sou · GSB3104 · 2005-01-01 00:00:00 — Initiativet går ut på att söka knyta samman de rika ländernas ansvar när det gäller bistånd till grundskoleutbildning med utvecklingsländernas utbildningspolitik och ansvar för genomförande och resultat. delar ordförandeskapet för FTI med och med . Världstoppmötet i antog en omfattande genomförandeplan. Perspektivet hållbar utveckling ska genomsyra både formell, icke-formell och informell utbildning och lärande på alla nivåer, från förskola till universitet. Utbildningen ska inkludera demokrati och bidra till att hindra spridning av smittsamma sjuk- domar, som hiv/aids. I genomförandeplanen ingår en rekommen- dation till att proklamera ett årtionde för utbildning för hållbar utveckling –2014. I linje med detta förslag av toppmötet förklarade FN:s general- församling perioden –2014 som ett årtionde 20 för utbildning för hållbar utveckling i – Baltic 21 Education, 2002, s. 5. För en hållbar värld för utbildning för hållbar utveckling. fick i uppgift att leda arbetet och ska utarbeta rekommendationer till medlemsländernas regeringar. Dessa rekommendationer kommer att handla om hur utbildning för hållbar utbildning ska kunna integreras i utbild- ningspolitiken och få genomslag på alla utbildningsnivåer. Ett av de senaste i raden av uttalanden om utbildning för hållbar utveckling är en deklaration av miljöministrarna i , , och i . Mötet ord- nades av FN:s ekonomiska kommission för . Diskussionen om utbildning för hållbar utveckling utmynnade i fem grund- läggande principer. De lyder i vår översättning: 1.Utbildning för hållbar utveckling är till sin natur sektorsöver- gripande. Den omfattar ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensioner. Delaktighet och helhetssyn ska prägla utbild- ningen. 2.Studerande på alla nivåer ska uppmuntras till kritiskt tänkande och reflektion. Det är en förutsättning för ett konkret hand- lande för en hållbar utveckling. 3.Hållbar utveckling ska behandlas i alla utbildningar och på alla nivåer inklusive yrkesutbildning och vidareutbildning. 4.Utbildning är en livslång process. Den omfattar formell, icke formell och informell utbildning. 5.Det övergripande målet för utbildning för hållbar utveckling är att ge medborgarna förutsättningar och makt att agera för en bättre miljö. Detta kräver att utbildningen är processorienterad och deltagarstyrd. Miljöministrarna betonade också behovet av en nyorientering av miljöutbildning och annan utbildning så att de tillsammans bildar utbildning för hållbar utveckling. Slutligen har i sin rapport till 2004 om genomförandet av FN-årtiondet för utbildning för hållbar utveckling angivit sex kännetecken för utbildning för hållbar ut- veckling: Ämnesövergripande och holistisk: lärande för hållbar utveck- ling ska vara integrerad i hela läroplanen och inte utgöra ett separat ämne. Värdegrundad: det är centralt att de underliggande värdering- arna görs uttalad så att de kan granskas, debatteras, testas och tillämpas. För en hållbar värld Kritiskt tänkande och problemlösande: skapa tillförsikt när man tar itu med dilemman och utmaningar mot en hållbar ut- veckling. Metodpluralism: ord, konst, drama, erfarenhet – varierad peda- gogik ska forma processerna. Deltagande beslutsfattande: de lärande deltar i beslut om hur de ska lära sig. Lokalt relevant: utbildningen tar upp såväl lokala som globala problem på det språk som de lärande själva använder. 1.6Sveriges politik för hållbar utveckling har deltagit i alla de internationella konferenser om miljö och hållbar utveckling som nämns ovan. Därmed har en politisk förpliktelse att följa besluten. Regeringens ambitioner går emellertid längre än så. Hållbar utveckling är ett övergripande mål för regeringens politik, både nationellt och globalt. Det innebär att alla politiska beslut ska utformas på ett sätt som beaktar de eko- nomiska, sociala och miljömässiga konsekvenserna. I regeringsför- klaringen slås fast att regeringens politik för hållbar utveck- ling ska förstärkas och breddas. 1.6.1Politik för global utveckling antog regeringens proposition Gemen- samt ansvar. politik för global utveckling.21 Målet för den samlade politiken är att bidra till en rättvis och hållbar global ut- veckling för världens alla folk. Detta mål ska gälla för samtliga politikområden som alltså ska sträva åt samma håll med syftet att ta till vara synergieffekter för en effektivare bekämpning av fattig- domen. Resultatet av den samlade politiken ska redovisas till i form av en resultatskrivelse. Politiken sätter de människor i fokus som inte har fått del av det välstånd som globaliseringen har bidragit till. Den bygger på över- tygelsen att utveckling aldrig skapas utifrån – utan av människorna i det egna samhället. Två perspektiv ska därför vara vägledande för utformningen av den svenska politiken. Det ena är rättighetsper- spektivet med tonvikt på demokrati och mänskliga rättigheter, där 21 Proposition 2002/03:122. Se även betänkande 2003/04:UU3. För en hållbar värld jämställdhet och barnets rättigheter står i centrum. Det andra per- spektivet gäller fattiga människors behov, intressen och förutsätt- ningar, som ska vara utgångspunkten för strävandena mot en rätt- vis och hållbar utveckling. 1.6.2Strategi för hållbar utveckling Regeringen lämnade 2002 sin första nationella strategi för hållbar utveckling till , före toppmötet i Johannes- burg. I skrivelsen om strategin till utlovade regeringen att en revidering skulle göras bland annat för att beakta slutsatserna från det då förestående världstoppmötet om hållbar utveckling i . presenterade regeringen en reviderad strategi för hållbar utveckling. Strategin har tre utgångspunkter. Den första är att hållbar ut- veckling i endast kan uppnås inom ramen för globalt och regionalt samarbete. Den internationella agendan för hållbar ut- veckling bildar startpunkten för den nationella strategin. Den andra utgångspunkten är att hållbar utveckling måste integreras i alla politikområden. Regeringen redovisar hur denna integration kan fördjupas och utvecklas inom åtta kärnområden. Den tredje utgångspunkten är att ytterligare nationella insatser krävs för att långsiktigt värna de kritiska resurser som utgör basen för en hållbar utveckling. Till dessa kritiska resurser hör naturresurser, människors hälsa och kompetens samt infrastruktur och bebyggelse. Fyra framtidsfrågor sätts i fokus för regeringens politik för en hållbar utveckling : en miljödriven tillväxt och välfärd, en god hälsa, en samlad politik för ett hållbart sam- hällsbyggande samt en barn- och ungdomspolitik för ett åldrande samhälle. I den reviderade nationella strategin för en hållbar utveckling understryks vikten av utbildning som en avgörande faktor för att nå hållbar utveckling. Det är enligt strategin nödvändigt att utbild- ning från förskolan till högskolan, och i folkbildningen, genom- syras av perspektivet hållbar utveckling. Det ställer krav inte bara på utbildningens omfattning och innehåll utan även på det sätt med vilket den genomförs. Strävan är att integrera de ekonomiska, soci- ala och miljömässiga dimensionerna, vilket innebär att utbildning om ekonomisk tillväxt måste ses i ljuset av vad som är socialt och För en hållbar värld Utbildningen måste även karaktäriseras av demokratins grundläggande värden och av medinflytande för de studerande.22 Nästa revidering av strategin ska ske 2006. inrättade regeringen också ett särskilt samord- ningskansli för hållbar utveckling i Statsrådsberedningen. Kansliets uppgift är att samordna arbetet med hållbar utveckling i departe- menten och vara pådrivande i det nationella och internationella arbetet. EU utgör en viktig arena för samarbete i syfte att stärka såväl det nationella som det globala arbetet för en hållbar utveckling och för utbildningens roll i denna utveckling. Inom EU drivs arbetet för hållbar utveckling genom unionens hållbarhetsstrategi. driver särskilt frågor om ökad energi- effektivitet, miljöteknik och klimat. verkar för att EU utåt ska vara en pådrivande global aktör i arbetet med hållbar utveckling, till exempel i uppföljningen av mötet i . Efter det internationella rådslaget i har vidare tagit upp utbildning för hållbar utveckling på dagordningen för EU:s utbildningsministrar. Vid sidan av EU är för del både Östersjösamarbetet och nordisk samverkan viktiga regionala forum för hållbar utveckling. Baltic 21 är en för . Den antogs 1998 av utrikesministrarna för , , , , , , , , , och . Baltic 21 gällde ursprungligen samarbetet inom sju områden som ansågs ha en avgörande betydelse för en hållbar utveckling i regio- nen: jordbruk, energi, fiske, skogsbruk, industri, turism och trans- porter. Vid ett möte kom utrikesministrarna överens om att utöka listan med utbildning. Baltic 21 Education preciserar samarbetet i när det gäller utbildning för hållbar utveckling. Den antogs 2002 vid en utbildningsministerkonferens för samma elva länder som står bakom Baltic 21. Det arbete som ledde fram till Baltic 21 Education startade med den så kallade Hagadeklarationen. Handlingsplanen lyfter fram begreppet kunskap och ger det en vid betydelse: 22 Regeringens skrivelse 2003/04:129, s. 90–91. För en hållbar värld Nyckeln till att kunna skapa en mera hållbar och fredlig värld är kun- skap. Omvandlingen till ett hållbart samhälle beror på invånarnas för- ståelse och handlingsförmåga. [] Alla elever skall ha kompetens, värderingar och färdigheter för att kunna vara kreativa, demokratiska och ansvarsfulla medborgare och för att kunna fatta egna beslut liksom för att kunna delta i beslut inom olika nivåer i samhället för att skapa ett hållbart samhälle.23 Handlingsplanen för Baltic 21 Education uppmanar politiker på alla nivåer att ge tydliga signaler om vikten av utbildning för hållbar utveckling. Det innebär att hållbar utveckling bör skrivas in i alla styrdokument: skollag, högskolelag, förordningar, läroplaner, kurs- planer. I Baltic 21 Education formuleras även riktlinjer för hur undervisningen ska gå till: De studerande måste ges större möjligheter till inflytande och till att ta ansvar för sin egen inlärning. Det är viktigt att studeranderollen ändras till en mera aktiv deltagare och lärarrollen omvandlas till mera av en och handledare. Andra viktiga metoder är kritisk reflektion och diskussion.24 har tillsammans med varit så kallat lead country inom Baltic 21. leder också, tillsammans med , den process inom UNECE som ska utforma en regional strategi för utbildning för hållbar utveckling. Denna strategi som föreslår att det regionala arbetet ska följas av nationella strategier, ska beslutas av ett högnivåmöte med utbildnings- och miljörepresentanter . har varit pådrivande när det gäller utbildning för hållbar utveckling inom ramen för det , dels genom den svenska ordförandekonferensen på detta tema i , dels under arbetet med att revidera den nordiska strate- gin för hållbar utveckling. De nordiska statsministrarna har antagit en reviderad nordisk hållbarhetsstrategi, som därefter överlämnats till . har aktualiserat frågan även i det . Det skedde vid ministerrådsmötet i . FN, , och de regionala utvecklings- bankerna utgör andra viktiga arenor för globala arbete för en hållbar utveckling. Hållbar utveckling i hör intimt ihop med en hållbar utveckling i den övriga världen. 23Utbildningsdepartementet 2002, s. 1. 24Ibid, s. 14. För en hållbar värld livsstilen och politiken påverkar andra, och vice versa. Globaliseringen innebär fortsatta utmaningar. Lösningar på en lång rad svåra problem som världen står inför, bland annat utbredd fattigdom och hunger, hiv/aids, malaria och andra folksjukdomar, globala miljöhot och terrorism, går inte att finna enbart genom åtgärder på nationell nivå. De kräver ett gemensamt ansvar och ett internationellt samarbete. I det globala arbetet för hållbar utveckling är utgångspunkten för insatser resultatet från toppmötet i ; inriktningen på sakfrågorna styrs av den internationella dagordningen. Den svenska politiken ska bidra till att FN:s millennieutvecklingsmål uppfylls. Det internationella rådslagets logotyp 2Rådslaget i den 4– Kapitlet beskriver erfarenheterna från det internationella rådslag som kommittén arrangerade i . Vi redogör först för rådslagets uppläggning. Sedan kommer vi in på innehållet och tar upp vilka hinder som deltagarna såg för utbildning för håll- bar utveckling, liksom strategier för att ta sig förbi hindren. Av- slutningsvis lyfter vi fram behovet av en fortsatt dialog – inter- nationellt, regionalt, nationellt och lokalt. I enlighet med kommitténs direktiv och det initiativ statsminister tog vid världstoppmötet i om hållbar utveckling, arrangerade kommittén den 4–ett internationellt rådslag i om utbildning för hållbar ut- veckling. 350 deltagare från 75 länder i fem världsdelar medverkade. Rubriken för rådslaget var Learning to change our world: Inter- national consultation on education for sustainable development. Rådslaget inspirerades av FN:s generalsekreterare ord: Det nya århundradets största utmaning är att ta ett abstrakt begrepp som hållbar utveckling och göra det till en verklighet för människorna över hela världen. Rådslagets motto var Reflect – Rethink – Reform, som kan översättas till Tänk till – Tänk om – Tänk nytt. Kommitténs ambition var att rådslagets metod och inriktning skulle säkerställa att alla deltagare kunde vara aktiva och produktiva i . Därför gav vi ett stort utrymme för dialog i arbetsgrupper. Arbetet i mindre grupper varvades med studie- besök och föreläsningar i plenum. Rådslaget i den 4– Rådslaget delades in i tre faser: Tänk till – Tänk om – Tänk nytt. Under den första fasen identifierade deltagarna hinder för utbild- ning för hållbar utveckling. I den andra fasen diskuterade del- tagarna vilka strategier som kan användas för att komma förbi hindren. Den avslutande fasen innebar att konkretisera vad nästa steg i arbetet för utbildning för hållbar utveckling borde bli. Rådslagets deltagare var lärare från olika nivåer, studenter, fors- kare, tjänstemän och andra verksamma i utbildningsväsendet i de deltagande länderna samt företrädare för frivilliga organisationer och för mellanstatliga organisationer. Ungefär en tredjedel av del- tagarna kom från utvecklingsländer, en tredjedel från och en tredjedel från andra industriländer. Hälften av deltagarna var kvinnor och hälften män. Den enskilt största deltagargruppen var lärare och forskare från högskolor och universitet. Bland deltagarna fanns internationellt tongivande utbildare och skribenter. Där ingick företrädare för flera befintliga nätverk enga- gerade i utbildning för hållbar utveckling, bland annat ett svenskt forskarnätverk, ett internationellt nätverk för verksamma inom förskolan, ett internationellt nätverk för lärare, ett globalt nätverk mellan fyra tekniska högskolor, näringsliv och samhälle, det euro- peiska nätverket för interaktiva teknik- och naturvetenskapliga ut- ställningar samt ett internationellt nätverk för verksamma inom högre utbildning för hållbar utveckling. I samband med rådslaget bildades ett nytt regionalt nätverk för lärare i som en underavdelning till ett befintligt internationellt lärarnätverk. En viktig funktion med rådslaget var just att stimulera nätverks- byggande. Kommittén har därför engagerat sig i en dialog med deltagarna. öppnades hemsidan, . Som mest hade den, , cirka 17 000 besökare. Flertalet av deltagarna svarade även på den enkät som skickades ut i samband med registreringen till rådslaget. Svaren från enkäten utgjorde en del av underlaget för grupp- diskussionerna under rådslaget. En första deltagarutvärdering genomfördes vid rådslaget. Efter rådslaget har kommittén skickat ett omfattande material till deltagarna: en sammanfattning av rådslaget, en särskild redogörelse för uppläggningen, en deltagar- förteckning, en sammanställning av funktionärerna i arbets- grupperna och en enkät om deltagarnas aktiviteter efter rådslaget. Rådslaget i den 4– Statsministern förde fram det första förslaget redan i sitt öppnings- anförande. Han konstaterade bland annat: Låt mig redan nu slå fast att tiden är mogen för att skriva in hållbar ut- veckling i den svenska högskolelagen. Styrdokumentet för universitet och högskolor måste tydliggöra detta samhällsuppdrag [..] På så sätt kan våra ingenjörer, ekonomer och matematiker få den helhetssyn som är så nödvändig för att vi ska klara omställningen till ett mer hållbart samhälle. På så sätt kan ledningarna för våra universitet stimuleras till att avsätta resurser och bygga upp kompetens kring lärande för hållbar utveckling. Statsministern riktade också en uppmaning till att göra det mesta av FN-årtiondet för utbildning för hållbar utveckling – 2014. Under inledningen med mångkulturella inslag och under första halva dagens plenarföreläsningar sattes scenen för rådslagets utma- ning: att söka villkoren och formerna för det lärande som ändrar världen mot en hållbar utveckling. Genom att belysa några av de stora förändringar som världens befolkning och jordens ekologiska system genomgår erhöll delegaterna en gemensam nulägesbild inom några områden avseende både mänsklighetens utmaningar och förväntningarna på nytt lärande. Motsättningar och värderingsskillnader bland deltagarna fanns självfallet men de ställdes sällan på sin spets eftersom de över- skuggades av viljan att driva lärande för hållbar utveckling vidare. Många delegater hade likartade erfarenheter och ett intresse för lärande vilket ledde till att kommunikationen mellan delegaterna om problem, hinder, möjligheter och handlingsalternativ fungerade. Rådslaget har dokumenterats i en separat rapport. Här följer en kortfattad redogörelse av rådslagets förlopp. 2.2.1Reflect – Tänk till Under den första dagens arbete på temat Reflect inventerade delta- garna vilka hinder som finns för lärande för hållbar utveckling. Man pekade på politiska, ekonomiska, utbildningsanknutna hinder och på de många hinder som är förknippade med attityder och värde- ringar. Det blev tydligt att begreppet hållbar utveckling är kom- plext; det ligger på en hög abstraktionsnivå. Rådslaget i den 4– hållbar utveckling innebär i människors vardag är inte så lätt. Det finns också en stor osäkerhet om hur utbildningssystemen ska om- orienteras för att stödja en hållbar utveckling. Osäkerheten finns på alla nivåer, till exempel bland politiker, företagsledare och rektorer. Dialogerna under rådslaget visade även på det olämpliga att skilja lärandets hur-aspekt och vad-aspekt från varandra när området är hållbar utveckling. Den pedagogiska tillämpningen (hur) och inne- hållet (vad) i utbildning för hållbar utveckling hänger nära samman och är svåra att skilja åt. Ett annat hinder som lyftes fram är att lärande för hållbar ut- veckling förutsätter ett ämnesövergripande och tvärvetenskapligt synsätt, medan undervisningen både i skolan och på traditionellt är organiserad ämnesvis. Universiteten svarar för olika specialistutbildningar – läkare, ingenjörer med flera – som produce- rar studenter som i huvudsak rör sig inom ett och samma veten- skapliga tanke- och analysmönster. Detta försvårar ett gränsöver- skridande samarbete. Många pekade även på att examina och meriteringssystem favori- serar fragmentariska kunskaper. Lärande om komplexa företeelser som hållbar utveckling kräver att lärarna har både goda ämnes- kunskaper och en förmåga att integrera ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensioner. Deltagarna menade att de flesta länder saknar en adekvat lärarutbildning för att arbeta på det sättet. Bristande medvetenhet om lärande för hållbar utveckling speglas i innehållet i flertalet utbildningssystem. De flesta menade att lärande för hållbar utveckling inte kan behandlas som enbart ett ämne i skolan eller på , utan som ett förhållningssätt, ett övergripande perspektiv i all utbildning. Perspektivet hållbar utveckling måste genomsyra utbildningssystemen. Ett problem som ofta kom upp var kortsiktigheten när man fat- tar beslut och det gäller både offentliga och privata verksamheter. Varken inom politik eller förvaltning, näringsliv eller massmedier belönas ett långsiktigt engagemang eller långsiktiga lösningar i någon större utsträckning. Detta sågs som ett problem i perspektivet hållbar utveckling, eftersom kärnan i det perspektivet är behovet av att hitta ett långsiktigt förhållningssätt för att hantera överlevnadsfrågorna. Åtskilliga deltagare konstaterade att perspektivet hållbar utveckling sällan ingår i kriterierna för uppföljning och utvärdering av utbildningars kvalitet. Sammanfattningsvis kunde rådslagets Reflect-fas styrka den tes som generalsekreterare har formulerat så här: Det Rådslaget i den 4– finns få framgångsrika modeller för utbildningspro- gram för hållbar utveckling. 2.2.2Rethink – Tänk om Under den här fasen diskuterade deltagarna strategier för att möta olika hinder och förverkliga lärande för hållbar utveckling. Ett återkommande tema var att det är bråttom att gå från ord till hand- ling. De strategier som föreslogs var inte alltid tydliga och klara; ibland var de till och med motstridiga. Men många av deltagarna ansåg, trots osäkerheten om de konkreta tillämpningarna, att det är en styrka att begreppen hållbar utveckling och utbildning för håll- bar utveckling är vida och inkluderande. De måste ge utrymme för lokala tolkningar så att tillämpningen kan anpassas till olika kultu- rella och sociala sammanhang. Vår bild är att de flesta deltagarna var överens om att hållbar utveckling handlar om avvägningar mel- lan ekonomiska, sociala och miljömässiga faktorer och att dessa måste behandlas gemensamt i utbildning. Många menade att det finns en internationell rörelse och att förutsättningslösa diskussio- ner är viktiga delar av processen. Processtänkandet bör vara i fokus när strategier formuleras, eftersom det varken är önskvärt eller möjligt att identifiera ett definitivt slutmål. framöver krävs det en sökprocess – där frågorna måste få vara flera än svaren. Många deltagare menade att det är viktigt att lyfta fram de mot- sättningar som finns och att visa hur beteenden, beslut och förhåll- ningssätt inom ett område påverkar många andra områden. Det är också nödvändigt att åskådliggöra sambandet mellan den lokala och globala nivån. De konkreta förslagen kretsade i många fall kring dels politiker- nas mandat och uppgift, dels utbildningssystemens utformning. Deltagarna ansåg att politikerna har ett stort ansvar. Politiker på alla nivåer behöver se till att förutsättningar finns för utbildning, kunskapsuppbyggnad och forskning för hållbar utveckling genom stöd i styrdokument som lagar, förordningar och läroplaner. Där- utöver krävs tillräckliga ekonomiska resurser och en uppföljning av fattade beslut. Politiker bör se till att forum skapas för samarbete mellan olika aktörer. Många menade att även politiker måste få ut- bildning för hållbar utveckling. Rådslaget i den 4– Deltagarna ansåg att utbildningssystemen behöver reformeras. Beslutsfattare, lärare och elever bör arbeta tillsammans med detta. Lärande för hållbar utveckling bör tas in i läroplanerna. Lärarna be- höver få utbildning i hållbar utveckling. En sådan utbildning ska ingå i såväl den grundläggande lärarutbildningen som i fortbild- ningen av lärare. Lärare från olika ämnesområden bör samarbeta bättre; strukturen måste bli mer ämnesövergripande och tvärveten- skaplig. En vanlig åsikt var att uppföljning och utvärdering måste bygga på kriterier som beaktar perspektivet hållbar utveckling. Deltagarna menade att lärandeprocessen behöver omvandlas så att de lärande kan ta en mer aktiv del i utformning av såväl innehåll som form och ta ansvar för sin utbildning. De lärande ska få tillfälle att omsätta sin kunskap i handling. Samarbete mellan formella och icke-formella utbildningssystem bör uppmuntras. Många ansåg att det är viktigt med återkommande internationella rådslag under FN- årtiondet. 2.2.3Reform – Tänk nytt I rådslagets Reform-fas fick deltagarna själva gruppera sig inom olika diskussionsområden.