sou · GSB336d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Vid fastighetstaxeringen är det nämligen utan betydelse om ett hyreshus innehåller hyresbostäder eller bostäder upplåtna med bostadsrätt. Frågan om taxeringsvärdet för hyreshus som ägs av privat- bostadsföretag borde bestämmas utifrån det samlade marknadsvär- det på bostadsrättslägenheterna i föreningens fastighet har över- vägts av flera utredningar. () och (FBU) lämnade förslag med den inriktningen i betänkandena Fastighetstaxering m.m. – Bostadsrätter (SOU 1992:8) respektive Beskattning av fas- tigheter del I och II (SOU 1993:57 och 1994:57). Förslagen har inte genomförts. I förarbetena till SFL (prop. 1996/97:117, s.61–62) uttalade regeringen att värderingen av privatbostadsrätter borde ändras i syfte att uppnå likformighet i beskattningen mellan småhus och privatbostadsrätter. Regeringen tog upp förslagen från BVK och FBU och anförde att det var två sätt att genomföra en mer likfor- mig värdering av privatbostadsrätter. Båda förslagen förutsatte dock enligt regeringen att det fanns någon form av lägenhetsregis- ter. Någon sådant register fanns dock inte men en provverksamhet för ett lägenhetsregister var på gång. Vidare uttalade regeringen att fått i uppdrag att ta upp frågan om hur fastigheter som ägs av privatbostadsföretag ska taxeras. Sam- mantaget blev regeringens slutsats att det saknades förutsättningar för att föreslå något annat än att behålla den värderingsregel som gällt sedan 1982 års taxering och som alltjämt gäller. Det bör nämnas att det numer finns en lag om lägenhetsregister, nämligen lagen (1995:1537) om lägenhetsregister. Lagen trädde i kraft i fråga om kommun och i . För övriga delar av landet träder lagen i kraft den dag regeringen bestämmer. I kommun och har bedrivits en provverksamhet för uppbyggnad av registret. Provverksamhet är numer avslutad. Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen Regeringen har ännu inte bestämt när lagen om lägenhetsregister ska träda i kraft för övriga delar av landet. I hänvisades till försla- gen från BVK och FBU. I det sammanhanget uttalades att utred- ningen borde pröva hur en taxering av hyreshus ägda av privat- bostadsföretag baserad på marknadsvärdet på privatbostadsrätterna kunde genomföras. lämnade dock inget förslag i den delen (SOU 2000:10 s. 467–472). Utredningen ansåg nämligen att det inte var utredningens uppgift att ta ställning för eller emot ett nytt system för taxering av hyreshus ägda av pri- vatbostadsföretag utan endast hur ett nytt system tekniskt skulle kunna genomföras och anpassas till utredningens förslag i övrigt. tillade också att de förslag som lämnades inte var av den karaktären att de påverkade möjligheterna att införa en särskild regel beträffande marknadsvärdet för hyres- husenhet, om något av de tidigare utredningarnas förslag skulle genomföras. (), som hade i uppdrag att se över reglerna avseende den löpande beskattningen av bostä- der, föreslog i sitt slutbetänkande Likformig och neutral fastig- hetsbeskattning (SOU 2000:34 s. 349 f.) att fastighetsskatten för privatbostadsfastigheter skulle ersättas av en schablonintäkt som skulle tas upp till beskattning i inkomstslaget kapital. För att skapa neutralitet mellan boende i egnahem och privatbostadsrätt föreslog kommittén att bostäder som innehas med bostadsrätt skulle beskattas enligt samma principer som privatbostadsfastigheter. Även beskattningen av privatbostadsrätter borde alltså baseras på ett underlag som speglar bostadens marknadsvärde. FBK ansåg dock att taxeringsvärden baserade på bostadsrätts- lägenheternas samlade marknadsvärde inte passade in i fastighets- taxeringslagens (1979:1152, FTL) principer och begrepp. Enligt FTL förstås med marknadsvärdet för en taxeringsenhet det pris som den sannolikt betingar vid en försäljning på den allmänna marknaden. En taxering av bostadsrättsfastigheter baserad på det sammanlagda värdet av bostadsrättslägenheterna stred därför enligt FBK mot vedertagna principer för fastighetstaxeringen eftersom taxeringen i så fall inte skulle ta sikte på bostadsrättsfastighetens pris vid en försäljning. Därtill kom att taxeringsvärdet skulle komma att fastställas med hänsyn tagen till fastighetens befintliga upplåtelseform, vilket inte heller ansågs stämma överens med nuva- rande principer i FTL. Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen I syfte att undvika konflikter med FTL:s grundläggande princi- per om värdering av fastigheter väckte FBK frågan om underlaget för schablonintäktsbeskattningen av bostäder upplåtna med bostadsrätt i stället skulle kunna bestämmas utifrån särskilda regler, frikopplade från FTL. Taxeringsvärdet för bostadsrättsfastigheter skulle i så fall även i fortsättningen bestämmas i enlighet med FTL:s principer. Underlaget för skatten skulle däremot bestämmas enligt ett separat regelverk. Kommittén tog inte definitiv ställning i frågan utan konstaterade bara att särskilda regler var nödvändiga antingen inom eller genom ett från FTL fristående regelverk. FBK:s förslag till förändrade regler för den löpande beskatt- ningen av bostäder upplåtna med bostadsrätt har inte genomförts. 16.9.6Finns det förutsättningar för att ändra värderingen av privatbostadsrätter? Vår bedömning: Nuvarande värderingsregel ska vara kvar. har inte mindre än tre utred- ningar lämnat förslag till hur privatbostadsföretagens fastigheter skulle kunna ges mer rättvisande taxeringsvärden. Utredningarna behandlade i princip bara den löpande beskattningen av bostäder. Förmögenhetsskatten berördes endast indirekt genom uttalanden att högre taxeringsvärden för privatbostadsföretagens fastigheter skulle leda till mer realistiska värden för privatbostadsrätter vid förmögenhetsbeskattningen. Ett förslag om ändrade regler för taxeringen av privatbostads- företagens fastigheter i syfte att ge privatbostadsrätter mer rätt- visande värden vid förmögenhetsbeskattningen riskerar att komma i konflikt med FTL:s nuvarande principer och begrepp. Med hän- syn härtill och till att det inte uttryckligen ingår i vårt uppdrag att överväga ändringar i fastighetstaxeringen är det ingen lämplig upp- gift för den här kommittén att ta fram ett sådant förslag. Det kan dessutom ifrågasättas om det skulle vara meningsfullt mot bak- grund av att det redan finns tre utredningsförslag med den inrikt- ningen som ännu inte genomförts. Vi avstår därför från att över- väga ändrade regler för taxeringen av privatbostadsföretagens fas- tigheter. Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen Däremot är det rimligt att överväga att ändra värderingen av pri- vatbostadsrätter vid förmögenhetsbeskattningen. För att en ny värderingsregel ska få avsedd effekt, dvs. leda till värden som bättre återspeglar privatbostadsrätternas marknadsvärden, bör den till skillnad från nuvarande inte baseras på taxeringsvärdet på privat- bostadsföretagens fastigheter utan på själva privatbostadsrättens marknadsvärde. Eftersom det inte finns något förfarande för att fastställa privatbostadsrätters marknadsvärde måste ett sådant förfarande konstrueras. Ett alternativ är att införa ett marknadsvärdebaserat värderings- förfarande för privatbostadsrätter för att på så vis få fram värden som kan användas vid förmögenhetsbeskattningen. Med andra ord ett förfarande som liknar det som tillämpas vid taxeringen av små- hus men med sikte på själva andelens marknadsvärde. Ett mark- nadsvärdebaserat värderingsförfarande för privatbostadsrätter skulle sannolikt kräva en administration och organisation i nivå med nuvarande fastighetstaxeringssystem. Ett sådant värderings- förfarande kan därför inte införas utan att tillförs nya resurser. Ett annat alternativ är att införa ett värderingsförfarande som baseras på den skattskyldiges anskaffningsutgift – ett anskaffnings- värdebaserat värderingsförfarande. Utgångspunkten för värde- ringen skulle vara vad den skattskyldige betalat för privatbostads- rätten. För att uppnå någorlunda lika värden för privatbostadsrätter som förvärvats olika år bör anskaffningsutgiften räknas om . Det finns en del som talar för att ett anskaffningsvärdebaserat värderingsförfarande är enklare och billigare att administrera än ett marknadsvärdebaserat värderingsförfarande. I ett anskaffnings- värdebaserat värderingsförfarande behöver ju endast anskaffnings- utgifterna räknas om med ett index. Det går att sköta på maskinell väg och hanteringen borde därför när förfarandet väl sjösatts bli ganska enkel. Detta gäller dock endast under förutsättning att ett redan existerande index eller liknande används som omräkningstal. Ska ett särskilt index tas fram för att räkna om anskaffningsutgif- terna kommer saken i ett annat läge. Ett index som skulle kunna användas är konsumentprisindex. Detta index åligger det () att fast- ställa. Konsumentprisindex speglar dock endast delvis prisutveck- lingen på privatbostadsrätter och en omräkning enligt konsument- prisindex skulle därför inte på ett adekvat sätt återspegla värde- förändringar bland privatbostadsrätterna. Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen prisindex som omräkningstal skulle t.ex. kunna leda till att ägare till privatbostadsrätter i regioner där priserna på privatbostadsrätter sjunkit får höjda förmögenhetsvärden. Vid kraftiga regionala pris- stegringar på privatbostadsrätter kan å andra sidan förmögenhets- värdena, precis som , hamna på för låg nivå. Sådana skevheter i värderingen går knappast att undvika om konsumentprisindex ska användas som omräkningstal. Att använda konsumentprisindex som omräkningstal skulle dock göra värderingsförfarandet förhål- landevis enkelt. Värdet av det kan naturligtvis diskuteras om förfa- randet riskerar att leda till delvis samma brister som , dvs. att privatbostadsrätter i storstadsregionen värderas för lågt. Ett sätt att göra ett anskaffningsvärdebaserat värderingsförfa- rande mer precist är att använda någon form av prisindex för pri- vatbostadsrätter som omräkningstal. Det finns dock inget officiellt prisindex för privatbostadsrätter. Det finns alltså ingen motsvarig- het till SCB:s fastighetsprisindex. Däremot för SCB statistik över överlåtelsepriser för privatbostadsrätter fördelat på län och stor- stadsområden. Denna statistik skulle sannolikt kunna användas för att ta fram ett prisindex för privatbostadsrätter. Eftersom priserna och prisutvecklingen varierar kraftigt över landet skulle det dock vara nödvändigt med regionala prisindex för att få rättvisa omräkningar. Att ta fram ett prisindex och eventuellt också regionala index för privatbostadsrätter skulle vara en ny uppgift för . En uppgift som sannolikt kräver att tillförs nya resurser även om SCB:s statistik kan användas för ändamålet. För att det ska vara meningsfullt att införa ett nytt värderings- förfarande för privatbostadsrätter vid förmögenhetsbeskattningen måste förfarandet kunna producera värden som bättre än nuva- rande värdering återspelar privatbostadsrätters marknadsvärde över hela landet. Det kräver omfattande administration och organisation annars finns det risk för att de nya förmögenhetsvärdena inte blir mer adekvata än nuvarande och att nya problem uppstår. Med andra ord att med någorlunda precision marknadsvärdera alla privatbostadsrätter i landet kräver resurser, förhållandevis omfat- tande resurser. Det ska jämföras med nuvarande värdering där privatbostads- företagen räknar ut förmögenhetsvärdet och lämnar kontrollupp- gift om värdet. Eftersom nuvarande förmögenhetsvärde baseras på taxeringsvärdet på privatbostadsföretagens fastigheter och företa- gets övriga tillgångar och skulder enligt resultat och balansräkning Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen är det relativt enkelt för privatbostadsföretagen att räkna ut förmö- genhetsvärdet. Vår slutsats är att nuvarande problem med värderingen av privat- bostadsrätter inte kan lösas utan att ett nytt kostsamt värderings- förfarande införs vid sidan av fastighetstaxeringen. Det kan helt klart ifrågasättas om en sådan åtgärd skulle stå i rimlig proportion till problemet, nämligen att vissa privatbostadsrätter i storstads- regionerna värderas för lågt jämfört med småhus i samma regioner. Mot den nu angivna bakgrunden väljer vi att inte föreslå någon ny värdering för privatbostadsrätter. 16.10 Beskattningen av marknadsnoterade aktier Vår genomgång av situationen för börsnoterade aktier visar att skillnaden i skatteplikt mellan A-listan och övriga listor inte längre har någon rationell ekonomisk grund. Skillnaden mellan Stockholms- börsens listor är mycket begränsad. För att skapa en bredare och mer enhetlig förmögenhetsbeskattning som inte styr hur företag väljer att marknadsnotera sig föreslår vi att basen för förmögen- hetsbeskattningen breddas till att även omfatta aktier som är noterade utanför Stockholmsbörsens A-lista, t.ex. på börsens O- lista. En generell skatteplikt för marknadsnoterade aktier innebär att ett förhållandevis homogent tillgångsslag behandlas enhetligt i beskattningen. För att mildra effekterna av en generell skatteplikt för mark- nadsnoterade aktier bör värderingsnivån vara lägre än den nivå som gäller för aktier på A-listan, dvs. lägre än av noterat värde. Vi föreslår därför att marknadsnoterade aktier ska tas av noterat värde. Med en värdering på denna nivå kommer det sammanlagda skatteuttaget på marknadsnoterade aktier att minska med . Flera bolag noteras på , trots att de uppfyller kraven för inregistrering på A-listan. På så sätt undgår aktieägarna förmögenhetsskatt, vilket inte var syftet med undanta- get från skatteplikt för aktier som är marknadsnoterade utan att Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen vara inregistrerade vid börs. Vårt uppdrag är att analysera skatte- plikten för marknadsnoterade aktier och överväga om kraven på likformig beskattning bättre kan tillgodoses genom en reglering av annat slag. Utgångspunkten för en ny reglering bör vara att till- gångar av liknande karaktär ska beskattas på ett likformigt sätt. Vidare bör en ny reglering bygga på en annan grund än den indel- ning som bestäms av börser och marknadsplatser. I de närmast följande avsnitten går vi igenom nuvarande regler, bakgrund till uppdraget, skillnaden mellan inregistrering vid börs och enbart notering och i vilken utsträckning det är små och medelstora bolag som är noterade på (avsnitten 16.10.3–16.10.6). I avsnitt 16.10.7 redogör vi för proble- men med nuvarande beskattning. I avsnitten 16.10.8 och 16.10.9 återfinns våra överväganden och förslag. Skatteplikten för marknadsnoterade aktier regleras i 3 § första stycket 4 och 5 lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt (SFL). Bestämmelser om värderingen finns i 12 § SFL. Dessa regler sammanfattas i tabellen nedan. Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen 2004:36 Beskattningen av marknadsnoterade aktier enligt SFL Aktier i svenska bolag som är inregistrerade vid börs här (Stockholmsbörsens A-lista) Aktier i utländska bolag som är marknadsnoterade i bolagets hemland på ett sätt som är jämförbart med inregistrering på Stockholmsbörsens A-lista Aktier i bolag som är marknadsnoterade i det land där bolaget är hemmahörande utan att vara inregist- rerade vid börs där () Aktier i bolag som är onoterade i det land där bolaget är hemmahörande men marknadsnoterade i något annat land (svenska aktier som är onoterade här men marknadsnoterade i t.ex. ) Aktier i svenska bolag som är marknadsnoterade här utan att vara inregistrerade vid börs men som den var eller senare har varit inregistrerade vid När det gäller aktier i utländska bolag som är skattepliktiga om de är noterade på ett sätt som är jämförbart med inregistrering vid börs (punkten 2 i tabellen ovan) bör det nämnas att i en skrivelse har angett visa riktlinjer för bedömningen av vilka utländska marknadsplatser som kan betecknas som börs (RSV:s skrivelser 981118 b). Att aktier som är marknadsnoterade i det land där aktiebolaget är hemmahörande men inte inregistrerade vid börs där (punkten 3 i tabellen ovan) inte är skattepliktiga följer motsatsvis av 3 § SFL. Sådana aktier omfattas nämligen inte av den uttömmande uppräk- ningen av skattepliktiga tillgångar i 3 § SFL. Aktier i svenska bolag som är noterade på är alltså skattefria. Aktier som inte är marknadsnoterade i något land (onoterade aktier) är skattepliktiga enligt 3 § första stycket 5 SFL. Värderingen av onoterade aktier regleras i 14 § SFL. Onoterade aktier värderas som om aktieägarna ägt tillgångarna och skulderna i bolaget direkt. Eftersom företagstillgångar är skattefria ges onoterade aktier nor- malt inte något värde. Om tillgångarna ingår i en rörelse för aktie- Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen bolaget anses detsamma nämligen gälla för aktieägaren. Onoterade aktier i rörelsedrivande bolag är därför i praktiken skattefria. Onoterade aktier ska dock inte behandlas i det här avsnittet utan tas i stället upp i avsnitt 16.7. Skattebefrielsen för huvuddelägares aktier behandlas inte heller i det här avsnittet utan i avsnitt 16.11. Förmögenhetsbeskattningen av aktier har diskuterats i en rad lagstiftningsärenden. Ofta har diskussionen rört aktier i s.k. familjeföretag eller i små eller medelstora företag. För denna kate- gori av aktier har det sedan 1971 års taxering funnits olika lättna- der. De ursprungliga lättnadsreglerna och dess närmaste efterföljare omfattade dock inte marknadsnoterade aktier utan endast onote- rade aktier. Vid taxering utvidgades emellertid lättnadsreglerna vid förmögenhetsbeskattningen till att omfatta samtliga aktier förutom börsaktier (jfr inregistrerade aktier). Ändringen innebar att andra marknadsnoterade aktier än börsaktier skulle värderas till av bolagets substansvärde. Syftet med utvidgningen var bl.a. att stimulera till placeringar i småföretagsaktier (prop. 1981/82:191 s. 31–34, bet. 1981/82:SkU65). Genom förslag i propositionen Värderingen av aktier vid kapitalbeskattningen m.m. (prop. 1986/87:54 s. 17 och f.) ändrades värderingen till av noterat värde i syfte att minska skillnaden mellan beskattnings- värde och marknadsvärde. Den nya värderingsregeln tillämpades första gången vid taxering (bet. 1986/87:SkU12, rskr. 1986/87:72, SFS 1986:1197). I samband med att beslutade om en successiv avveckling av förmögenhetsskatten slopades som ett första steg skatteplikten för aktier som var noterade på den tidens OTC- och O-listor (prop. 1991/92:60, bet. 1991/92:SkU10, rskr. 1991/92:97, SFS 1991:1850 och 1851). Vidare fick de aktier som vid utgången av 1991 inte var inregistrerade vid börs behålla sin skattefrihet vid en inregistrering på börsen (prop. 1991/92:60 s. 62 och f.). Avvecklingen av förmögenhetsskatten sköts först upp som ett led i den s.k. krisöverenskommelsen . Efter regerings- skiftet beslutade att gällande bestämmelser Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen för förmögenhetsskatten skulle kvarstå i avvaktan på en översyn av reglerna. I den proposition som föregick beslutet uttalade reger- ingen att kapital i företag i stor utsträckning bör befrias från för- mögenhetsskatt och att det särskilt gäller kapital i små och medel- stora företag. Det ansågs vidare angeläget att det gynnade företags- kapitalet avgränsades på ett sådant sätt att företagens tillväxt och möjligheter att erhålla riskvilligt kapital inte hämmades i onödan (prop. 1994/95:25 s. 55 och f., bet. 1994/95:FiU1 s. 83). I propositionen Ekonomisk-politiska åtgärder på skatte- och avgiftsområdet återkom regeringen till förmögenhetsbeskattningen av aktier (prop. 1995/96:198 s. 25 och f.). Där föreslog regeringen att aktier som var inregistrerade på börsen skulle tas upp till noterat värde i stället för som tidigare av nämnda värde. Den lägre värderingen hade införts i syfte att beakta den latenta skatte- skulden på sådana aktier (prop. 1986/87:54 s. 19 och f.). Den nya värderingsregeln tillämpades första gången vid taxering (bet. 1995/96:SkU31, rskr. 1995/96:305, SFS 1996:305). I propositionen Ekonomisk-politiska åtgärder på skatte- och avgiftsområdet upprepade regeringen målsättningen att det gyn- nade företagskapitalet borde avgränsas på ett sådant sätt att företa- gens tillväxt och möjligheter att få riskvilligt kapital inte hämmades i onödan (prop. 1995/96:198 s. 26). Regeringen tog på nytt upp förmögenhets- beskattningen av aktier (prop. 1995/96:222 s. 4.10–4.11). Reger- ingen framhöll då att det gynnade företagskapitalet borde avgränsas på ett sådant sätt att företagens tillväxt och möj- ligheter att få riskvilligt kapital inte hämmades i onödan. Detta talade för att aktier på O- och OTC-listorna borde undantas från förmögenhetsskatt. Intresset för att upprätthålla en vital riskkapi- talmarknad även för mindre och medelstora företag talade också för fortsatt skattebefrielse. Enligt regeringens uppfattning vägde de nu nämnda skälen för skattebefrielse tyngre än det motstående intresset av att noterade aktier beskattas på ett likformigt sätt. Aktierna på börsens O- och OTC-listor borde därför alltjämt vara skattefria. fann regeringens bedömning välmotive- rad (bet. 1995/96:FiU15 s. 65). blev översynen av förmögenhetsbeskattningen klar. Resultatet presenterades i departementspromemorian Ny förmö- genhetsskattelagstiftning (Ds 1996:42). föreslog regeringen en ny förmögenhetsskattelag som i stora delar byggde på promemorians förslag (prop. 1996/97:117). Den nya lagen, dvs. Likformig beskattning och möjligheterna att bredda basen nuvarande SFL, tillämpades första gången vid taxering (bet 1996/97:SkU20, rskr. 1996/97:252). För aktier på O-listan och andra aktier som är marknadsnoterade utan att vara inregistrerade vid börs behölls skattefriheten. Aktier som är inregistrerade vid börs skulle dock även i fortsättningen vara skattepliktiga och tas upp till noterat värde. I propositionen Ny förmögenhetsskattelagstiftning framhöll regeringen att syftet med skattefriheten för aktier som är marknadsnoterade utan att vara inregistrerade var att skapa goda villkor för investeringar i små och medelstora företag. När det gällde skälen för skattebefrielsen hänvisade regeringen till de skäl som redovisats i propositionen Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten, ändrade anslag för /96, finansiering m.m. (prop. 1995/96:222 s. 4.10–4.11). Vid lagrådsbehandlingen ansåg Lagrådet att förslagets konse- kvenser kunde te sig skäligen godtyckliga. Lagrådet påpekade att det varken i lag eller i det för fondbörsen gällande regelverket finns något hinder mot att sådana börsbolag som är noterade på O-listan har större värde eller att deras aktier är föremål för större spridning och omsättning än vad som gäller för flertalet bolag vars aktier är inregistrerade på A-listan. Lagrådet förutsatte att de praktiska kon- sekvenserna av den föreslagna schabloniseringen skulle följas nog- grant och att det skulle finnas en beredskap för att se om de intres- sen som låg till grund för förslaget kunde tillgodoses genom en reglering av annat slag. Med anledning av Lagrådets kritik menade regeringen att den möjlighet till avgränsning som i praktiken stod till buds var att göra en åtskillnad mellan aktier noterade på OTC- och O-listan respek- tive aktier som kvalificerat sig för och inregistrerats på A-listan. Alternativet att införa generell skatteplikt för marknadsnoterade aktier skulle enligt regeringen inte vara förenligt med syftet att skapa goda villkor för investeringar i små och medelstora företag. Att införa skatteplikt för vissa av de aktier som noteras på t.ex. O- listan utgjorde enligt regeringen inget realistiskt alternativ utan den föreslagna gränsdragningen var den mest ändamålsenliga med hän- syn till syftet (prop. 1996/97:117 s. 52-53). delade regeringens bedömning att fortsatt skatte- frihet för företagskapital liksom borde inrikta sig på kapital som är nedlagt i de små och medelstora företagen. Detta nödvän- diggjorde enligt utskottets mening en gränsdragning mot vad som i förmögenhetsskattehänseende ska anses som ett finansiellt sparande i aktier.