sou · GSB3108 · 2005-01-01 00:00:00 — Då det bedöms möjligt och lämpligt håller Säkerhetspolisen med hjälp av psyko- logiska experter också samtal med personer i denna krets och deras närmaste anhöriga. kan aktuella personer även erbjudas hjälp till vård eller andra stödinsatser. Skyddsåtgärder till följd av hotbildsbedömningen Som jag redan nämnt är det huvudenhetsledningen som som en hotbildsbedömning fastställs också beslutar om eventuella skyddsåtgärder till följd av den. Vid de tillfällen då särskilda hotbilder inte upprättas är personskyddsroteln behörig att fatta beslut om skyddsåtgärder (se vidare avsnitt 4.3.2). Åtgärdsbesluten varierar från ingen åtgärd alls till fullt livvakts- skydd som är den mest långtgående skyddsåtgärden. Däremellan finns en hel skala av åtgärder. Säkerhetspolisen kan till exempel rekommendera en skydds- person att åka bil i stället för att anlita kollektiva färdmedel eller promenera när personen behöver förflytta sig. Efter mordet på finns en generell rekommendation till statsråden att åka statsrådsbil i tjänsten och till och från arbetet (se vidare avsnitt 4.5.1 under . En annan åtgärd är att Säkerhetspolisen normalt underrättar den öppna polisen på en ort när exempelvis ett statsråd skall delta i ett möte på orten. Relativt ofta bedömer Säkerhetspolisen att det behövs inre och/eller yttre bevakning vid ett evenemang som en skyddsperson skall delta i. Normalt ombeds den öppna polisen att svara för sådan bevakning. Beträffande den öppna polisens medverkan i person- skyddet återkommer jag i avsnitt 4.3.2 under rubriken och förberedelsearbetet och i avsnitt 4.5.4 Polismyndigheterna. bedöms hotbilden vara sådan att skyddspersonen vid ett speciellt tillfälle eller tills vidare bör ha ett livvaktsskydd. Ett sådant skydd kan se ut på olika sätt (se avsnitt 4.3.2 under rubriken Då och då inträffar det att ett hot inkommer riktat mot någon i kretsen den centrala statsledningen i samband med ett visst fram- trädande. Förutom att i en sådan situation förse personen i fråga med ett livvaktsskydd informeras han eller hon om hotet och får därefter själv ta ställning till om framträdandet skall genomföras som planerat. Vid enstaka tillfällen har Säkerhetspolisen bedömt hotbilden för ett särskilt evenemang vara så allvarlig att den av säkerhetsskäl funnit det nödvändigt att rekommendera ändringar i en persons program. Skyddspersonerna behöver inte följa Säkerhetspolisens beslut och kan således avsäga sig skyddsåtgärder. De skriftliga taktiska hotbildsbedömningarna betraktas som nämnts endast som interna arbetsredskap inom . Varken de som bedömningarna avser, den öppna polisen eller andra myndigheter får del av dem. Däremot förekommer det att per- sonerna i fråga får hotbilden muntligt presenterad för sig. Detta sker framförallt då något inträffat som gör att personen i fråga bedöms vara i behov av särskilda skyddsåtgärder. Anledningen till att ingen utanför Säkerhetspolisen får ta del av den skriftliga bedömningen har, enligt företrädare för Säker- hetspolisen, flera förklaringar. En är att det skulle kunna få förödande konsekvenser om en hotbild blev känd. En annan är att hotbilden skulle kunna feltolkas. I den skriftliga bedömningen är det heller inte möjligt att redogöra för allt av intresse som Säker- hetspolisen har kännedom om. Vid muntliga presentationer finns däremot tillfälle att mer utförligt redovisa vad som ligger till grund för en viss bedömning. Om de skriftliga bedömningarna skulle redovisas för enskilda skyddspersoner m.fl. skulle de, enligt Säker- hetspolisen, behöva utformas på ett annat och mer tidsödande sätt. När Säkerhetspolisen fattar beslut om någon skyddsåtgärd som involverar den öppna polisen informeras ifrågavarande polismyn- dighet om att personskyddsroteln kan redogöra för aktuell taktisk hotbildsbedömning. Säkerhetspolisen presenterar däremot alltid operativa hotbilds- bedömningar rörande särskilda evenemang för de polismyndigheter som är berörda. Personskyddsroteln vid inrättades . hade som jag nämnt i kapitel 2 ansvaret för personskyddet varit fördelat mellan säkerhets- avdelning och de regionala polismyndigheterna. Genom föränd- ringen fick det fulla ansvaret för bevaknings- och säkerhetsarbetet avseende den centrala statsledningen, ut- ländska statsbesök och liknande. Vid personskyddsroteln arbetar 93 livvakter och ett antal andra personer. Personskyddsroteln har därutöver tillgång till en reservstyrka om f.n. 25 livvakter som tidigare tjänstgjort vid personskyddsroteln. Personskyddsroteln leds av en chef och är indelad i fem funk- tioner; samordningsfunktionen, kungafamiljsgrupperna, regerings- och diplomatgrupperna, uppföljningsfunktionen och staben. Samordningsfunktionen består av några personer som bl.a. an- svarar för planeringen av inkommande statsbesök och andra lik- nande händelser. Kungafamiljsgrupperna leds av en operativ chef och består av ett antal livvakter. Grupperna har i uppgift att svara för skyddet av kungafamiljen. Regerings- och diplomatgrupperna leds av en operativ chef och består av ett antal livvakter. Grupperna ansvarar bl.a. för skyddet av statsministern och övriga skyddspersoner som ingår i den centrala statsledningen. Uppföljningsfunktionens uppgift är att biträda rotelchefen, svara för verksamhetsplanering m.m. Staben består av flera personer som arbetar bl.a. med frågor rörande ekonomi, personal och utbildning. Personskyddsrotelns verksamhet styrs liksom hotbildsfunktionens verksamhet av FAP 224-2 föreskrifter och allmänna råd om polisverksamhet rörande bevaknings- och säker- hetsarbete avseende den centrala statsledningen, statsbesök m.m. I författningen anges som redovisats tidigare att Säkerhets- polisen samordnar planering och förberedelser av polisens bevak- nings- och säkerhetsarbete kring skyddspersonerna varvid Säker- hetspolisen svarar för kontakten med skyddspersonerna och/eller deras företrädare, att information ges till berörda polismyndigheter om skyddspersonernas planerade förflyttningar och om hotbilden, att samråd sker med berörda polismyndigheter och frågor om närskydd etc. I författningen föreskrivs också att Säkerhetspolisen vid genomförandet av en insats svarar för närskyddet. Med när- skydd menas den del av personskyddet som består av livvakt, tekniska skyddsåtgärder och skyddsspaning. För uppräknade arbetsuppgifter svarar huvudsakligen personskyddsroteln. Personskyddsinsatser kräver ett omfattande planerings- och för- beredelsearbete, såväl internt som externt. Inom är det enligt arbetsordningen person- skyddsroteln som svarar för den interna samordningen av person- skyddsverksamheten. Samordningsansvaret aktualiseras framförallt under planerings- och förberedelsearbetet. Cheferna för de rotlar som inbegrips i personskyddsverksamheten – personskyddsroteln, kontraterrorismroteln och säkerhetsskyddsroteln – träffas regel- bundet vid s.k. samordningsmöten. Vid dessa möten diskuteras olika skyddsinsatser och fattas s.k. beslut i stort, dvs. inriktningsbeslut, som rotlarna sedan arbetar efter. För personskyddsrotelns planering av eventuella skyddsinsatser är det viktigt att den får kontinuerlig information om skydds- personernas kommande aktiviteter. Roteln får via Säkerhets- polisens ledningscentral t.ex. engagemangslistor för samtliga statsråd från . Engagemangslistorna för- delas på gruppcheferna inom regerings- och diplomatgrupperna. Dessa granskar listorna och gör de uppföljningar som de anser nödvändiga dels för att kunna planera en personskyddsinsats, dels för att få ett underlag för om en tillfällig personskyddsinsats behövs. Efter mordet på utrikesminister har person- skyddsroteln gett skriftliga förslag på hur engagemangslistorna bör vara utformade och avser personskyddsroteln att ändra rutinerna för granskning och uppföljning av engagemangslistorna. Några personer vid samordningsfunktionen kommer då enligt planerna att få som sin huvudsakliga arbetsuppgift att gå igenom och följa upp dessa listor. Jag återkommer till rutinerna för engagemangslistorna i avsnitt 4.5.1. I personskyddsrotelns uppgifter ingår också att svara för samordningen av förberedelse- och planeringsarbetet i förhållande till berörda polismyndigheter. Som nämnts skall personskydds- roteln därvid informera berörd polismyndighet om en skydds- persons planerade förflyttning och om hotbilden samt samråda med berörd polismyndighet om en insats förutsätter polismyndig- hetens medverkan. Om ett evenemang, t.ex. ett torgmöte, skall hållas på en viss ort och det inte bedöms nödvändigt att vidta några skyddsåtgärder underrättar Säkerhetspolisen normalt den lokala polismyndigheten inom vars område mötet skall hållas. nämnt tidigare får berörd polismyndighet inte del av den skriftliga taktiska hotbilden utan informeras om att handläggaren vid Säker- hetspolisen vid behov kan redogöra för denna. Det samråd som föregår ett beslut om s.k. distansskydd, vilket den berörda polismyndigheten svarar för, sker mestadels per tele- fon med myndigheten. Under samrådet informeras normalt polismyndigheten om den aktuella hotbilden. Distansskyddet kan bestå av platsbevakning, eskorter, hotellbevakning etc. När myn- digheterna är överens beslutar Säkerhetspolisen vanligen genom personskyddsroteln en lägsta skyddsnivå som polismyndigheten skall svara för. Beslutet dokumenteras och skickas till polismyn- digheten. Jag återkommer till frågor rörande polismyndigheternas medverkan i insatserna, ansvarsfördelning mellan Säkerhetspolisen och polismyndigheterna m.m. i avsnitt 4.5.4 Polismyndigheterna. Huvudenhetsledningen fastställer som jag tidigare nämnt hot- bilderna och fattar beslut om eventuella skyddsåtgärder. Vid de tillfällen då särskilda hotbilder inte upprättas, t.ex. då ett statsråd skall medverka i ett öppet möte, är personskyddsroteln behörig att fatta beslut om skyddsåtgärder. Personskyddsroteln har delegation att fatta sådana beslut i brådskande fall eller då det gäller mindre insatser. Den bedömning som personskyddsroteln gör utgår från den taktiska hotbild som hotbildsfunktionen upprättar . Den hotbilden utgör basen för bedömningen. Personskyddsroteln värderar därefter den information i övrigt som finns tillgänglig avseende skyddspersonen, aktuellt evenemang, mötesplats etc. Ofta är det ont om tid beroende på att detaljerad information saknas, att ändringar i skyddspersonens program sker sent etc. När personskyddsroteln fattat ett beslut om skydds- åtgärder meddelas detta huvudenhetsledningen för kännedom. De olika skyddsåtgärder som kan bli aktuella har jag redogjort för i avsnitt 4.2.2 under rubriken till följd av hot- bildsbedömningen. kan det hända att personskyddsroteln får infor- mation om att en person som bedömts vara en farlig hotutövare är på väg till den ort där skyddspersonen för tillfället befinner sig. I den situationen informeras skyddspersonens livvakter och eventu- ellt kontaktas åklagare. Om den hotade personen saknar livvakter och läget är brådskande kan istället kontakt tas med den öppna polisen och eventuellt också med åklagare. För det fall personskyddsroteln får information om att ett stats- råd känner sig orolig eller önskar livvaktsskydd förses statsrådet alltid med livvakt, dvs. även då ett livvaktsskydd från säkerhetssyn- punkt inte är motiverat. Det finns olika former av livvaktsskydd. Säkerhetspolisen använder sig av vad den kallar fullt livvaktsskydd, begränsat livvaktsskydd och sambandsman. Fullt livvaktsskydd består av minst tre livvakter som följer med skyddspersonen. Begränsat livvaktsskydd används ofta av Säkerhetspolisen. Skyddet består av två livvakter. Sambandsman är en ensam livvakt. Vid utlandsresor förekommer det relativt ofta att skyddspersonen får livvaktsskydd av värdlandet. Om detta bedöms tillräckligt följer bara en livvakt med från . Livvaktens uppgift är i sådant fall att följa skyddspersonen och svara för kontakterna med värdlandets livvakter. Han eller hon fungerar således som ren sambandsman. Förutom som sambandsman ges ett livvaktsskydd bestående av en ensam livvakt inte i normalfallet även om det histo- riskt sett har använts. Livvaktsskydd är resurskrävande. För varje skyddsperson som har ett livvaktsskydd som inte är av helt tillfällig karaktär åtgår i snitt flera än tio livvakter. Vid beräkningen har hänsyn tagits till livvakternas arbetstid, planering, resor, utbildning, semester och annan bortovaro. Som jag tidigare nämnt har Säkerhetspolisen 93 livvakter som tjänstgör vid personskyddsroteln. Livvakterna har sin fasta anställning hos någon av polismyndigheterna i landet. De anställs av Säkerhetspolisen för av . Därefter sker en bedöm- ning om visstidsanställningen skall förlängas . Om det bedöms föreligga synnerliga skäl kan livvakterna få förlängning i Därefter måste de återgå till sin anställning i polismyndigheten. Den maximala tjänstgöringstiden som livvakt uppgår således till . Av tjänstgörande livvakter har ett knappt tiotal arbetat som livvakt och de är således inne på sin sista förlängningsperiod. I livvaktstjänstgöringen ingår, förutom fysisk träning, kontinuer- liga övningar och fortbildning. Efter livvaktstjänstgöringen kan de poliser som återgår till anställningen vid polismyndigheten bli placerade i den s.k. reservstyrkan. Denna består, som nämnts, av 25 livvak- ter. De poliser som ingår i reservstyrkan kallar Säkerhetspolisen in för tjänstgöring då behov av extra livvakter uppstår. I reservstyrkan får poliserna vara kvar tills de är förutsatt att de klarar de kompetensprov som regelbundet genomförs. Även poliserna i reservstyrkan genomgår fortbildning. Personskyddsroteln och personalenheten svarar för såväl rekryte- ring som utbildning av livvakter. Denna verksamhet är, enligt före- trädare för roteln, resurskrävande. De personer som rekryteras som livvakter måste först genomgå en livvaktsutbildning som är lång. Den genomförs inte regelbundet utan när behov av nya livvakter finns. Utbildningen har genomförts både och inne- varande år. Nästa utbildningsomgång planeras äga rum 2005. Till varje utbildningstillfälle antas ca 20 poliser. I utbildningen ingår bl.a. taktik, teknik, fysisk träning, vapen- hantering, självskydd, hantering av krissituationer, sjukvård, vett och etikett m.m. Efter godkänd utbildning börjar de nyutbildade livvakterna att tjänstgöra vid personskyddsroteln. De krav som ställs på poliser som rekryteras som livvakter är flera och höga. För det första rekryteras bara personer som tjänst- gjort som poliser . I får dock de räknas in som det tar att genomgå polisprogrammet, dvs. den grundläggande utbildningen till polis. Detta krav har fastställts. krävdes tjänstgöring som polis. Ett andra krav är att de som rekryteras inte får ha uppnått . Också detta krav har ändrats. Gränsen gick tidigare vid 40 Utöver dessa grundläggande krav får sökande poliser genomgå tester i och bilkörning, ett fysisk test samt ett personlighets- och begåvningstest. Efter avslutade tester rekryteras de poliser som bedöms vara mest lämpliga för livvaktsarbete. Livvaktsarbetet uppfattas som attraktivt vilket avspeglas i att antalet sökande till livvaktsutbildningen är relativt stort. Vid senaste antagningen sökte över 100 poliser. Ca en fjärdedel av dessa bedömdes vara lämpliga att utföra livvaktsarbete. Säkerhetspolisens säkerhetsskyddsrotel består av två enheter; en som ansvarar för kontroller och rådgivning, fysiskt skydd av lokaler och andra tekniska säkerhetsåtgärder och en som svarar för registerkontroller i enlighet med säkerhetsskyddslagen (1996:627). Vid den förstnämnda enheten finns experter på taktiskt säker- hetsskydd i förhållande till en hotsituation. Vissa av dessa arbetar med särskild inriktning på den personkrets som utgör den centrala statsledningen. 4.4.2Säkerhetsskyddsrotelns verksamhet avseende den centrala statsledningen Det säkerhetsskyddsarbete som säkerhetsskyddsroteln bedriver med inriktning på den centrala statsledningen styrs också det av föreskrifter och allmänna råd om polisverksam- het rörande bevakning och säkerhetsarbete avseende den centrala statsledningen, statsbesök m.m. (FAP 224-2). Där föreskrivs bl.a. att Säkerhetspolisen svarar för frågor om tekniska skyddsåtgärder. Sådana frågor handhas liksom viss säkerhetsrådgivning av säker- hetsskyddsroteln. I samband med att ett nytt statsråd, en ny talman eller partiledare i tillträder sitt uppdrag får han eller hon information om Säkerhetspolisens personskyddsverksamhet. Säkerhetsrådgivningen är avsedd att ge en orientering om vad skyddspersonen från ett säkerhetsperspektiv bör tänka på, hur han eller hon bör bete sig i olika situationer, vad som bör göras om ett hot inkommer etc. I samband med säker- hetsrådgivningen överlämnas också skriften SÄKERHET Säker- hetsrådgivning vid hot, som är framtagen av Säkerhetspolisen och i i samverkan med en rad andra myndigheter. Skriften vänder sig företrädesvis till personer i den offentliga sektorn som på grund av sin anställning utsatts för hot eller löper större risk än människor i allmänhet att utsättas för en sådan situation. efter det att ett nytt statsråd, en ny talman eller partiledare i tillträtt sitt uppdrag gör säkerhetsskyddsroteln också en säkerhetsundersökning av skyddspersonens bostad. Även ges viss säkerhetsrådgivning. Efter dessa tillfällen lämnas säkerhetsskyddsinformation bara i särskild ordning. Samtliga statsråd har t.ex. fått förnyad säkerhets- rådgivning efter mordet på utrikesminister . Jag återkommer till frågor rörande säkerhetsrådgivning i avsnitt 4.6. En av säkerhetsskyddsrotelns främsta uppgifter när det gäller tekniska skyddsåtgärder avseende den centrala statsledningen rör det fysiska skyddet av lokaler, det s.k. skalskyddet, och olika mötesplatser. I rotelns uppgifter ingår också att undersöka skyddspersonernas bostäder från säkerhetssynpunkt. Som tidigare nämnts gör säker- hetsskyddsroteln, i samband med att ett nytt statsråd, en ny talman eller partiledare i utnämnts eller valts, en sådan under- sökning. En undersökning kan också göras avseende andra i den centrala statsledningen om något särskilt inträffat som motiverar detta. Undersökningen utmynnar ofta i rekommendationer om olika tekniska installationer. Om aktuell skyddsperson godtar säkerhetsskyddsrotelns rekommendationer görs de tekniska in- stallationerna. Kostnaderna för installationerna svarar för om det rör sig om ett statsråd och för om det rör talmannen eller övriga riksdagsledamöter. Efter mordet på utrikesminister har säkerhets- skyddsroteln tagit fram ny teknisk säkerhetsutrustning till vissa skyddspersoner. 4.5Samverkan med andra organ och myndigheter Enligt allmänna råd i FAP 224-2 förutsätter planeringen av det bevaknings- och säkerhetsarbete som krävs för den högsta statsledningens säkerhet fortlöpande kontakter med Kungliga Hovstaterna och Staberna, , och partikanslierna i m.fl. Detsamma gäller planeringen av arbetet inför statsbesök och liknande händelser. Inom är det personskyddsroteln som huvudsakligen svarar för dessa kontakter. För Säkerhetspolisens personskyddsverksamhet är samverkan med av central betydelse. Flertalet av de personer som på ett mer direkt sätt kommer i kontakt med personskydds- verksamheten har som sin gemensamma bas. Det gäller statsministern och samtliga statsråd. Statssekreterarna och kabinettssekreteraren vid , som också ingår i den centrala statsledningen, kan även de beröras av denna verk- samhet men normalt först då ett konkret hot riktats mot dem. föreskrifter om säkerhetsskyddet i har utfärdat föreskrifter om säkerhetsskyddet i . Säkerhetsskyddet omfattar enligt aktuella föreskrifter informa- tionssäkerhet, tillträdesbegränsning, säkerhetsprövning, skydd mot terrorism samt brandskydd. Med informationssäkerhet menas skydd mot att någon obehörig får kännedom om, ändrar eller förstör uppgifter som enligt sekretesslagen (1980:100) omfattas av sekretess. Tillträdesbegränsning innebär skydd mot att någon obe- hörig får tillträde till . prövning avses skydd mot att någon som inte är pålitlig från säkerhetssynpunkt deltar i en säkerhetskänslig verksamhet. Frågor som rör statsministerns och statsrådens personliga säker- het regleras inte särskilt i föreskrifterna men kan sägas i viss mån ingå i säkerhetsskyddet. Enligt föreskrifterna skall det i finnas en kanslisäkerhetschef. Kanslisäkerhetschefen skall ha tillsyn över det säkerhetsskydd som är gemensamt för hela eller delar av och svara för samordningen av säkerhetsskyddet inom . Kanslisäkerhetschef är rättschefen i Statsråds- beredningen. I varje departement skall det vidare enligt föreskrifterna finnas en säkerhetschef som utses av departementschefen. Till kanslisäkerhetschefens uppgifter hör bl.a. att besluta i sådana frågor som rör flera departement och i sådana frågor som har principiell betydelse eller som annars har särskilt stor vikt, att fort- löpande hålla departementens säkerhetschefer orienterade i frågor av betydelse för deras verksamhet, att anordna sammankomster med säkerhetschefer och biträdande säkerhetschefer i departemen- ten för utbyte av erfarenheter och synpunkter samt i behövlig utsträckning hålla kontakt med , Säkerhets- polisen och lokala polismyndigheter. Säkerhetschefen i ett departement har i uppgift bl.a. att samråda och hålla kontakt med kanslisäkerhetschefen och, utöver vad som i övrigt föreskrivs, informera kanslisäkerhetschefen om inträffade händelser eller annat som är av större vikt eller av principiell betydelse för säkerhetsskyddet i samt att i be- hövlig utsträckning ta kontakt med , Säker- hetspolisen och de lokala polismyndigheterna. finns en särskild säkerhetssektion som bl.a. har i uppgift att biträda kanslisäker- hetschefen och säkerhetscheferna i deras verksamhet. Rättschefen i Statsrådsberedningen är således kanslisäkerhetschef. Som biträdande kanslisäkerhetschef fungerar personalchefen i Statsrådsberedningen. Även om frågor som rör statsministerns och statsrådens säkerhet inte regleras särskilt i före- skrifter har kanslisäkerhetschefen och biträdande kanslisäkerhets- chefen skapat vissa rutiner vad gäller kontakter med Säkerhetspolisen i sådana frågor. Frågor rörande statsrådens säkerhet tas ofta upp på de säkerhetschefsmöten som med viss kontinuitet hålls med samtliga säkerhetschefer. Därutöver med- verkar kanslisäkerhetschefen och/eller biträdande kanslisäkerhets- chefen i en grupp – den s.k. Säkerhetspolisgruppen – där före- trädare för , och Säkerhetspolisen deltar. Även vid denna grupps möten diskuteras frågor rörande personskyddet. Varken kanslisäkerhetschefen eller biträdande kanslisäkerhets- chefen får normalt de hotbildsbedömningar som Säkerhetspolisen upprättar avseende statsministern och övriga statsråd presenterade för sig. Genom Statsrådsberedningen lämnas information till Säkerhetspolisen om samtliga statsråds planerade program i form av s.k. engagemangslistor. Engagemangslistorna innehåller upp- gifter om statsrådens engagemang under kommande veckor. Samt- liga departement skall enligt gällande rutiner till Statsrådsbered- ningen skicka engagemangslistor för departementets statsråd. Statsrådsberedningen ställer samman listorna och skickar dem till Säkerhetspolisen. Uppgifterna i engagemangslistorna har varit relativt knapphändiga. Efter mordet på utrikesminister fram- förde Säkerhetspolisen till önskemål om att engagemangslistorna skulle innehålla viss information samt att rutinerna för att anmäla ändringar i programmen skulle stramas upp. I anledning av detta skickade Statsrådsberedningen ut riktlinjer rörande engagemangslistorna samt ändringar i dem till statsråden, statsrådsassistenterna samt chefstjänstemännen. Av riktlinjerna framgick inte att Säkerhetspolisen behövde begärd information för att kunna göra korrekta hotbildsbedömningar. Detta meddelades dock, enligt den dåvarande kanslisäkerhets- chefen, muntligen. upprättade Säkerhetspolisen en förteckning över vilken information som bör lämnas i statsrådens engagemangs- listor. Förteckningen presenterades för vid ett säkerhetschefsmöte .