sou · GSB388d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Serveringar (12 st.) Kiosker (21 st.) Bensinstationer (9 st.) Serveringsställen (ca 45 st.) Livsmedelsbutiker (12–13 st.) Bensinstationer (ca 8 st.) Godisbutik (1 st.) Videobutik (1 st.) Dansrestaurang (1 st.) (1 st.) Endast en kommun svarar att man har vetskap om att själv- betjäning förekommer på försäljningsställen inom kommunen. I detta fall handlar det om ett antal bensinstationer där kunden tar snus ur kylskåp som är placerade ute i butiken och sedan själv tar med sig varan till kassan för betalning. Fem av sex kommuner uppger således att självbetjäning av tobak, i den meningen att kunden själv plockar tobaksvaran och tar med sig varan till kassan för att betala, inte förekommer i någon större utsträckning på något försäljningsställe i kommunen. Däremot förekommer självbetjäning på så sätt att tobaken finns placerad i en automat eller ett ställ ovanför kassören och att kunden själv plockar ned varan i samband med att den betalas. Detta förfaringssätt är vanligt i större livsmedelsbutiker. Anledningen till att självbetjäning inte förekommer i någon större utsträckning uppges vara att tobak är en mycket stöldbegärlig vara. Alla tillfrågade kommuner svarar att det förekommer tobaks- automater på försäljningsställen i kommunen. , och har inga registeruppgifter om antalet tobaks- automater. I kommun har nio försäljningsställen, som anmält försäljning av tobak, uppgett att de har tobaksautomater. Två kommuner, och , uppger att man endast har ett försäljningsställe i kommunen som har tobaksautomat. I är det på en camping och i är det på förläggning. Den vanligaste platsen för tobaksautomater enligt kommunerna är restauranger, nattklubbar och pubar. Speciellt vanligt är det på nattöppna restauranger som säljer alkohol. finns även tobaksautomater i ett antal av kommunens stora livsmedelsbutiker. Fyra av sex kommuner nämner att mörkertalet är stort beträff- ande förekomsten av tobaksautomater och tror att kommunen endast har vetskap om ett fåtal av alla de försäljningsställen som har tobaksautomater. Speciellt stort tror man att mörkertalet är då det gäller automater uppställda på arbetsplatser. Typ av försäljningsställe med tobaksautomat Stora restauranger/Pubar Ingen av de tillfrågade kommunerna är fullständigt nöjda med övervakningen av de tobaksautomater som kommunen har vetskap om. En bättre övervakning är möjlig på hotell, där automaterna är placerade i hotellentrén nära en bevakad hotellreception, samt på nattöppna restauranger som har försäljning av alkohol. På de sist nämnda ställena brister i vissa fall övervakningen av att automaterna är placerade t.ex. i kapprum eller i nära anslutning till toaletterna. Trots detta tror man från kommunernas sida inte att det sker försäljning till minderåriga eftersom de flesta av dessa ställen inte släpper in ungdomar i lokalen. Alla tre kommuner som nämnt att stora livsmedelsbutiker har tobaksautomater säger att de har fått information om att butikerna brustit i sin övervakning av automaterna. I dessa fall har man från kommunens sida försökt att uppmärksamma butiksägaren på detta. På dessa försäljningsställen står automaterna placerade direkt utanför kassalinjen. En av kassörerna är ansvarig för att övervaka Det fungerar bra så länge som kassören har få kunder att expediera, men om det bildas kö tvingas kassören att släppa sitt ansvar för övervakningen av tobaksautomaterna och betjänar i stället kunderna i kassan. När företrädare för kommun tog upp problemet med ett av de berörda försäljnings- ställena svarade butiksägaren att det är viktigt att ha kvar placeringen av automaterna eftersom det är många kunder som enbart vill köpa tobak och dessa skall inte behöva stå i kö för att göra det. Ingen av kommunerna anser dock att tobaksautomat är det vanligaste sättet för ungdomar att få tag på tobak. Kommunen har inte ansvaret för tillsynen över hur försäljnings- ställena gör reklam för tobak. På grund härav varierar kunskapen om försäljningsställenas eventuella tobaksreklam. Merparten av kommunerna anser att påträngande tobaksreklam förekommer i liten utsträckning. Enligt kommunerna är det små försäljnings- ställen, såsom kiosker och närbutiker, som i huvudsak gör reklam för tobak. Det anses bero på att denna typ av försäljningsställen är mera beroende av inkomsten från tobaksförsäljningen än större butiker, eller att det föreligger en överetablering av små närbutiker vilket leder till att konkurrensen om kunderna ökar. Enligt kommunerna utgörs tobaksreklamen oftast av olika typer av prisreklam, såsom reklam för billiga tobaksmärken eller styck- pris för en limpa cigaretter. kommun uppger att den så kallade prisreklamen är väldigt vanlig i kommunen eftersom handlarna vill locka norska köpare att välja just deras butik. Två kommuner uppger att man har haft problem med så kallad påträngande reklam i samband med att distributörer vill introducera nya produkter på marknaden. T.ex. berättade ansvarig för tobakstillsynen i kommun att man haft stora problem med ett par försäljningsställen som gjorde reklam för nya märken. I detta fall utgjordes reklamen av skyltar på gatan och i skyltfönster med budskap om tobakens välsmakande och välgörande effekt. Även kommun uppger att de haft problem på ett antal försäljningsställen då nya märken introducerats. Tobaksreklamen uppges ofta vara handskriven, särskilt gäller detta prisreklamen. Några kommuner beskriver att det även är vanligt med en förtryckt bild på t.ex. en viss tobaksprodukt och sedan fyller försäljningsstället själv i priset på produkten. Prisreklamen är för det mesta placerad i butikernas skyltfönster. Två kommuner, och , har gjort så kallade provköps- studier. stad har genomfört tre sådana studier. Årets studie genomfördes . Ungdomarna var när studien genomfördes, men hade inte med sig legitimation som kunde styrka att de hade den lagliga åldern för att köpa tobaksvaror. Av 56 butiker som anmält tobaksförsäljning ingick 38 butiker i studien och 26 av dessa 38 butiker sålde tobak till ungdomarna. I 12 av 38 butiker frågade expediten ungdomarna om legitimation. I inget fall då ungdomarna tillfrågades om legitimation fick de köpa tobak.3 I tre butiker tillfrågades ungdomarna om sin ålder och tilläts efter det att de svarat att köpa tobak. genomför en liknande studie . Solnas studie visade att det i de mindre butikerna, med en till två kassor, ställdes strängare legitimationskrav än på de försäljnings- ställen som hade tre eller flera kassor. I stadsdel i samt i tror man att det är de mindre försälj- ningsställena som har svårt med efterlevnaden av 18-årsgränsen. , och kommun tror inte att det är någon viss typ av försäljningsställen som brister i efterlevnaden av 18-årsgränsen. Alla sex kommuner har som mål att göra minst ett tillsynsbesök per försäljningsställe och år. Ett par kommuner uppger att man ofta hinner med ett till två besök utöver detta. Några kommuner nämner att de utan problem hinner besöka alla försäljningsställen som säljer livsmedel och alkohol, eftersom denna tillsyn sker i samband med annan tillsyn som kommunen ansvarar för, men att de ibland har svårt att hinna med tillsynen på övriga försäljnings- ställen. En kommun menar att det är mycket svårt att hinna med de försäljningsställen som ligger utanför kommunens livsmedels- tillsyn. På enkät rörande kommunernas tillsyn enligt tobakslagen svarar alla kommunerna i intervjustudien jakande på frågan om kommunen besökt försäljningsställen i 3 Studien redovisas i en PM: Uppföljning av inköpsförsök av folköl och tobak i stad , , stad, . informations- eller kontrollsyfte gällande tobakslagens bestäm- melser om åldersgräns vid försäljning av tobak.4 Flera kommuner framhåller att det inte finns någon tid över att försöka söka upp försäljningsställen som inte anmält sin tobaksförsäljning till kommunen. Alla kommuner uppger att de vid dessa årliga tillsyns- besök försöker få ett samtal med butikens ägare och informerar om tobakslagen m.m. I kommun försöker man också hinna med att samtala med de anställda. Alla kommuner anser att kommunens viktigaste verktyg för att påverka försäljningsställen att följa lag- stiftningen är de samtal som förs mellan kommunens representant och försäljningsställets ägare när kommunen besöker dem. 5.Hur får minderåriga tag i tobaksvaror? I fem av de sex tillfrågade kommunerna tror man att de vanligaste sätten som minderåriga får tag på tobak är genom att de köper tobaken själva eller får tobak från sina äldre kompisar. Dessa svar stämmer väl överens med resultat från en nationell studie rörande hur rökande flickor och pojkar i årskurs nio får tag på cigaretter. Studien visar att av de rökande flickorna köpte sina cigaretter själva och av pojkarna. av flickorna respektive av pojkarna blev bjudna av en kamrat.5 En av kommunerna, , skiljde sig från övriga eftersom man tror att närheten till gör att ungdomar åker dit och köper tobak. Alla kommuner anser att langning av tobak är mycket vanligt förekommande. Ett par kommuner menar att försäljningsställena har en mycket låg kunskap om att det är förbjudet att sälja tobak till en vuxen som i sin tur säljer eller ger sin tobak till en minderårig person. Ingen av kommunerna anser att det är vanligt förekommande att minderåriga personer själva säljer tobak. Ingen kommun har dock gjort någon undersökning som rör detta. Fem av sex kommuner uppger att de gjort tillsyn med speciell inriktning . I tre av dessa fall handlar det om att kommunen, på olika sätt, fått information om missförhållanden på ett eller flera försäljningsställen i kommunen eller stadsdelen. 4Antal besök per kommun som uppges i enkätsvaren: (23 st.), (500 st.), (80 st.), (4 st.), (ca 50 st.) och (3 st.). 5Andersson, , Svenska elevers drogvanor från sexan till nian – Rapport nr 70, CAN, . Fler svarsalternativ kunde anges vilket leder till att det sammanlagda procenttalet överstiger . kommun, , har speciell tillsyn gjorts av försäljningsställen som ligger i närheten av skolor. I genomförde kommunen en riktad tillsyn mot ett femtiotal serveringsställen. En del av denna riktade tillsyn bestod av information och rådgivning rörande tobakslagen till försäljningsställena. Tre av sex kommuner uppger att de känner till någon försäljare inom detaljhandeln i kommunen som överträtt förbudet att sälja tobak till minderåriga. I samtliga dessa fall har dock överträdelsen bedömts som ringa [(3 st.), (1 st.) och (1 st.)]. Kommunerna har fått frågor om vilka förelägganden eller förbud som kommunen meddelat enligt 20 § tobakslagen samt om dessa har förenats med vite. Två kommuner, och , har meddelat förbud om försäljning av tobak. I skedde detta . I fattades beslutet och var kopplat till vite. Fem av de sex intervjuade kommunerna menar att den befintliga lagregleringen inte är tillräcklig för att kommunen skall kunna utöva en effektiv verksamhet. kommun anser däremot att nuvarande lagstiftning är tillräcklig men att tobakstillsynen är ett nedprioriterat område. De fem kommuner som ansåg att dagens lagstiftning inte är tillräcklig vill att kommunerna får bättre sanktionsmöjligheter. Någon form av tillståndsplikt vore det bästa. Om tillstånd krävs finns det möjlighet för kommunen att återta tillståndet om ägaren av ett försäljningsställe missköter sig. Mycket få anmälningar om försäljning kommer spontant. De flesta anmälningar kommer efter det att kommunen sökt upp ett försäljningsställe. Kommunvis statistik över detaljhandel med tobaksvaror1 BUTIKSTYP – Klassificering enligt . minst 2500 kvm säljyta, externt läge och omsättningen utgörs av specialvaror). sortiment och som ej är stormarknad. livsmedelsbutik (butik där av omsättningen utgörs av livsmedel och som ej är varuhus eller stormarknad) med minst 800 kvm säljyta och där av säljytan (alternativt av omsättningen) utgörs av specialvaror. livsmedelsbutik med minst 800 kvm säljyta och som ej är varumarknad. livsmedelsbutik med 400–799 kvm säljyta där av säljytan (alternativt av omsättningen) utgörs av livsmedelsbutik med 400–799 kvm säljyta och som ej är varuhall. livsmedelsbutik med högst 250 kvm säljyta, öppen samt minst eller som tillhör vissa kedjor med svh- Övriga dagligvaru- livsmedelsbutik med högst 399 kvm säljyta och som ej är servicebutik. 1 Siffrorna kan innehålla försäljningsställen som i det enskilda fallet inte säljer tobaksvaror. Bilaga 6 SOU 2004:88 livsmedelsbutik som endast är öppen del begränsat dagligvarusortiment (ett fåtal enheter, ej Dagligvarubutik). säljer alltför begränsat sortiment för att räknas som servicehandel. vara en bensinstation eller spelbutik som bara säljer tidningar, bara tuggummi eller bara lite kalla drycker. Vid en breddning av sortimentet kommer uppgradering ske till annan kundtyp, t ex kiosk eller tobaksaffär. vid expediering befinner sig kund begränsat sortiment livsmedel. vid expediering befinner sig kund normalt inne i lokalen. tidningar men även vanligen kiosk- vid expediering befinner sig kund normalt inne i lokalen. även övrigt kiosksortiment. grupp räknas även en del videoaffärer med begränsat kiosksortiment. vid expediering befinner sig kund normalt utanför lokalen eller i mindre (gatukök med mer än tjugo Huvudsakligen försälj- ning av hamburgare, korv, drycker etc. SOU 2004:88 Bilaga 6 försäljning och servering av kaffe, te, konditorivaror, smörgåsar, enkla mat- rätter (paj, soppa etc.). av lagad mat klassas enheten som storhushåll (café med lagad mat). kombination av verksamhet enligt ovan. Förteckning över förpliktelser m.m. Följande förteckning avser förpliktelser m.m. i enlighet med () ramkonvention om tobaks- kontroll och och rådets direktiv /33/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror I förteckningen finns hänvisningar till framför allt artiklar i konventionen och direktivet. I spalten till höger framgår mycket kortfattat vad föreskrifterna gäller och vilka bestämmelser som utredningen föreslår. Artiklarna i konventionen och direktivet kompletteras med punkter i rådets rekommendation 2003/54/EG av om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare tobakskontroll. Sådant som enbart framgår av punkter i rådsrekommendationen är endast satt inom parentes. Även PM 2003:02 Stopp för utomhusreklam för tobak är anmärkt. KoV:s PM Ämne, Effektiva medel för att uppfylla skyldigheter enl. art. 8-13, 8 a, 14-15, 18 b, 19-19 a och 27 §§ KoV:s PM Ämne, Icke-främjande, varnande och 5, p. Utbildning, information och allmän upplysning (se till att ungdomars bidrag till hälso- relaterad politik och verk- samhet för dem utnyttjas, främja särskilda ungdoms- satsningar) (3.1) Förbud mot reklam i tidningar och andra tryckta publikationer och (3.2) på Internet, med två reserva- tioner. (4.1) Förbud mot radio- reklam, och (5.2) gratisutdel- ning i samband med sponsring av gränsöverskridande evene- mang, 14-14 a §§ (4.2) Förbud för tillverkare och försäljare att sponsra radio- program resp. (5.1) spons- ringsförbud mot gränsöver- skridande evenemang, 14 b § SOU 2004:88 Bilaga 7 avskräckande, 15 § skall lämna uppgift till staten reklam, sponsring och mark- kampanjer, 18 b § c. begränsa incitament för köp; visning av tobaksindustrin; reklam m.m. i radio, TV, tryckta media m.m., och på Internet; m.m., 14-14 b §§, 18 b § p 2 a)–2 f) Uppmuntran till åtgärder som KoV:s PM Ämne, c. säljfrämjande åtgärder; d. skyltar och affischer och annan reklam inomhus eller utomhus, såsom reklam på tobaksvaruautomater; e. reklam på biografer, samt f. alla andra former av reklam, sponsring eller metoder som direkt eller indirekt syftar till att marknadsföra tobak – jfr tobaksfester), 14-14 b §§ (2 a) visar att produkten får säljas i (4 a) samla in uppgifter och utbyta smuggling; (4 b) införa ända- (4 c) säkerställa att bl.a. förfalsk- ade och smugglade tobaks- (4 d) sen; (6) främja samarbete för SOU 2004:88 Bilaga 7 KoV:s PM Ämne, åtgärder - licensiering, 12 d § ställe, 12 § andra stycket Självbetjäningsförbud, 12 a § leksaker, 14 § Förbud mot gratisutdelning i Förbud mot lösa cig. paket (ej mindre än 19 cig. 1 a), uppfylla art. 16.1–16.5 försäljare, distributörer m.fl., 12 d §, 19–19 a §§ relevanta tekniska medel) KoV:s PM Ämne, (19.1) Stärka och samarbeta för att utbyta information om bl.a. (19.2. a) samarbete samt (20.4) utbyte information om bl.a. (21.1 a) (21.1 b) heter eller hinder vid genom- (21.1 c) (21.1 d) och forskning enligt art. 20, och (21.1 e) det som anges i artiklarna 6.3, 13.2, 13.3, 13.4 d), 15.5 och 19.2 tekniska och rättsliga områden expertis (jfr art. 5.4-5, 7, 13.5- 6, 14.2 d), 15.6, 17, 20.3 b)-c) andet av kanaler för att SOU 2004:88 Bilaga 7 KoV:s PM Ämne, resurser bör mobiliseras för att uppfylla skyldigheter enligt konventionen (jfr art. 5.6 och 20.5)