- stärkta även för de föräldraförvaltningar som inte är föremål för någon obligatorisk kontroll. För denna inställning talar att det är ett förhållandevis ringa antal föräldraförvaltningar som berörs redan vid åtta basbelopp. Det skall också erinras om att överförmyndaren har en möjlighet att ge dispens från föreskrifterna i 13 kap. 3–8 §§ FB, om det med hänsyn till föräldrarnas och den omyndiges förhållanden eller i övrigt finns särskilda skäl (13 kap. 9 § tredje stycket), låt vara att utredningens enkätundersökning visar att sådana dispensbeslut tas i liten utsträckning (och i vissa kommuner över huvud taget inte). Dispensbeslutet kan ta sikte på någon av de angivna föreskrifterna i 3–8 §§, men det kan också vara totalt, vilket alltså får den betydel- sen att föräldrarna får samma frihet att förvalta sina barns egendom som om det varit fråga om egendom som faller utanför 13 kap. 2 §. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Inskränkningar i möjligheten att placera medel i finansiella instru- ment? I ges regler om att vissa placeringar i värdehandlingar skall få göras utan överförmyndarens samtycke, även om förvalt- ningen står under överförmyndarens kontroll (13 kap. 5 § FB). Vid re- formen utökades de härvidlag tillåtna placeringsalternativen med bl.a. andelar i värdepappersfonder. För de s.k. fria förvaltningarna saknas inskränkningar i placeringsrätten. De senaste årens kraftiga värdefall på värdepappersmarknaden aktualiserar frågan om fler värdehandlingar skall läggas under någon form av restriktion i den kontrollerade förvaltningen. Vad som när- mast torde komma i fråga är just andelar i värdepappersfonder (eller möjligen vissa sådana). En närliggande fråga är om placeringsfriheten för föräldrar vars förvaltning inte står under obligatorisk kontroll bör inskränkas, vilket skulle innebära att reglerna för dispositioner med värdepapper närmar sig vad som gäller fast egendom (som alltid kräver överförmyndarens samtycke, oavsett om förvaltningen är kontrollerad eller ej – se 13 kap. 10 §). Alternativet att generellt förbjuda placeringar i t.ex. annat än säkra räntebärande värdepapper är emellertid för långtgående, i och med att underåriga måste ges samma möjligheter att få fördel- aktiga placeringar som myndiga personer. Ställningstagandet måste grundas på en skattning av hur situationen rimligen kommer att te sig på lång sikt, och i det perspektivet finns anledning anta att för- hållandena på t.ex. aktiemarknaden kommer att normaliseras, en ut- veckling som f.ö. redan kan skönjas. Inte heller tanken att låta överförmyndarna bedöma lämpligheten av förvärv av viss typ av värdepapper synes fruktbar. Överförmyn- darna är knappast rätta personer att ta ställning till frågor om den allmänna ekonomiska utvecklingen. Erfarenheten från de senaste årens turbulens på värdepappersmarknaden visar hur som helst att även expertisen på området kan missbedöma situationen. Utredningen väljer därför att inte föreslå någon ändring i place- ringsrätten. Här bortses från att det ankommer på överförmyn- darna att ge tillstånd till placeringar i t.ex. aktier enligt 13 kap. 6 § FB, vilket framstår som oundvikligt såvida man inte eftersträvar en totalt fri placeringsrätt. Om överförmyndaren misstänker att en förmyndare tänker använda en större summa pengar som satts in på bank enligt 16 kap. 11 § FB på en i överförmyndarens tycke osund Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... investering, har överförmyndaren dessutom en viss kontrollmöjlig- het (se 13 kap. 8 och 19 §§). De ovan föreslagna förändringarna – och ytterligare några som dis- kuteras närmare under avsnitt 3.6 – är ägnade att stärka skyddet för de omyndigas tillgångar, utan att intentionerna bakom re- form skall behöva gå förlorade. Det kan emellertid inte bortses från att skyddsnätet är ganska grovmaskigt. I mångt och mycket bygger systemet på ett förtroende för föräldrarnas vilja och förmåga att på ett sunt och korrekt sätt förvalta sina barns egendom. Att det finns undantag från kretsen av välvilliga föräldrar går aldrig att helt undkomma. Tyvärr får man nog dessutom fortfarande räkna med ett stort mått av okunnighet hos föräldrarna om vad som krävs av dem i egenskap av förmyndare. Det kan t.ex. tänkas att förmyndarna använder den underåriges medel till inköp av något som kommer huvudsakligen föräldrarna till godo (jfr dock författningskommentaren till 12 kap. 4 § FB i prop. 1993/94:251 s. 212 f) eller att föräldrarna vidtar någon annan åtgärd som i själva verket hade krävt överförmyndarens till- stånd, t.ex. att de tar ett lån för den omyndiges räkning. Det fram- står som angeläget att generellt förbättra kunskaperna om vad som egentligen ankommer på en förälder i egenskap av förmyndare, inte minst då många föräldrar efter avregleringen kanske aldrig annars skulle ha någon kontakt med överförmyndaren. Utredningen har övervägt möjligheten att man riktar sig till för- äldrar med något slags central information om deras förvaltnings- uppgifter och skyldigheter i detta sammanhang för att råda bot på okunnighetsproblemet. Det kan emellertid misstänkas att många föräldrar upplever att de saknar anledning att ta till sig informatio- nen, kanske för att det inom överskådlig framtid inte kommer att finnas några tillgångar att förvalta och att de inte heller står i begrepp att vidta någon som helst tillståndspliktig åtgärd. Enligt uppgift från överförmyndarhåll har försök gjorts att från överförmyndarna sända ut informationsskrifter, dock utan att målsättningen uppnåtts. Då resultatet av en informationskampanj enligt denna modell torde vara svagt, har utredningen avstått från att föra tanken vidare. I stället har övervägts möjligheterna att genom riktad information vända sig till föräldrar som är – eller med stor sannolikhet kan bli – Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... berörda av förvaltningsreglerna i särskilda skeden av livet då det sam- tidigt kan tyckas vara mer naturligt att både lämna och ta emot information om vad som gäller på området. Som exempel kan näm- nas att uppgiften skulle kunna hanteras av socialnämnderna, att ut- övas vid bekräftelse av faderskap eller vid upprättande av vårdnads- eller umgängesavtal. Ett annat förslag går ut på att en utökad information skickas av den som enligt 16 kap. 11 § skall utbetala pengar till en omyndig; redan nu har den som ombesörjer en dylik utbetalning en skyldighet att göra en anmälan till förmyndaren. Även överförmyndaren skulle kunna ta ett sådant tillfälle i akt att mer utförligt informera föräldrarna om vad som gäller, även om över- förmyndaren – som väl ofta sker – inte ser någon anledning att låta pengarna kvarstå på ett spärrat konto. Likaså är det angeläget att informationen om föräldraförvaltning- en sprids till föräldrar med invandrarbakgrund. Dessa torde i många fall ha en annan kunskapsplattform rörande barnens ekonomiska förhållanden än vad föräldrar utan sådan bakgrund har. För utländska medborgare kan dessutom de juridiska förutsättningarna vara annor- lunda. Enligt lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsför- hållanden rörande äktenskap och förmynderskap (IÄL) skall utländsk rätt gälla i fråga om verkan av omyndigheten och förmyndarens be- hörighet att handla på den omyndiges vägnar, om förmynderskap för den underårige är anordnat enligt främmande lag (4 kap. 5 § första stycket); detta är ett exempel på den s.k. nationalitetsprinci- pen. I internordiska förhållanden, dvs. när förmynderskapet avser nordisk medborgare och det dessutom utövas i , bedöms däremot omyndighetens verkan i förmögenhetsrättsligt hänseende och förmyndarens behörighet enligt lagen i den stat där förmyn- derskapet utövas (17 § första stycket KF [1931:429] om vissa inter- nationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och för- mynderskap). Enligt utredningens mening bör tyngdpunkten av informations- insatserna ligga på situationer då en förälder kan antas inte känna till de svenska bestämmelserna om föräldraförvaltning och på situa- tioner där en förälder står inför uppgiften att förvalta tillgångar vars värde överstiger åtta gånger prisbasbeloppet eller egendom som avses i 16 kap. 11 § FB. Den första situationen tar sikte på invandrare som av förklarliga skäl inte närmare känner till de svenska förmynderskapsreglerna. Upplysning om innehållet i dessa bör kunna lämnas i samband med Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... att en utländsk medborgare får svenskt medborgarskap eller er- håller svenskundervisning. Den andra situationen tar sikte på föräldrar vars barn på ett eller annat sätt har fått ett egendomstillskott, t.ex. en gåva i form av pengar eller en fastighet. Som framgått ovan får överförmyndaren information om medel som sätts in på ett spärrat konto enligt 16 kap. 11 § FB. I samband med att överförmyndaren bedömer huru- vida denna spärr skall bestå kan han skicka ut ett informationsblad om föräldraförvaltning till föräldern. Utredningen föreslår i avsnitt A 3.6.3.3 att skall underrätta överförmyndaren när en underårig har egendom till ett värde som överstiger åtta gånger pris- basbeloppet. I samband med att överförmyndaren erhåller en sådan underrättelse kan han på samma sätt som när han erhåller en under- rättelse enligt 16 kap. 11 § FB informera föräldrarna om vilka be- stämmelser som föräldraförvaltningen är underkastad. Utöver vad som har sagts är det lämpligt att överförmyndaren tar fram informationsmaterial – kanske på flera språk – om vad som gäller för förvaltning av underårigas tillgångar. Denna information kan lämpligen finnas tillgänglig såväl på kommunens hemsida som i pappersform. Överförmyndarens uppgift att sprida information om föräldra- förvaltning fordrar enligt utredningens mening inte några särskilda regler. Praktiska och ekonomiska skäl talar dock för att överför- myndarna bör samordna framtagandet av informationsmaterial, för- slagsvis genom Svenska Kommunförbundets medverkan. Vad som sagts innebär inte att överförmyndaren ensam har ansvaret för att information om föräldraförvaltning når ut till med- borgarna. Även kommunernas socialnämnder och konsumentrådgi- vare bör ha tillgång till informationsmaterial rörande dessa bestäm- melser och, om så blir aktuellt, upplysa sina klienter om innehållet i dessa. Likaså bör sådan information spridas av t.ex. Integrations- verket. Organisatorisk förstärkning av tillsynen Regelsystemet för föräldraförvaltningar av barns egendom bygger som ovan visats på tillsyn och kontroll av förvaltningen, lagd på olika ambitionsnivåer. Vilket skydd barnen kan få beror därför till dels på hur effektivt tillsynsorganisationen verkar. Detta problemkom- plex kommer att behandlas i avsnitt A 6. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... 3.5Förordnade förmyndares, gode mäns och förvaltares förvaltning Bedömning: Förändringar i reglerna för föräldrars förvaltning av sina underåriga barns medel bör få effekter också på den förvaltning som förordnade förmyndare, gode män och förvaltare svarar för. De synpunkter som anlagts i det föregående har berört föräldrars förvaltning av underårigas egendom. Vad som främst skiljer föräldra- förvaltningen från de övriga typerna av förvaltning är givetvis den intressegemenskap som finns mellan föräldrar och deras barn. Så som systemet för föräldraförvaltning nu är upplagt är följaktligen kontrollen i de allra flesta föräldraförvaltningar mindre fastlagd än vad som följer av bestämmelserna om förordnade företrädares för- valtning. Det kan sägas att tillsynen av föräldraförvaltningarna är mer beroende av initiativ från överförmyndaren, som i sin tur kan härledas till myndighetskontakter, information om utbetalningar, osv. Från förordnade förmyndare, gode män och förvaltare å andra sidan har överförmyndaren rätt att förvänta sig en redovisning av vilka åtgärder som har vidtagits. Många av de frågor som belysts har dock relevans också för den förvaltning som utförs av förordnade förmyndare, gode män och förvaltare. Det gäller t.ex. reglerna för placering av den enskildes medel och särregler för utbetalade belopp som kommer från arv, gåva och försäkring. Vid reformen sades att den egendoms- förvaltning som ombesörjs av förordnade förmyndare, gode män och förvaltare skulle vara underkastad samma kontroll som de för- äldraförvaltningar som avser egendom av större värde än åtta bas- belopp med några undantag, bl.a. att bankmedel skulle vara placerade på spärrat konto i bank. Vid utvärderingen av reform går det sammanfattningsvis inte att förbigå sådan förvaltning som inte ombesörjs av föräldrar. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... 3.6Föräldrars och förordnade ställföreträdares för- valtning av den enskildes egendom samt vissa andra frågor rörande den enskildes ekonomiska angelägenheter Här behandlas speciella frågor, som har berörts i avsnitt A 3.4, men också andra. Dessa senare har aktualiserats främst genom utfråg- ningar av och enkäter till överförmyndare och andra berörda men även genom brev och skrivelser till , rapporter från myndigheter m.fl. samt frågor och interpellationer i , i huvudsak med inriktning på utvärderingen av reform på förmynderskapsrättens område. Under varje avsnitt anges huruvida inte bara föräldraförvaltningen utan också förvaltning som handhas av förordnade förmyndare, gode män och förvaltare berörs. 3.6.1Tillgångar på spärrat konto Ett led i säkerställandet av att den hjälpbehövandes pengar och värde- papper inte används för något otillbörligt ändamål är möjligheten att spärra de konton som tillgångarna finns placerade på. Spärren innebär att överförmyndaren måste ge sitt samtycke till att tillgångar tas i anspråk av en förmyndare, god man eller förvaltare. En ställ- företrädare som vill komma åt spärrade tillgångar tvingas sålunda att redogöra för syftet med användningen av tillgångarna, vilket är en garanti för att den enskildes egendom inte förslösas eller används för onödiga ändamål. Den fria föräldraförvaltningen innebär att barnets föräldrar ges en förhållandevis stor frihet att förfoga över sina barns tillgångar. Från bl.a. överförmyndarhåll har framhållits att den nya ordningen har inneburit att det har blivit svårare att skydda barns pengar från mindre nogräknade föräldrar som tillgodogör sig tillgångarna i fråga. I detta avsnitt kommer gällande regler om möjligheten att spärra konton att genomgås. Därefter behandlas frågan om det finns anled- ning att utöka överförmyndarens möjligheter att spärra konton på vilka den hjälpbehövande har tillgångar. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... 3.6.1.1Nuvarande regler om spärrade konton Allmänt om spärrade konton Konton som tillhör omyndiga personer eller personer som har god man eller förvaltare kan vara försedda med överförmyndarspärr. I praktiken innebär det att det hos t.ex. banken görs en anteckning om att föräldrar respektive förordnade ställföreträdare inte får röra medlen utan samtycke från överförmyndaren. För en god man räcker inte alltid överförmyndarens samtycke. Har huvudmannen sin beslutsförmåga i behåll, krävs vanligen också hans samtycke. Överförmyndarspärren är således inte riktad mot den omyndige eller huvudmannen. En omyndig får dock, med vissa undantag, inte förfoga över sina medel. Samma sak gäller en person som har för- valtare. En person med god man får emellertid fritt förfoga över sina medel, om han har beslutsförmågan kvar, utan hinder av att det finns en överförmyndarspärr på kontot. Något godkännande från den gode mannen behövs inte. När det gäller omyndigas bankmedel (härmed jämställs numera medel hos kreditmarknadsföretag) och värdepapper kan överför- myndarspärrar uppkomma på olika sätt. Beträffande bankmedel kan det dels röra sig om att medel tillfaller barnet med villkor om särskild överförmyndarkontroll, se 13 kap. 2 § andra stycket (13 kap. gäller endast föräldraförvaltning). Dels kan det handla om medel som har satts in på spärrat konto enligt bestäm- melserna i 16 kap. 11 § . Dels uppkommer en överför- myndarspärr i samband med att överförmyndaren med stöd av 13 kap. 19 § första stycket punkten 2, eventuellt i kombination med punkten 5, begränsar rätten för föräldrarna att ta ut medel från barnets bankkonto. Beträffande värdehandlingar kan överförmyndaren enligt 13 kap. 19 § första stycket punkten 3 bestämma att dessa skall förvaras och förvaltas av ett värdepappersinstitut enligt lagen (1991:981) om värdepappersrörelse eller ett motsvarande utländskt institut som är underkastat en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för värdepappersinstitut här i Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Värdepapper kan existera antingen i fysisk form eller i elek- tronisk form. Den senare formen har blivit allt van- ligare och innebär att t.ex. en aktie eller en premieobligation finns registrerad på ett s.k. VP-konto hos en central värdepappersför- varare, vanligtvis Värdepapperscentralen, VPC. Enligt 13 kap. 19 § andra stycket skall föräldern vid ett beslut enligt första stycket punkten 3 träffa avtal med ett värdepappersinstitut på villkor som överförmyndaren har godkänt. I fråga om rättigheter som registreras enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansi- ella instrument, dvs. värdepapper i elektronisk form, får föräldern, i stället för att träffa avtal om förvaring och förvaltning, på konto i avstämningsregister låta registrera eller, om rättigheten förvaltas av någon som har medgivande som förvaltare enligt den lagen, till denne anmäla att föräldern endast med överförmyndarens tillstånd får överlåta eller pantsätta rättigheten eller uppbära på rättigheten be- löpande kapitalbelopp. När det gäller värdehandlingar har överförmyndaren inte någon möjlighet att direkt avskära föräldern från rådigheten över dessa. Han är således hänvisad till att uppmana föräldern att vidta någon av de ovan angivna åtgärderna. Vägrar föräldrarna att efterkomma uppmaningen, kan överförmyndaren förelägga dem att fullgöra sin skyldighet vid vite, se 16 kap. 13 § . Ytterst kan över- förmyndaren naturligtvis begära att rätten entledigar en förälder som vägrar att efterkomma ett beslut varom nu är fråga, och i stället utser någon annan till förmyndare för barnet. Utbetalningar m.m. från dödsbo och försäkringsbolag. När en omyndig på grund av arv eller testamente har fått pengar till ett värde överstigande två basbelopp eller med villkor om särskild överförmyndarkontroll, skall enligt 16 kap. 11 § den som ombesörjer betalningen från dödsboet för den omyndiges räk- ning sätta in medlen hos bank med uppgift om att medlen inte får tas ut utan överförmyndarens tillstånd. Skyldigheten att betala till banken gäller även för försäkringsgivare vid utbetalning av försäk- ringsbelopp som den omyndige har rätt till samt för pensionsspar- institut vid utbetalning enligt lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande. Vid utbetalning av periodiska förmåner gäller skyldigheten endast den första utbetalningen. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... När det gäller periodiska utbetalningar uppkommer frågan om det är varje enskild utbetalning som skall uppgå till två basbelopp eller om det är det sammanlagda årliga beloppet som avses. Förarbetena ger inget svar på denna fråga, men i praxis brukar förmånens årliga värde styra tillämpningen av 16 kap. 11 § . Den som ombesörjer utbetalningen skall genast göra anmälan till förmyndaren och överförmyndaren. Anmälningsskyldigheten gäller även om den omyndige på grund av arv eller testamente har fått värde- handlingar vars värde överstiger två basbelopp eller om värdehandling- arna enligt villkor skall stå under särskild överförmyndarkontroll. Undantag från huvudregeln görs bl.a. om de utbetalade medlen får förvaltas av den omyndige själv, se 16 kap. 11 § fjärde stycket . För att i andra fall trygga förvaltningen får överförmyndaren ge- nom meddelande till den som skall betala pengar till den omyndige bestämma att pengarna skall sättas in hos bank, se 13 kap. 19 § första stycket punkten 5 . Överförmyndaren kan se- dan begränsa möjligheten att ta ut pengarna enligt 13 kap. 19 § första stycket punkten 2 . Pengar som har satts in hos bank enligt 16 kap. 11 § föräldrabal- ken eller med uppgift till banken om att de skall stå under särskild överförmyndarkontroll får inte tas ut utan överförmyndarens samtycke, se 13 kap. 8 § . När det gäller insättningar med villkor om särskild överförmyndarkontroll, dvs. gåvor, bör fram- hållas att givaren skriftligen skall anmäla gåvan till överförmyndaren, se 13 kap. 2 § andra stycket punkten 2 . Det är så- ledes inte tillräckligt att givaren vid sin insättning av pengarna upp- ger för banken att medlen skall stå under särskild överförmyndar- kontroll. Vid utebliven underrättelse från givaren till överförmyn- daren finns det inte någon laglig förutsättning att hålla medlen i fråga spärrade, och banken torde härvid vara skyldig att på begäran från barnets förmyndare betala ut pengarna. En bank som har tagit emot pengar med villkor om särskild överförmyndarkontroll känner emellertid normalt inte till huruvida givaren har underrättat överför- myndaren om gåvan och torde därför vägra att betala ut några pengar, om inte överförmyndaren först har bekräftat att det saknas förutsätt- ningar för särskild överförmyndarkontroll.