sou · GSB331 · 2005-01-01 00:00:00 — Personer som flyr undan åtal eller straff för ett brott är i normalfallet inte att betrakta som flyktingar. Emellertid kan det vara så att en person som gjort sig skyldig till en lagöverträdelse riskerar att utsättas för ett oproportionerligt strängt straff på grund av t.ex. sin politiska eller religiösa uppfattning. I ett sådant fall kan straffet i sig utgöra förföljelse. Vidare kan en brottmålsprocess (t.ex. beträffande otillåten religiös undervisning)35 i sig själv innebära förföljelse. Det kan också vara så att rättsskipningen i det aktuella landet strider mot den allmänt accepterade standarden rörande de mänskliga rättigheterna. I handboken påpekas att det vanligtvis inte är lagstiftningen utan dess tillämpning som är diskriminerande. Vid bedömningen av standarden hos ett annat lands lagstiftning rekommenderas i handboken (punkt 60) att staterna som måttstock använder sig av de principer som kommer till uttryck i olika internationella överenskommelser om de mänskliga rättigheterna, och då i synnerhet FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter samt FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Ledning för tolkningen av vad som i utlänningslagens mening avses med förföljelse kan också hämtas i artikel 4 i Europeiska unionens råds gemensamma ståndpunkt av den 4 mars 1996.36 Där sägs bl.a. att det är allmänt vedertaget att för att det skall vara tal om förföljelse i den mening som avses i artikel 1 A, måste de 1988/98:86, s. 154. 1996/97:25, s. 98. 35Detsamma borde rimligen gälla bl.a. brottmålsprocesser där kvinnor riskerar stränga straff för otrohet och då en person riskerar sträng påföljd för att hon eller han haft homosexuellt umgänge. 36EGT L 63/2 13.3.96 s. 2, Celex 39F0196. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt upplevda eller befarade övergreppen vara tillräckligt allvarliga, antingen till sin natur eller för att de skett vid upprepade tillfällen, eller också måste de innebära en väsentlig kränkning av de mänskliga rättigheterna, så som liv, frihet eller fysisk integritet, eller måste det framgå tydligt av alla fakta i ärendet att den person som utsatts för kränkningarna inte kan fortsätta att leva i sitt ursprungsland. Endast sådan förföljelse som tar sin utgångspunkt i utlänningens ras (1), religion (2), nationalitet (3), tillhörighet till en viss samhällsgrupp (4) eller politiska uppfattning (5) kan leda till flyktingstatus.37 Termen ras skall tolkas i vidaste bemärkelse och inbegriper alla slags etniska grupper som i vardagligt språkbruk kallas för raser. Förföljelse på grund av ras kan omfatta t.ex. förföljelse grundad på härstamning, hudfärg och nationellt och etniskt ursprung.38 Religionsfrihet innefattar en persons frihet att byta religion och frihet att utöva den offentligt eller enskilt, genom undervisning, andaktsutövningar och gudstjänster eller enskilt genom iakttagande av religiösa sedvänjor. Förföljelse på grund av religiös uppfattning kan ta olika former. Den kan t.ex. avse förbud mot viss religion och förföljelse av personer redan därför att de misstänks omfatta denna eller yttra sig i allvarliga trakasserier mot dem som utövar sin tro eller ger sina barn en religiös uppfostran.39 Nationalitet är inte begränsad till medborgarskap, respektive för statslösa tidigare vistelseland, utan kan även innefatta tillhörighet till en etnisk grupp och möjligen även andra språkliga eller annars kulturellt definierade kollektiv.40 Förföljelse på grund av nationalitet kan bestå i fientliga attityder och åtgärder riktade mot en nationell minoritet. Det har emellertid även förekommit många fall i olika världsdelar där en person tillhörande en majoritet riskerar förföljelse av en dominerande minoritet.41 En viss samhällsgrupp innefattar vanligen personer med liknande bakgrund, vanor eller social status. Förföljelse på grund av 37Se 3 kap. 2 § UtlL och 1 (A) 2 i . 38Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 166. Se även punkterna 68–70 i , a. a. 39Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 167. Se även punkterna 71–73 i , a. a. 40Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 166. 41Se punkterna 74–74 i , a. a. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt tillhörighet till en viss samhällsgrupp sammanfaller ofta delvis med fruktan för förföljelse på andra grunder, t.ex. ras, religion eller nationalitet.42 Exempel på grupper som kan anses tillhöra en viss samhällsgrupp är olika samhällsklasser som adel, kapitalägare och jordägare, men även särskilda yrkesgrupper och medlemmar i fackliga eller andra organisationer. Kön och homosexualitet anses enligt svensk rätt inte grunda tillhörighet till en viss samhällsgrupp.43 Begreppet tillhörighet till en viss samhällsgrupp diskuteras utförligt i kapitel 5 och 6. Förföljelse på grund av politisk uppfattning förutsätter inte att personen har varit politisk aktiv och inte heller att personen i fråga verkligen hyser en särskild politisk uppfattning. Det är inte ovanligt att en person förföljs på grund av att han eller hon förmodas ha vissa politiska sympatier, t.ex. beroende på grupptillhörighet, klädstil eller beteende. Flyktingstatus på grund politisk uppfattning förutsätter dels att myndigheterna i hemlandet känner till eller misstänker att en person hyser en otillåten politisk uppfattning eller att det vid ett återvändande till hemlandet finns risk för att personens politiska åsikter avslöjas eller tillskrivs honom eller henne, dels att det finnas anledning att räkna med att utlänningen vid ett återvändande till hemlandet skulle komma att utsättas för förföljelse på grund av sina – egna eller pådyvlade – åsikter.44 1.4.5Sakna skydd i hemlandet Med förföljelse avses åtgärder som vidtas av statsmakten (regeringen, det statsbärande partiet, osv.) eller dess organ eller som statsmakten annars direkt eller indirekt är ansvarig för. Förföljelse i utlänningslagens och mening förutsätter alltså inte att förföljelsen utgår direkt från statsmakten, utan förföljelse kan föreligga även om den utövas av enskilda eller 42Se punkterna 77–79 i , a. a. 1996/97:25, s. 98 och Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 167. Se även Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 328-97 där det fastslås att kvinnor som riskerar könsstympning inte kan betraktas som flyktingar eftersom kön inte kan grunda tillhörighet till en viss samhällsgrupp och Utlänningslagen – Vägledande beslut, reg. 85-98 där det framgår att förföljelse på grund av homosexualitet inte utgör grund för att bevilja en person skydd som flykting enligt tolkning av begreppet tillhörighet till en viss samhällsgrupp i artikel 1 A i . 44Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 167, punkterna 80–86 i , a. a., och Europeiska unionens råds gemensamma ståndpunkt av , artikel 7.4. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt grupper av enskilda. Så är fallet om statsmakten understödjer förföljelsen eller på grund av bristande vilja eller förmåga underlåter att ingripa mot den på ett tillräckligt resolut sätt. Man kan säga att hemlandets skydd saknas om den som förföljelsen riktas mot kan sägas åtnjuta statsmaktens beskydd.45 gjordes ett tillägg i 3 kap. 2 § UtlL för att kodifiera att flyktingskap kan föreligga även när förföljelsen inte utgår direkt från staten. Förutom att tillägget innebar en kodifiering av tidigare praxis, innebar det även en nyhet. Före ändringen ansågs flyktingskäl inte föreligga om det helt saknades statsmakt i ett land, något som i flera fall inträffat vid inbördeskrig. I motiven till lagändringen fastslås att flyktingskap kan uppkomma även om det inte finns någon fungerande statsmakt i det land som utlänningen kommer från och att det väsentliga bör vara om sökanden riskerar förföljelse och inte från vem förföljelsen utgår.46 1.4.6Beviskravet och the benefit of the doubt När flyktingfrågan prövas skall den asylsökandes situation bedömas individuellt och en samlad bedömning göras av det som framkommer i ärendet. Bl.a. skall hänsyn tas till sökandes egen berättelse och till vad som är känt om förhållandena i det land dit verkställighet skall ske.47 Utgångspunkten är att bevisbördan ligger hos den asylsökande och att sökanden skall visa att han eller hon riskerar förföljelse vid ett återsändande till hemlandet.48 I motiven till utlänningslagen betonas dock att beviskravet inte får ställas alltför högt när det gäller påståenden om risk för förföljelse eller vid påståenden om risk för dödsstraff, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Någon fullständig bevisning som klart styrker att det finns en sådan risk kan sällan läggas fram och sökandes berättelse bör därför godtas om den framstår som trovärdig och sannolik.49 Av en utlänning som söker asyl i bör det i regel kunna krävas att han eller hon vid utredningen av ärendet uppger samtliga fakta och visar alla tillgängliga dokument. I praxis har det även ansetts rimligt att begära att utlänningen direkt 45SOU 1972:84, s. 90. 1996/97:25, s. 97, 289 och 366. 1996/97:25, s. 90. 48Punkten 196 i , a. a. 1996/97:25, s. 98 och 294. Se även Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 341-97 och UN 417-00. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt vid ankomsten till skyddslandet kontaktar myndigheterna där och berättar om sin belägenhet.50 Vid bedömningen av trovärdigheten fäster myndigheterna normalt vikt vid att berättelsen är sammanhängande och inte präglas av inbördes motstridiga uppgifter. Sökandes påståenden får inte heller strida mot allmänt kända fakta. Betydelse i trovärdighetshänseende tillmäts i regel också det förhållandet att berättelsen i sina huvuddrag förblir oförändrad under hela asylprövningen, dvs. i alla olika instanser. Åberopas i en sådan allmänt rimlig berättelse faktiska förhållanden som sökanden inte kan styrka och som myndigheten inte känner till, är myndigheten skyldig att utreda dessa så långt det i asylärendet är möjligt. Kan förhållandena ändå inte klarläggas skall myndigheten, enligt principen om the benefit of the doubt, lägga asylsökandens påståenden till grund för sitt beslut.51 En förutsättning för att tillämpa en sådan regel om bevislättnad för den asylsökande anses vara, att sökanden har lämnat en allmänt trovärdig och rimlig berättelse om vad han eller hon varit med om eller vad som i övrigt har föranlett utlänningen att lämna eller stanna utanför sitt hemland, liksom om de eventuella risker sökanden bedömer föreligga vid ett återsändande.52 Regeln om bevislättnad bör tillgripas endast när all tillgänglig bevisning har lagts fram och kontrollerats samt utredaren övertygat sig om sökandens allmänna trovärdighet.53 1.5Skyddsbehövande i övrigt – 3 kap. 3 § UtlL Även den som inte uppfyller kriterierna för att vara flykting kan ha stort behov av internationellt skydd. I kan en sådan utlänning ges skydd enligt bestämmelsen i 3 kap. 3 § UtlL, om skyddsbehövande i övrigt. Paragrafen infördes i utlänningslagen och har följande lydelse. Med skyddsbehövande i övrigt avses i denna lag en utlänning som i andra fall än som avses i 2 § lämnat det land, som han är medborgare i, därför att han 50Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 48-92. 51Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 172. 52Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 172. 53Se punkterna 203–204 i , a. a. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt 1.känner välgrundad fruktan för att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, 2.på grund av en yttre eller inre väpnad konflikt behöver skydd eller på grund av en miljökatastrof inte kan återvända till sitt hemland, eller 3.på grund av kön eller homosexualitet känner välgrundad fruktan för förföljelse. Som skyddsbehövande i övrigt skall även anses den som är statslös och som av samma skäl befinner sig utanför det land där han tidigare haft sin vanliga vistelseort och på i första stycket angivna grunder inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill återvända dit. Bestämmelsen om skyddsbehövande i övrigt är avsedd att uttömmande reglera i vilka fall en utlänning, som inte kan definieras som flykting, har rätt till skydd i . 1.5.1Tortyrbestämmelsen i 1:a punkten 3 kap. 3 § första stycket 1 UtlL innehåller en skyddsbestämmelse för den som är i fara att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande bestraffning (tortyrbestämmelsen). Rätten till skydd enligt bestämmelsen gäller oberoende av på vilken grund sökanden riskerar att utsättas för sådan behandling.55 Om tortyr- bestämmelsen är tillämplig innebär det att utlänningen har en ovillkorlig rätt att få uppehållstillstånd i , utom i de fall då utlänningen kan sändas till ett annat land där han eller hon har motsvarade skydd.56 Tortyrbestämmelsen och flyktingbestämmel- sen i 3 kap. 2 § UtlL överlappar i viss mån varandra och det finns situationer då båda bestämmelserna är tillämpliga i ett och samma asylärende. I dessa fall skall frågan om flyktingskap prövas först.57 När tortyrbestämmelsen är tillämplig råder ett absolut förbud mot att återsända utlänningen till hemlandet. Förbudet gäller även om utlänningens kvarstannande anses utgöra en risk för den nationella säkerheten.58 Det framgår av verkställighetsförbudet i 8 kap. 1 § UtlL, där det sägs att en avvisning eller utvisning aldrig får verkställas till ett land om det finns skälig anledning att tro att 1996/97:25, s. 100. 1996/97:25, s. 290. 56Se 3 kap. 4 § första och andra stycket 3–6 UtlL. 1996/97:25, s. 290. 58Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 179. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt utlänningen där skulle vara i fara att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning och inte heller till ett land där han inte är skyddad mot att sändas vidare till ett land där han skulle vara i sådan fara. Regeln i 8 kap. 1 § UtlL är främst avsedd för situationer där hindret uppstår eller blir känt efter det att ett beslut om avvisning eller utvisning vunnit laga kraft.59 Enligt 4 kap. 12 § UtlL skall verkställighetshinder beaktas redan när tillståndsfrågan prövas. Den europeiska konventionen av angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (EKMR) och dess tilläggsprotokoll (nr 1, 4, 6–7, 11 och 13) är svensk lag.60 I konventionens tredje artikel föreskrivs att ingen får utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Enligt praxis är denna artikel tillämplig endast i allvarliga fall. Behandlingen måste uppvisa en viss miniminivå av hårdhet och tortyrbegreppet skall förbehållas sådana fall, där behandlingen kännetecknas av avsiktligt omänsklig behandling som förorsakar ett mycket allvarligt och grymt lidande.61 Tortyrbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 1 UtlL och verkställighetsförbudet i 8 kap. 1 § samma lag bygger på artikel 3 i EKMR och 1984-års mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning.62 1.5.2Könsbestämmelsen i 3:e punkten Till kategorin skyddsbehövande i övrigt räknas också en utlänning som – utan att vara flykting – har lämnat sitt hemland, därför att han eller hon på grund av sitt kön eller sin homosexualitet känner välgrundad fruktan för förföljelse (könsbestämmelsen). Bestämmelsen som finns i 3 kap. 3 § första stycket 3 UtlL infördes . Denna grupp av skyddsbehövande hade dittills givits uppehållstillstånd med hänvisning till humanitära skäl och det ansågs angeläget att ge bättre skydd åt dem som fruktar sådan 1996/97:25, s. 289–290. 60SFS 1994:1219 och 1995:462. 61Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 177. 62Sverige har ratificerat , se skrivelse till regeringen, , a. a., s. 5. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt förföljelse.63 I samband med att könsbestämmelsen infördes diskuterades frågan om huruvida utlänningar som riskerar förfölj- else på grund av kön eller homosexualitet skulle kunna ges skydd med stöd av flyktingbestämmelsen i 3 kap. 2 § UtlL. uppfattning var emellertid att förföljelse på dessa grunder inte kunde leda till flyktingstatus och att kön och homosexualitet inte kunde anses grunda tillhörighet till en viss samhällsgrupp.64 , vars betänkande SOU 1995:75 ligger till grund för regeln om skyddsbehövande i övrigt, föreslog att könsbestämmelsen skulle utformas så att skydd gavs till dem som på grund av kön eller homosexualitet riskerar ett strängt straff eller mycket allvarliga trakasserier. I den lagtext som sedermera antogs kom i stället uttrycket välgrundad fruktan för förföljelse att användas. Avsikten härmed var inte att åstadkomma någon saklig skillnad i förhållande till kommitténs förslag, utan ändringen gjordes för att klarare markera att den förföljelse som avses i könsbestämmelsen skall vara av samma grad som den som krävs enligt flyktingparagrafen.65 Tolkningen av begreppet välgrundad fruktan för förföljelse skall alltså vara densamma i båda bestämmelserna.66 Bestraffning på grund av en persons kön eller homosexualitet förekommer i flera länder och det är inte ovanligt att det handlar om kroppsstraff eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning.67 Det kan därför vara så att könsbestämmelsen och tortyrbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 1 UtlL är tillämpliga samtidigt.68 Exempelvis bör vissa former av förföljelse på grund av kön, t.ex. könsstympning, otvetydigt kunna betecknas som sådan omänsklig behandling som faller under tortyrbestämmelsen. I de fall där båda skyddsbestämmelserna är tillämpliga, ligger det i sakens natur att tortyrbestämmelsen i första hand skall tillämpas eftersom den ger ett starkare skydd än könsbestämmelsen.69 Det kan även vara så att den befarade förföljelsen, t.ex. våldtäkt, kan relateras till någon av de fem förföljelsegrunderna i flyktingparagrafen, t.ex. politisk eller 63Migrationsverkets skrivelse till regeringen, , a. a., s. 2–3. 1996/97:25, s. 98 och 101. 1996/97:25, s. 101. 66Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 180. 1996/97:25, s. 101. 1996/97:25, s. 101. 69Migrationsverkets skrivelse till regeringen, , a. a., s. 5. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt I så fall skall utlänningen ges flyktingstatus och uppehållstillstånd beviljas med stöd av 3 kap. 2 § UtlL.70 I specialmotiveringen till könsbestämmelsen sägs att det knappast är så att någon riskerar förföljelse enbart på grund av tillhörighet till visst kön. Det måste vara fråga om att vederbörande på något sätt bryter mot landets regler eller sedvänjor. Motsvarande gäller vid förföljelse på flera i angivna grunder, nämligen att risk för förföljelse uppstår först om vederbörande gör något som väcker myndigheternas uppmärksamhet.71 1.5.3Uppehållstillstånd på grund av humanitära skäl Om utlänningen inte anses som flykting eller skyddsbehövande i övrigt enligt 3 kap. 2 eller 3 § UtlL, kan uppehållstillstånd i vissa fall ges av humanitära skäl. Regler härom finns i 2 kap. 4 § första stycket 5 UtlL,72 där det framgår att uppehållstillstånd får ges till en utlänning som av humanitära skäl bör få bosätta sig i , och i 2 kap. 5 b § första stycket 2 UtlL,73 där det sägs att uppehållstillstånd vid s.k. ny ansökan får ges om det skulle strida mot humanitetens krav att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning. Flera olika förhållanden kan leda till bedömningen att en person beviljas uppehållstillstånd på grund av humanitära skäl. Prövningen av om det föreligger tillräckliga skäl av humanitär art skall grundas på en samlad bedömning av sökandens situation. I vissa fall kan en kombination av flera olika omständigheter leda till att uppehållstillstånd ges av humanitära skäl. Möjligheten att få uppehållstillstånd på humanitära grunder är emellertid mycket begränsad. Det framgår av uttalanden som gjorts i ett flertal propositioner och av praxis.74 När det gäller hälsoskäl, dvs. sökandens fysiska och psykiska hälsa, finns ett vägledande rättsfall där regeringen har slagit fast vilka riktlinjer som skall gälla när sökanden har behov av vård.75 Av 70Migrationsverkets skrivelse till regeringen, , a. a., s. 6. 1996/97:25, s. 290. 72Se Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 76–80. 73Se Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 107–112. 74Se t.ex. prop. 1983/84:144, s. 80, prop. 1988/89:86, s. 147 och prop. 1996/97:25, s. 116. i den sistnämnda propositionen sägs bl.a. att den praxis som utvecklats på området skall ligga fast. 75Utlänningslagen – Vägledande beslut, reg. 1988/89:86, s. 149. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt rättsfallet framgår bl.a. att uppehållstillstånd på grund av sjukdom kan beviljas endast i undantagsfall. I princip krävs att det är fråga om en livshotande eller mycket allvarlig sjukdom för vilken vård inte kan beredas i hemlandet och att vården i antingen leder till en förbättring av tillståndet eller är livsnödvändig. Enbart den omständigheten att vården i håller en högre kvalitetsnivå kan inte utgöra grund för tillstånd. Inte heller bör uppgivna ekonomiska svårigheter att få vård i hemlandet leda till att tillstånd beviljas. Uppehållstillstånd på grund av hälsoskäl kan också ges om sökanden har ett handikapp av synnerligen allvarlig art. I det nämnda rättsfallet påpekas att bedömningen bör vara mer generös när det rör sig om ett sjukt eller handikappat barn. Även s.k. politiskt-humanitära skäl kan komma i fråga, vilket innebär att hänsyn tas till de förhållanden som råder i sökandes hemland och om dessa på ett allvarligt sätt påverkar sökandes humanitära situation.76 Ett exempel härpå är ett rättsfall från där nämnden bedömde att två irakiska medborgare inte kunde anses som skyddsbehövande men att det vore inhumant, mot bakgrund av den rådande situationen i och med hänsyn till vad de åberopat, att tvinga dem tillbaka till hemlandet. Männen beviljades uppehållstillstånd av politiskt- humanitära skäl.77 Bedömningen stämmer väl överens med vad som anförts i utlänningslagens förarbeten om vad som avses med humanitära skäl.78 Bland de asylsökande har barnen en särskilt utsatt situation. Vid prövningen av utlänningsärenden där barn berörs skall alltid särskild hänsyn tas till barnets bästa.79 I lagtexten kommer detta till uttryck i utlänningslagens inledande bestämmelse, där det sägs att i fall som rör barn skall särskild hänsyn tas till vad barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver.80 I förarbetena till bestämmelsen framhålls att hänsynen till barnets bästa får särskild betydelse när de humanitära skälen bedöms och att skälen bör kunna vara av något mindre allvar och tyngd för att uppehållstillstånd skall beviljas när ett barn berörs.81 I praxis har särskilt beaktats bl.a. barnets anknytning till , exempelvis 76Migrationsverkets skrivelse till regeringen, , a. a., s. 6. 77Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 344-97. 78Se bl.a. Prop. 1968:42, s. 114, prop. 1988/89:86, s. 147 och prop. 196/97:25, s. 166. Jfr även Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 76. 1996/97:25, s. 116. 801 kap. 1 § andra stycket, andra meningen UtlL. 1996/97:25, bet. 1996/97:SfU5 och rskr. 1996/97:80. 1996/97:25, s. 116 och 284. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt genom lång skolgång här , vilket ofta lett till att hela familjen fått stanna,82 och om barnets förälder lidit av dålig hälsa.83 Ett annat exempel på när uppehållstillstånd kan beviljas på humanitär grund är om en kvinna har brutit mot en social norm eller sedvänja, t.ex. skilt sig eller haft en utomäktenskaplig förbindelse, och av den anledningen risker att bli socialt utstött från sin familjegemenskap vid ett återvändande till hemlandet.84 Av förarbetena framgår vidare att uppehållstillstånd på humanitära skäl kan ges till personer som i och för sig borde avvisas eller utvisas men där en verkställighet inte kan ske därför att det inte finns något land som tar emot utlänningen.85 1.6Betydelsen av att en person ges flyktingstatus Att bli erkänd som flykting kan för den enskilde ha stor psykologisk betydelse. Därutöver ger flyktingskapet upphov till en vissa rättsverkningar som endast tillkommer flyktingar.86 Det har därför betydelse för den asylsökande på vilken grund uppehållstillstånd beviljas.