sou · GSB3122d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Om den unge missköter sig under eftervården skall SiS kunna ingripa mot honom genom att meddela en varning eller genom att återföra honom till institutionen. Förslaget om en ny verkställighetsform innebär således att på institution ersätts med sex månaders eftervård. Kostnaden för ett vårddygn på institution uppgår till . Det är rimligt att utgå från att på institution kan finansiera den genomsnittliga kostnaden för tre dygns eftervård, ca . Vid denna bedömning har beaktats att intensiteten i insatserna under eftervården i normalfallet bör kunna minska under den senare delen av denna. Eftervården bör alltså finansieras till fullo av förkortningen av institutionstiden. Den unges hemkommun skall för eftervården svara för det ordinarie bistånd som kan bli aktuellt för den unge t.ex. ekonomiskt bistånd, bostad o.d. Genom att eftervården görs till en del av verkställigheten av påföljden sluten ungdomsvård kommer kostnader för vård och behandling med stöd av SoL eller LVU för dessa ungdomar att reduceras, något som självfallet innebär besparingar. 20.1.12Häktning och annan övervakning av unga som misstänks för brott För att öka möjligheterna att använda bestämmelserna om reseför- bud och anmälningsskyldighet i 25 kap. RB i stället för häktning, föreslår utredningen att den misstänkte skall kunna fullgöra sin anmälningsplikt även hos anvisad socialtjänst. Förslaget bör inte innebära några nämnvärda kostnadsökningar för . I praktiken torde det nämligen röra sig om fall där den unge redan har en fortlöpande och regelbunden kontakt med . Utredningen föreslår också att åklagaren skall underrätta socialnämnden när någon som är anhålls. Nämnden skall vara skyldig att skriftligen till åklagaren redovisa sitt ställningstagande i frågan om vilka insatser inom som kan anvisas som ett alternativ till häktning. Förslaget innebär i sig inga nya uppgifter för vare sig åklagaren eller . Konsekvenser av utredningens förslag Den nuvarande ordningen förutsätter att parterna samråder i denna fråga. Syftet med bestämmelsen är främst att i lagstiftningen införa en särskild handläggningsordning varigenom det säkerställs att samrådet sker på ett så tidigt stadium som möjligt. Uppgifterna bör alltså kunna genomföras inom befintliga ekonomiska ramar. För att förkorta häktningstiden för unga lagöverträdare som vistas i häkte i avvaktan på att domen på sluten ungdomsvård vinner laga kraft, skall domstolen ha möjlighet att förordna att domen skall gå i verkställighet. Ett införande av en möjlighet för domstolen att besluta att domen skall gå i verkställighet innebär en kostnads- ökning, eftersom dygnskostnaden för verkställighet av sluten ungdomsvård () väsentligt överstiger motsvarande kostnad på ett häkte (). Kostnadsökningen för staten beror på att den unge får tillgodoräkna sig tiden som häktad vid beräkningen av verkställighetstiden för LSU.4 Det är svårt att uppskatta i vilken omfattning bestämmelsen kommer att tillämpas. Enligt SiS statistik tas ca 100 unga in för verkställighet av sluten ungdomsvård . Grovt uppskattat bör förhållandena vara sådana att bestämmelsen om omedelbar verk- ställighet kan användas i ungefär vart tjugonde fall, dvs. Vi menar att det inte går att undvara att unga häktade placeras på allmänna häkten. Vi anser dock att det finns möjligheter att förbättra förhållandena för unga i häkte. Kriminalvårdens arbete med unga häktade bör fortsätta och utvecklas. Kriminalvårdens särskilda ansvar för unga häktade anser vi skall framgå av lagstiftningen om behandlingen av intagna i häkte. Det skall där anges att förvaringen av unga skall vara anpassad till de ungas särskilda behov. Förslaget bör kunna genomföras inom den utbyggnadsplan som myndigheten arbetar efter. 4 Den unge kan t.ex. verkställa sin dom genom att han är häktad och verkställer på institutionen. Om han blir föremål för ett beslut om omedelbar verkställighet, förkortar man därigenom tiden på häktet och förlänger tiden på institutionen. Resultatet kan bli att han är häktad en månad och verkställer övriga på institution. Man byter således en månad med billigare dygnskostnad (häktet) mot en månad med dyrare dygnskostnad (särskilda ungdomshemmet). SiS ökade kostnader uppvägs alltså i någon mån av att kriminalvårdens kostnader minskar. Konsekvenser av utredningens förslag 20.1.13Tillgodoräknande av tid för frihetsberövande på grund av brott Utredningen föreslår att det införs en möjlighet för den som har dömts till fängelse eller sluten ungdomsvård att i vissa fall få tillgodoräkna sig den tid han har varit tvångsomhändertagen enligt LVU. Frågan huruvida avräkning skall få ske bör prövas av domstolen i samband med att målet avgörs. Domstolen får tillgodoräkna tid för ifrågavarande frihetsberövanden i den utsträckning som det med hänsyn till omständigheterna är skäligt. Ett tillgodoräknande av frihetsberövande enligt LVU i dessa sammanhang innebär en minskning av kostnaderna för staten – såväl för SiS som för kriminalvården – i form av kortare verkställighetstider efter dom på sluten ungdomsvård alternativt fängelse. BRÅ:s undersökning om unga som dömts till sluten ungdomsvård (se avsnitt 17.3) visar att det inte är ovanligt att unga som döms till sluten ungdomsvård är LVU-omhändertagna i anslutning till domen och att tiden som omhändertagen kan vara ansenlig. Det finns ingen anledning anta annat än att förhållandena är likartade i de fall påföljden bestäms till fängelse. Hur stor kostnadsminskningen kan komma att bli är dock svårt att uppskatta. I BRÅ:s undersökning fanns inga uppgifter om hur länge frihetsberövandet enligt LVU hade varat i avvaktan på dom och placering. I en annan studie beräknades tiden från brott till LSU-dom till och . Någon uppgift om när den unge omhändertogs redovisades dock inte i studien. Kostnadsminskningen torde dock kunna bli betydande. Konsekvenser av utredningens förslag Utredningens förslag innebär att det allmännas ingripanden vid ungdomsbrott avsevärt förbättras. Utredningen bedömer att flera av förslagen bör kunna finansieras inom befintliga ekonomiska ramar eller genom en omprioritering inom befintliga resurser. Samtliga förslag är emellertid inte möjliga att genomföra utan ökade kostnader för staten och den kommunala sektorn. Förslagen är dock angelägna, varför vi har föreslagit att de bör genomföras om finansieringen går att lösa. En sammanställning över de ekonomiska konsekvenserna finns i bilaga 8. 20.2Förslagens betydelse för den kommunala självstyrelsen Den svenska folkstyrelsen förverkligas bl.a. genom självstyrelse (1 kap. 1 § andra stycket regeringsformen). Den kommunala självstyrelsen är dock inte total, utan det är som sätter gränser för det kommunala självbestämmandet. bestämmer således genom lag grunderna för bl.a. kommunernas organisation och verksamhetsformer samt deras befogenheter och åligganden. På vissa områden har givits möjlighet att delegera normgivningsmakten. Vid bedömningen av om lagbestämmelser som inkräktar på den kommunala självstyrelsen bör införas, bör såväl syftet med bestämmelserna som möjligheterna att uppnå detta syfte på ett för den kommunala självstyrelsen mindre ingripande sätt beaktas (jfr lagrådets yttrande i prop. 2000/01:36 s. 30–31). Utredningens förslag innebär begränsningar i fråga om kommunernas möjlighet att själva bestämma vilka åtgärder som skall vidtas i anledning av att barn och unga begår brott, eftersom ges möjligheter att meddela föreskrifter på detta område. Föreskrifterna innebär ålägganden för kommunerna och samt länsstyrelserna kan genom tillsynsverksamhet granska om kommunerna följer föreskrifterna. Våra förslag innebär dessutom att kommunerna får i uppgift att verkställa den självständiga påföljden ungdomstjänst efter föreskrifter som Social- styrelsen meddelar. Detta är också ett åläggande för kommunerna som inkräktar på den kommunala självstyrelsen. Konsekvenser av utredningens förslag reform syftade bl.a. till att stärka överlämnande- påföljdens ställning. BRÅ:s utvärdering visade emellertid på att reformen inte har fått fullt genomslag. Vi har också beskrivit att kommunernas insatser i fråga om barn och unga som begår brott varierar stort. Verkställighet av straffrättsliga reaktioner är i grunden en statlig angelägenhet och utredningen har framhållit värdet av att principen om likhet inför lagen upprätthålls på detta område. För unga lagöverträdare bygger påföljdssystemet på att det i första hand är insatser inom som är aktuella. Att upprätthålla likhet inför lagen inom 290 kommuner är inte en enkel uppgift. Det är dock helt avgörande att så sker, såväl till skydd för den unge som för samhället i övrigt. Den rådande situationen är därför inte godtagbar och äventyrar dessutom legitimiteten för kommunerna att verkställa påföljder för unga lagöverträdare. Vi ser ett ökat inslag av statlig normering genom som en nödvändig åtgärd för att undvika att överföra verkställighets- ansvaret på kriminalvården. Vi ser heller inte att ett ökat mått av statlig normering i här aktuella avseenden skulle vara förenat med några större nackdelar för kommunerna. Snarare torde en ökad vägledning i arbetet med unga lagöverträdare kunna medföra såväl kompetens- som effektivitetsmässiga fördelar för kommunernas del. Utredningen menar alltså att det finns starka skäl att genom- föra ovan nämnda förslag trots att de påverkar den kommunala självstyrelsen. 20.3Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Utredningens arbete har i hög grad varit inriktat på att finna åtgärder som kan leda till minskad brottslighet och minskade risker för återfall i brott. Mot den bakgrunden har vi funnit att det här saknas anledning att närmare redogöra för vad enskilda förslag har för konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet. Konsekvenser av utredningens förslag 20.4Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män En stor majoritet av de unga lagöverträdarna är pojkar. Särskilt stora är skillnaderna mellan pojkars och flickors lagföringar. Denna bild har varit stabil över , men det finns en allmän tendens i utvecklingen att kvinnors andel av brottsligheten ökar något. lagfördes genom dom, strafförelägganden eller åtalsunder- låtelse totalt 12 305 personer i åldern 15–och 10 748 personer i åldern 18–. Av dessa var 3 062 respektive 1 761 personer flickor.5 Utredningens förslag är i grunden könsneutrala. Den omständig- heten att det i huvudsak är pojkar som lagförs för brott kan dock medföra att tillämpningen av påföljdssystemet för unga lagöver- trädare främst baseras på pojkars villkor, förutsättningar och behov. BRÅ fann t.ex. vid sin utvärdering av reform att flickor tenderade att dömas till mindre ingripande påföljder än pojkar. Det är enligt utredningens mening angeläget att denna aspekt uppmärksammas vid tillämpningen av påföljdssystemet. Vi anser att vårt förslag att låta ha en större vägledande roll i fråga om arbete med unga som begår brott för att jämställdhetsperspektivet blir uppmärksammat på bred front. 20.5Konsekvenser för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen Utredningens förslag innebär bl.a. att innehållet i de nuvarande påföljderna för unga lagöverträdare kommer att förbättras. Detta gäller inte minst kvaliteten på den vård och behandling som skall ges inom ramen för socialtjänstpåföljden och sluten ungdomsvård. Vidare inför vi ungdomstjänst som en ny självständig påföljd. Den tänkta utformningen av påföljden anser vi är både pedagogisk och tydlig för den unge. De föreslagna åtgärderna skall också bättre borga för en likabehandling av unga lagöverträdare. Mot bakgrund härav finner utredningen att våra förslag kan antas ha en positiv inverkan på möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 5 Kriminalstatistik 2003, BRÅ, s. 152-153. 21.1Förslaget till lag (2006:000) om verkställighet av ungdomstjänst I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Bestämmelserna i lagen gäller beträffande den som dömts till ungdomstjänst med stöd av 32 kap. 3 eller 4 § BrB som påföljd för brott. Det är kommunerna som ansvarar för verkställigheten av en dom på ungdomstjänst. Skyldigheten åvilar den kommun som enligt socialtjänstlagen har ansvar för den unge som dömts till ungdoms- tjänst. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 10.2.1 och 10.2.2. I paragrafen finns de grundläggande bestämmelserna om innehållet i verkställigheten av en dom på ungdomstjänst. Av bestämmelserna framgår att ungdomstjänsten innehåller olika moment. Våra allmänna överväganden i denna del finns i avsnitt 10.2.3. Den praktiska hanteringen av ungdomstjänst behandlar vi i avsnitt 10.2.4 i den allmänna motiveringen. Av första stycket punkten 1 följer att ungdomstjänsten skall bestå av samhällsnyttigt arbete. Detta arbete skall enligt vad som stadgas i 32 kap. 3 § första stycket BrB vara oavlönat (se avsnitt 21.3). Vid val av arbetsplats bör i möjligaste mån den unges personliga behov, förutsättningar och intressen beaktas. Vilka arbetsplatser som kan komma i fråga beror naturligtvis till stor del på de lokala förhållandena. Att hitta lämpliga arbetsplatser kräver att social- tjänsten bedriver en aktivt uppsökande verksamhet. bör även kunna få tillgång till den platsbank som frivården har arbetat upp när det gäller samhällstjänsten. Restriktivitet bör iakttas beträffande placering av ungdomstjänstdömda i verksamhet som omfattar vård eller omsorg, särskilt av barn och äldre. Det oavlönade arbetet skall fullgöras under den absoluta merparten av det antal timmar som ungdomstjänsten avser. I punkten 2 anges att den unge skall förberedas inför det kommande arbetet. Det är angeläget såväl för den unge som för den arbetsplats där arbetet skall utföras att den unge är insatt i vad det är för arbetsplats han skall arbeta på, varför han skall utföra visst arbete, vilka som är beroende av att arbetet utförs och vad som förväntas av honom på arbetsplatsen. Det bör alltså vara en omsorgsfull introduktion av den unge på arbetsplatsen. En viktig tanke med arbetsmomentet är att den unge skall uppleva detta som meningsfullt och att detta gör intryck på honom. Arbetet får t.ex. inte föra tankarna till straffarbete. Den till ungdomstjänst dömde skall på den arbetsplats där ungdomstjänsten skall verkställas tilldelas en handledare. Hand- ledaren skall få information av om ungdomstjänstens innebörd och villkor samt de krav som ställs på den unge under verkställigheten. Vidare bör handledaren och dennes arbetsgivare erhålla allmän kunskap om ungas förhållanden och villkor i syfte att skapa en förståelse för i vilket sammanhang de verkar. Av punkten 2 följer vidare att den unge skall få en återkoppling till hur han har genomfört arbetet. skall hålla i denna återkoppling. Det är önskvärt att den unges vårdnadshavare och handledare deltar. Om den unge har genomfört arbetsmomentet väl bör detta framföras med stor tydlighet för den unge och hans vårdnadshavare. I punkten 3 anges slutligen att ungdomstjänsten skall bestå även av åtgärder som skall vara ägnade att förhindra fortsatt brottslig verksamhet. Dessa åtgärder skall vidtas innan den unge påbörjar arbetet eller under tid då detta pågår. Åtgärderna skall vara individuellt anpassade till den unge. Han skall därvid ges möjlighet att reflektera över sin livssituation och diskutera de brott som han har dömts för. De moment som anges under punkterna 2 och 3 bör samman- taget fylla endast en mindre del av den totala ungdomstjänsttiden. Ett riktmärke kan vara att tiden för dessa inslag inte bör uppgå . Av andra stycket framgår att skall upprätta en arbetsplan för varje ung person som dömts till ungdomstjänst. Arbetsplanen, vars omfattning bestäms av det antal ungdomstjänst- timmar som domstolen har dömt ut, skall innehålla en utförlig beskrivning av vad verkställigheten av ungdomstjänsten innebär för den unge. Se även kommentaren till 5 §. Enligt paragrafen får en dom på ungdomstjänst börja verkställas när domen vunnit laga kraft i ansvarsdelen mot den unge. Enligt bestämmelserna i paragrafen skall inleda verkställig- heten så snart det får ske. Särskilt för unga lagöverträdare är det viktigt att tiden från det att domen meddelats till dess att den kan börja verkställas är så kort som möjligt. Paragrafen innehåller utförliga bestämmelser om vad arbetsplanen skall omfatta. En sådan skall upprättas särskilt för varje ung person som dömts till ungdomstjänst. I planen skall anges vad ungdoms- tjänsten skall bestå i och var och när den skall utföras samt övriga villkor som kan förekomma. Det innebär att omfattningen på de olika momenten i ungdomstjänsten skall framgå, dvs. omfattningen på såväl det oavlönade arbetet som de förberedande och avslutande åtgärderna samt den pedagogiska verksamheten i övrigt. Vidare skall de skötsamhetskrav som ställs på den unge tydligt framgå av planen. Denna skall också innehålla regler om vad den unge skall iaktta om han inte har möjlighet att inställa sig till ett arbetspass, t.ex. på grund av sjukdom. Det är även önskvärt att de uppgifter som ligger på och handledaren på arbetsplatsen framgår av planen. Verkställigheten skall förläggas till sådana tidpunkter att den inte hindrar den unge från att sköta skolgång eller ett ordinärt arbete. I vilken takt ungdomstjänsten skall verkställas och omfattningen på varje arbetspass får dock bestämmas efter en bedömning från fall till fall. Dessa frågor är till stor del avhängiga det antal ungdoms- tjänsttimmar som domstolen dömt ut. skall kontrollera att den unge sköter verkställig- heten av ungdomstjänsten i enlighet med arbetsplanen. Social- tjänsten bör t.ex. regelbundet kontrollera den unges närvaro på arbetsplatsen genom besök eller telefonkontakt med handledaren. Självklart bör denne underrätta om den unge uteblir. Det är viktigt att så sker eftersom åtgärder bör vidtas omgående vid misskötsamhet. Enligt paragrafen ges regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer befogenhet att utfärda föreskrifter om den närmare utformningen av ungdomstjänsten, såväl när den utgör huvud- påföljd som då den döms ut som en tilläggspåföljd. Detta skall borga för att verkställigheten av ungdomstjänst utformas och hanteras enhetligt i landet och att innehållet i påföljden håller en hög kvalitet. Vi föreslår att regeringen skall delegera denna befogenhet till (se 8 kap. 5 § socialtjänstförord- ningen (2001:937), avsnitt 21.33). 21.2Förslaget till lag (2006:000) om verkställighet av sluten ungdomsvård Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. I första meningen finns en hänvisning till den nya paragrafen 32 kap. 5 § BrB, som innehåller de närmare förutsättningarna för att påföljden sluten ungdomsvård skall komma ifråga. I tredje meningen anges i tydliggörande syfte att också utsluss- ningen från ungdomshemmet är en del av verkställigheten. Om verkställigheten i det särskilda ungdomshemmet och under utslussningen därifrån finns regler i 16–24 §§. I fjärde meningen anges att en del av verkställigheten i vissa fall kan ske i form av eftervård. Förutsättningarna för att en sådan eftervård skall beredas den unge framgår av 14 och 15 §§. Innehållet i eftervården regleras i 25 §. 2 och 3 §§ Paragraferna motsvarar 2 och 3 §§ i den nuvarande lagen. I paragrafen anges när verkställigheten inleds och på vilket sätt. Paragrafens första mening motsvarar 4 § i nuvarande lag. I övrigt saknar paragrafen motsvarighet i gällande rätt. Av första stycket första meningen framgår att verkställigheten inleds genom att den dömde tas in i ett sådant särskilt ungdoms- hem som avses i 12 § LVU. Av andra meningen framgår dock att om den dömde är häktad i ett annat mål när domen får verkställas så inleds verkställigheten där han förvaras. Bakgrunden är att det införts en möjlighet till samtidig verkställighet av häktning och sluten ungdomsvård i sådana fall. Den utvidgade möjligheten till samtidig verkställighet av häktning och sluten ungdomsvård framgår av 10 § andra stycket. Se avsnitt 14.3.3 i den allmänna motiveringen och kommentaren till 10 §. I andra stycket anges i tydliggörande syfte att verkställighetstiden i vissa fall räknas från en tidigare dag än den då den dömde tas in i ett särskilt ungdomshem. Frågan om från vilken dag verkställig- hetstiden räknas vid sluten ungdomsvård skall enligt 14 § andra stycket LSU bedömas med tillämpning av bestämmelserna i 19 § lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Detta innebär att det såväl för den som är på fri fot som för en frihetsberövad kan gå någon tid mellan dagen från vilken verkställighetstiden skall räknas och dagen då verkställigheten rent faktiskt inleds enligt 4 §. I paragrafen, som reglerar när verkställigheten av en dom på sluten ungdomsvård får inledas, har ett nytt andra stycke lagts till. Verkställigheten får enligt första stycket inledas om den dömde inte inom föreskriven tid har överklagat domen när det gäller påföljden. Att åklagaren eller målsäganden har överklagat domen hindrar alltså inte att den verkställs. I andra stycket anges att verkställigheten i vissa fall får inledas trots att domen inte har vunnit laga kraft mot den dömde. En av de särskilda bestämmelser som finns härom är 32 kap. 5 § tredje stycket BrB, där det anges att domstolen får förordna att domen på sluten ungdomsvård skall gå i verkställighet. Skälen till denna nya bestämmelse har redovisats i den allmänna motiveringen, avsnitt 16.8.5. Se även kommentaren till paragrafen i avsnitt 21.3. En annan sådan bestämmelse är 38 kap. 9 § BrB. Paragrafens andra stycke motsvarar vad som enligt 2 § andra stycket lagen om beräkning av strafftid m.m. gäller beträffande verkställighet av dom på fängelse. 6–9 §§ Paragraferna motsvarar, efter en smärre redaktionell justering, 6–9 §§ i den nuvarande lagen. Första stycket motsvarar 10 § i den nuvarande lagen. Är den dömde häktad i ett annat mål när domen får verkställas får enligt andra stycket verkställigheten påbörjas där han förvaras. Bestämmelsen innebär att möjligheten att verkställa sluten ungdomsvård som häktad har utvidgats i förhållande till gällande rätt. Den som har dömts till sluten ungdomsvård och som häktas för nya brott innan verkställigheten av domen hunnit påbörjas skall således erhålla samtidig verkställighet av häktningen och den slutna ungdomsvården. Skälen till bestämmelsen har redovisats i den allmänna motiveringen, se avsnitt 14.3.3. Paragrafen, som saknar motsvarighet i gällande rätt, reglerar möjligheterna till uppskov med verkställigheten. Regleringen har beträffande den som dömts till fängelse sin motsvarighet i 12 § lagen om beräkning av strafftid m.m. Skälen till bestämmelserna framgår av avsnitt 14.3.2. Det kan ibland vara motiverat att medge uppskov för dömda på fri fot med beaktande av t.ex. den unges hälsotillstånd eller dennes arbets- eller utbildningsförhållanden. Mot bakgrund av vikten av att samhällets reaktion på ungdomars brott sker snabbt och i nära anslutning till brottet, är dock utrymmet för uppskov litet. Det krävs som framgår av lagtexten i första stycket synnerliga skäl för att uppskov skall beviljas. Möjligheterna till uppskov bör alltså tillämpas restriktivt. Inom kriminalvården gäller att uppskov får beviljas , högst från den dag då domen får verkställas och finns det synnerliga skäl får uppskov beviljas under ytterligare högst . Tillämpningsområdet för uppskov vid LSU- dom är av skäl som nämnts betydligt mer begränsat. I regel är den längsta möjliga tiden för uppskov högst . Om de synnerliga skälen kvarstår efter dessa finns det dock möjlighet att bevilja uppskov under ytterligare högst . I övrigt gäller som framgår av andra och tredje stycket samma förutsättningar för uppskov vid de olika påföljderna. Paragrafen, som saknar motsvarighet i gällande rätt, reglerar möjligheterna till anstånd med verkställigheten för den som har ansökt om nåd hos regeringen.