sou · GSB375d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Det innebär att meddelarfriheten i de fallen är inskränkt enligt reglerna i 16 kap. sekretesslagen (se mer om meddelarfrihet i avsnitt 3.7.1). Detta gäller dock inte sek- retessen för flertalet av de uppgifter som berörs av vårt förslag. Det finns därför anledning att överväga hur frågan om inskränkningar i föreskrifter utfärdade av och rådet gemensamt, av rådet eller av kommissionen 9Jfr artikel 249 (f.d. 189) i samt prop. 1992/93:120 s. 10 Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal meddelarfriheten skall bedömas när sekretess på grund av interna- avtal regleras gemensamt. Inledningsvis kan vi konstatera att meddelarfriheten inte i något fall är inskränkt i fråga om uppgifter som kan sekretessbeläg- gas med stöd av 7 kap. 14 § femte stycket eller 8 kap. 5 § fjärde stycket. Vi ser inte heller några skäl för att nu överväga en inskränk- ning i meddelarfriheten avseende dessa uppgifter. De nämnda be- stämmelserna utgör därför inget hinder mot att föreslå en gemensam sekretessreglering, som inte åtföljs av föreskrifter om kvalificerad tystnadsplikt för de uppgifter som omfattas av sekretessen. Det finns däremot anledning att närmare överväga hur man skall ställa sig i fråga om uppgifter som kan sekretessbeläggas med stöd av 8 kap. 6 § andra stycket och 9 kap. 3 § andra stycket, eftersom meddelarfriheten kan vara inskränkt för sådana uppgifter. Statlig tillsyn m.m. (8 kap. 6 § andra stycket) Tystnadsplikten för vissa uppgifter i statlig tillsyns- och utred- ningsverksamhet, som kan sekretessbeläggas med stöd av 8 kap. 6 § sekretesslagen, kan inskränka meddelarfriheten oavsett om uppgif- terna förekommer i verksamheten på grund av internationella avtal eller av rent nationella skäl. Det gäller sådana uppgifter som rör andra ekonomiska eller personliga förhållanden för tredje man, som har trätt i affärsförbindelse med ett tillsynsobjekt, än affärs- och driftförhållanden. Paragrafen är i sin helhet tillämplig i statlig verk- samhet hos ett stort antal myndigheter som räknas upp i bilagan till sekretessförordningen, bl.a. , , , , samt länssty- relserna. gällde 8 kap. 6 § fullt ut även i till- syns- och utredningsverksamhet. regleras den nationella verksamheten i stället särskilt i 8 kap. 4 § sekretesslagen. Det inne- bär att grundbestämmelsen i 8 kap. 6 § första stycket är tillämplig hos . Däremot är 8 kap. 6 § andra styck- et om sekretess för sådana uppgifter i tillsynsverksamhet m.m. som myndigheter förfogar över på grund av ett internationellt avtal fort- farande tillämplig också hos (se mer om sekre- tess hos i avsnitt 6.4.5 och 7.2). En följd av den- na något märkliga lagtekniska konstruktion avseende just Konkur- rensverket är att meddelarfriheten i dess verksamhet är inskränkt Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal främst såvitt gäller uppgifter som myndigheten förfogar över på grund av ett internationellt avtal. Hos är nämli- gen meddelarfriheten för uppgifter som myndigheten har tillgång till – utan att det beror på ett internationellt avtal – inskränkt en- dast i fråga om vissa uppgifter som avser rådgivning inför en anmä- lan enligt konkurrenslagen. I övriga verksamhet med nationell tillsyn gäller däremot meddelarfriheten utan sådan inskränkning. Meddelarfriheten gäller således i vidare utsträckning för uppgif- ter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden i Kon- kurrensverkets verksamhet, än när det är andra statliga myndighe- ter som i motsvarande verksamhet förfogar över sådana uppgifter. Det beror på att den för tillämpliga grundbe- stämmelsen i 8 kap. 4 § inskränker meddelarfriheten i mindre grad än motsvarande grundbestämmelse i 8 kap. 6 § första stycket. Detta gäller emellertid endast uppgifter som förfogar över utan att det beror på ett internationellt avtal. För uppgifter som verket förfogar över på grund av ett sådant avtal gäller där- emot samma sekretessregel i 8 kap. 6 § andra stycket som för andra statliga myndigheter. Därför gäller också – enligt 16 kap. sekre- tesslagen – samma inskränkning i meddelarfriheten för just sådana uppgifter hos , som för motsvarande uppgifter hos andra tillsynsmyndigheter. Såvitt vi förstår har den bestämmelse i 16 kap. sekretesslagen som inskränker meddelarfriheten för uppgifter som myndigheterna förfogar över på grund av internationella avtal, dvs. uppgifter för vilka sekretess gäller enligt 8 kap. 6 § andra stycket, ett mycket be- gränsat tillämpningsområde. För andra myndigheter än Konkur- rensverket torde den ha betydelse endast i de fall då en sådan upp- gift förekommer hos en svensk myndighet utan att ha någon an- knytning till sådan verksamhet hos den svenska myndigheten som enligt 8 kap. 6 § första stycket omfattas av sekretessens räckvidd (dvs. verksamheter som räknas upp i bilagan till sekretessförord- ningen). Främst torde detta vara fallet när den aktuella uppgiften endast berör verksamheten hos en utländsk myndighet och alltså är utan betydelse i den svenska myndighetens egen verksamhet. I öv- riga fall följer inskränkningen av meddelarfriheten inte bara av att uppgiften omfattas av sekretess enligt 8 kap. 6 § andra stycket, utan också av att sekretess gäller redan enligt grundbestämmelsen i för- sta stycket. Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal För är situationen i och för sig något annor- lunda. Inskränkningarna i meddelarfriheten har som vi beskriver ovan en något vidare räckvidd i fråga om sådana uppgifter som ver- ket förfogar över på grund av internationella avtal, än vad den har för andra uppgifter hos verket. Men inte heller i verksamhet torde bestämmelsen i 16 kap. sekretesslagen – om in- skränkning i meddelarfriheten för vissa uppgifter som är sekretess- belagda enligt 8 kap. 6 § andra stycket – fylla någon större funk- tion. Meddelarfriheten är trots allt inskränkt endast i fråga om ett begränsat antal uppgifter. Det gäller uppgifter som Konkurrens- verket förfogar över på grund av ett internationellt avtal och som angår andra personliga och ekonomiska förhållanden än affärs- och driftförhållanden hos tredje man som trätt i affärsförbindelse med ett bolag eller annat objekt som är föremål för tillsyns- eller utredningsverksamhet. Vi anser därför att det bör övervägas om det verkligen finns an- ledning att behålla den aktuella inskränkningen i meddelarfriheten för uppgifter hos vissa statliga tillsynsmyndigheter, när flera olika bestämmelser om sekretess på grund av internationella avtal sam- ordnas i en enda gemensam sekretessbestämmelse. Av betydelse för denna bedömning är också den situation som föreligger för motsvarande uppgifter i tillsynsverksamhet. Även här är meddelarfriheten inskränkt för så- dana uppgifter om personliga och ekonomiska förhållande om tred- je man som är sekretesskyddade enligt huvudbestämmelsen i 8 kap. 5 § första stycket. Den är däremot inte inskränkt för motsvarande uppgifter som kan sekretesskyddas endast med stöd av specialbe- stämmelsen i fjärde stycket om sekretess på grund av internationel- la avtal. Denna skillnad i regleringen av meddelarfriheten mellan 8 kap. 5 och 6 §§ är inte närmare motiverad i förarbetena. Så vitt vi erfarit har det faktum att meddelarfrihet gäller utan inskränkning för nämnda uppgifter som erhålls på grund av internationella avtal, inte inneburit några påtagliga problem i verk- samhet. Vi anser därför att det saknas tillräckligt starka skäl för att i sam- band med införandet av en gemensam sekretessbestämmelse behål- la den inskränkning av meddelarfriheten som gäller avseende det fåtal uppgifter som omfattas av sekretess endast på grund av 8 kap. 6 § andra stycket sekretesslagen. Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal Beskattning och exekution (9 kap. 3 § andra stycket) är meddelarfriheten inskränkt för samtliga uppgifter som om- fattas av sekretess enligt 9 kap. 1–3 §§ sekretesslagen, dvs. även för alla de uppgifter som en myndighet förfogar över på grund av ett internationellt avtal och som därför kan sekretessbeläggas med stöd av 9 kap. 3 § andra stycket. Trots detta anser vi att det inte finns något egentligt hinder för att låta sekretessen för sådana uppgifter regleras gemensamt med annan motsvarande sekretess, utan att nå- gon inskränkning av meddelarfriheten föreskrivs för uppgifterna. Skälen för detta är följande. Bestämmelserna i 9 kap. 1 och 2 §§ är tillämpliga på alla de upp- gifter som kan sekretessbeläggas enligt 9 kap. 3 § andra stycket och som förekommer i svenska myndigheters beskattningsverksamhet. På motsvarande sätt är 9 kap. 3 § första stycket tillämplig på alla sådana uppgifter om de endast angår en utländsk myndighets be- skattningsverksamhet. En uppgift som en svensk beskattnings- myndighet förfogar över på grund av ett internationellt avtal – och som alltså kan sekretessbeläggas med stöd av 9 kap. 3 § andra stycket – omfattas med andra ord alltid av sekretess också enligt någon av de övriga nämnda bestämmelserna. Den särskilda regler- ingen i 9 kap. 3 § andra stycket utvidgar därmed inte alls sekretes- sens räckvidd, utan ger endast myndigheterna en möjlighet att sek- retessbelägga sådana uppgifter som efter en skadeprövning enligt 9 kap. 1 eller 2 § eller 3 § första stycket annars skulle lämnas ut. Sådana uppgifter i beskattningsverksamhet som vi föreslår skall kun- na sekretessbeläggas enligt en ny gemensam bestämmelse omfattas därför – oavsett om inskränkning i meddelarfriheten föreskrivs av- seende den nya bestämmelsen eller inte – av kvalificerad tystnads- plikt om de kan sekretessbeläggas enligt dessa övriga bestämmelser. Det förhåller sig annorlunda med uppgifter i exekutionsverksam- het som kan sekretessbeläggas med stöd av 9 kap. 19 § sekretessla- gen. Vanligtvis är meddelarfriheten inte inskränkt för dessa uppgif- ter. Om en myndighet förfogar över dem på grund av ett interna- tionellt avtal omfattas de emellertid också av sekretessen enligt 9 kap. 3 § andra stycket. I just de fallen är meddelarfriheten alltså inskränkt för uppgifterna. Denna skillnad motiverades inte närmare av regeringen vid den sistnämnda bestämmelsens tillkomst. Reger- ingen konstaterade endast att denna skillnad skulle bli en direkt följd av att någon ändring inte gjordes i 16 kap. sekretesslagen, eftersom alla uppgifter som omfattas av sekretess enligt 9 kap. 3 § redan tidi- Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal gare var undantagna från meddelarfriheten.10 Vi kan för vår del inte se att det i samband med införandet av en ny gemensam sekretess- bestämmelse skulle föreligga några starka skäl för att undanta vissa uppgifter i exekutionsverksamheten från meddelarfrihet enbart på den grunden att en myndighet förfogar över dem på grund av ett internationellt avtal. Vår slutsats om meddelarfrihet Vi anser att en ny gemensam sekretessbestämmelse avseende upp- gifter som myndigheter förfogar över på grund av ett internatio- nellt avtal, inte skall tas med i uppräkningen i 16 kap. sekretessla- gen. Det innebär att uppgifter som sekretessbeläggs endast med stöd av den nya paragrafen inte kommer att vara undantagna från meddelarfriheten. Däremot kan meddelarfriheten självfallet vara inskränkt om uppgifterna omfattas av sekretess också enligt andra bestämmelser, t.ex. 9 kap. 1–3 §§ eller 8 kap. 6 § första stycket 2 sekretesslagen. I tre av de fyra sekretessbestämmelser om internationella avtal som vi föreslår skall samordnas i en gemensam bestämmelse – 8 kap. 5 §, 8 kap. 6 § och 9 kap. 3 § – föreskrivs att den längsta tid som sekretessen gäller för uppgifter i allmänna handlingar är . Enligt vår mening är det därför lämpligt att denna sekretesstid an- ges som huvudregel enligt den nya gemensamma bestämmelsen. I ett fall gäller en annan längsta tid för sekretess, nämligen i fråga om sekretess enligt 7 kap. 14 § för uppgifter som rör utlänningar. Denna sekretess gäller i stället i högst . Sådana sekretess- belagda uppgifter om utlänningar kan vara av mycket känslig natur och det kan finnas anledning att låta sekretessen bestå . Den särskilda bestämmelsen i paragrafens femte stycke om sek- retess på grund av internationella avtal, innebär emellertid inte att utlänningssekretessens räckvidd utsträcks. Bestämmelsen tillåter alltså inte att andra uppgifter än de som omfattas av huvudbestäm- melserna i första och andra styckena sekretessbeläggs, utan endast att dessa uppgifter kan skyddas av en strängare (absolut) sekretess 1987/88:41 s. 21 Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal på grund av vad som föreskrivs i ett avtal. Att låta den huvudregel avseende sekretesstiden som vi anser skall gälla för sekretess på grund av internationella avtal omfatta även uppgifter om utlänning- ar som myndigheter förfogar över i det internationella samarbetet, skulle därför inte innebära att sådana uppgifter helt tappar sitt sek- retesskydd . Vad som skulle inträffa är att uppgifterna inte längre omfattas av den strängare sekretessen en- ligt femte stycket, utan endast av den vanliga sekretessen med rakt eller omvänt skaderekvisit som föreskrivs i första och andra styckena. Uppgifterna skulle också kunna lämnas vi- dare till andra myndigheter med stöd av 14 kap. 1–3 §§ sekretessla- gen. I förarbetena till den lagändring som innebar att den särskilda sekretessen avseende internationellt samarbete infördes, behandla- des inte frågan om sekretesstidens längd närmare.11 Enligt vår uppfattning är det viktigt att en gemensam bestäm- melse om sekretess på grund av internationella avtal blir så enhetlig som möjligt. Vi har inte heller erfarit annat än att en tidsgräns skulle vara tillräckligt med hänsyn till bakomliggande avtal angående utlänningssekretessen. Vi anser därför att en längsta sek- retesstid kan och bör vara huvudregel för all sekretess som följer direkt och endast av ingångna internationella avtal som godkänts av . Om en uppgift omfattas av sekre- tess också enligt en annan bestämmelse kan självfallet en längre sekretesstid gälla, t.ex. enligt 7 kap. 14 § sekretesslagen. I den gemensamma bestämmelsen avseende sekretess på grund av internationella avtal bör det således inte föreskrivas något undantag från huvudregeln i fråga om sekretesstiden för de uppgifter som avses i 7 kap. 14 §. Vid tillkomsten av de nuvarande bestämmelserna om sekretess på grund av internationella avtal har det ansetts nödvändigt att kom- plettera bestämmelserna med en regel om begränsning av uppgifts- utbytet mellan myndigheter. Även om absolut sekretess kan tilläm- pas på uppgifter som en svensk myndighet förfogar över på grund av ett internationellt avtal, skulle sådana uppgifter i vissa situatio- ner kunna lämnas vidare till andra svenska myndigheter med stöd av de sekretessbrytande bestämmelserna i 14 kap. 1–3 §§ sekre- 1996/97:87 s. 19 f Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal Det förekommer emellertid att sekretessklausuler i inter- nationella avtal förhindrar även sådant utlämnande. Dagens bestämmelser innehåller därför regler som anger att före- skrifterna i 14 kap. 1–3 §§ sekretesslagen inte får tillämpas i strid med det bakomliggande internationella avtalet. Det är med andra ord möjligt att förhindra utlämnande av sekretessbelagda uppgifter till andra myndigheter om ett sådant utlämnande inte är tillåtet en- ligt sekretessklausuler i det avtal som den aktuella svenska myndig- heten skall tillämpa. Vi anser att en motsvarande reglering måste finnas med även i en ny samordnad och gemensam bestämmelse. På samma sätt som i fråga om sekretessen i övrigt kan detta undantag från rättigheterna eller skyldigheterna att överlämna uppgifter till andra myndigheter självfallet tillämpas endast om det faktiskt är ett krav enligt det internationella avtalet (jfr avsnitt 7.4.3). För domstolar gäller enligt 12 kap. 3 § andra stycket och 4 § andra stycket sekretesslagen att det i domar och beslut är obligato- riskt med sekretessförordnande för uppgifter som omfattas av sek- retess enligt 9 kap. 3 § andra stycket. De uppgifter som avses är sådana som en myndighet på grund av ett internationellt avtal för- fogar över i den beskattnings- och exekutionsverksamhet som de- finieras i 9 kap. 1, 2 och 19 §§ sekretesslagen. Vi föreslår att 9 kap. 3 § andra stycket skall upphävas och i stället regleras gemensamt med andra bestämmelser om sekretess på grund av internationella avtal, men vi har inte underlag för att föreslå att kravet på sekre- tessförordnande i domstol tas bort. Hänvisningen i bestämmelser- na om domstolssekretess måste därför ändras. Det är med hänsyn till den generella utformningen av vårt för- slag inte möjligt att på ett lika enkelt sätt som göra en sådan hänvisning. Vi anser att det bästa är en hänvisning som direkt an- knyter till den utformning som 9 kap. 3 § andra stycket har . Således bör det i 12 kap. 3 och 4 §§ fortsättningsvis anges att sekre- tessförordnande är obligatoriskt för en domstol angående uppgifter som enligt (den nya bestämmelsen) 9 kap. 30 § omfattas av sekre- tess i sådan verksamhet som avses i 9 kap. 1, 2 eller 19 §. Motsvarande följdändring måste också göras i bestämmelse i 5 kap. 1 § andra stycket om skyldighet att hålla för- handling inom stängda dörrar. Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal 7.5Vårt förslag till en ny bestämmelse om sekretess till skydd för det allmännas intressen Vårt förslag (ny 2 kap. 4 §): Sekretess skall gälla för uppgift som en myndighet förfogar över på grund av ett med en annan stat eller en mellanfolklig organisation ingånget och av godkänt avtal om särskilt skydd för vissa uppgifter, om röjandet av uppgif- ten skulle strida mot avtalet. I fråga om denna sekretess skall före- skrifterna i 14 kap. 1–3 §§ inte få tillämpas i strid med avtalet. I fråga om uppgift i allmän handling skall sekretessen gälla i högst . Meddelarfriheten skall inte inskränkas för uppgifter som myn- digheter förfogar över endast på grund av ett internationellt avtal om särskilt skydd för vissa uppgifter. 7.5.1Det finns behov av en ny bestämmelse till skydd för det allmännas intressen I det internationella samarbetet är det vanligt att ingår avtal med andra stater eller med mellanfolkliga organisationer. I sådana avtal förekommer ofta sekretessklausuler som innebär att de avtals- slutande parterna förbinder sig att under angivna förutsättningar hemlighålla uppgifter som utväxlas dem emellan. Vi föreslår i av- snitt 7.4 en ny generell bestämmelse i sekretesslagen. Den innebär att myndigheter för att skydda enskilda skall kunna sekretessbeläg- ga utväxlade uppgifter om deras personliga eller ekonomiska för- hållanden. Förutsättningen är att myndigheterna förfogar över upp- gifterna på grund av medlemskap i eller på grund av ett annat av godkänt avtal med en annan stat eller mellanfolk- lig organisation. Det är emellertid inte helt ovanligt att svenska myndigheter med anledning av internationella förbindelser förfogar över uppgifter som inte rör enskilda personer och som därför inte kommer att kunna sekretessbeläggas med stöd av den föreslagna bestämmelsen. Det kan gälla såväl specifika som mer allmänna uppgifter om för- hållanden som rör andra stater, utländska myndigheter eller mellan- folkliga organisationer, framför allt i det internationella försvars- och säkerhetssamarbetet. Sådana uppgifter kan behöva sekretessbe- läggas med hänsyn till skyddet för det allmänna. Vår uppfattning är dock att största möjliga restriktivitet skall iakttas när det gäller sek- retess till förmån för det allmännas intressen. Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal förekomma i sådana fall då öppenhet skulle förhindra en viktig verk- samhet eller i vart fall avsevärt försvåra den. Sekretess till skydd för det allmänna på grund av vad som föreskrivs i internationella avtal måste också tydligt begränsas, för att minimera risken att den får ett vidare tillämpningsområde än vad som faktiskt krävs och avses. I andra länder och inom mellanfolkliga organisationer är det i de ovan nämnda situationerna en vanlig uppfattning att det är den som har upprättat en handling som också har rätt att avgöra vad som är hemliga uppgifter i handlingen. Ett villkor för att en stat eller en mellanfolklig organisation skall lämna i från sig hemligheter är där- för ofta att mottagaren förbinder sig att inte lämna ut informatio- nen utan samtycke från den som har upprättat handlingen, s.k. ori- ginator control (jfr avsnitt 6.2.1). Sådana förbindelser görs under vissa förutsättningar i separata avtal eller överenskommelser om särskilt skydd och säkerhet för vissa uppgifter som utväxlas mellan parterna, s.k. säkerhetsavtal (internationellt benämnda t.ex. securi- ty agreements). Dessa avtal upprättas vid sidan av de egentliga samarbetsavtalen och kan innehålla såväl sekretessklausuler som särskilda bestämmelser om hur uppgifterna skall skyddas i övrigt. Ett säkerhetsavtal ingås alltså i de fall avtalsparterna anser att de uppgifter som utväxlas med stöd av ett eller flera samarbetsavtal är så känsliga att det krävs ett särskilt avtal om hur dessa uppgifter skall hanteras. Ofta medför säkerhetsavtalen inte några egentliga problem för från sekretessynpunkt. I praktiken är det nämligen möjligt för svenska myndigheter att ta hänsyn till avsändarens uppfattning om vilka uppgifter som skall hållas hemliga. När ett internationellt avtal klart anger att känsliga uppgifter som får del av skall hållas hemliga och den som har upprättat ursprungshandlingen motsätter sig ett utlämnande, torde det nämligen i stort sett alltid kunna antas att det skulle skada mellanfolkliga förbindel- ser om uppgifterna röjs. Viktiga uppgifter som förfogar över på grund av internationella avtal och som enligt ett särskilt säkerhetsavtal skall hållas hemliga, kan därför i stort sett undan- tagslöst sekretessbeläggas enligt den allmänna bestämmelsen om utrikessekretess i 2 kap. 1 § sekretesslagen. I vissa fall skulle även 2 kap. 2 § om försvarssekretess och eventuellt andra bestämmelser i sekretesslagen kunna vara tillämpliga. Däremot förekommer det andra problem för med anled- ning av internationella säkerhetsavtal. När det i en avtalsförhand- ling krävs att genom en bestämmelse om originator control Våra överväganden och förslag om sekretess på grund av internationella avtal förbinder sig att inte röja vissa uppgifter, uppstår det nämligen en konflikt med den svenska offentlighetsprincipen. Eftersom princi- pen enligt 2 kap. 14 § tryckfrihetsförordningen är att de myndighe- ter som förfogar över en uppgift själva skall göra en prövning av om uppgiften får röjas eller inte, kan inte i förväg garantera att vissa uppgifter kommer att hållas hemliga med stöd av t.ex. 2 kap. 1 § sekretesslagen. Även om det i och för sig med stor säker- het kan förutses att så kommer att bli fallet avseende känsliga uppgif- ter vid utrikes förbindelser, är det ändå de svenska myndigheter som faktiskt förfogar över uppgifterna som i ett enskilt fall skall besluta om skaderekvisiten är uppfyllda och om uppgifterna kan sekretessbeläggas. Den nuvarande ordningen vållar problem för i flera in- ternationella sammanhang. De praktiska problem som har uppstått i förhandlingssituationer har fått lösas enligt något av föl- jande tre alternativ: kan försöka få motparten/motparterna att gå med på en ändring av formuleringarna i avtalstexten, men det finns inget tydligt exempel på att faktiskt uppnått detta i förhand- lingar. Vi vill dock nämna Europeiska rådets säkerhetsföreskrif- ter, som innehåller bestämmelser om originator control. I en para- graf i det beslutet sägs att föreskrifterna skall ses endast som ra- mar och att det är upp till medlemsstaterna att implementera dem i nationell lagstiftning och därvid respektera föreskrifternas in- nehåll.