sou · GSB371d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Barn som avslöjar övergrepp möts ofta av misstro, särskilt om förövaren finns inom familjen. Även om av- sikten inte är att underkänna barnets berättelse, kan barnet upp- fatta det så. Alla utredningar som följer i spåren på misstankar om sexuella övergrepp, inte minst polisutredningarna, kan lätt upplevas som ett ifrågasättande och misstänkliggörande av barnet självt. Ju äldre barnet är desto större förmåga har det att reflektera över vilka konsekvenser ett avslöjande kan få. Att inte bli trodd, att förövaren kommer att hamna i fängelse eller begå självmord, att familjen splittras, att själv bli placerad i familjehem eller på institu- tion är funderingar och farhågor som kan göra att äldre barn väljer att behålla sin hemlighet. Ingen att tala med En första förutsättning för att barn skall kunna berätta om våld och övergrepp är att de har någon att vända sig till. Bara ungefär hälften av dem som utsatts för sexuella övergrepp före tonåren har haft någon vuxen person som de litat på och kunnat tala med (SOU 2001:72). Utan kunskap om barnets situation och reaktioner kan bemötan- det från både utredare och hjälpare bli sådant att de råkar ut för en sekundär traumatisering. Dessutom blir utsikterna att polis- anmälningarna skall leda till åtal mycket små. Vad får vuxna människor att vilja ha sex med barn och ungdomar? I de fall förövaren har en pedofil läggning är svaret förhållandevis enkelt. Det är svårare att förklara när det gäller dem som befinner sig i gränslandet eller som normalt har en sexualpartner som är jämnårig. Vad får dem att vända sig till unga människor? En del av svaret har givits i tidigare kapitel. Frågorna om vem sexköparen eller internetförövaren är går dock inte att besvara på något en- tydigt sätt, eftersom de inte tillhör någon avgränsad och homogen grupp. I en rapport om sexexploatören inför den andra världs- kongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn i skrev , professor i sociologi vid universi- tetet i Nottingham: Denna rapport understryker det faktum att det inte finns någon särskild sexexploatör. I stället finns det människor (vuxna och barn, män och kvinnor) som sexuellt exploaterar barn på många olika sätt, av många olika skäl och i många olika sociala sammanhang. Rapporten talar för att frågan om vem som sexuellt utnyttjar barn inte kan redu- ceras till frågan om pedofili. Insikten om förekomsten av och den skada som orsakas av dem som upprepat och avsiktligt söker efter unga människor att utnyttja sexuellt, ger inte hela förklaringen till var- för barn utnyttjas och av vem. Rapporten belyser komplexiteten när det gäller förövare av sexuell exploatering i termer av identitet, attit- yder och motivation såväl i sexindustrin som i icke kommersiella sammanhang. I den norska rapporten for overlevelse eller skyggebilder av kjaer- lighet (Hegna och 2002) förs ett resonemang med rele- vans i detta sammanhang. Författarna frågar sig om vuxna som köper sexuella tjänster av unga människor bara är ute efter att köpa sexuella tjänster eller om det också är offrens ungdom som lockar. Ungdomar har en ung kropp och en framtoning, som gör att de upplevs som oskuldsfulla. Lolita-figurer av bägge könen är efter- frågade i populärkulturen, pornografin och prostitutionen. köpare på könsmarknaden är, enligt författarna, kanske ute efter just ungdom och oskuldsfullhet. Även , skriver om ungdomlighet som något centralt, bland annat för att det förstärker känslan av styrka och maskulinitet hos förövaren. Föreställningen att maskulinitet uttrycks genom att man intar en aktiv och dominant roll i sexuella relationer kan få både hetero- och homo- sexuella män att söka partners som är villiga att acceptera en passiv och undergiven roll. Ungdomar passar bättre in i den rollen än sexual- partners som är i samma ålder och har en likartad social status. Följande text om förövare av sexuella övergrepp och internet- förövare bygger dels på aktuell litteratur om sexuella exploatörer, användare/producenter av barnpornografi, dels på internationell forskning om förövare som begår sexualbrott mot barn. Vissa refe- renser hänvisar till muntliga presentationer vid NOTA1-konferen- sen och seminariet om Internet Sexual Offenders i . 11.1Dynamiken bakom sexualbrott mot barn Det är viktigt att förstå vad som föregår ett sexuellt övergrepp, att se övergreppet som ett steg i en kedja av händelser. Detta gäller också internetförövare. Det är särskilt angeläget att det finns en medvetenhet om de förberedande stadier som de flesta förövare går igenom innan de begår ett sexuellt övergrepp, inte minst för att kunna förstå och identifiera processen hos internetförövare. Olika forskare har formulerat teorier för att förklara hur ett sexuellt förövande iscensätts. Finkelhor (1986) har beskrivit fyra förutsättningar för sexuellt förövande, som fått stor betydelse för arbetet inom området: 1.att vilja ha sex med barn, motivation 2.att övervinna inre hinder 3.att övervinna yttre hinder, skapa tillfällen att ha sex med barn 4.att övervinna offrets motstånd (1984) har beskrivit förloppet som en cykel av sexuellt förövande. Modellen används ofta i behandling för att hjälpa för- övare att identifiera och utforska innehållet i olika stadier. Ut- gångspunkten är att det finns en motivation och tankar som under- 1 for The Treatment of Abusers. stödjer ett avvikande sexuellt beteende och en utlösande faktor. Sedan följer stadierna av sexuella fantasier, onani, val av offer, fort- satta fantasier, manipulation av offret, manipulation av andra, genomförande av övergreppet, förstärkning av fantasier och rädsla för avslöjande. Sexuella fantasier har stor betydelse för om en person som är sexuellt intresserad av barn också skall begå övergrepp. Enligt (2002) har många förövare upplevt fantasierna som bränsle till att begå övergrepp. De flesta potentiella förövare upplever i detta stadium skuld och rädsla för konsekvenserna, om fantasierna förverkligas och man blir avslöjad, vilket avskräcker en del. För att komma vidare behöver de flesta förövare ta hjälp av kognitiva förvrängningar. Kognitiva förvrängningar är ursäkterna vi använder för att tillåta oss själva att ge efter för ett starkt sug; bara den här gången, jag förtjänar detta, ingen behöver få veta, det är inte så farligt, egentligen. För internetförövare finns mycket stöd att få av andra på nätet. De behöver inte känna sig ensamma och de kognitiva förvräng- ningarna förstärks genom att de delar sina tankar och stödjer varan- dras ursäkter. Detta är ett stadium där lustfyllda tankar om sex länkas till lust- fyllda fysiska upplevelser. Onanin fungerar som förstärkare av fan- tasierna. När fantasier länkas samman med onani kan det bli kom- bination som ökar lusten att begå sexuella handlingar. m.fl. (2000) understryker att interagerande på nätet resul- terar i en kraftfull förstärkning. Att byta bilder och diskutera på nätet kring barnpornografi tillåter förövare att utveckla sexuella fantasier, som troligen skulle ha släckts utan en sådan förstärkning. Trösklarna blir lägre och lägre, de förvrängda tankarna blir mer och mer renodlade, exempelvis kring hur man kan närma sig ett speciellt barn. Grooming (ungefär trimning, förberedelse) är det begrepp som används i engelskspråkig litteratur för att beskriva den manipula- tion förövaren använder sig av för att nå sitt mål. För att avancera i förhållande till ett offer krävs att man skapar möjligheter till över- grepp. Förövaren behöver också använda grooming mot andra, som skyddar barnet. Denna process ser man hos förövare som begår sexuella övergrepp mot barn, men också hos internetförövare som söker kontakt med ett speciellt barn på nätet. Det finns en stor heterogenitet inom gruppen som intresserar sig för sexuella bilder av barn. Huvudgruppen utgörs av vuxna män, men även kvinnor lagrar, producerar och sprider bilder. Den spar- samma litteratur som finns om kvinnliga förövare visar att skill- naderna är små mellan män och kvinnor vad gäller drivkrafter och dynamik. Ungdomar som förövare på Internet är en grupp som ofta nämns i sammanhanget och som det inte heller finns så mycket forskning om. Fortsättningsvis används termen internetförövare, som beteck- ning för den som genom Internet tar del av och sprider sexuellt material, sexuellt ofredar via nätet eller via nätet söker upp barn och begår fysiska övergrepp. 11.2.1Skäl att titta på barnpornografi (2003) gör följande indelning av skälen till att inneha sexuella bilder av barn: –tillfällighet eller tredje person –ekonomiska intressen – inget sexuellt intresse av barn –för att möta ett vanemässigt eller sporadiskt sexuellt intresse för barn –ingår som en del i ett större mönster av sexuellt utnyttjande Nedan fokuseras de tre senare grupperna. Den som exploaterar barn utan eget sexuellt intresse för barn, är att jämföra med den som organiserar annan typ av grov brottslighet. Internetförövaren kan antingen passivt ta del av andras produk- tion av bilder eller aktivt byta och/eller producera egna bilder. De aktiva kan också chatta, spela rollspel, bilda grupper, ta kontakt med barn och i slutändan begå övergrepp. Både den som använder bilder av övergrepp och den som faktiskt begår övergrepp har ett sexuellt intresse av barn. Intresset kan vara manifest eller tillfälligt. På vissa håll i litteraturen talar man om användare av barnporno- grafi som pedofiler. Enligt en strikt definition av pedofili är de flesta sannolikt inte pedofiler, men alla som tittar på barnporno- grafi begår i någon mening ett övergrepp mot barn. 11.3Den sexuella aktiviteten på Internet (1999) hävdar att tre huvudfaktorer påverkar den sexuella aktiviteten på internet. De benämns The Triple A Engine, där A står för Anonymity – anonymitet, Affordability – att ha råd med och Accessibility – att ha tillgång till. Sheath (2003) beskriver vad Internet betyder för den som har ett sexuellt intresse för barn. Internetförövare (som inte begått fysiska övergrepp) som tittar på sexuella bilder av barn upplever: –en känsla av sammanhang och social kontakt –anonymitet som tillåter val av masker och personligheter –tillfällen att utforska och utveckla avvikande intressen –tillgänglighet av sexuellt stimulerande material –spänning i det förbjudna –förstärkning av kognitiva förvrängningar genom att dela idéer och ideologi med likasinnade –minskad kontakt med den verkliga världen. Kognitiva förvrängningar hos internetförövare är beskrivna i ett projekt från (m.fl. 2003) där man framför allt arbetat med behandling av internetförövare. De flesta i gruppen hade inte begått kontaktövergrepp. Övergreppsstödjande tankar är likartade hos dem som använder sexuella bilder och dem som sena- re begår fysiska övergrepp. De förvrängda tankarna kretsar kring att barnpornografi är ett brott utan offer och möjligheten att för- övare kan avancera till direkta fysiska övergrepp förnekas. Projektet ger följande exempel på kognitiva förvrängningar hos förövare: –minimerar omfattningen: jag var bara där en gång, det var inte uttalat sexuella bilder. –minimerar skadan: jag tittade bara, det var inte jag som tog på barnet, det är bara bildpunkter på skärmen, jag samlar bara information. –rättfärdigar: det måste vara ok, det finns överallt Barn- pornografi är legalt på vissa håll. –skyller på andra: killarna på jobbet visade var jag kunde hitta det, de skulle inte låta det vara där om de inte vill att jag ska titta. –skyller på andra faktorer: jag var pressad och behövde bara avkoppling. –förnekar planläggning eller att man tagit initiativ: det hände bara, jag bara snubblade över det, jag tittade efter vuxen porr och det kom upp på skärmen, jag förstår inte varför bilderna skickas till mig. –fantasier är ok: det som är i mitt huvud kan inte skada någon, att jag tänker på det betyder det inte jag någonsin kommer att göra det. –självömkan: jag tycker verkligen om barn och andra lägger in något annat i det, varför är alla så upprörda, jag tittade bara på bilder. Sheath (2003) ger exempel från sitt kliniska arbete på hur förövare kan rättfärdiga sina tankar: det finns där i vilket fall som helst, jag bara samlar på det, när jag redan har bilden, kan jag lika gärna titta på den och det är skadligt, men inte som en våldtäkt, bilderna får mig att sluta tänka på barn på riktigt. För den som begår fysiska övergrepp innebär Internet, enligt Sheath, att man: –får råd från andra på nätet –kan använda förklädda identiteter genom vilka man kan närma sig barn –får tillgång till tonåringars chattrum för att upptäcka aktuella trender och stilar –får kontaktvägar till ett visst barn, adress, skola etc. –får tillfälle att dela bilder m.m. med andra. Miljön förstärker förövarens förvrängda tankar om barn som sex- uella varelser genom att det är möjligt att: se barn som har sex med varandra se barn som har sex med vuxna läsa om barn som förför vuxna och om glada möten mellan barn och vuxna hitta bevis för att barn är lika sexuella som vuxna och att de tycker om sex. Enligt erfarenheter från Caution Plus (2003) – en verksamhet med utredning och behandling av internetförövare – tyder kliniska obser- vationer på att de kognitiva förvrängningarna, som uppvisas av klienter som använder bilder av barn, på att de kan vara svårare att förändra än kognitiva förvrängningar hos den som begått fysiska övergrepp mot barn. OConnel (2003) har gjort en typologi över hur internetförövares grooming på nätet kan se ut. Forskarna har deltagit i chattrum som en 8, 10 eller flicka. De uppgav användarnamn som ängel eller sötnos. Flickan berättar att hon flyttat till en ny ort, att det är ständiga bråk mellan hennes föräldrar och att hon ännu inte har några vänner på den nya skolan. OConnel beskriver hur de fiktiva barnen blir observerade och sedan kontaktade. Vissa Internetförövare uppträder som unga, andra är ärliga med sin vuxna status och berättar om sin ålder. Det finns skillnader i mönstret, alla avancerar inte på samma sätt. I ett tidigt stadium föreslår ofta den vuxne en förflyttning från offentligt forum till privat chatt, där de på tu man hand kan fortsätta kommunicera. Följande är en sammanfattning av resultaten från studien, om hur internetförövare utformar grooming på Internet. Internetförövaren lär känna barnet. Förövaren frågar ibland barnet om en bild, ett vanligt foto, utan sexuell innebörd. Man kan anta att önskan om en bild dels handlar om att man vill kontrollera att det är ett barn man kommunicerar med, dels om att se om barnet mot- svarar förövarens preferens. Om barnet lever i närheten av föröva- ren gör bilden det möjligt att indentifiera barnet i verkligheten. Att skapa en relation I detta stadium fördjupas kontakten och man skapar en relation. Den vuxne engagerar sig i barnets skol- och hemsituation. I den fortsatta kontakten anstränger sig förövaren att skapa en illusion om att vara barnets bästa vän. Förövaren frågar barnet var datorn är lokaliserad, vilka andra som använder den etc. Genom att samla sådan information försöker för- övaren bedöma hur troligt det är att aktiviteterna kommer att avslöjas t.ex. av barnets föräldrar eller syskon. I detta stadium ändras tempot och intensiteten i samtalet. Min vän, jag förstår hur du har det – du kan prata med mig om allt. Förövaren försöker skapa en stark känsla av gemenskap, betonar ömsesidig respekt och att det som sägs förblir hemligt. Förövaren skapar en känsla av förtrolighet och utforskar hur mycket barnet litar på andra. Förövaren hittar anledning att introducera ämnet som en för- längning på förtroligheten. Har du blivit kysst? Tar du någonsin på dig själv? Frågorna kan förefalla harmlösa och det är svårt för barnet att hantera situationen när de kommer in på ett område som är okänt för dem. Barn som varit sexuellt utnyttjade kan berätta att något sådant har hänt dem och förövaren förmedlar att Du kan tala med mig om allt. Olika mönster av framåtskridande För förövare som avser att bibehålla och avancera i en relation är det angeläget att barnet fortsätter ha känslan av tillit och kärlek. Man närmar sig det sexuella stadiet med försiktighet. försöker få barnet att uppleva den vuxne som och vägvisare och kan ge barnet försiktiga förslag om sex, t.ex. att be barnet röra sig själv och berätta hur det känns. Barnets gränser pressas, ofta försiktigt så att känslan av ömse- sidighet bibehålls. Om förövaren går för fort fram och barnet blir illa berört eller skrämt, ber han ofta snabbt om förlåtelse och för- söker återskapa en tidigare känsla av ömsesidighet. Förövaren backar och går tillbaka till en tidigare position som känns trygg och icke hotande för barnet. Efter att ha återskapat den stämningen kan han försiktigt avancera framåt igen. I brottsstatistiken registreras inte brott som begåtts av personer . Uppgifter om personer som anmälts eller dömts för sexualbrott eller brott som utgör sexuell exploatering finns således enbart för dem som är . var av dem som misstänktes för sexualbrott . Gärningsmännen i var och åldern varierar . Det finns en skillnad beträf- fande gärningsmännens ålder när offren är pojkar respektive flickor. Mer än en fjärdedel av pojkarna har utsatts av en gärningsman som är . Motsvarande siffra för flickorna är en procent. Totalt sett är gärningsmännen betydligt äldre än offren. I ungdomsenkäten uppgav att de blivit utsatta för övergrepp av någon som var jämnårig (åldersskillnad mindre än ). uppgav att de blivit utsatta för övergrepp av någon som var äldre. Det är alltså något vanligare att ung- domar utsätts för övergrepp av någon som är jämnårig än av en vuxen. Forskarnas kommentar till detta är att övergrepp från en jämnårig kanske inte har samma övergreppsvalör som när vuxna tvingar barn till sexuella handlingar utan att det ingår i ungdomars utprövning av interpersonella gränser. är det viktigt att notera att en så stor andel av de sexuella övergreppen begås av ung- domar och att inte negligera detta. Internationell forskning visar att vuxna förövare ofta börjat begå övergrepp som unga. I ingår 77 personer som dömts för sexualbrott mot barn med inslag av sexuell exploatering. Fyra av dem () är kvinnor. I den del av undersökningen som omfattar brottsanmäl- ningar ingår 144 personer, varav fyra är kvinnor (). Cirka hälften av gärningsmännen har dömts för brott mot ett barn, ca en fjärdedel för brott mot två till tre barn och den reste- rande fjärdedelen för brott mot fyra barn eller fler i samma mål. Gärningsmännen har en hög brottsbelastning. Tretton procent har lagförts tio gånger eller fler. Drygt en fjärdedel har lagförts för våldsbrott. I vissa domar ingår uppgifter om gärningsmännens psykiska till- stånd. En femtedel av dem har dömts till rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. Det finns också beskrivningar av tvångsmässiga drag i personligheten, bristande mognad, svårigheter att känslomässigt relatera till andra och bristfälliga sociala nätverk med vuxna. 11.7 Förövarnas syn på övergreppen , professor i sociologi vid , har forskat om könshandel med särskild inriktning på dem som utnyttjar prostituerade. Hon ger några för- klaringar till hur sexköpare rättfärdigar sitt beteende. Enligt henne visar forskningen att ytterst få av dem som utnyttjar barn sexuellt mot betalning betraktar sig själva som någon som ofredar barn. De försöker förneka, rättfärdiga och göra sitt beteende mänskligt. Emellanåt hävdar de också att de unga själva får ta ansvar för det som hänt. De föreställer sig att den sexuella kontakten är någon- ting som barn och unga kan samtycka till och dra fördel av. Efter- som prostitution bygger på idén om ett kontrakt och är organi- serad som vilken annan ekonomisk transaktion som helst, kan sex- köparen intala sig att hans agerande är fullt acceptabelt. Han beter sig helt enkelt som en suverän kund på en fri marknad (och 2003). I och Backs undersökning Varför berättar de inte? Om att utnyttjas i barnpornografi (2003) där 13 förövare ingår, finns en beskrivning av förhören med förövarna. Ingen lämnade en spontan berättelse utan erkände först när de förevisats det filmade mate- Ingen av förövarna uttryckte skuld för att de gjort barnen illa och ansåg inte att de gjort något fel. Förövarna minns i regel dåligt och bagatelliserar sin roll i övergreppen: Det var barnen själva som ville, Pojkarna bad mig fotografera, Jag har inte gjort något mot deras vilja, Hon var den som tog initiativet, Det var bara fråga om sexualundervisning. Flertalet förövare har kognitiva förvräng- ningar. De förvränger verkligheten, omdefinierar makt- och styrke- förhållanden, kastar om rollfördelningen etc. Handel med barn för sexuella ändamål involverar, förutom det ut- satta barnet och sexköparen, en tredje part som kan bestå av flera olika människor. Bakom ett barns resa från sitt hem till en bordell, gatan eller en lägenhet där hon eller han blir sexuellt exploaterad kan ett antal aktörer stå; den som rekryterar barnet (kanske någon som själv varit prostituerad), de som förmår barnet att resa (kanske släktingar och vänner), den som ordnar resan, korrupta tjänstemän, hallickar och bordellägare. Denna arbetsfördelning underminerar känslan av ansvar. De som befinner sig i början av kedjan vet inte nödvändigtvis vilka konsekvenserna av deras handlingar blir, medan de som är i slutet av kedjan kan lägga skulden på dem som ur- sprungligen rekryterade barnet. Ingen ser sig som personligen ansva- rig för att barnet exploateras. Vissa som exploaterar barn sexuellt av ekonomiska skäl är privilegierade personer som cyniskt utnyttjar andras utsatthet. Andra är själva fattiga och maktlösa. (OConnell 2001). 12 Internet som risk och möjlighet 12.1Barnens eget liv på Internet artikel 13 handlar om barnets rätt till yttrande- frihet och att uttrycka sig på olika sätt. Artikel 17 berör mass- medias roll och vikten av att barnet har tillgång till information och material från olika nationella och internationella källor, särskilt sådant som syftar till att främja den sociala, andliga och moraliska välfärden och den fysiska och psykiska hälsan. nämns rätten till skydd mot material som kan skada denna välfärd och konventionsstaterna uppmanas att uppmuntra framtagandet av lämp- liga riktlinjer för att skydda barnet mot information och material, som kan skada barnet. Dessa åtaganden skall också gälla Internet, en svår uppgift då Internet består av en oändlig mängd både bra och dålig information. Internet har inneburit en radikal förändring av barns och ung- domars sociala och kulturella miljö. Dagens barn tillbringar en stor del av sin tid på Internet i en värld som deras föräldrar som barn inte kom i kontakt med. överstiger barnens kunskap om Internet, dess risker och möjligheter, föräldrarnas kunskaper. har genomfört ett EU-projekt för säkrare användning av Internet (SAFT1) som består av två studier. Den första Vad vet föräldrar om barnens internetanvändning? (2002) består av ett urval av 800 telefonintervjuer med föräldrar om deras barns Internetanvändning. I den andra studien liv på Internet (2003), är underlaget ett representativt urval av 112 skolor, där sammanlagt 1 000 elever i ålder 9–fyllt i en enkät. Studierna genomfördes – . De två studierna visar att svenska föräldrar är vana internetanvändare och att av barnen i åldern 9–har tillgång till Internet i hem- met. av barnen använder Internet en eller flera 1 SAFT – Safety Awareness, Facts and Tools – ett EU projekt för säkrare användning av Internet. Undersökningen är gjord i , , , och . Internet som risk och möjlighet De flesta barn använder Internet för att spela spel, sända e-post, ladda ner musik, surfa, göra läxor, leta information om skolarbetet och chatta. av 9–12-åringarna och av 13–16- åringarna chattar på Internet, men av föräldrarna uppger att deras barn chattar på Internet. Undersökningen visar att det är stora skillnader mellan vad föräldrar tror att barn gör på Internet och vad barn faktiskt gör. Många föräldrar har regler för barnens internetanvändning, men de sitter sällan med när barnen surfar.