sou · GSB392 · 2005-01-01 00:00:00 — Det är CIT (du Transport par rail), som är ett frivilligt samarbetsorgan i vilket transportörer och infra- strukturförvaltare och andra deltar för att åstadkomma regler för en enhetlig tillämpning av COTIF, som har utarbetat dessa för transportörerna bindande DCU (enhetliga tilläggsbestämmelser) till och . CIT och dess medlemmar har avstått från att utarbeta några tilläggsbestämmelser enligt artikel 10 i grundfördraget. 1 Det är alltså inte längre de statliga järnvägsförvaltningarna som deltar i samarbetet inom ramen för CIT utan istället deltar infrastrukturförvaltare och transportörer och andra på frivillig väg. Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) utarbetas genom CIT dels allmänna transportvillkor enligt artikel 3 c i respektive , dels enhetliga tillämpningsregler för person- och godstransport enligt COTIF. Dessa villkor och regler är inte formellt bindande men har godkänts av CIT:s medlemmar för gemensam tillämpning. Andra än medlemmar i kan avtala med CIT om att få använda dem mot ersättning. En dom, som har meddelats enligt fördraget av en behörig dom- stol och som är verkställbar enligt reglerna i det land där den har meddelats, är verkställbar även i de andra medlemsstaterna. Detta gäller dock inte domar som får verkställas endast interimistiskt eller sådana föreskrifter i domar som ålägger käranden att, förutom rättegångskostnader, betala skadestånd med anledning av att hans talan har ogillats. Vad som har sagts gäller också en förlikning som har träffats inför domstol (artikel 12.1 och 2). En transportörs fordran mot en transportör i en annan medlems- stat på grund av en transport som omfattas av eller får beläggas med kvarstad eller utmätas endast på grund av ett avgöran- de av en judiciell myndighet i den stat i vilken fordringsägaren har sitt säte eller hemvist (artikel 12.3). Fordringar som härrör från avtal om användning av vagnar enligt CUV eller från avtal om nyttjande av infrastruktur enligt CUI får beläggas med kvarstad eller utmätas endast på grund av ett avgörande av en judiciell myn- dighet i den stat i vilken fordringsägaren har sitt säte (artikel 12.4). Järnvägsfordon får beläggas med kvarstad eller utmätas endast på grund av ett avgörande av en judiciell myndighet i den staten där innehavaren har sitt säte. Med innehavare avses den person som varaktigt nyttjar ett järnvägsfordon som transportmedel, antingen han är ägare eller har nyttjanderätt till fordonet (artikel 12.5). Uppbyggnad och verksamhet (art. 13–24) Organisationens organ är liksom tidigare generalförsamlingen, administrativa kommittén, revisionsutskottet och fackutskottet för transport av farligt gods (fackutskottet RID). På grund av att OTIF:s uppgifter har utökats har även två nya organ skapats, näm- ligen förenklingsutskottet och tekniska expertutskottet. Nytt är också bestämmelserna om generalsekreteraren som verkställande organ. Generalsekreterarens uppgifter kommer i huvudsak att motsvara dem som centralbyrån (OCTI) har . OCTI kommer inte att till namnet finnas kvar. Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) Generalförsamlingen består av medlemsstaternas företrädare. Som en följd av de nya frågor som den reviderade COTIF reglerar kom- mer generalförsamlingens behörighet att fatta beslut att utvidgas (artikel 14.2 f–k och n–p). Generalförsamlingen kommer liksom tidigare bl.a. att besluta om sammansättningen av den administrativa kommittén, ge direktiv för denna kommittés och generalsekreterarens (centralbyråns) verksamhet, fastställa organisationens utgifter för varje sexårsperiod (femårsperiod) och fatta beslut med an- ledning av vissa förslag till ändring av fördraget. Generalsekreterar- en kommer att sammankalla generalförsamlingen åtminstone . Generalförsamlingen är beslutsmässig när en majoritet av medlemsstaterna är företrädda (artikel 14.4) och kommer även i fortsättningen som regel fatta beslut med enkel majoritet (artikel 14.6). De fall då det krävs två tredjedels majoritet, vilket det gör bl.a. vid beslut om ändringar i fördraget, kommer dock att bli fler (artikel 14.6 och 14.2 f, g, h och p). kommer att bestå av representanter från en tredjedel av medlemsstaterna i stället för av representanter för 12 medlemsstater. Dessa kommer att utnämnas i stället som . Kommitténs uppgifter har också an- passats och utökats (artikel 15.5 e, g, k, q och r) men de främsta torde fortfarande vara att övervaka generalsekreterarens (central- byråns) förvaltning och hans tillämpning av fördraget samt att god- känna budgeten och årsredovisningen. , fackutskottet RID, förenklingsutskottet och tekniska expertutskottet och andra tillfälligt inrättade utskott består i princip av företrädare för alla medlemsländer (artikel 16.1). Varje medlemsstat har en röst. Ett förslag är antaget om antalet ja-röster dels utgör minst en tredjedel av antalet medlemsstater som är företrädda vid omröstningen, dels överstiger antalet nej-röster (artikel 16.4). kommer att få delvis nya befogenheter med anledning av de nya reglerna i CUV, CUI, APTU och ATMF och kommer att vara behörigt att besluta om ändringar i ett stort antal bestämmelser i dessa bihang samt i och . Revisionsut- skottet kommer vidare att vara behörigt att besluta om vissa änd- ringar i grundfördraget. är, liksom enligt nu gällande regler, beslutsmässigt när majoriteten av medlemsstaterna är företrädda (artiklarna 17 och 33.4). Även fackutskottet RID, som är behörigt att besluta om änd- ringar i RID, får delvis nya befogenheter. Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) liksom enligt nu gällande regler, beslutsmässigt när en tredjedel av medlemsstaterna är företrädda (artikel 18). Det nyinrättade förenklingsutskottet skall avge yttranden i alla frågor som syftar till att underlätta internationell järnvägstrafik över gränserna samt rekommendera standarder, metoder, förfaranden och praxis som avser förenkling. kan därvid bl.a. behandla frågor om vilken betydelse fraktsedeln skall ha för tull- förfarandet. är beslutsmässigt när en tredjedel av medlemsstaterna är företrädda (artikel 19). Tekniska expertutskottet skall enligt vissa förfaranden besluta om validering av en teknisk standard avseende järnvägsmateriel avsedd att användas i internationell trafik och om antagande av en enhetlig teknisk föreskrift som rör järnvägsmateriel avsedd att användas i internationell trafik. Utskottet skall dessutom ha en övervakande och granskande funktion på området i fråga. Härutöver är det tek- niska expertutskottet bl.a. behörigt att besluta i fråga om förslag som syftar till ändring av bilagorna till APTU (artikel 20.1). Ut- skottet är beslutsmässigt när hälften av medlemsstaterna är före- trädda (artikel 20.2). Det tekniska expertutskottet får dels, validera tekniska standarder eller anta enhetliga tekniska föreskrifter, dels vägra att validera eller anta dessa. Det får inte ändra dem. Utskot- tets roll i detta avseende är alltså begränsad till att analysera inne- hållet i en föreslagen teknisk standard eller föreskrift (artikel 20.3). Generalsekreteraren är organisationens sekretariat och verkstäl- lande organ. Han kommer att väljas för av , som kan förlängas högst två gånger. Hans uppgifter motsvarar i stor utsträck- ning de uppgifter som centralbyrån har enligt gällande reglering. I hans uppgifter ingår sålunda bl.a. att verkställa beslut som har fattats av övriga organ, förbereda behandlingen av förslag till ändringar i fördraget, upprätta förslag till budget och förvalta organisationens medel. Nya uppgifter för generalsekreteraren är att han skall vara depositarie (artikel 21.3 a) och att han får rätt att föreslå ändringar av fördraget (artikel 21.4). Linjer till sjöss eller på inre vattenvägar som avses i artiklarna 1 i och , på vilka transport sker och som i förening med transport på järnväg är föremål för ett enda transportavtal skall in- föras på två listor. Det åligger medlemsstaterna att meddela general- sekreteraren om införing eller strykning i listorna (artikel 24). Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) Finanser (art. 25–27) I artikel 26 föreskrivs grunderna för finansieringen av organisa- tionens utgifter. Beräkningsgrunderna för finansieringen av organi- sationens utgifter är ändrade vilket i princip innebär att medlems- länderna skall betala en avgift som räknas ut på grundval av en kombination av system för fördelning av bidragen och antal kilometer järnvägsinfrastruktur i den enskilda staten (förhållandet ). Det ställs vidare krav på att varje medlemsstat skall stå för av organisa- tionens samlade utgifter. Ett maximumbidrag är bestämt till av utgifterna. För del innebär de nya beräknings- grunderna att andel av årsavgiften sänks, se avsnitt 10. Skiljedom (art. 28–32) Tvister mellan medlemsstater rörande tolkningen eller tillämpning- en av fördraget och tvister mellan medlemsstater och organisationen om tolkningen eller tillämpningen av protokollet om privilegier och immunitet kan underställas en skiljenämnd på begäran av endera parten. Parterna bestämmer nämndens sammansättning och för- farandet inför nämnden. Andra tvister om fördragets tolkning eller tillämpning kan genom överenskommelse mellan parterna i tvisten underställas en skiljenämnd (artikel 28). Bestämmelser om en sådan skiljenämnds sammansättning och förfarandet inför nämnden finns i artiklarna 29–32. Bestämmelserna om skiljedom är i huvudsak oför- ändrade. Ändring av fördraget (art. 33–35) Förslag från medlemsstaterna rörande ändring av fördraget skall ges in till generalsekreteraren. Han skall underrätta medlemsstaterna om dessa förslag och om förslag om ändring av fördraget som han själv har utarbetat (artikel 33.1). Generalförsam- lingen kommer att vara behörig att besluta i frågor om sådana änd- ringar i grundfördraget och dess bihang som inte skall behandlas av revisionsutskottet, fackutskottet RID eller tekniska expertutskottet (artikel 33.2 och 33.4–6). När förslag till ändringar läggs fram för revisionsutskottet, fack- utskottet RID eller tekniska expertutskottet skall förslagen under- Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) ställas generalförsamlingen för beslut om minst en tredjedel av de stater som är företrädda i utskottet i fråga kräver det. För att det inte längre skall ta så innan ändringar av för- draget beslutade av generalförsamlingen träder i kraft har reglerna härom ändrats. Enligt artikel 34.2 kommer ändringar i grundför- draget att träda i kraft efter det att de har godkänts av två tredjedelar av medlemsstaterna. Detta kommer att gälla för alla medlemsstater med undantag för dem som har avgett en förklaring att de inte godkänner ändringarna. När det gäller ändringar av bihangen till fördraget beslutade av generalförsamlingen kommer i princip godkännande av hälften av medlemsstaterna att vara till- räckligt för att de skall träda i kraft därefter (artikel 34.3). Nytt är också att generalförsamlingen för antagandet av en ändring under vissa förutsättningar kommer att kunna förklara att ändringen är av sådan karaktär att de medlems- stater som inte från ändringens ikraftträdande godkänner ändringen måste upphöra att vara medlemmar av orga- nisationen (artikel 34.6). När ett utskott har beslutat om ändring av fördraget skall general- sekreteraren underrätta medlemsstaterna om beslutet. Om minst en fjärdedel av medlemsstaterna för underrättelsen invänder mot ett beslut om ändring av grundför- draget eller om ändringar av bihang till fördraget fattat av revisions- utskottet, förfaller ändringsbeslutet. I annat fall träder ändringen i kraft för samtliga medlemsstater efter den månad under vilken generalsekreteraren lämnade underrättelse om beslutet. En stat som vill undgå att bli bunden av en ändring i grundfördraget måste säga upp fördraget. Ändringar som har beslutats av fackutskottet RID eller av tekniska expertutskottet träder i kraft för samtliga medlemsstater i den sjätte månaden efter den månad under vilken generalsekreteraren underrättade med- lemsstaterna om ändringarna. Perioden för ikraftträdande av beslut av fackutskottet RID har därmed anpassats till enligt ADR (European Agreement Concerning the International Carriage of Dangerous Goods by Road). Om minst en fjärdedel av medlemsstaterna anmäler invändning mot beslut fattade av fackut- skottet RID eller tekniska expertutskottet från det att underrättelsen lämnades förfaller beslutet i fråga (artikel 35). En ny bestämmelse (artikel 35.6) har införts som hindrar vissa medlemsstater (t.ex. den som har förklarat att den inte kommer att tillämpa visst bihang eller som är utan rösträtt på grund av att den Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) inte har betalat sin medlemsavgift till OTIF) från att påverka ikraft- trädandet av utskottens beslut. Slutbestämmelser (art. 36–45) En nyhet i det reviderade grundfördraget är att COTIF får tillträdas av regionala organisationer för ekonomisk integration (artikel 38). Ett exempel på en sådan organisation är Europeiska gemenskapen. Detta innebär att gemenskapen i sig kan ratificera fördraget. Genom det s.k. andra järnvägspaketet har rådet på gemenskapens vägnar godkänt avtalet om Europeiska gemenskapens anslutning till COTIF. kan dock tillämpas först när det revi- derade fördraget har trätt i kraft. En möjlighet till avbrott i medlemsskapet i OTIF har införts. Det kan ske när det inte längre bedrivs någon internationell järnvägs- trafik på medlemsstatens område av orsaker som inte kan tillskrivas den medlemsstaten (artikel 40). Avbrottet skall upphöra när med- lemsstaten meddelar att den internationella järnvägstrafiken har återupptagits på dess område. En stat som vill säga upp fördraget skall meddela detta till depositarien. En uppsägning träder i kraft året efter det under vilket uppsägningen skedde (artikel 41). En medlemsstat kan när som helst förklara att den inte kommer att tillämpa vissa bihang till fördraget i deras helhet. Förbehåll och förklaringar om att vissa bestämmelser i grundfördraget eller i bi- hangen till denna inte kommer att tillämpas är endast tillåtna i de fall som anges i fördraget (artikel 42.1). COTIF 1980 är endast avfattad på franska medan för- drag är upprättat även på engelska och tyska. Vid skiljaktigheter mellan språkversionerna skall den franska texten äga företräde (artikel 45; jfr även artikel 7 i ändringsprotokollet). 2.4.3Protokollet om privilegier och immunitet för Mellanstatliga organisationen för internationell järnvägstrafik (OTIF) I protokollet regleras privilegier och immunitet för själva organisa- tionen, dess tjänstemän, medlemsstaternas företrädare och personer som utför uppdrag åt organisationen vilket har behandlats i avsnitt Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) Det ändrade protokollet om privilegier och immunitet innebär i princip endast en redaktionell omarbetning av det tidigare proto- kollet. Själva organisationen ges i princip skydd mot rättsliga förfaran- den och verkställighetsåtgärder. Organisationens egendom och till- gångar är också skyddade mot beslag, konfiskation och vissa andra tvångsåtgärder (artikel 1). Medlemsstaterna är skyldiga att ge orga- nisationen skattefrihet inom ramen för dess officiella verksamhet (artikel 3). Företrädare för medlemsstaterna, OTIF:s anställda och sakkun- niga som OTIF anlitar har i princip immunitet mot rättsliga för- faranden. OTIF:s anställda är befriade från nationell inkomstskatt för löner och arvoden som betalas av organisationen (artiklarna 8– 10). 2.4.4Enhetliga rättsregler för avtal om internationell transport av resande på järnväg () innehåller regler om internationell järnvägstransport av resande, se avsnitt 2.3. I det följande redogörs för de viktigaste ändringarna i förhållande till 1980. En sammanfattande beskrivning ges också av de centrala reglerna i rörande transportörens ansvar när resande dödas eller skadas och i fråga om handresgods, djur, in- skrivet resgods och fordon samt av reglerna rörande framställande av anspråk. För en mer heltäckande redogörelse för och dess regelsystem hänvisas till förarbetena till lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik2 och till de kommentarer som lämnas till artiklarna på OTIF:s hemsida (). har förenklats och kortats ned betydligt. De viktigaste nyheter- na i är: 1.Tillämpningsområdet har ändrats och det tidigare systemet med särskilt uppräknade eller inskrivna CIV-linjer har till största delen övergivits. 2 Se bl.a. prop. 1984/85:33 s. 156–196, 1989/90:120 s. 3–6 (1990/91:43 s.23), 1990/91:12 s. 3 och 4 (1990/91:70 s. 9), 1993/94:16 s. 6–9 och 1994/95:111 s. 26–29. Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) 2.Befordringsskyldigheten har avskaffats och bestämmelserna ger större möjlighet för parterna att avtala om villkor. 3.Transportören är angiven, i stället för som tidigare järnvägen, som den som ansvarar gentemot kunden och då också ansvarar för vad infrastrukturförvaltaren företar sig. När det gäller per- sonskada omfattar ansvaret även skada som ett annat företag på nätet orsakar. 4.En reglering av transportörens dröjsmålsansvar vid person- transport har införts. 5.En reglering av den faktiske transportörens ansvar har införts. 6.Flertalet av begränsningsbeloppen är uppräknade. De bestämmelser i 1980 som är gemensamma för alla bihang- en till COTIF (t.ex. artiklarna om beräkningsenhet, tilläggsbestäm- melser och nationell rätt) har flyttats till grundfördraget. Andra detaljerade bestämmelser i 1980 har tagits bort eftersom de blivit överflödiga på en liberaliserad järnvägsmarknad. Vissa bestäm- melser har tagits bort för att ge parterna en större avtalsrättslig fri- het (t.ex. vissa bestämmelser rörande registrering och transport av handresgods). Bestämmelserna i följer huvudsakligen samma principer som de som finns i . I finns det fortfarande flera hänvisningar till nationell rätt, särskilt vad gäller den beloppsmässiga begränsningen av transpor- törens ansvar i fall då resande dör eller skadas. Eftersom de ekono- miska förutsättningarna fortfarande varierar mycket från en med- lemsstat till en annan har det inte gått att utforma tvingande bestämmelser i full utsträckning. Ett av syftena med revisionen har varit att harmonisera bestäm- melserna i och med de regler som är tillämpliga på andra transportslag. Ett sådant resultat har delvis uppnåtts vad gäller godstransporterna. Den nya versionen av är såvitt avser vissa frågor baserad på konventionen om fraktavtalet vid internationell godsbefordran på väg (CMR) och på om sjö- transport av gods (Hamburgreglerna). Bestämmelserna i är också influerade av sådana regler. Reglerna om resgods i grundas nämligen på den nya versionen av . Reglerna om transport av resande har dock i princip inte harmoniserats med motsvarande regler för andra transportslag. Reglerna har i viss mån utvecklats till att bli mer konsumentvän- liga. Som exempel kan nämnas höjningen av ansvarsbegränsnings- beloppen (se artiklarna 30, 34, 41, 42, 43 och 46) med undantag för Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) det maximala ersättningsbeloppet vid skadeståndsskyldighet vid förlust av eller skada på fordon som transporteras i samband med transport av resande (artikel 45), strykningen av icke-normalt upp- förande av passagerare och begränsningen av uppförande av tredje man som grunder för ansvarsfrihet (artikel 26), införande av ansvar i fall när tidtabellen inte hålls (artikel 32) samt en ny bestämmelse om möjlighet till utvidgning av transportörens ansvar och skyldigheter (sista meningen i artikel 5). En frikoppling har skett från de listor över järnvägslinjer som enligt gällande regler utgör grunden för fördragets tillämpning. Som en följd av att kravet på inskrivning på listor i huvudsak tagits bort utvidgas reglernas tillämpningsområde. Bestämmelserna i kommer som huvudregel att gälla för varje transport på järnväg av resande och resgods när avrese- och bestämmelseplatserna finns i olika medlemsstater (artikel 1.1). Reglerna i kommer därför liksom t.ex. att vara tillämp- liga vid transport av resande över . Den faktiska tillämpningen av kommer emellertid att bero på om de transportörer som efter varandra skall utföra en transport (efterföljande transportörer) är intresserade av att ansluta sig till transportavtalet med den resande. Om en person exempelvis skall resa från till och säljer hela transport- sträckan är det fråga om ett avtal om transport där avrese- och bestämmelseplatserna finns i olika medlemsstater. Reglerna i är alltså i ett sådant fall tillämpliga på hela sträckan. För det fall istället endast säljer transportsträckan mellan och och övriga delar av transporten till säljs av transportörer i respektive land blir reglerna i endast tillämpliga på förstnämnda delsträcka och i resterande delar blir nationella regler tillämpliga. Det är således fråga om flera avtal med olika transportörer. Reglerna i kommer inte att vara tillämpliga vid transport av resande mellan och , även om resan går genom , eftersom både avrese- och bestämmelseplatsen finns i . Inte heller kommer reglerna i att gälla för en transport av resande mellan två norska stationer genom . Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) Inrikes transporter på väg eller inre vattenvägar underkastas be- stämmelserna i om de kompletterar internationell järnvägs- transport (artikel 1.2). Det betyder att, i fall då en sådan komplet- terande transport sker, måste transporten på järnvägen i princip vara gränsöverskridande för att bestämmelserna i skall vara tillämpliga. Det innebär bl.a. att om den resande exempelvis köper en s.k. resplusbiljett mellan och så kommer att bli tillämplig på busstransporten mellan och vilken sker som ett komplement till den gränsöverskri- dande järnvägstransporten mellan och . För det fall en sjötransport eller en transport på inre vattenväg vars linjer finns inskrivna på CIV-listan, sker som komplement till transport på järnväg är det, för att bestämmelserna i skall bli tillämpliga, tillräckligt att någon del av transporten är gränsöver- skridande (artikel 1.3). 1980 anger att de bestämmelser som gäller järnvägens ansvar i fall då resande dödas eller skadas skall tillämpas också på varje person med uppgift att åtfölja godssändning under transport som försiggår i enlighet med 1980 (i detta sammanhang kan angivna delar av tillämpas även utanför CIV-nätet). Denna bestäm- melse finns kvar i (artikel 1.4). Från huvudregeln om tillämpligheten av görs i artikel 1.5 undantag för transporter som sker mellan stationer i grannländer om de linjer transporten utförs på bedrivs av en eller flera infra- strukturförvaltare från endast en av staterna (jfr artikel 2.2 i 1980). Ett sådant fall kommer därför att vara underkastat nationell rätt. För del finns dock inga sådana transporter. En särskild möjlighet för en fördragsstat att göra undantag från tillämpligheten av finns i fråga om reglerna om transportörens ansvar i fall då passagerare dödas eller skadas (se avsnitt 2.5.2). Befordringsskyldigheten och skyldigheten att upprätta tariffer Enligt gällande ordning kan en medlemsstat låta föra in järnvägs- linjer på en lista som förs av OTIF (CIV-listan). Om en järnvägs- linje på detta sätt har öppnats för internationell persontrafik, är järn- vägen i princip skyldig att befordra alla resande som önskar transport jämte allt resgods som de resande önskar skriva in för transport och att utföra transporten i enlighet med 1980 (artikel 4 i 1980). Fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) Enligt gällande regler finns även en skyldighet att upprätta inter- nationella tariffer, dvs. standardvillkor för internationell transport. Befordringsskyldigheten och skyldigheten att upprätta tariffer finns inte kvar i (angående skälen till detta se avsnitt 2.4.5 om befordringsskyldigheten och skyldigheten att upprätta tariffer). När befordringsskyldigheten tas bort måste den transportör som sluter avtalet se till att de efterföljande transportörerna ansluter sig till transportavtalet.