sou · GSB31d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Frågorna som tas upp kan få betydelse för de personer som kommer att beviljas inträde i det nya personsäkerhetsprogrammet, men de kan bli aktuella också beträffande andra hotade personer. Den första processuella frågan avser handläggningen av mål och ärenden i domstol när ena parten har skyddade personuppgifter. Olika problem kan då uppstå såsom svårighet för käranden att välja rätt forum. Behovet av särskilda forumregler i mål där den ena parten har skyddade personuppgifter har diskuterats vid tidigare tillfällen, och har vi fått i uppdrag att finna en lämplig lösning. Andra härmed sammanhängande svårigheter är skyldigheten för part att uppge motpartens adress m.m. samt domstols möjlighet att hemlighålla personuppgifter i samband med kallelser, delgivning och förhandling. Dessa frågor behandlas i avsnitt 9.2. En annan viktig processuell fråga handlar om möjligheterna att säkra bevisning i mål där en bevisperson riskerar att utsättas för repressalier. Den mest långtgående åtgärden, som ofta diskuteras i samband med vittnesskydd, är system med anonyma bevispersoner. Denna fråga berör vi kort i avsnitt 9.3. Andra åtgärder som kan underlätta för en bevisperson att våga berätta och hålla fast vid en lämnad uppgift behandlas i avsnitt 9.4. 9.2Handläggningen av mål och ärenden då ena parten har skyddade uppgifter En hotad person kan som framgått av kapitel 3 få skydd för sina personuppgifter. finns tre olika typer av åtgärder. Det första steget på en trappa är markering för särskild sekretessprövning (spärrmarkering). Därefter följer kvarskrivning. Den mest långt- gående åtgärden är identitetsbyte, s.k. fingerade personuppgifter. Vi har också i vårt delbetänkande föreslagit ett nytt institut som i första hand är tänkt att ersätta dagens kvarskrivning, s.k. skyddad folkbokföring.1 Nya sekretessbestämmelser föreslås vidare i detta betänkande beträffande dem som beviljas inträde i person- säkerhetsprogrammet. Syftet med de nu nämnda åtgärderna är givetvis att den hotade skall kunna undgå en eller flera förföljare. En annan effekt av åtgärderna är emellertid att processuella problem kan uppstå i de fall den skyddade personen är part i ett mål. I praktiken uppstår problem framför allt i de situationer då den skyddade uppträder som svarande i ett tvistemål. Problem kan emellertid uppstå även om det är käranden, eller i vårdnadsmål barnet, som har skyddade uppgifter liksom i andra mål- och ärendetyper. Den första svårigheten visar sig då en kärande skall välja rätt forum. Är det svaranden som har skyddade adressuppgifter, har käranden inte stora möjligheter att få fram uppgift om hemvistet. Är det å andra sidan käranden själv som har skyddade uppgifter och är rätt forum kärandens hemvist, kommer detta att avslöjas genom att ansökan om stämning lämnas till rätt domstol. Mot bakgrund härav har vi fått i uppdrag att överväga om det bör införas särskilda forumregler i mål och ärenden där den ena parten har någon form av skydd för sina personuppgifter. Uppdraget avser en översyn av samtliga mål- och ärendetyper i allmän domstol och i förvaltningsdomstol där forumreglerna kan vara av betydelse för personer som har skyddade personuppgifter. I samband härmed har vi också i uppdrag att se över bestämmelserna i 33 kap. RB (och motsvarande regler rörande förvaltningsdomstolarna) om parts skyldighet att uppge olika personuppgifter samt domstols möjlig- het att hemlighålla dessa. 1 Se SOU 2002:71 s. 102 ff. I det följande ges först en beskrivning av gällande bestämmelser och de problem som kan uppstå med nuvarande ordning (avsnitten 9.2.2-9.2.5). Därefter behandlas tidigare förslag rörande särskilda forumregler för förföljda personer (avsnitt 9.2.6). Slutligen redogör vi i avsnitt 9.2.7 för våra överväganden och förslag. Processuella problem kan alltså uppstå i de fall rätt forum utgörs av ena partens hemvist och denna uppgift är skyddad. Forumregler av denna typ finns i flera olika lagar. Några av de viktigaste är följande. Det som brukar kallas för den allmänna forumregeln finns i 10 kap. 1 § första stycket RB. Enligt den är laga domstol i tvistemål i allmänhet rätten i den ort där svaranden har sitt hemvist. Är svaranden folkbokförd i , anses som hans hemvist den ort där han var folkbokförd föregående år. I flera familjerättsliga situationer rörande makar och sambor är båda parters allmänna tvistemålsforum tillämpligt, se t.ex. 10 kap. 9 § andra stycket RB, 14 kap. 3 § ÄktB och 30 § sambolagen (2003:376). Även i andra lagar finns för särskilda processer hänvisning till allmänt tvistemålsforum, se t.ex. 47 § namnlagen (1982:670). Frågor om vårdnad, boende eller umgänge tas upp av rätten i den ort där barnet har sitt hemvist (6 kap. 17 § första stycket FB). Mål om underhåll till barn tas upp av rätten i den ort där svaran- den har sitt hemvist (7 kap. 12 § första stycket FB). Talan om hävande av faderskap får väckas vid rätten i den ort där barnet har sitt hemvist (3 kap. 3 § FB). Talan om fastställande av faderskap väcks i de fall socialnämnden har att sörja för att faderskapet fastställs vid rätten i den ort barnet är folkbokfört och i övriga fall vid mannens allmänna tvistemålsforum (3 kap. 7 § FB jämfört med 3 kap. 5 § och 2 kap. 1 och 2 §§ FB). Lagen (1996:242) om domstolsärenden innehåller inga forum- regler. Dessa framgår i stället av den materiella lagstiftningen. Också när det gäller domstolsärenden styrs forumvalet i flera fall av en berörd persons hemvist. Problem kan då uppstå om uppgifterna är skyddade. Som exempel kan nämnas ärenden om förordnande av blodundersökning enligt 1 a § lagen (1958:642) om blodunder- sökning m.m. vid utredning av faderskap, utseende av vårdnads- havare enligt 6 kap. 9 § FB, förordnande av bodelningsförrättare enligt 17 kap. 2 § ÄktB och prövning av namnbyte enligt 45 § namn- lagen. I sammanhanget bör uppmärksammas att det inte bara är allmän domstol som berörs av regler om svarandens hemvistforum. Tvister handläggs också hos kronofogdemyndigheterna, t.ex. som betal- ningsföreläggande. Ansökan skall i sådana fall göras hos krono- fogdemyndigheten i den region där svaranden har sitt hemvist, 6 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Också i samband med ansökan om verkställighet av ett avgörande kan hemvistet ha betydelse. Frågor om utmätning prövas av krono- fogdemyndigheten i den region där gäldenären har sitt hemvist, där egendom som tillhör gäldenären finns eller där verkställighet annars lämpligen kan ske (4 kap. 8 § UB). Forumregler rörande myndig- heter ligger dock utanför vårt uppdrag. I förvaltningsdomstolarna handläggs ett stort antal måltyper, t.ex. fastighetstaxeringsmål, skattemål, körkortsmål, socialförsäkrings- mål, psykiatrimål och mål enligt SoL. Ett mål börjar i princip alltid som ett ärende hos en myndighet. Beslut i frågor som kan över- klagas till allmän förvaltningsdomstol prövas sedan av den länsrätt inom vars domkrets ärendet först prövats, 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Normalt är det alltså inte en parts hemvist som styr domstolens behörighet utan myndighetens geografiska placering. Däremot kan frågan om rätt myndighet ha samband med var den enskilde bor eller vistas, se t.ex. regleringen i SoL. Frågan om myndighetsforum ligger dock som framgått ovan utanför vårt uppdrag.2 I en typ av mål har dock hemvistet betydelse för valet av dom- stolsforum. Det gäller verkställighetsmål enligt FB, dvs. ansökan om verkställighet av vad allmän domstol har bestämt i dom eller beslut om vårdnad, boende, umgänge eller överlämnande av barn. 2 I sammanhanget kan uppmärksammas att i sitt betänkande Ett reformerat underhållsstöd (2003:42) föreslagit en särskild behörighetsregel för den bidragsskyldiges försäkringskassa för de fall sekretess råder för boförälderns eller barnets personuppgifter. har i remissyttrande tillstyrkt förslaget (S2003/4201/SF) Motsvarande gäller ansökan om verkställighet av föräldrars överens- kommelser i sådana frågor. I dessa mål söks verkställighet enligt 21 kap. 1 § FB hos läns- rätten. Bestämmelsen anger inte hos vilken länsrätt verkställigheten skall sökas. Enligt förarbetena torde det dock ligga i sakens natur att ansökan om verkställighet alltid kan göras hos länsrätten i det län där den som har hand om barnet är bosatt. Skulle denne tillfälligt ha tagit med barnet till någon ort i annat län, t.ex. för en tids semester, får även länsrätten i det länet anses behörig. Vistas barnet och den som har det i sin vård på skilda orter, torde sökanden kunna vända sig antingen till länsrätten där barnet finns eller till länsrätten där motparten i ärendet bor eller vistas.3 9.2.3Parts uppgiftsskyldighet och domstolens utredningsskyldighet När en kärande tagit reda på vid vilken domstol talan skall väckas och lämnat in sin stämningsansökan där kan skriftväxlingen börja. Enligt 2 § delgivningslagen (1970:428) skall den handläggande myndigheten ombesörja delgivning av handlingar i målet eller ärendet. För att detta skall kunna ske är den part som startar processen skyldig att uppge vissa uppgifter om sig själv och motparten. Denna fråga regleras i 33 kap. 1 § RB. I första stycket föreskrivs att ansökan, anmälan eller annan inlaga i rättegång skall innehålla uppgift om parternas namn och hemvist. Enligt andra stycket skall en enskild parts första inlaga i rätte- gången innehålla uppgift om partens 1.yrke samt personnummer eller organisationsnummer, 2.postadress och adress till arbetsplats samt i förekommande fall annan adress där parten kan anträffas för delgivning genom stämningsman, 3.telefonnummer till bostaden och arbetsplatsen, dock att nummer avseende hemligt telefonabonnemang behöver uppges endast om rätten begär det, samt 4.förhållanden i övrigt av betydelse för delgivning med honom. Förs partens talan av ställföreträdare, skall enligt tredje stycket motsvarande uppgifter lämnas även om denne. 3 Se NJA II 1967 s. 481 och kommentaren till 21:11 ett ombud att företräda honom, skall ombudets namn, postadress och telefonnummer anges. I fjärde stycket föreskrivs att en stämningsansökan dessutom skall innehålla uppgift om enskild svarande i de hänseenden som anges i andra och tredje styckena. Uppgift om svarandens eller dennes ställföreträdares yrke, arbetsplats, telefonnummer och ombud behöver lämnas endast om uppgiften utan särskild utred- ning är tillgänglig för sökanden. Saknar svaranden känd adress, skall uppgift lämnas om den utredning som gjorts för att fastställa detta. Motsvarande uppgifter som nämnts skall lämnas i en enskild parts första skrivelse till tingsrätten i ett ärende, se 5 § lagen om domstolsärenden, och i en ansöknings- eller besvärshandling i en förvaltningsprocess, se 3 § förvaltningsprocesslagen (1971:291). Den som startar en process är alltså skyldig att lämna uppgifter om motparten som kan ligga till grund för delgivning. Men vad gäller om han eller hon inte kan få fram adressuppgiften p.g.a. sekretess? Saknas erforderliga uppgifter i en stämningsansökan, skall käranden föreläggas att komplettera ansökan (33 kap. 10 § RB). Följs inte föreläggandet och är målet dispositivt, får rätten avvisa ansökningen om det inte är oskäligt.4 Detta betyder först och främst att avvisning inte kan ske i ett indispositivt mål. I ett sådant fall måste domstolen i stället försöka få fram adressuppgiften på egen hand. Här föreligger alltså en utredningsskyldighet för domstolen. Regeln i 15 kap. 5 § sekretess- lagen är då tillämplig. Enligt denna skall en myndighet på begäran av en annan myndighet lämna uppgift som den förfogar över i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. Av bestämmelsen i 14 kap. 2 § tredje stycket sekretesslagen följer att sekretess inte hindrar att uppgift om bl.a. en enskilds adress lämnas till en myndighet, om uppgiften behövs där för delgivning. I ett indispositivt mål får alltså domstolen vända sig till eller RPS (vilken myndighet avgörs av vilket skydd den enskilde har) och begära att få ut adress- uppgiften med stöd av nu nämnda stadganden. Men hur pass långtgående är då kraven på en kärande i ett dispositivt mål? Vad menas med att rätten får avvisa ansökningen 4 Se också 5 § förvaltningsprocesslagen samt 9 och 10 §§ lagen om domstolsärenden om det inte är oskäligt? Och hur ser domstolens utrednings- skyldighet ut i ett sådant fall? Av förarbetena till 33 kap. 10 § RB framgår att meningen är att avvisningsmöjligheten inte skall drabba käranden alltför hårt. De situationer som främst avses med oskäligt är då avvisning framstår som obillig och det är rimligt att myndigheten tar på sig det merarbete i delgivningshänseende som avsaknaden av före- skrivna uppgifter om motparten innebär. Undantagsregeln skall ge myndigheten möjlighet till en nyanserad tillämpning.5 Hänsyn skall tas till partens förmåga att fullgöra den föreskrivna uppgifts- skyldigheten. Lagrådet uttalade att är situationen sådan att svaran- den saknar känd adress och visar käranden efter kompletterings- föreläggandet den utredning han eller hon gjort i saken, skall avvisning givetvis inte ske eftersom käranden då måhända kan sägas har efterkommit föreläggandet.6 Av det sagda torde den slutsatsen kunna dras att, om en kärande redogör för sina misslyckade försök att få fram den sekretess- belagda adressuppgiften, han eller hon har följt föreläggandet. Mer kan inte krävas och en avvisning skulle vara oskälig. Ansvaret för att få fram adressuppgifter åvilar i det läget i stället domstolen på samma sätt som i ett indispositivt mål. Denna tolkning av 33 kap. 10 § RB vinner stöd av ett nedan redovisat JO-fall (2000/01 s. 36). JO konstaterar i det aktuella fallet att då det torde ha varit näst intill omöjligt för käranden att, i enlighet med 33 kap. 1 § RB, i ansökan om stämning ange bl.a. svarandens adress och förhållandena i övrigt av betydelse för delgivning, det hade ålegat tingsrätten att få fram uppgifterna. Skyldigheten förelåg i vart fall när det hade visat sig att svaranden inte avsåg att bidra till målets handläggning. En part med skyddade personuppgifter kan i samband med ett måls handläggning uppleva oro för att uppgifterna skall avslöjas. Detta gäller främst adressuppgiften. Att personuppgifter om parterna måste lämnas enligt 33 kap. RB har redan beskrivits och vi återkommer nedan till möjligheterna för domstolen att hemlighålla dessa. Men också andra moment under 1984/85:109 s. 44 1984/85:109 s. 80 f. handläggningen såsom ett förhandlingstillfälle kan föranleda att en part känner sig orolig. Det kan dock konstateras att inte uppställer några uttryckliga krav på att rätten i samband med en förhandlings början skall efterhöra och kontrollera parternas personnummer och adressuppgifter. I sakens natur ligger å andra sidan att det är viktigt att parterna kan identifieras. I samband med förhör stadgas vidare att rätten skall höra partens fullständiga namn. Däremot behöver åldern och hemvistet efter- frågas endast om det behövs (se 37 kap. 3 § och 36 kap. 10 § RB). Inte heller när det gäller innehållet i protokoll och andra sam- manträdesanteckningar enligt 6 kap. RB finns skyldighet att ange parternas personnummer och adresser. När det gäller domstolens avgörande föreskrivs i 17 kap. 7 § och 30 kap. 5 § RB endast att rätten skall ange parterna. Detta innebär bl.a. att en målsägandes adress inte behöver anges i domen. Om han eller hon tillerkänns skadestånd, bör dock av domen framgå hur den tilltalade skall kunna betala.7 För brottmålsdomarnas del gäller härutöver de föreskrifter meddelat med stöd av 21 § förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol. Av dessa följer att parternas adresser skall anges i domen. Råder sekretess för en adress, räcker det dock att skyddad adressuppgift anges. Vilka möjligheter har då domstolen att hemlighålla skyddade personuppgifter som ändå kommer in i ett mål eller ärende? Svaret på denna fråga beror på vem domstolen får uppgifterna av, från en myndighet eller från en enskild. Av 7 kap. 15 § första stycket sekretesslagen framgår att sekretess gäller i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av befolkningen för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den en- skilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Folkbokföringssekretessen gäller utanför det område som anges i 7 kap. 15 § första stycket sekretesslagen endast i den begränsade utsträckning som följer av sekretesslagens olika bestämmelser om överföring av sekretess. För dem som byter identitet gäller sekretess i ärende om fingerade personuppgifter för uppgift om enskilds personliga för- hållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att 7 Se Fitger, 30:13 den enskilde eller någon honom närstående lider men. Om en uppgift för vilken sådan sekretess gäller har lämnats till en annan myndighet, gäller sekretessen också där (7 kap. 15 § andra stycket sekretesslagen). Sekretess kan överföras enligt 12 kap. 1 § sekretesslagen. Erhåller domstol i sin rättskipande eller rättsvårdande verksamhet från domstol eller annan myndighet uppgift som är sekretessbelagd där, gäller sekretessen också hos domstolen (s.k. sekundär sekretess). Av samma lagrum framgår att överföring av sekretess inte äger rum, om en sekretessbestämmelse till skydd för samma intresse ändå är tillämplig på uppgiften hos den mottagande domstolen. Om alltså lämnar ut en sekretessbelagd adress- uppgift till en domstol med stöd av 14 kap. 2 § tredje stycket sekretesslagen för delgivningsändamål, följer sekretessen med till domstolen. Detta innebär att, om det är svaranden som har skyddade uppgifter och domstolen inom ramen för sin utrednings- skyldighet begär in dessa, sekretess kommer att gälla för upp- gifterna också hos domstolen. Överföring av sekretess enligt 12 kap. 1 § sekretesslagen kan ske endast beträffande uppgifter som en domstol erhåller från en annan myndighet. Får domstolen i stället uppgifterna av parten själv, är situationen annorlunda. Har käranden en spärrmarkering hos folk- bokföringen och lämnar han eller hon sin adress i den första in- lagan enligt 33 kap. 1 § RB, gäller inte sekretess för adressuppgiften med automatik hos domstolen. För att sekretess skall gälla krävs att en s.k. primär sekretessbestämmelse är tillämplig hos dom- stolen.8 Sådana bestämmelser finns på olika ställen i sekretesslagen. Ett exempel är 9 kap. 15 §. Enligt denna bestämmelse gäller sekretess hos domstol bl.a. i äktenskapsmål samt mål och ärenden enligt för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. I vissa typer av ärenden behövs inte begäran av part. Sekretess gäller vidare enligt 9 kap. 16 § sekretesslagen hos dom- stol i mål om ansvar för sexualbrott, utpressning, brytande av post- eller telehemlighet, intrång i förvar, olovlig avlyssning eller brott genom vilket infektion av HIV har eller kan ha överförts samt i mål om ersättning för skada med anledning av sådant brott, för uppgift 8 Situationen har behandlats av JO i två beslut, JO 2000/01 s. 44 och 50 om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretess för uppgift i mål eller ärende hos domstol upphör att gälla, om uppgiften förebringas vid offentlig förhandling. Före- bringas sekretessbelagd uppgift vid förhandling inom stängda dörrar, består sekretessen under den fortsatta handläggningen, om domstolen inte förordnar annat. Sedan domstolen har skilt målet eller ärendet från sig, består sekretessen endast om domstolen i domen eller beslutet har förordnat om det (12 kap. 3 § sekretess- lagen). Sekretess upphör vidare att gälla i målet eller ärendet, om upp- giften tas in i dom eller annat beslut. Detta gäller dock inte om domstolen i domen eller beslutet har förordnat att sekretessen skall bestå. Förordnande att sekretessen skall bestå får inte omfatta domslutet eller motsvarande del av annat beslut, såvida inte rikets säkerhet eller annat intresse av synnerlig vikt oundgängligen påkallar det (12 kap. 4 § sekretesslagen). Att vissa uppgifter hos en domstol är sekretessbelagda innebär inte utan vidare att sekretessen gäller gentemot motparten, se 14 kap 5 § sekretesslagen. Sekretess hindrar nämligen inte att sökande, klagande eller annan part tar del av handling eller annat material i målet eller ärendet. Handling eller annat material får dock inte lämnas ut, i den mån det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådant fall skall myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller, i den mån det behövs för att han skall kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen skall skydda. Sekretess hindrar aldrig att part i mål eller ärende tar del av dom eller beslut i målet eller ärendet. Inte heller innebär sekretess begränsning i parts rätt enligt att få del av alla omständigheter som läggs till grund för avgörande av mål eller ärende. 9.2.5Närmare om problemen med nuvarande ordning När en tilltänkt svarande har fått spärrmarkering har käranden små möjligheter att få kännedom om svarandens hemvist. I vissa fall kan , som ju känner till svarandens adress, medverka till att svaranden får del av en ansökan om stämning. Om denna ingår i svaromål utan att göra foruminvändning, kan målet handläggas på vanligt sätt. Om svaranden däremot gör foruminvändning eller om rätten har att iaktta den tillämpliga forumbestämmelsen ex officio, kan käran- den få bekymmer. Han eller hon kan då behöva visa att talan väckts vid rätt forum. Om , med hänvisning till sekretess- lagens regler, inte röjer uppgiften om svarandens hemvist, kan käranden inte fullgöra sin skyldighet att visa rätt forum. Hans talan riskerar då att avvisas. har dock inte alltid rätt att hemlighålla uppgiften om svarandens hemvist. I vissa fall måste uppgiften lämnas ut. Det kan gälla exempelvis när det är en annan person än förföljaren som framställer ett anspråk i domstol. Då kan det knappast av särskild anledning antas att svaranden eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs (se 7 kap. 15 § sekretesslagen). När det å andra sidan är förföljaren som vill inleda rättegång talar naturligtvis mycket för att bör hemlighålla upp- gifterna om den förföljde. kan emellertid även en för- följare ha ett berättigat anspråk på att kunna föra talan mot en person som han har trakasserat. I t.ex. familjerättsliga mål föreligger ofta en tydlig konflikt mellan motstående intressen. I ett visst fall kan en kvinna som har fått spärrmarkering på grund av förföljelse ha barn tillsammans med förföljaren. Mot faderns rätt att få umgängesfrågan prövad får då ställas kvinnans och barnets behov av skydd. Det kan alltså inte uteslutas att en sekretessprövning i ett visst fall leder fram till att en utpekad förföljare i egenskap av kärande, trots en spärrmarkering, får del av uppgiften om svarandens hemvist. I praktiken torde det dock ankomma på den utpekade förföljaren att visa att svaranden inte kommer att lida något men om uppgiften om dennes hemvist röjs. Det kan inte ske utan att käranden förebringar ganska omfattande utredning om sina personliga förhållanden. Om det finns minsta risk att en uppgift om hemvist kommer att användas för förföljelse, bör uppgiften inte lämnas ut. Det kan emellertid inte uteslutas att någon som upp- träder som bulvan för förföljaren begär och får ut uppgifterna. Det ligger alltså nära till hands att anta att en utpekad förföljare har mycket svårt att få ut uppgiften om offrets hemvist. innebär en sådan situation att man kommer i konflikt med den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna ().