sou · GSB343 · 2005-01-01 00:00:00 — De lärare som har mer allmän inriktning (ej yrkesspecifik) redovisas inte här utan vi fokuserar enbart de med (yrkes)specifika ämneskunskaper. Andel kvinnor i olika lärarkategorier på gymnasieskolan Vad figuren på ett tydligt sätt belyser är den kompakta kvinno- respektive mansdominansen som finns på lärarsidan inom de typiska flick- och pojkprogrammen. De sex lärarkategorier som kvinnor dominerar () återfinns alla inom ämnesom- råden som är mest frekventa på de program där majoriteten av eleverna är flickor. Ännu tydligare är det med de lärarkategorier som är mest frekventa på pojkprogrammen, andelen män bland dessa är nästintill . Figuren illustrerar situationen vilket betyder att eventuella förskjutningar i lärarkårens köns- sammansättning endast kan ha varit marginella. En naturlig fråga som detta reser är om detta förhållande har någon betydelse för flickors och pojkars utbildningsval? har man lagt ner stor möda på att framför allt förmå flickorna att välja otraditionella utbildningar inom natur- vetenskaps- och teknikområdet. Framgångarna med detta varierar men frågan är vad en mer könsbalanserad sammansättning av lärargruppen på dessa program skulle ha inneburit? En förutsätt- ning för att en förändring skall bli bestående är sannolikt att utbildningsprogrammen, som helhet, blir mer könsbalanserade. Ett framgångsrikt arbete måste därför också inkludera att den extrema könssegregringen inom de lärarkategorier som är mest frekventa på program som domineras av ettdera könet bryts. Vidare måste också uppmärksammas hur innehåll, pedagogisk metod m.m. på ett visst program präglats av de, lärare och elever, som domine- rat programmet. Om morgondagens arbetsmarknad kräver tillgång till både manliga undersköterskor och kvinnliga montörer då räcker det således inte bara med att förmå presumtiva elever att välja otraditionellt utan då måste också strukturerna bakom hela pro- grammets könskaraktär sättas under lupp. Den aktiva rekrytering som skett och de satsningar som gjorts för att öka intresset bland flickor för de naturvetenskapliga ämnes- områdena inom universitet och högskola har resulterat i att antalet kvinnliga gymnasielärare i matematik, biologi, fysik och kemi är större än . Detta är säkert en av förklaringarna till att andelen flickor på gymnasiets naturvetenskapliga program ökat. Den fråga detta reser är naturligtvis om man på motsvarande sätt, dvs. med fler manliga lärare på program dominerade av flickor, skulle kunna öka intresset och sökandetrycket bland pojkar för dessa program? Frågan om gymnasieprogrammens inlåsnings- respektive utestängningseffekt är därför som jag ser det en både relevant och viktig fråga. Detsamma anser jag gäller för hur de olika programmen benämns. 4.1.3Flick- eller pojknamn spelar roll? Är namnet liktydigt med en könsstämpel av programmet påverkas rekryteringsunderlaget på sånt sätt att det är mindre än det sanno- likt skulle ha varit utan könsstämpel. Ovan har jag använt mig av samlingsnamnen flick- och pojkprogram i vetskap om att läsaren vet vad jag avser. Detta är ett konkret uttryck för att flera av gymnasieprogrammen har en tydlig könsprofil som gör dom lätta att identifiera men frågan är vad det betyder för ungdomarnas utbildningsval. Har det någon styrande effekt alls eller kan vi ute- sluta det? Gäller det senare är benämningarna inget problem, gäller det tidigare är det däremot ett problem. Jag skall med utgångs- punkt från ett aktuellt exempel belysa att det faktiskt kan finnas skäl att diskutera något som kanske många uppfattar som trivialt i sammanget nämligen vad programmet heter.9 fick gymnasieskolan ytterligare ett program teknik- programmet. Syftet med detta program var flera bl.a. ville man få fler sökande till sektorn teknik och naturvetenskap i allmänhet och speciellt ville man få fler flickor till den tekniska sektorn. Program- met, som var det tredje största med cirka 20 000 elever, hade dock inte lyckats i någon större utsträckning med att rekrytera flickor. Det var flickor på programmet, andelen pojkar var 90 procent.10 Planerna till trots hade således ytterligare ett starkt könssegregerat gymnasieprogram etablerats. Det kan finnas många orsaker till varför det blev så här men en faktor som man antingen helt bortsett från eller tagit alltför lätt på var själva programbenämningen. Ett namn kan förefalla bagatellartat i sammanhanget men vad man ofta glömmer är hur effektiv en könsstämpel kan vara. Det finns väl inget som diskuterats så mycket de senaste 20 30 åren, i utbildnings- och yrkessamman- hang, som förhållandet kvinnor/flickor och teknik. Ambitionerna har varit att höja kvinnors och flickors teknikintresse och helst omsätta det i ett ökat söktryck till de tekniska utbild- ningarna. Alla möjliga aspekter på ämnet teknik har tagits upp för 9I bilaga 3 diskuterar A-C vad språk och benämningar på olika yrken kan betyda för hur de uppfattas i ett genusperspektiv. 10Skolverket: Teknik och genus rapport från referensgrupp, Dnr 81-2001:935. att nå denna målsättning och inte minst har diskussionen handlat om teknikens och teknikbegreppets manliga prägel. i ljuset av detta är det därför svårt att förstå att man lät benämningen på det nya programmet bli den gamla.11 Det är möjligt att man var medveten om namnets manliga klang och att det också kunde fungera utestängande på flickor men eftersom programmet hade både ett nytt innehåll och en modernare pedagogik skulle denna (eventuellt) negativa effektiv motverkas. Utan att känna till diskussionen bakom namnet är det lätt att föreställa sig, utifrån den prestige som teknik och teknikämnet alltid åtnjutit, att flera ansett det som uteslutet att teknik skulle utgå ur namnet speciellt som dess goda rennomé då kunde äventyras. 4.1.4Förslag till ny gymnasieskola12 förslag till reformering av gymnasieskolan uppmärksammade flera problemställningar som också är aktuella i denna utredning. Här skall jag peka på två som jag också berört ovan. Den ena handlar om när ungdomarna bör börja sin yrkesspecialisering och den andra handlar om namnfrågan. Kommitténs förslag att alla borde starta med ett gemensamt år motiverades på följande sätt: Det är både otidsenligt och olyckligt att låta sextonåringar gå in i könssegregerade miljöer där de har små eller obefintliga möjligheter att umgås med det andra könet.13 Ovan diskuterades detta i termer av inlåsning och utestängning där elever, flickor och pojkar, alltför tidigt låses in alternativt blir utestängda från yrken enbart på grund av de måste göra tidiga utbildningsval. Ett sätt att förhindra detta skulle kunna vara ett gemensamt år och därefter val av yrkesinriktning men självklart måste detta värderas i ett sammanhang där alla faktorer ingår, också elevernas önskan om att erhållande av yrkesbevis inte skall dra ut . En könssegregerad utbildningsmiljö behöver inte leda till en könssegregerad arbetsmiljö men inte sällan blir det resultatet. 11Tidigare benämningar har också innehållit teknik. Teknisk gren, teknisk linje, tekniskt gymnasium etc. Detta förslag diskuteras och mycket tyder på att delar av det inte kommer att genomföras bl.a. att ersätta programgymnasiet med sektorsgymnasiet. 13SOU 2002:120, s. 207. varna för de negativa konsekvenserna av att hamna i starkt köns- segregerade miljöer är dock inget nytt. Redan tidigt pläderade för en större blandning av kvinnor och män i olika sam- manhang inte minst på arbetsplatserna. Motivet var dock inte primärt segregeringen utan något helt annat dess konsekvenser på unga kvinnors och mäns möjligheter att träffas. Jämför därför ovanstående med nedanstående, , citat: Även då arbetsmarknadsförhållandena inte skiljer könen från varandra i geografiskt avseende, kan själva yrkesstrukturen få till följd att de har svårt att träffas. Arbetsmarknaden, som mer och mer blir bestäm- mande för individens sociala infattning, fungerar dåligt som äkten- skapsmarknad. Hembiträdet är lika isolerad från de till äktenskap lediga männen som sjuksköterskan, eller ännu mera. I fabriker som sysselsätter både män och kvinnor, framträder t.o.m. en tendens att hålla de båda könen isär för att undvika obehagliga jämförelser mellan deras olika löner. Denna tendens framträder i olika former: genom att viss tillverkning sysselsätter endast endera könet; genom att män och kvinnor sysselsätts i olika led av en och samma produktionskedja eller helt enkelt genom att de anvisas olika arbetslokaler även när de utför samma arbete. Män och kvinnor uppmuntras inte att vara arbets- kamrater. Alla dessa åtgärder minskar deras chanser att mötas och sär- skilt att mötas som likar och vistas i varandras närhet i sådana former, att äktenskapet ter sig som en naturlig följd av det dagliga umgänget.14 Kommitténs förslag att ersätta programgymnasiet med sektor- gymnasiet motiverades främst av insikten om att programbenäm- ningarna har, och har haft, en styrande roll i ungdomarnas val. Det framkommer inte minst när man diskuterar namnen på den nya sektorerna. Kommitténs har haft som utgångspunkt att alla sektorer skall locka lika stor andel manliga som kvinnliga elever (min kursiv).15 Att ha som utgångspunkt att alla sektorer skall locka lika många flickor som pojkar är dock inte problemfritt men man hyste ändå viss optimism att det skulle kunna gå. Detta har vållat en del svårigheter och ett par av sektorerna riskerar, trots den i förhållande till dagens program vidgade inriktningen, att åtminstone inledningsvis i högre grad locka manliga än kvinnliga elever. () En av de sektorer som riskerar att få obalans är Bygg- och 14Alva (1944). Citatet skall ses i ljuset av att var både arbetsdagarna och arbetsveckan mycket långa. och sex hela arbetsdagar gav inte mycket fritid. Var man dessutom hembiträde, ett av de vanligaste kvinnoyrkena , var det inte ens säkert att man hade en hel ledig dag . 15Sou 2002:120, s. 207. Kommittén är medveten om att byggbranschen är en av de mest mansdominerade som finns i arbetslivet och har diskuterat alternativa indelningsgrunder. Kommittén menar emellertid att en förändring av detta förhållande inte kan ske genom en utbild- ning som konstruerats enbart med syftet att locka flickor. Också arbetslivet har ett ansvar för att bidra till en mindre sned rekrytering könsmässigt och etniskt genom att påverka arbetsmiljön så att kvin- norna stannar kvar.16 Namnen på de åtta sektorer som man föreslog var:17 (Mina förkortningar inom parentes) Man diskuterade ingående innehållet i varje sektor och vart den leder yrkesmässigt men också deras attraktionskraft på flickor och pojkar. Till exempel föreslogs två (2) tekniksektorer just för att inte tappa bort flickorna. Om den framtida gymnasieskolan skulle innehålla endast en teknisk sektor riskerar man enligt kommitténs bedömning att inte få några flickor till teknisk utbildning. En separat teknik och designsektor bedömer kommittén vara mer intressant för flickor än en samman- slagen teknisk sektor.18 (I det nuvarande programgymnasiet fanns inte ett enda teknik- program fram .) Om detta skall ses som en kapitulation eller ej är svårt att veta men intrycket man får är att om teknik och design blir en flickdominerad sektor och teknik och produktion en pojkdominerad så skulle slutresultatet kunna tolkas som att tekniksektorn (som helhet) ändå är könsbalanserad. Diskussionen rörande sektorerna ett och två ovan har följt samma spår. Många hade uppfattningen att sektorena borde slås samman till en enda service- och hälsosektor men eftersom risken var 16a.a., s. 207. 17a.a., s. 204 ff. 18a.a., s. 208. stor att en sådan sektor skulle bli könssegregerad och främst intressera flickor bestämde man sig istället för två sektorer, precis som för teknisk sektor. Genom att ha en sektor för individ och samhälle och en sektor för olika serviceutbildningar menar kommittén att det finns bättre möjlig- heter att erbjuda ett innehåll som attraherar både flickor och pojkar.19 Det är förmodligen inte namnet på respektive sektor som dis- kuterats mest men det är uppenbart att de ventilerats. Utan att ta ställning till hur lyckat det var med sektorer i stället för pro- gram anser jag dock att Servicesektorn borde ha hetat Tjänste- sektorn. Dels för att slippa förkortningen SS som skulle ha kunnat misskreditera hela den utbildningssektorn, dels för att gymnasiet skulle ha tillförts ytterligare en T-sektor. Förkortningarna är i detta sammanhang oerhört viktiga eftersom det är de som används i det vardagliga arbetet och inte minst ungdomar emellan. har utan tvivel lagt stor vinn om att den nya gymnasieskolan skulle bli könsöverskridande och att alla sektorer skulle vara attraktiva för både pojkar och flickor. Genom större lyhördhet, nytt innehåll, moderna pedagogiska metoder avpassade till vad ungdomar vill och inte minst med namnänd- ringarna var förhoppningen att flickor och pojkar skulle kunna välja fritt från tidigare könsföreställningar. Att den nya gymna- sieskolan därmed skulle ha kunnat bidra till en mindre könsseg- regerad arbetsmarknad sammanfattar kommittén på följande sätt: Det som kanske är särskilt allvarligt är att de ungdomar som väljer otraditionellt tenderar att avbryta studierna i högre utsträckning än andra ungdomar, vilket visar att problemet också innefattar skolans arbetsformer och inte bara kan ses som en följd av en könssegregerad arbetsmarknad. Det är ambition att i möjligaste mån skapa utbildningar i gymnasieskolan som intresserar både manliga och kvinnliga sökande. Med breda ingångar, successiva val och möjlig- het till otraditionella kombinationer bör indelningen i flick- respektive pojkutbildningar (min kurs.) ha förutsättningar att minska.20 19a.a., s. 209. 20a.a., s. 408. Sammanfattningsvis kan vi således konstatera att det finns en könsobalans i gymnasieskolan som bidragit till, och fortfarande bidrar till, att könssegregringen på arbetsmarknaden upprätthållas. Det är flera olika mekanismer som samverkar i detta varav jag beskrivit några här. För det första kan man fundera över vid vilken ålder det är mest lämpligt att ungdomarna gör sina yrkesspecifika val. För det andra bör bytesfrekvensen på de könsmärkta pro- grammen granskas närmare eftersom den kan ge vägledning om var hindren till integrering ligger. För det tredje bör man undersöka vilken roll lärarkårens könssammansättning på de könsmärkta programmen spelar och om man finner att den har betydelse för ungdomarnas val, hur skall den då kunna ändras. För det fjärde bör programbeteckningarnas eventuellt styrande roll för ungdomars utbildnings- och yrkesval också bli föremål för en genomlysning och diskussion. Även om gymnasiekommitténs förslag i alla dess delar inte kommer att genomföras finns det anledning att ta fasta på dess ambitioner att indelningen i flick- och pojkprogram borde avskaffas. har antalet nybörjare i högskolan och vid universiteten ökat med 20 000, från 58 000 till 78 000. Övergången till högskolan har länge varit högre bland de kvinnliga gymnasister- na än bland de manliga och det gäller oavsett vilket gymnasie- program de gått. Detta betyder att inom i stort sett alla huvud- inriktningar som finns vid de akademiska lärosätena har andelen kvinnor i grundutbildningen ökat. Som framgår av tabellen nedan var ökningen störst inom grundutbildningen i medicin och odontologi, från , och minst inom det kraftigt kvinnodominerade området vård och omsorg, från . Inom det mansdominerade utbildningsområdena naturvetenskap och teknik ökade också kvinnoandelen från respektive från . Andel kvinnliga programnybörjare med en inriktning mot yrkesexamen och totalt i grundutbildning läsåren 1993/04 och 2001/02. Exempel på yrkesexamen: ajur.kand., psykolog, socionom. bapotekare och receptarie. carkitekt, civilingenjör, högskoleing, sjökapten m.fl. dläkare, optiker, psykoterapeut, veterinär. esjuksköterska, tandhygenist, social omsorg, arbetsterapeut m.fl. fdans, konst och design, musik, scen och medier. galla typer av lärarexamina. hagronom, djursjukvårdare, hippolog, hortonom, jägmästare m.fl. När studenternas studieinriktning specificeras mot en bestämd yrkesexamen framträder endast ett par större avvikelser från de totalt registrerade. Den största återfinns i ämnet naturvetenskap. De som läser naturvetenskap med inriktning mot en specifik yrkes- examen kan antingen bli apotekare eller receptarie och eftersom båda är kraftigt kvinnodominerade till skillnad från ämnet som sådant blir avvikelsen, som framgår i tabellen, mycket stor. Av- vikelsen inom ämnet juridik och samhällsvetenskap är också tydlig. Av alla som valde en inriktning mot yrkesexamen /02 var kvinnor vilket skall jämföras med att kvinnorna utgjorde av alla registrerade på grundutbildningen. Inom det konstnärliga området gick avvikelsen åt motsatt håll, an- delen kvinnor med inriktning mot en yrkesexamen var lägre än andelen kvinnor som var registrerade totalt. Inom två områden, lant- och skogsbruk samt undervisning, är studieinriktningen enbart mot yrkesexamen. Den kraftiga ök- ningen av kvinnoandelen inom det tidigare området kan förklaras dels av att alltfler kvinnor numera väljer yrken inom detta fält, dels av att ett par nya yrkesutbildningar startades . Djursjuk- vårdare och hippolog är två nya yrken i det närmaste helt kvinno- dominerade. Inom undervisningsyrkena fortsatte kvinnoandelen att stiga vilket, sett i ljuset av det som diskuterats ovan om att sam- mansättningen i vissa lärarkategorier borde bli mer könsbalanserad, verkar mindre bra. Sammantaget betyder detta att av de nio områden med en inrikt- ning mot en yrkesexamen dominerade de kvinnliga nybörjarna sex, män ett (1) och två var könsbalanserade /02. Ser man till alla som var registrerade på grundutbildningen framgår att könstransformationen av de olika ämnesområdena varit ännu större. De kvinnodominerade hade ökat från två till fem medan de mansdominerade minskat från två till ett och av de tre som var könsbalanserade /94 återstod bara ett. Om vi sedan ser hur många som faktiskt tar en examen, blir färdig, och hur könsfördelningen ser ut framträder samma mönster som ovan. Andel kvinnor av de examinerade läsåren 1991/92 och 2001/02, skillnad mellan kvinnor och män samt totalt antal exa- minerade /02. Rangordnat efter storlek på differens. (minst 100 examina) Generella examina Andel kvinnor *Denna lärarkategori motsvarar numera i statistiken barn och ungdomspedagogisk examen. Läs- /02 var andelen kvinnor på detta lärarprogram . Källa: Statistik & analys 2003:0212. Som framgår av tabellen har andelen kvinnor, som examinerats i utbildningar där minst 100 examensbevis utfärdats, ökat i 15 av de 23 yrkeskategorierna medan andelen män ökat i sju. Kvinnoandelen har ökat i alla oavsett könsdominans medan andelen män, med ett undantag, enbart ökat i utbildningar dominerade av kvinnor. I jämförelse med kvinnors inbrytningar på de mansdominerade områdena ter sig dock männens ökning liten. Här kan man fundera över begreppet kritisk massa dvs. vid vilken nivå är andelen kvinnor, eller män, i en utbildning så hög att andelen växer av sig själv. Kan den nivån vara olika för kvinnor och män, behövs det fler män i en kvinnodominerad utbildning än kvinnor i en mansdomi- nerad för att bryta igenom könsvallen? Här finns det också anledning att fundera över re-segregering, dvs. när ett yrke eller en utbildning som varit könssegregerat blir könsbalanserat till att åter bli segregerat men med ändrat prefix, från t.ex. mans- till kvinnodominerat. För att få en bild över hur många som faktiskt examineras måste andel relateras till antal. Av dem som examinerades /02 var civilingenjörerna största gruppen, närmare 4 000, och agronomerna den minsta, drygt 100 stycken. Det betyder att /02 var det cirka 1 000 kvinnor som utexaminerades på det mansdominerade civilingenjörsprogrammet mot cirka 80 på det kvinnodominerade agronomprogrammet. En jämförelse mellan de två program som examinerade flest antal, civilingenjörer och sjuk- sköterskor, visar också på stor differens mellan könen – cirka 1 000 kvinnliga civilingenjörer mot cirka 400 manliga sjuksköterskor. Vad beträffar mer generella examina som kandidat– och magisterexamen så är mönstret detsamma – ökad kvinnoandel. Ett undantag noteras dock, männens andel av de som tog en magister- examen inom medicin och vård var högre 2001/02 än 1995/96. Ökningen av andelen kvinnor inom ingenjörsutbildningarna är enligt den mest positiva utvecklingen under 1990- talet. På vissa av de kvinnodominerade utbildningarna har andelen män också ökat men det är enbart mindre förändringar. Infor- mationen som ovanstående tabell ger är viktig eftersom den säger något om hur könsfördelningen kan komma att se ut i olika yrken på arbetsmarknaden de kommande decennierna. Totalt finns det cirka 250 olika ämnen att studera vid våra universitet och högskolor (alla ämnen finns dock inte vid alla universitet) men många av dessa är väldigt små (samlar enbart ett mindre antal studenter) och en del är mycket lokala. Det urval som presenteras i tabell 4.3 grundar sig på att de är de mest frekventa, finns nästan vid varje universitet, och dessutom är antalet studenter stort i nästan varje ämne. I tabellen presenteras en sammanställning av de 118 vanligaste universitets- och högskoleämnena i grundutbildningen utifrån hur könsrepresentationen såg ut . Av den framgår att 59 ämnen dominerades av kvinnor, 25 av män och resten, 34 ämnen, var könsbalanserade. Ämnesområden inom grundutbildningen vid universitet och högskola. Grupperade efter kvinnors och mäns procentuella representation i respektive ämne 40 kvinnor/män Drama, teater, film SOU 2004:43 Utbildning och könssegregering 40 kvinnor/män Regional utveckling o. planering Naturvetenskap i ett skolperspektiv Samhälle o. kultur i ett skolperspektiv Svenska/nordiska språk Källa: Databas för jämställdhet. Bilden detta ger är att de kvinnliga studenterna är väl represen- terade inom de flesta ämnen och inte bara de som av tradition alltid ansetts vara typiska för kvinnor. Männen å andra sidan dominerar allt färre och dessutom är deras koncentration till olika teknikämnen påtaglig. Andelen kvinnor i den gruppen har dock gradvis ökat och mer än hälften av teknikämnena hade mellan kvinnor. farhågor om att teknikämnena inte skulle locka flickor anser jag därför delvis vila på en förlegad uppfattning. Utvecklingen har, precis som Högskole- verket också noterat, varit positiv vilket också borde ha avspeglats i kommitténs argumentering för teknikämnena på gymnasiet. Av de ämnen som domineras av kvinnor hade en mansandel som låg mellan 30 och 39 procent.21 Avslutningsvis, inom forskarutbildningen har det också skett sådana förskjutningar att andelen kvinnor ökat inom samtliga vetenskapsområden. Som framgår av figur 4.4 ökade andelen kvin- nor bland de aktiva doktoranderna inom samtliga ämnesområden . Ökningen var störst inom medicin och vete- rinärmedicin. utgjorde kvinnorna av doktoranderna inom respektive grupp. Andelen kvinnliga dok- torander är fortfarande lägst inom matematik och teknikvetenskap men då dess andel stigit med innebär det att kvinnorna numera utgör närmare en fjärdedel av doktoranderna i dessa ämnen. Inom området huma- niora steg kvinnoandelen bland doktoranderna från 45 till 52 pro- cent. 21 redovisar i bilaga 6 olika beräkningar vad gäller risken för att kvinnor går v issa utbildningar vid högskolan. Andel kvinnor bland aktiva doktorander inom olika ämnesområden och 2001. Tillsammantaget betyder detta att forskarutbildningen blivit mer könsbalanserad jämfört med tidigare men det betyder inte att det råder balans inom ämnesområdena.22 Att kvinnors intresse för högre studier är större än mäns framgår bl.a. av övergångsfrekvensen, ett mått på hur många i en årskull som påbörjat högskolestudier. Regeringens mål om att den skall vara har kvinnorna redan uppnått. /03 var den i genomsnitt vilket skall jämföras med männens . Detta är ett mönster som går igen såväl regionalt som kommunalt kvin- nors övergångsfrekvens är högre men skillnaden mellan regioner-