sou · GSB353 · 2005-01-01 00:00:00 — Statens ljud- och bildarkiv lyder under och skall tillsammans med övriga forskningsbibliotek och arkivinstitutioner spela en central roll för forskningens infrastruktur och för informationsförsörjningen i landet genom att göra samlingarna tillgängliga för forskning. Inom den del av forskningspolitiken som avser forskningsbibliotek och arkiv, till vilken Statens ljud- och bildarkiv hör, har detta över- gripande mål preciserats till att: Förbättra informationsförsörj- ningen inom forskningen och öka tillgängligheten till svenskt tryck, ljud och rörliga bilder. Statens ljud- och bildarkivs uppdrag är indelat i två verksamhets- grenar: Förvärva och bevara samt Beskriva och tillhandahålla. Målet för verksamhetsgrenen Förvärva och bevara är att pliktexemplar av ljud- och bildupptagningar skall levereras och bevaras med största möjliga fullständighet. Målet för verksamhetsgrenen Beskriva och och bildarkiv – verksamhet och organisation tillhandahålla är att bevarat material skall vara katalogiserat med högsta kvalitet samt att öka samlingarnas tillgänglighet. Statens ljud- och bildarkiv leds av en generaldirektör. Myndigheten är organiserad med en stabsfunktion, en administrativ enhet och en personalenhet samt fem sakenheter: förvärvsenheten, katalog- enheten, teknikenheten, enheten för forskarservice och IT-enhe- ten. Myndigheten finansieras med statsanslag som upp- går till . Myndigheten har en styrelse med begränsat ansvar. Styrelsen ut- ses av regeringen och har i huvudsak en rådgivande funktion. Den beslutar enbart i frågor om årsredovisning, delårsrapport, budget- underlag, revisionsärenden och föreskrifter. Styrelsen består av ordförande, myndighetschefen samt fem ledamöter. Myndigheten representeras även av två personalföreträdare vid styrelsemötena. hade ljud- och bildarkivet 64 personer an- ställda varav 6 var visstidsanställda. Statens ljud- och bildarkiv har sina lokaler på i . Arkivmagasinen är specialinredda och har ett klimat som är anpassat för långtidsförvaring av magnetband. Det leveranspliktiga utbudet delas i pliktexemplarslagen och hos Statens ljud- och bildarkiv in i följande kategorier: film, videogram, fonogram, multimedier, radio- och TV-sändningar samt lokala privatmedier. Upptagningar av ljudradio- och televisionsprogram Bandningen hos programbolagen sker löpande och Statens ljud- och bildarkiv har, när dessa i egenskap av pliktexemplar levererats, svårigheter att vid leveranstillfället hinna med att företa gallring och urval. Det är först när materialet skall omkopieras som frågan i realiteten kan aktualiseras. och bildarkiv – verksamhet och organisation Närradio, kommersiell lokalradio samt kabel-TV, dvs., tele- visionssändningar som förs direkt ut i ett kabelnät från till exempel en studio levereras i urval. I denna kategori återfinns nästan ute- slutande lokala sändningar. S.k. vidaresändningar via kabel är undantaget leveransplikt liksom radio- och televisionssändningar på Internet. Pliktexemplar av televisionssändningar har uteslutande levererats som videokassetter i olika format. För har leveranserna skett på ljudband. Fr.o.m. infördes ett digitalt bandningsformat för rikstäckande sändningar. I avsnitt 10.1 redogörs närmare för de avtal som Statens ljud- och bildarkiv har tecknat med och . I kapitel 6 beskrivs mer utförligt utvecklingen på radio- och tele- visionsområdet. Här kan bara konstateras att detta material utgör den ojämförligt största volymen av Statens ljud- och bildarkivs samlingar, och att alla tecken tyder på att andelen kommer att växa. levererades 42 321 objekt innehållande radio och tele- visionsmaterial. Av dessa utgjorde 8 780 objekt från urvalsveckorna för de privata lokalmedierna, vilket motsvarar 90–av det kända utbudet. 20 600 objekt bestod av material från TV4, satellit-TV och markbunden digital-TV, vilket motsvarar 90 pro- cent av det kända utbudet. Om man räknar antalet levererade objekt utgjorde radio- och televisionsmaterialet av myndighetens totala pliktleveranser. Vid bevakning av filmutbudet förlitar sig Statens ljud- och bildarkiv främst på den information som tillhandahåller över de filmer som anmäls för granskning. Pliktleveranser av film skall ske högst efter filmens premiärdatum. Alltsedan starten av Statens ljud- och bildarkivs verksamhet överförs pliktlevererat filmmaterial till videokassetter av olika system via s.k. filmscannrar. Efter videoöverföring återsänds film- materialet till leverantören. användes för svensk film entums videoband, och överförs den till digitala videokassetter. Utländsk pliktlevererad film lagrades från starten på olika format. överförs utländsk film till S- VHS. och bildarkiv – verksamhet och organisation Antalet levererade filmer har hållit sig i stort sett . levererades 608 filmer som pliktexemplar, vilket motsvarar av det kända utbudet. Denna procent- sats är baserad på kalenderår. Över tid levereras även här av utbudet. Däri inkluderas även reklamfilmer och s.k. trailers. För den kommersiella filmen levereras i de flesta fall även samma innehåll i form av ett eller flera videogram. Fonogram- och multimediamarknaden överblickas genom att Statens ljud- och bildarkiv bevakar bolagens releaseblad och genom besök på hemsidor med information om utbudet. En annan viktig källa till information om utgivningen är facktidskrifter och organi- sationen (). De flesta leverantörerna av multimedie- och fonogramprodukter skickar sina nya utgåvor löpande. Fonogram- och multimedieutbudet är relativt med bara små variationer mellan åren. levererades 3 515 fono- gram och 406 multimedier till Statens ljud- och bildarkiv, vilket motsvarar av det kända utbudet. Statens ljud- och bildarkiv bevakar utbudet genom framförallt branschtidningar, biografbyråns diarium, distributörernas utgiv- ningsinformation samt genom inarbetade kontakter med organisa- tioner och företag. Kännedom om hyr- och köpmarknaden kan betecknas som mycket god för videogram, medan området beställ- ningsvideo är mer svåröverskådligt. Pliktlevererad video (inklusive DVD) levereras som fullständig utgåva. Videogramutbudet ligger på en relativt jämn nivå. levererades 4 541 pliktexemplar av videogram till Statens ljud- och bildarkiv, vilket motsvarar 99 pro- cent av det kända utbudet. och bildarkiv – verksamhet och organisation Täckningsgraden för leveranspliktigt material Under de gångna 25 åren har Statens ljud- och bildarkiv upparbetat kontakter med de stora leverantörerna och har fungerande rutiner. Trots detta måste mycket tid ägnas åt inkrävning av pliktexemplar. För de medier som samlas in i ett fyraveckorsurval skall samtliga sändande organisationer informeras om vilka urvalsveckor som gäller, dessutom krävs det ofta påminnelser både i form av telefon- samtal och brev. Insatserna medför att en stor andel av det leveranspliktiga ut- budet levereras. För elva av totalt fjorton mediekategorier låg täck- ningen på mellan . I förordningen (1996:503) med instruktion för Statens ljud- och bildarkiv anges att myndigheten även som deposition eller gåva får ta emot eller på annat sätt förvärva ljud- och bildupptagningar. Detta s.k. förvärvade material faller emellertid inte under pliktex- emplarslagens stadganden. Forskarförfrågningar resulterar ofta i förvärv från , eller från . Statens ljud- och bildarkiv tar hand om samlingar som hotas av ut- plåning vid till exempel lokalförändringar hos produktionsbolag och institutioner, eller när privata samlingar riskerar att förstöras eller skingras. Regelbundna erbjudanden om donationer kommer från företag, institutioner och allmänhet. Statens ljud- och bildarkiv bedriver även uppsökande verksamhet, men tar dock i princip inte hand om depositioner. Även om de flesta förvärven handlar om upptagningar lagrade på olika ljud- och videosystem innehar Statens ljud- och bildarkiv även en del film på filmbas dvs. film på filmrulle. Totalt rör det sig om 2 700 filmer i formaten , och . De flesta av dessa är undervisnings- och beställningsfilmer. Den största enskilda samlingen är en donation från Mediecenter, som innehåller 1 911 undervisningsfilmer i formatet . Av resursskäl har myndigheten inte kunnat bevaka ljud- och bildmaterial på Internet i den omfattning som man önskat. En undersökning som Statens ljud- och bildarkiv utförde visade att det förekom ett relativt begränsat ut- och bildarkiv – verksamhet och organisation bud av unika ljud och rörliga bilder på Internet. Huvudsakligen rörde det sig om sådana inspelningar som även gjordes tillgängliga via de traditionella distributionskanalerna. En viss insamlingsverk- samhet pågår dock för de musikfiler som är tillgängliga på nätet. Antalet förvärvade upptagningar varierar kraftigt mellan olika år. förvärvades 4 632 objekt utanför pliktexemplarslagen. Räknat över den senaste femårsperioden utgör förvärvat material av den totala accessionen hos myndigheten. ansåg i betänkandet Bevara ljud och bild (SOU 1974:94) förutsättningarna för att bevara ljud- och video- upptagningar i form av magnetband vara relativt goda. För att undersöka livslängden hos magnetband inledde Statens ljud- och bildarkiv tillsammans med och omfattande tester med bl.a. påskyndad åldring. Det visade sig dock vara svårt att få fram praktiskt användbara resultat. Då de tekniska systemen, framför allt på videosidan, visade en kort livslängd intog Statens ljud- och bildarkiv ståndpunkten att det säkra sättet att be- vara innehållet i samlingarna var att kopiera över informationen till nya informationsbärare och nya tekniska system. har ett större projektarbete pågått med att rädda pliktexemplaren från som innehåller pro- grambolagets fullständiga utsändningar från . Sammanlagt rör det sig om ca 25 000 videokassetter som förts över till digitala informationsbärare. Arbetet med AB:s rikssända program blev klart . Då inleddes även en överföring av AB:s svenska produktioner lagrade på entumsband. Inspelningarna är av återutsändningsbar kvalitet och förs över till digitala informationsbärare. Denna verksamhet, som helt bygger på rutiner, är mycket resurskrävande. Eftersom överföringen har tvingats ske med de begränsade personalresurser som stått till buds, har räddningsarbetet tagit mycket . och bildarkiv – verksamhet och organisation Verksamhetsgrenen Beskriva utgörs främst av uppgifterna att katalogisera det ljud- och bildmaterial som myndigheten förvarar. Målet är att bevarat material skall vara katalogiserat med högsta kvalitet. Statens ljud- och bildarkiv bedriver löpande katalogisering av filmer, videogram, fonogram, multimedier samt rikssända radio- program. Övrigt material finns sökbart genom en enklare registre- ring som görs vid Statens ljud- och bildarkiv och som för radio och television till största delen bygger på den dokumentation som hämtas från programbolagen i digital form. Följande databaser finns utlagda på Statens ljud- och bildarkivs hemsida på Internet: Svensk film- och videoförteckning. Svenska interaktiva multimedier. Statens ljud- och bildarkivs bibliotek. registrerades 5,6 miljoner träffar från externa besökare på hemsidan, de flesta besökare utnyttjar databaserna till att söka fram information om arkivets samlingar. Statens ljud- och bildarkivs databaser används av såväl forskare som allmänhet. Det huvudsakliga sökinstrumentet för AB:s sändningar är den databas som producerats av (pro- gramarkivet vid ). Statens ljud- och bildarkiv har utöver egna databaser även uppkoppling mot katalogerna vid , och vilka kan nås från forskarexpeditionen. Sökningar i AB:s och Utbildningsradion AB:s kataloger får enligt överenskommelser med programbolagen endast utföras av Statens ljud- och bildarkivs personal och forskare. Anledningen är att samma kataloginformation hos respektive programbolag är avgifts- belagd. När nya televisionskanaler tillkommer, vilka i regel saknar egna databaser med kataloginformation, registreras dessa kanaler i allt större utsträckning genom att Statens ljud- och bildarkiv mot- och bildarkiv – verksamhet och organisation tager dataläsliga tablåer från televisionsstationerna. Dagens tele- visionsregistrering bygger helt på den information som tillhanda- hålls av televisionsbolagen. Registreringsposterna över televisions- sändningarna saknar t.ex. ämnesklassning och information om innehåll i nyhetssändningarna. Registrering av pliktlevererade tele- visionssändningar sker ca efter sändningsdatum. För- värvade televisionssändningar finns registrerade på skilda nivåer. För AB:s program har i vissa fall information från databas förts in, i andra fall finns enbart uppgift om titel, kanal och datum registrerat. Beskrivning och katalogisering av detta mycket heterogena och omfattande material är en stor uppgift för Statens ljud- och bild- arkiv. Katalogverksamheten har successivt vuxit fram, nya data- baser har skapats för tillkommande medier. av mindre, specialutformade, databaser har blivit alltmer vildvuxen och sök- möjligheterna har blivit alltmer svåröverskådliga för användarna. Detta har föranlett Statens ljud- och bildarkiv att göra en heltäck- ande genomlysning av katalogfrågorna. Användarnas behov av enkla och lätt tillgängliga sökmöjligheter har varit styrande för de förslag som tas fram inom Statens ljud- och bildarkiv. För att tillgodose dessa behov var man tvungen att ta fram ett nytt enhet- ligt format för samtliga databaser. Det nya formatet, som kommer att föreligga , är baserat på nya specialframtagna katalo- giseringsregler för alla de ljud- och bildmedier som Statens ljud- och bildarkiv har i sina samlingar. De nya reglerna bygger på Kata- logiseringsregler för Svenska bibliotek (KRS). Den främsta anled- ningen till detta är arkivets ambition att så mycket kataloginforma- tion som möjligt skall göras sökbar via det nationella biblioteks- datasystemet (LIBRIS). En annan utgångspunkt är att det nya formatet skall vara anpassat till en digital hantering också av ljud- och bildmaterialet, så att detta i form av digitaliserade filer skall kunna länkas direkt till kataloginformationen. och bildarkiv – verksamhet och organisation Fokus på tillhandahållandet har sedan myndigheten startades legat på forskningens behov. Som framgår av avsnitt 4.2 är det enligt 16 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (fortsättningsvis benämnd upphovsrättslagen) tillåtet för vissa bibliotek och arkiv, däribland Statens ljud- och bildarkiv, att utan upphovsmannens medgivande göra kopior för tre ändamål: forskning, bevarande och komplettering. Vid sidan av den högre akademiska forskningen godkänner Statens ljud- och bildarkiv annat självständigt arbete på universitet, högskolor och andra eftergymnasiala utbildningar. Som likställt med forskning bedöms även faktainhämtning för journalistiskt arbete, utredningar, föredrag och konstnärlig verksamhet som till exempel manusarbete, teateruppsättningar, filmproduktion och konserter. Forskningsresultatet skall dokumenteras efter avslutad forskning. De forskare som använder Statens ljud- och bildarkivs samlingar är i första hand verksamma inom humanistiska och samhällsveten- skapliga ämnen. Filmvetenskap och journalistik är exempel på två områden där forskningen i hög grad har behov av Statens ljud- och bildarkivs tjänster. Men även företrädare för andra humanistiska discipliner som litteraturvetenskap och historia är ofta förekom- mande användare. För att få tillgång till samlingarna måste en anmälan av forsk- ningsändamål göras. Det önskade materialet överförs avgiftsfritt till studiekopior på VHS eller ljudkassett. Studier kan bedrivas i Statens ljud- och bildarkivs lokaler i eller på något av de närmare fyrtio svenska universitets- och folkbibliotek samt vid de fem nordiska institutioner som har godkänts för fjärrlån av myn- digheten. I Statens ljud- och bildarkivs lokaler finns möjlighet att boka enskilda uppspelningsrum, grupprum eller videograf för upp till 40 personer. Hemlån eller kopiering av materialet är inte tillåtet. I forskarexpeditionen finns terminaler, där forskare och allmänhet kan söka i Statens ljud- och bildarkivs databaser. Vissa databaser är också tillgängliga via Statens ljud- och bildarkivs hemsida på Inter- net. och bildarkiv – verksamhet och organisation På begäran från forskare kan Statens ljud- och bildarkiv beställa svenskt material från andra arkiv, företrädesvis arkiven vid , och . Genom fjärrlånesamarbete med vid Stats- i (), Nasjonalbiblioteket i Mo i () och vid YLE i (), har forskare vid Statens ljud- och bildarkiv även tillgång till danska, norska och finska ljud- och bildsamlingar. Det sker en kontinuerlig ökning av antalet forskningsprojekt och forskare år . registrerades 739 nya forskningsprojekt och 1 019 nya forskare. Ett av målen för tillhandahållandet vid Statens ljud- och bildarkiv är att öka tillgängligheten till samlingarna. Arkivet har därför genom avtal med upphovsrättsorganisationerna på musikområdet skapat möjlighet att för allmänheten spela upp inspelad musik på plats i lokalerna. Genom andra avtal kan Statens ljud- och bildarkiv i sina lokaler även fritt tillhandahålla ett antal samlingar av rörlig bild. Bland dessa kan nämnas journalfilmer från (), Kinocentralen och Nordisk tonefilm, experimentell film från Stiftelsen , samt ett antal dokumentär- och beställnings- filmer. Statens ljud- och bildarkiv deltar i internationellt utbyte med sina systerarkiv i andra länder. Under det svenska ordförandeskapet i den Europeiska unionen 2001 organiserade Statens ljud- och bildarkiv ett seminarium under rubriken audiovisual heritage – working together. Syftet var att skapa ett europeiskt nätverk av nationella institutioner med ansvar för beva- randet av det europeiska audiovisuella kulturarvet. Seminariet ledde till att tio europeiska nationella audiovisuella arkiv undertecknade ett Statement of intent by European national audiovisual archives on strategic co-operation. Undertecknade länder var förutom : , och bildarkiv – verksamhet och organisation , , , , , och . Samarbetet inom gruppen av nationella audiovisuella arkiv om- fattar sju huvudområden: standarder för tillgänglighet, ansvar för bevarande, ansvar för insamlande, gemensamma sökmöjligheter, upphovsrättsfrågor, frågor om autenticitet samt slutligen möjlig- heterna till s.k. benchmarking, dvs. kvalitetsjämförelser mellan de olika institutionerna. Arbetet bedrivs under namnet () och innebär ett steg mot en närmare samverkan mellan de natio- nella audiovisuella arkiven i . Statens ljud- och bildarkiv deltar även i internationellt samarbete mellan audiovisuella arkiv inom ramen för Associ- ation of Sound and Audiovisual Archives (IASA) och i samarbete mellan televisionsarkiv inom ramen för Federa- tion of Television Archives (/IFTA). Pliktexemplarslagen har av tradition byggt på fullständighetsprin- cipen. Urvalet skall noga definieras i lagstiftningen och så få gallrings- och urvalsbedömningar som möjligt skall överlåtas på myndigheter eller enskilda tjänstemän. I lagen finns därför i detalj angivet de kriterier som skall vara uppfyllda för att leveransplikt skall uppstå. Enligt lagen skall följande material levereras till Statens ljud- och bildarkiv: det totala utbudet från , , och , samt digitala mark- sända kanaler, det totala utbudet av TV-program till allmänheten som för- medlas från annat svenskt programföretag genom satellitsänd- ningar som utgår från , ett urval om högst för vissa lokala televisions- och radiosändningar (närradio, privat lokalradio, kabel-TV och radiotidningar), alla filmer som visas offentligt i , film eller videogram som har anmälts till granskning hos och därvid inte godkänts för visning, videogram som har gjorts tillgängliga för allmänheten i i minst fem exemplar, fonogram och s.k. multimedier som har mångfaldigats i i minst 50 exemplar och som har gjorts tillgängliga för allmän- heten, fonogram och s.k. multimedier som har mångfaldigats utom- lands och importerats till i minst 50 exemplar och som rör svenska förhållanden. För de lokala radio- och televisionssändningarna (förutom , och ), radiotidningarna och lokalsänd kabel-TV fastställer Statens ljud- och bildarkiv , upptagningarna från dessa veckor levereras sedan till arkivet. Då pliktexemplarslagen utvidgades var tanken att leverans- plikten skulle omfatta i stort sett alla i offentliggjorda ljud- och bildupptagningar: radio och television, filmer, videogram och fonogram. Med dagens mått var utbudet då av relativt blygsam omfattning. hade i stort sett monopol på eter- sändningar, vilket innebar att antalet programkanaler var mycket begränsat. Videomarknaden hade inte kommit igång på allvar. Ambitionen om ett fullständigt bevarande var därför möjlig att upprätthålla. har medielandskapet drastiskt förändrats. Nya distributionsformer som satellit-TV, närradio, kommersiell lokalradio, och lokala kabel-TV-sändningar har medfört en mycket kraftig ökning av utbudet på ljud- och bildområdet. Då leverans- plikt skulle införas för dessa nya distributionsformer valde man av praktiska och ekonomiska skäl att frångå fullständighets- principen. I stället för total leveransplikt gavs Statens ljud- och bildarkiv rätt att kräva in ett urval om högst för de privata lokalmedierna (närradio, privat lokalradio, lokal kabel-TV samt radiotidningar). Alla filmer, både svenska och utländska, som visas offentligt är leveranspliktiga. Med offentlig visning menas inte bara biograf- visningar, utan även filmvisningar på t.ex. museer, bibliotek och hembygdsgårdar. Pliktlevererat filmmaterial samt reklamfilm leve- reras på filmbas till Statens ljud- och bildarkiv, där de överförs till video via s.k. filmscannrar. Efter videoöverföring återsänds film- materialet till leverantören. För fonogram och multimedier gäller leveransplikten sådana pro- duktioner som är framställda i en upplaga om minst 50 exemplar och som har svensk anknytning. Videogram (videokassetter, DVD m.m.) omfattas av pliktexemp- larslagen om de framställts och offentliggjorts i fler än fem exem- plar. Här utgår lagstiftningen från upphovsrättslagens definition av offentliggörande vilken innebär att även försäljning av videogram i en större sluten krets är grund för leveransplikt. Pliktlevererad video (inklusive DVD) levereras som fullständig utgåva. Om ut- gåvan ändras, t.ex. genom att omslaget förändras, skall även den nya utgåvan levereras till Statens ljud- och bildarkiv. Upptagningar av ljudradio- och televisionsprogram Leveransplikten för radio- och televisionsprogram är kopplad dels till lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordning- ens och yttrandefrihetsgrundlagens områden, dels till radio- och TV-lagen (1996:844). I båda fallen grundas leveransplikten på de upptagningar som programbolagen har skyldighet att göra för andra juridiska ändamål, de s.k. referensbanden. Det är i allmänhet fråga om en löpande bandning av det totala sändningsutbudet, inkl. repriser, på- och avannonser, reklaminslag mm. Statens ljud- och bildarkiv kan inte föreskriva hur inspelningarna skall gå till, vilken teknisk standard eller kvalitetsnivå som skall användas. Referens- bandningarna har hos vissa programbolag låg prioritet, och efter- som skyldigheten att leverera inträder först efter sändningstillfället, kan det vara svårt att återskapa material som har försummats vid inspelningen. Total leveransplikt gäller för utbudet från , , , samt satellitsänd television som utgår från och som förmedlas till allmänheten från svenskt programföretag. För att förse det svenska pliktexemplarssystemet med radio- och televisionssändningar finns bestämmelser i pliktexemplarslagen. Av lagens 18 § framgår att de ljudradio- och televisionsprogram som skall spelas in också skall lämnas som pliktexemplar. Även för ljud- radio- och televisionsprogram som svenskt programföretag får sända med stöd av tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen skall pliktexemplar lämnas av varje sändning. Regeln siktar in sig på sändningstillstånd som meddelas av regeringen dvs.