sou · GSB3104 · 2005-01-01 00:00:00 — De globala nätverk som formats är särskilt intressanta genom att de ger möjligheter att kanalisera lokalt engagemang för att möta de globala utmaningarna. Dessutom engagerar nätverken många unga människor. Vi vill även betona att samarbete mellan olika utbild- ningssektorer är betydelsefullt. Förutsättningarna för sektorernas arbete skiljer sig åt i viktiga avseenden, såsom styrformerna och finansieringen. De olika formerna för lärande kompletterar var- andra inom flera områden och med ömsesidig respekt för de olika förutsättningar som gäller kan samarbetet utvecklas och fördjupas. ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling Eventuella hinder för samarbete mellan den informella, den icke- formella och den formella sektorn bör tydligare identifieras för att kunna avlägsnas. Traditioner och politisk styrning Det moderna samhället uppvisar en hög grad av specialisering och arbetsfördelning. Det medför att verksamheter delas in i avgränsade sektorer. Inom utbildningsområdet avspeglas detta i indelningar i ämnen och discipliner. Inom framförallt högskolesektorn utformas incitamentsstrukturer så att de i större utsträckning premierar specialisering än breddning och gränsöverskridande ansatser. Traditioner har därigenom skapats som i viss mån styr de verk- samma inom utbildningssystemen bort från ämnesövergripande och holistiska arbetssätt. Det är en väsentlig uppgift att försöka utveckla strukturer och traditioner som stödjer det helhetstänkande som är en förutsättning för hållbar utveckling. Den politiska styrningen av utbildningssystemet ger inte tydliga signaler om behovet av en omorientering mot utbildning för håll- bar utveckling, som en konsekvens av höga ambitioner. Styrdokumenten för de olika utbildningsformerna lyfter fram del- aspekter av hållbar utveckling, men de beskriver bara i undantags- fall begreppet ur det helhetsperspektiv som bygger på integration av ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter. Former för kvalitetsarbete som stödjer utbildning för hållbar ut- veckling behöver vidareutvecklas. Vi har i den tidigare framställ- ningen konstaterat att det finns få utvärderingar och undersök- ningar om hur perspektivet hållbar utveckling behandlas i utbild- ningssystemets olika delar. finns svårigheter att inrikta gransknings- och förbättringssystem så att de tar hänsyn till den bredd och komplexitet som behöver känneteckna utbildning för hållbar utveckling. Metoder för ett kvalitetsarbete med inriktning på delaspekter av hållbar utveckling finns för de olika utbildnings- formerna. Men det återstår att knyta ihop delaspekterna så att de behandlas gemensamt i kvalitetsarbetet. På de styrande nivåerna (staten, kommunerna och ledningsnivån i utbildningsverksamheten) ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling behöver uppföljnings- och utvärderingssystemen tydligt avstämmas med hänsyn till perspektivet hållbar utveckling. Med nuvarande system är det svårt att på ett tillfredsställande sätt sammanställa kunskap om arbetsformer, innehåll och resultat i de olika utbildnings- formerna ur perspektivet hållbar utveckling. Även på de utförande nivåerna (i förskolan, skolan, vuxenutbildningen, högskolan, folkhögskolan och studieförbunden) är det problematiskt att hitta former för kvalitetsarbete inom området hållbar utveckling. Generellt sett är det svårt att utveckla metoder för att värdera om lärandemiljöerna stödjer de lärande i att utveckla förmågor som är centrala för hållbar utveckling. Det finns behov av att vidare- utveckla former för ett kvalitetsarbete som värderar om de lärande utvecklar förmågor som till exempel att se sammanhang, att göra medvetna etiska ställningstaganden och att förstå och tillämpa demokrati. Vad som krävs är att kvalitetsindikatorer, kvalitets- utvärderingar och resurstilldelning utformas för att stödja kun- skapsbildning för hållbar utveckling. Resursfördelningssystemen inom utbildningsområdet ger viktiga förutsättningar för utbildningsverksamheten. Vi har tidigare kon- staterat att kunskap behöver bildas om hur resursfördelnings- systemens utformning påverkar förutsättningarna för utbildning för hållbar utveckling. Vilka resursfördelningskriterier ger incitament för att omorientera en utbildning så att den bättre stödjer hållbar utveckling? Ansvaret för resursfördelningssystemen för skolsektorn vilar i stor utsträckning på den kommunala nivån, för högskolesektorn och folkbildningen är staten en dominerande finansiär. De ansvariga nivåerna har en viktig uppgift att finna sätt att utforma resursfördelningssystem så att de främjar utbildning för hållbar utveckling. Våra bedömningar och förslag, som redovisas nedan, syftar till att föra utvecklingen framåt inom de utvecklingsområden som identifierats. Kommitténs bedömningar och förslag Dialogen mellan aktörer inom och utanför utbildningsområ- det om utbildning för hållbar utveckling behöver utvecklas och fördjupas. ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling Det informella och icke-formella lärandets betydelse för hållbar utveckling bör ytterligare belysas genom statliga ut- redningar. Instruktionerna till myndigheter inom utbildningsområdet bör ändras så att de genom sin verksamhet skall främja ut- bildning för hållbar utveckling. Vi bedömer att det krävs en fördjupad dialog om utbildning för hållbar utveckling med medverkan av olika aktörer såväl inom som utanför utbildningsområdet. Dialogen kan underlättas genom olika former av nätverksbyggande och genom att utnyttja neutrala och populära mötesplatser som till exempel science center och museer. För att dialogen ska bli genomgripande och leda till avtryck inom utbildningsområdet krävs att många olika aktörer bestämmer sig för att delta. Dialogen behöver föras inom förskolor, skolor, vuxen- utbildningar, högskolor, universitet, folkhögskolor, studieförbund, kommuner, kommunförbund och fackliga organisationer. Elever, studenter, lärare, skolledningar, institutionsstyrelser, och politiker på olika nivåer behöver diskutera hur perspektivet hållbar utveckling påverkar deras arbete och liv. Vi vill särskilt peka på den stora betydelsen av gränsöver- skridande dialoger och nätverk. De olika nivåerna i utbildnings- systemet behöver, utifrån sina uppdrag och infallsvinklar, föra dialog om perspektivet hållbar utveckling. Lika viktigt är att den icke-formella och den informella sektorn, med studieförbund, folkhögskolor, science center, museer med flera, deltar i dialoger med den formella sektorns myndigheter och utbildningsanordnare. Regeringen bör ta initiativ till att ytterligare belysa det informella och icke-formella lärandets betydelse för hållbar utveckling genom statliga utredningar. De statliga utbildningsmyndigheterna kan fylla en viktig funk- tion i arbetet med att främja utbildning för hållbar utveckling genom att ta initiativ till dialoger, bygga nya nätverk och förstärka befintliga, i vissa fall bidra med fortbildning av verksamma inom utbildningsområdet, stödja utveckling av ny kunskap om utbild- ning för hållbar utveckling och på andra sätt, inom ramen för sina respektive uppdrag, bidra till förbättrade förutsättningar för utbild- ning för hållbar utveckling. gör myndigheterna viktiga insatser. Det krävs dock ytterligare kraftsamling . Som en konsekvens av höga ambi- tioner inom utbildning för hållbar utveckling föreslår vi att ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling regeringen ändrar instruktionerna till myndigheter inom utbildnings- området så att de genom sin verksamhet ska främja utbildning för hållbar utveckling. Myndigheterna kan gå före genom att genom- föra strategiskt viktiga insatser. Vi vill peka på några sådana. Myndigheterna skulle kunna redovisa hur de inom sina verksam- hetsområden under FN-årtiondet avser att verka för utbildning för hållbar utveckling. Redovisningarna kan behandla hur arbetet inom årtiondet ska utformas; hur de internationella överenskommelser som slutits inom området ska genomsyra myndigheternas arbete och hur den nationella strategin för hållbar utveckling och politik för global utveckling ska avspeglas i myndigheternas verk- samhet. Det är viktigt att existerande nätverk med fokus på utbildning för hållbar utveckling förstärker och fördjupar sina arbeten samti- digt som nya nätverk behöver bildas för att komplettera de befint- liga. Framgångsrika nätverk kännetecknas av att de svarar mot be- hov som finns hos dem som deltar. Många sådana spontana nätverk behöver bildas om den dialog som vi finner nödvändig ska bli fram- gångsrik. Det kan även vara nödvändigt att utbildningsmyndig- heterna bedömer om det finns behov av att ta initiativ till att bilda nätverk med inriktningar och sammansättningar som inte uppstår spontant. Myndigheten för skolutveckling har redan tagit initiativ till att bilda flera nätverk med fokus på hållbar utveckling med olika sammansättning och inriktning inom skolsektorn. Övriga myndig- heter skulle kunna ta liknande initiativ inom sina ansvarsområden utifrån bedömningar av vilka behov som finns inom respektive sektor. Vi konstaterar att gränsöverskridande nätverk mellan de olika utbildningsformerna och den informella sektorn är ovanliga. Initiativ behöver tas till att knyta samman sektorerna genom gemensamma nätverk. Inte minst är det av vikt att de statliga myn- digheterna går före genom att myndigheterna med ansvar för skol- sektorn, högskolesektorn och folkbildningen närmar sig varandra för att samverka kring utbildning för hållbar utveckling. Informationsmängden om utbildning för hållbar utveckling är omfattande och svåröverblickbar. Myndigheter skulle kunna samla och göra information tillgänglig genom att använda ny informa- tions- och kommunikationsteknologi. Genom sådana tekniska lös- ningar blir det möjligt att samla information om kurser/utbild- ningar/kompetensutvecklingar inom området, lärande exempel, pedagogiskt material, styrdokument, kontaktytor, internationella dokument och överenskommelser av relevans för utbildning för ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling hållbar utveckling, information om projektmedel och indikatorer för utbildning för hållbar utveckling med mera. Därutöver pekar vi i avsnitt 6.1.3 på att berörda statliga myndig- heter kan, för att påskynda utvecklingen och förändringsarbetet, erbjuda fortbildning inom strategiskt viktiga områden. Den , myndigheter på olika nivåer, utbildnings- anordnare, frivilliga organisationer med flera bör i ökad utsträck- ning söka sig till internationella fora på global och regional nivå för att utbyta erfarenheter och göra gemensamma åtaganden tillsam- mans med representanter för andra länder i olika delar av världen. Viktiga fora och processer inkluderar följande. : strategi för hållbar utveckling. Östersjöstaternas råd: processen Baltic 21 Education. Europeiska unionen: arbetet för hållbar utveckling. : arbetet för hållbar utveckling. : årtiondet för utbildning för hållbar utveckling. United Nations Economic Commission for Europe (UNECE): strategi för hållbar utveckling. FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD). Uppföljningen av med millennieut- vecklingsmål. Education for All/Fast Track Initiative (FTI) om att uppnå målet grundläggande utbildning 2015. internationella utvecklingssamarbete har en central bety- delse för möjligheterna till internationell dialog. Det helhetstänkande som regeringen presenterat i propositionen om politik för global utveckling 191 ger ytterligare möjligheter att integrera forskning och utbildning för hållbar utveckling i de utvecklings- samarbeten som Sida genomför. spelar ekonomiska, sociala och miljömässiga faktorer och utbildningsfrågor framskjutna roller i det arbetet. Det holistiska perspektivet inom utbildning för hållbar utveckling kan bidra till att utveckla utbildningens 191 Gemensamt ansvar: politik för global utveckling (Proposition 2002/03:122. Se även betänkande 2003/04:UU3). ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling övergripande roll i utvecklingssamarbetet. Sida har en nyckelroll i detta arbete bland annat genom att föra fram vikten av utbildning för hållbar utveckling i dialogen med samarbetsländerna. Förutsättningarna för samarbete mellan Sida och de svenska statliga utbildningsmyndigheterna har utvecklats . Ett fort- satt samarbete ger ömsesidig nytta genom att det dels främjar de svenska utbildningsmyndigheternas globala perspektiv, dels tar till- vara kompetensen hos de svenska myndigheterna i utvecklingssam- arbetet. Det är därför viktigt att samarbetet mellan Sida och utbild- ningsmyndigheterna utvecklas för att ytterligare bidra till en ge- mensam förståelse av utbildningens roll i arbetet för hållbar ut- veckling. De internationella kontakterna, utbytena och samarbe- tena mellan elever, studerande, lärare och forskare kan också för- stärkas, med särskild tonvikt på länder som Sida genomför utveck- lingssamarbeten med. Myndigheter av stor betydelse i dessa sam- manhang är Internationella programkontoret för utbildningsområ- det och . Kommitténs bedömningar och förslag Offentliga forskningsfinansiärer bör få i uppdrag att ytterli- gare stödja gränsöverskridande forskning särskilt om hållbar utveckling och om utbildning för hållbar utveckling. Grundutbildning och fortbildning av de pedagogiskt verk- samma inom utbildningsområdet bör inriktas mot att för- stärka kunskapen om hållbar utveckling och om hur utbild- ning kan främja hållbar utveckling. Den genomgripande och gränsöverskridande dialog som vi skisse- rat ovan bör leda till och främjas av systematisk kunskapsbildning under FN:s årtionde för utbildning för hållbar utveckling. Det är väsentligt att systematisera kunskapsbildning dels om de globala utmaningarna och om situationen i olika delar av världen, dels om hur lärande och utbildning kan bidra till lösningar på de utmaningar som världen står inför, exempelvis att utrota fattigdom, trygga fred och säkerhet, att förändra ohållbara konsumtions- och produk- tionsmönster samt att skydda och förvalta naturresurser. Ett vik- tigt inslag i kunskapsbildningen är ett fortsatt svenskt engagemang ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling för att förstärka utvecklingsländernas forskningskapacitet och forskning inriktad på frågor som ryms inom området hållbar ut- veckling. Sådan forskning kan till exempel handla om fattigdomens olika uttryck och orsaker, samhällsprocesser som leder till kon- flikter och krig eller ekosystem i förändring. Kunskapsbildning behöver ske i olika former. Forskning bör kopplas till och befrämja grundutbildning och fortbildning av de verksamma inom utbildningsområdet. Nära samspel mellan forskare och praktiker är nödvändigt för att kunskapsbildningen ska vara relevant, tillämpbar och tillgänglig för samhället utanför universitet och högskolor. I det följande utvecklar vi först tankar om hur forskning kan leda till kunskapsbildning om utbildning och hållbar utveckling, därefter behandlar vi behoven av att förstärka grund- utbildning och fortbildning av de pedagogiskt verksamma inom utbildningsområdet. Forskningen kan fördjupa kunskapen om det komplicerade sam- spelet mellan olika faktorer och processer som styr samhälls- utvecklingen, till exempel produktionssystem, ekonomisk tillväxt och fördelning, fattigdom, ekosystemen, relationen mellan kvinnor och män etcetera. För detta behövs empirisk kunskap, men också analyser på systemnivå, kunskapssynteser, liksom tvärvetenskapliga ansatser. Den globala forskningskapaciteten är större . Det produceras fler och mer utmejslade pusselbitar till vår gemensamma kunskap. Kapaciteten att få överblick över forskningsresultaten, att göra synteser och lägga själva pusslen behöver dock öka inom forskningssystemen. Det behövs också betydligt mer av internationellt samarbete och samverkan med samhället utanför forskarvärlden. Organisation, meriteringssystem och finansiering behöver anpassas för att stimulera den forskning och det utbyte – mellan forskare från olika discipliner och länder samt mellan forskare och andra aktörer – som behövs för att förstå sammanhangen och klara utmaningarna.192 Offentliga forskningsfinansiärer bör få i uppdrag att ytterligare stödja gränsöverskridande forskning särskilt om hållbar utveckling och om utbildning för hållbar utveckling. Grundutbildning och fortbildning av de pedagogiskt verksamma inom utbildningsområdet bör inriktas mot att förstärka kunskapen om hållbar utveckling och om hur utbildning kan främja hållbar utveckling. Behov av utbildning finns på olika nivåer inom 192 Jfr Om forskning och hållbar utveckling, Miljövårdsberedningens promemoria (2004). ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling systemet såväl på de styrande nivåerna som på de utförande nivåerna. Utbildningsbehoven handlar om kunskap om såväl globala och nationella utmaningar, som kunskap om hur den egna yrkesrollen kan inriktas mot att bidra till hållbar utveckling. De verksamma på de styrande nivåerna behöver utveckla kunskap om vilka former av styrning som ger goda förutsättningar för utbildning för hållbar utveckling. De verksamma på utförarnivåerna behöver utveckla kunskap om hur hållbar utveckling kan främjas i utbildningspraktiken. Vi har i den tidigare framställningen sett att lärarutbildningarna hanterar utbildning för hållbar utveckling på olika sätt. Några av lärarutbildningarna har valt att integrera de sociala, ekonomiska och miljömässiga aspekterna till en helhet, medan andra behandlar delaspekter av betydelse för hållbar utveckling separerade. Det är väsentligt att lärarutbildningarna, i samverkan med omgivande samhälle, hittar former för att utifrån den lokala situationen stödja de blivande lärarnas kunskapsbildning om perspektivet hållbar ut- veckling. Det kan bli nödvändigt för lärarutbildningarna att ut- veckla former för utbyten sinsemellan för att bygga upp en gemen- sam förståelse för hur hållbar utveckling kan integreras i verksam- heten. Myndigheten för skolutveckling har ansvaret för att erbjuda pedagogisk ledarskapsutbildning av skolsektorns ledare – rektors- utbildning. Vi menar att det är viktigt att även denna utbildning tar upp perspektivet hållbar utveckling. Ansvaret för fortbildning och kompetensutveckling ligger såväl på huvudmän som på de verksamma inom de olika utbildningsfor- merna. Inom skolsektorn ligger huvudansvaret på den kommunala nivån, inom högskolan är det lärosätena som har huvudansvaret och inom folkbildningen är det respektive studieförbund och folk- högskola som har ansvaret. Vi finner det väsentligt att de ansvariga nivåerna tar fram strategier för hur utbildning för hållbar utveck- ling kan bli en central del i fortbildning och kompetensutveckling. Även om statliga utbildningsmyndigheter inte har huvudansvaret för fortbildning är de viktiga aktörer i sammanhanget. De kan bidra genom att genomföra strategiska insatser liknande de som till ex- empel genomförts inom vuxnas lärande under eller inom ramen för den särskilda satsningen på IT i skolan. Det kan till exempel bli nödvändigt att genomföra strategiska fortbildnings- insatser för att bidra till att utmärkelsen för hållbar utveckling får brett genomslag och leder till en höjning av kompetensen bland de verksamma inom utbildningsområdet. ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling 6.1.4Bestämmelser till stöd för lärande för hållbar utveckling Kommitténs bedömningar och förslag Skollagen (1985:1100) ändras så att det framgår att utbild- ningen skall främja en socialt, ekonomiskt och miljömässigt hållbar utveckling. Därmed menas en utveckling som inne- bär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en god miljö och hälsa, ekonomisk och social välfärd och rättvisa. Högskolelagen (1992:1434) ändras så att det framgår att verksamheten skall främja en socialt, ekonomiskt och mil- jömässigt hållbar utveckling. Därmed menas en utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en god miljö och hälsa, ekonomisk och social välfärd och rättvisa. Förordningen (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen förtydligas så att det framgår att verksamheten skall främja socialt, ekonomiskt och miljömässigt hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillför- säkras en god miljö och hälsa, ekonomisk och social välfärd och rättvisa, Bestämmelserna bör kunna träda i kraft beträffande lagarna den l och beträffande förordningen den l . Läroplanerna på skolområdet behöver ses över så att de bättre stödjer utbildning för hållbar utveckling. Bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), det vill säga examensordningen, bör ses över med avseende på krav på kunskap om hållbar utveckling för att examensbevis skall få utfärdas. Kriterierna för verksamhetsstödet till science center bör ses över så att de bättre stödjer lärande för hållbar utveckling. Bestämmelserna inom utbildningsområdet ger inte nog tydliga sig- naler om betydelsen av utbildning för hållbar utveckling. Styr- dokumenten för de olika utbildningsformerna lyfter fram delar av hållbar utveckling, men beskriver inte begreppet ur det helhetsper- spektiv som bygger på integration av ekonomiska, sociala och mil- jömässiga aspekter. Skollagens (1985:1100) krav på att demokrati, ska vara ett föregångsland inom utbildning för hållbar utveckling respekt för människans egenvärde och för den gemensamma miljön, jämställdhet mellan könen samt frånvaro av rasistiska beteenden skall prägla skolverksamhet ger ett gott stöd för hållbar utveckling. Begreppet hållbar utveckling och kravet på ett lång- siktigt perspektiv och helhetstänkande där ekonomiska, sociala och miljömässiga faktorer ömsesidigt samverkar nämns dock inte uttryckligen. Högskolelagen (1992:1434) betonar främst kvalitets- dimensionerna, men begreppet hållbar utveckling liksom det integrativa förhållningssättet saknas. I förordningen (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen lyfts aspekter som lika möjligheter för kvinnor och män, engage- mang i samhällsutvecklingen, demokrati och kultur fram som vik- tiga kriterier för statsbidraget. De sociala aspekterna av hållbar ut- veckling är därmed tydligt formulerade. Dock saknas begreppet hållbar utveckling och krav på integration av ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter. har gjort internationella åtaganden om utbildning för hållbar utveckling i överenskommelser som till exempel Baltic 21 Education. Där anges bland annat att styrdokumenten skall inne- hålla tydliga bestämmelser om utbildning för hållbar utveckling. I kapitel 1 avsnitt 2 har innebörden av begreppet hållbar utveck- ling och dess tre ömsesidigt beroende dimensioner närmare ut- vecklats. Hållbar utveckling handlar om att värna givna resurser. Det hållbara samhället är ett samhälle som genomsyras av demo- kratiska värderingar. Medborgarna känner delaktighet och möjlig- het att påverka samhällsutvecklingen och de har vilja och förmåga att ta ansvar för den. Samhället formas inom ramen för vad miljön och människors hälsa tål. Medborgarna har lika möjligheter oavsett kön, socioekonomisk och etnisk eller kulturell tillhörighet. Det handlar också om resurseffektivisering och om att långsiktigt för- valta och investera i mänskliga, sociala och fysiska resurser. I kapitel 3 avsnitt 3 har innebörden av utbildning för hållbar ut- veckling preciserats. Kommittén menar att utbildning för hållbar utveckling behöver ha innehåll som ger många och mångsidiga be- lysningar av ekonomiska, sociala och miljömässiga förhållanden och förlopp, där spänningsfält mellan olika behov och intressen klarläggs. Innehållet behöver täcka långa och vida perspektiv, från dåtid till framtid och från det globala till det lokala. Verklighetens egna problem behöver genomsyra utbildningsförloppet så att det ställer krav på kritiskt tänkande och problemlösning. Demokratiska sätt att arbeta där de lärande delar makten med sina lärare vid valet