sou · GSB3120 · 2005-01-01 00:00:00 — landskapet och hur stort utbytet är med andra vattensystem och olika ekosystem. Grundvattnet går kanske inte hela vägen ut till havet, som man föreställde sig i den här amerikanska studien. Det kan länkas av . Principiell skiss över dränering i berggrunden vid tunnelbyggande och hur detta lokalt kan påverka grundvatten- förhållandena i jord. I verkligheten är förhållandena lokalt än mer komplexa (från Projekt . Parameter- bestämning och resultat från RiskVariabel-metoden applicerad på grundvattenpåverkan i jord vid tunnelbyggande på , Rapport till ; , B., 2000; KTH, Inst. för Anläggning och Miljö). Grundvattennivå (jord) 3 m SAND OCH SILT 0 m Grundvattennivå (berg) Bergets och jordlagrens vattengenomsläpplighet är sålunda av central betydelse. En fråga som man sällan tagit upp i är vad landhöjningen har betytt för att öppna spricksystemen i bergen. I har man studerat detta och funnit ett klart samband mellan landhöjningsintensitet och öppenheten i berg- grundens sprickor och vattenföringen i brunnar i en studie men ett mera oklart samband i en annan studie. kunna reda ut i , där landhöjningen varit mycket stor – och i vissa områden är stor. En annan fråga, som det också saknas kunskap om, är den hydrauliska kontakten mellan jordlager och berggrund. Det är förbluffande lite som man vet om detta förhållande. Det är ganska svårt att studera. Det är en viktig skillnad om man har ett genomsläppligt jordlager av grus och sand, som står i direkt kontakt med bergets spricksystem eller om man har en ganska tät jordart, en morän och kanske t.o.m. ett lager av silt som ligger på bergytan och där det kanske inte finns någon kontakt ner till berggrundens vattensystem (figur 5). Exempel på flöde från jord till berg vid isälvsavlagring resp. morän (från Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2001, SOU 2001:35, kap. 4; , B., Jacks, G., , G. & Thunvik, R., 2001). Detta har man observerat på en del ställen, t.ex. vid byggandet av . Det visade sig att det finns brunnar i morän alldeles ovanför som inte påverkades alls av tunneln. Men det finns å andra sidan brunnar, som ligger en km från tunneln, som blev tydligt påverkade genom stora tektoniska zoner. I har man en omfattande forskning på bergets tektonik och spricksystemens egenskaper, inte bara för petroleum- geologin ute i utan också uppe på land. Man har också samarbete med forskare på , där man även studerar aktiva förkastningszoner. Det har visat sig att i mitten av en för- kastningzon är det en ganska tät kärna, där det inte strömmar särskilt mycket vatten (figur 6). Vattenströmningen sker i en störningszon, som ligger omkring kärnan. Det har nog gjorts ganska många misstag i , när man har försökt att borra för större vattentäkter i centrum av en sådan förkastningszon. Förkastningszon med en tiotal meter bred, tät kärna av brecciakaraktär, omgiven av hundratals breda, sprickrika och vattenförande störningszoner (från Grundvatten – teori & tillämpning av , G. & , C-O., 2002; AB , , ). Grundvattnets kemi vet vi ganska mycket om, på den ytliga nivån, tack vare den försurningsforskning, som var intensiv i . Det ytliga vattnet i de mera genomsläppliga övre delarna utgör en stor andel av det totala grundvattenflödet (se figur 2). Där är grundvattnet saltfattigt och surt. På större djup har grundvattnet större salthalt och högre pH (se figur 2). Men på stort djup uppstår det också blandningar av vatten med olika ursprung. En viktig fråga är, hur man skall visa, hur det hela fungerar i stora drag och få med även kemin. Det finns numera modeller som tar hänsyn till både nederbörd, ytvatten, markvatten och grundvatten och vi hade i KASAM:s kunskapslägesrapport med ett exempel på en sådan modell, som har börjat användas ganska mycket i , den s.k. MIKE-SHE- modellen (figur 7). I t.ex. har man utvecklat många varianter av den. Det intressanta är att den tar upp hur hela vattensystemet fungerar och utbytet mellan ytvatten och grundvatten. En likartad, ny modell, som kallas ECOFLOW är en koppling mellan en rysk hydrologisk modell, som heter EKOMAG, och den amerikanska grundvattenmodellen MODFLOW. Den testas i ett doktorandarbete av på KTH i samarbete med ryska och norska forskare, och har gett väldigt lovande resultat. Där kan man beräkna utbytet mellan ytvatten och grundvatten samt t.ex. transporten av kväve. Man kan anpassa modellen efter de förhållanden, som gäller i ett avrinningsområde och som man i vissa delar kan studera ganska översiktligt men i andra delar behöver studera i detalj. Begreppsmodell över hela det hydrologiska systemet samt angivelser över hur det kan modelleras matematiskt (efter den s.k. MIKE-SHE-modellen; från Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2001, SOU 2001:35. kap. 4; , B., Jacks, G., , G. & Thunvik, R., 2001). Det är också möjligt att redovisa grundvattenförhållandena på kartor och det borde man göra lite mer. Det finns gott om berg- grundskartor i SKB:s rapporter, men mycket få hydrogeologiska kartor. Det finns emellertid länskartor över hela landet. Den första gjordes för län och utvecklades på SGU. På dessa kartor ser man de stora spricksystemen, var man har de täta delarna av berget, men också var man har de stora grundvatten- tillgångarna i såväl berg som lösa avlagringar. SOU 2004:120 Vilka hydrogeologiska frågor ganska mycket uppgifter om kemin. gör SGU mer detaljerade grundvattenkartor på kommunnivå. För framtiden borde man också tänka på att starta en nog- grann övervakning av grundvattenförhållandena (i platsunder- sökningsområdena). Man behöver långa mätserier. Figur 8 visar en mätserie från , där man har gjort mätningar –1957. Där ser man t.ex. att grundvattennivåerna fluktuerar måttligt under normalår men kraftigt mellan perioder av torra respektive våta år. Trots att det här är fråga om en mäktig grusavlagring med stort grundvattenmagasin, är skillnaderna så stora som , . Om det i stället hade varit ett sprickigt berg, så skulle variationerna ha varit ändå större. På har man uppmätt tiotals meter i nivåskillnader. Även när det gäller kemi, behöver man långa mätserier. Sådana togs fram i samband med försurningsforskningen. Det behövdes flera tiotals år långa mätserier för att över huvud taget kunna avgöra en förändring betingad av försurning. Slutligen bör man också kunna prognostisera framtiden med hjälp av modeller, framför allt om förändringarna i klimatet. Inom kärnavfallsforskningen i har man gjort scenarier för framtiden i . Jag antar att man kommer att göra motsvarande även här. Man har ju studerat vad en nedisning skulle innebära men man bör också ta hänsyn till tiden fram till en nedisning med tanke på växthuseffekten. kan innebära att temperaturen stiger med och att nederbörden ökar och då får man en mycket större grundvattenbildning. Regionala modeller visar dock stora skillnader i , t.ex. att medelavrinningen i sydöstra t.o.m. kan minska. Uppmätta grundvattennivåer 1957–96 vid två mät- stationer i Nybroåsen, län – den stora avsänkningen i rör 24 visar påverkan av uttag i en ny, stor vattentäkt i närheten av röret (efter Kylefors & , 1998 i Grundvattentillgångar i Nybroåsen av , G., 2004; SGU, Rapporter och meddelanden 118). Vice verkställande direktör i Liksom övriga talare här har jag fått mitt ämne förelagt: KASAM och SKB. Jag skall försöka att tala kring detta och göra vissa nedslag i historien. Det innebär att jag kommer att ge några glimtar av hur vi från SKB:s sida upplever det som KASAM har gjort men till att börja med så visar jag den här bilden (figur 1). Jag är medveten om att bilden är väldigt linjär och att den till stor del är begränsad till SKB:s perspektiv. Men det är några saker som kan vara intressanta att reflektera över i en sådan här figur. Milstolpar i SKB:s verksamhet 2060 Samtliga förvar förslutna 2050 Rivning CLAB och inkapslingsanläggning 2045 Slutförvar långlivat låg- och medelaktivt avfall 2015 Inkapslingsanläggning inledande drift 2023 Djupförvar reguljär drift H ärdkomponentlager i drift 1982 tas i drift Vi pratar ju om många olika tidsperspektiv, 100 , 1 osv. För en genomförandeorganisation som SKB bör man själv- klart hålla alla de där tidsperspektiven levande. Men man måste också hålla i minnet att vi har en plan enligt vilken vi skall genomföra vissa saker för att uppfylla lagens krav att ta hand om kärnavfallet på ett långsiktigt säkert sätt. I figuren har jag försökt att göra en stege över det genomförda svenska kärnav- fallsprogrammet, utifrån vissa synvinklar, och över det som kan ligga framför oss, baserat på den plan som vi har . Planen kommer givetvis inte att genomföras precis så som den nu ser ut, med avseende på alla detaljer, i verkligheten, det vet vi alla. Men den beskriver den bild vi ser framför oss från SKB:s sida. Det är fråga av aktiv verksamhet i kommissioner, SKB, organisationer och myndigheter m.fl., från början till slut enligt det här perspektivet. Det hela började med bl.a. . Sedan kom , där många som sitter här i salen var aktiva, direkt eller på annat sätt. Det har tillkommit många anläggningar, som SKB nu kan visa upp. Dessa bidrar till SKB:s trovärdighet. De visar hurudana vi är, vad det är vi har gjort för någonting. Det är i första hand våra befintliga an- läggningar – , CLAB, SFR, Äspölaboratoriet och Kapsel- laboratoriet – och hur vi sköter dem, som bäst förmedlar vad vi är för typ av organisation. har vi kommit in i ett nytt och oerhört viktigt skede. Vi har tagit oss igenom förstudieskedet, efter mycken möda . I vårt program FUD 92 skrev vi att skall vi börja platsundersöka på några ställen i landet. Det tog istället , men vi kom dit och är vi där. Jag vill återkomma till var vi befinner oss just nu i vårt plats- undersökningsarbete och vad som skall hända i fortsättningen. Jag skall här inte gå in på några detaljer, men vi skall naturligtvis åstadkomma ett djupförvarssystem. Vi skall bygga en del andra anläggningar också, och först framåt eller däromkring, så kanske allt kan vara avklarat fullt ut. Vi måste också beakta att mycket kan hända . Vi skall försöka uträtta saker utan att binda upp oss och utan att minska den framtida handlings- friheten i onödan. Jag skall försöka komma in lite på KASAM:s roll i detta och hur vi från SKB:s sida har upplevt den. Det finns ju en väldigt tydlig rollfördelning i det svenska kärnavfallsprogrammet, med SKB som genomförare enligt kärntekniklagen och med myndig- heter, som har sina alldeles speciella roller. Om SKB skall köra bilen och ibland också bygga delar av vägen, så skall det finnas en polis – myndigheterna – som ser till att vi beter oss på ett bra sätt. Det finns domstolar – beslutsfattare – som avgör vid vägbommar, om vi får gå vidare. Det är regeringen, kommunerna och i grunden folket som måste ha förtroende för vad vi vill göra. Men KASAM då, vad får KASAM för roll i detta rollspel? Personligen har jag väldigt ofta upplevt KASAM som en rast- plats, där man fyller upp magasinen och där man kan diskutera på ett ganska förutsättningslöst sätt. Man får på era seminarier träffa andra människor än de som ingår i maskineriet och det har vi uppskattat mycket. Det har vidgat blicken över det här fältet. Den insats som KASAM har gjort för att bredda diskus- sionsfältet har varit oerhört värdefull för en organisation som SKB. När man börjar som genomförandeorganisation så är det naturligt att man, ungefär som barnet eller tonåringen, anser att man kan själv. Det är klart att det har funnits och kan fortsätta att finnas sådana attityder, dessa kan finnas hos oss alla, men , och det tror jag vi kände väldigt starkt när vi började nå medelåldern i vårt program, inser man att man inte behöver kunna allt själv. Det tror jag KASAM lärde oss, Det var som om lite av krampen släppte med hjälp av de där semi- narierna. Det hade ju börjat på ett lite olyckligt sätt, det svenska kärnavfallsprogrammet. Det skulle vara absolut säkert. Det är klart att den som får i uppdrag att visa att han gör något som är absolut säkert nog blir ganska stel i musklerna. Man försöker spänna sig med alla krafter för att visa att man kan klara det. är ungefär så jag tror att man kan se på nollvisioner och annat där man skall nå det absoluta, det är inte mänskligt på något sätt. I något sammanhang har jag försökt att göra en liten allegori av det där: Det absolut säkra och det absolut sanna det lyser så starkt att man bara blir blind. Det är på något sätt med tvivlets lykta, som man kan våga gå genom den mörka skogen fram till någonting, som förhoppningsvis kan likna det som finns längst däruppe på stegen i bilden. Så KASAM har varit till nytta för SKB. Vidgade vyer, nya och andra erfarenheter i samhället har hjälpt oss att få den där krampen att släppa. Vi har kunnat slappna av lite grand och inse att vi är flera i samhället, som tillsammans skall göra någonting bra av det här. När man blir ombedd att hålla ett föredrag som detta, så använder man sig numera av den moderna tekniken, man går in på hemsidan och ser vad som finns där. Först försökte jag med men den adressen fanns inte. Unknown stod det. Sedan gick jag till SKB:s hemsida och, skam till sägandes, fanns där ingen länk till KASAM. På SKI:s hemsida hittade jag en länk till KASAM. På KASAM:s hemsida1 fann jag sedan regeringens direktiv till KASAM och då upptäckte jag till min fasa att i hela SKB:s uppgift ligger att arbeta för att KASAM skall kunna upphöra. Ni får inte skylla detta på oss i SKB. Det är , dåvarande miljöministern, som signerat direktiven för KASAM. Kommitténs uppdrag skall anses vara slutfört, när regeringen beslutat i anledning av en ansökan om slutförvar för använt kärnbränsle och högaktivt avfall i . Det är precis detta vi på SKB arbetar på. Här har ni hotbilden för KASAM, kan man säga. Det vi på SKB gör just nu är naturligtvis att vi borrar, mäter och undersöker m.m. under de närmaste 4–5 åren, men detta arbete skall resultera i en ansökan. Får vi fram det materialet med sådan kvalitet, vetenskaplig underbyggnad osv. som behövs, så finns det en viss risk att ansökan godtas och då 1 Adressen till KASAMs hemsida är (red:s anm.) antar jag att de här direktiven gäller. Men, som sagts tidigare, man vet aldrig vad som händer . Vi lämnar hemsidan och går tillbaka lite till historien. Jag funderade också lite över granskaren KASAM. Granskarrollen har ju varit en viktig del för KASAM och för oss. Det är många som granskar oss, men det är en viss skillnad på myndigheternas och KASAM:s granskningar, på många sätt. Jag skall inte gå in på alla aspekterna, men det ena är att ni har på er för att granska FUD-programmen, medan SKI bara har . Så KASAM:s yttranden kommer , de här små mycket behändiga böckerna, som man kan ta med sig på semestern. Så jag kan avslöja en hemlighet: KASAM:s yttranden är de som jag har läst mest noggrant av alla granskningar. Vad hittar man då i dessa granskningar? Ja, det är väldigt mycket naturligtvis, men några exempel kan jag ge, där jag tror att ni har haft påverkan. I FUD-program 92 gjorde SKB ett paradigmskifte. Fram till dess såg lokaliseringsprogrammet ut på ett helt annat sätt – det låg faktiskt i träda –1992 – liksom även upplägget av verksamheten. Man skulle bygga ett djupförvar, punkt och slut, det var pang på, sedan skulle uppdraget vara uppfyllt. Det nya, att kombinera handlingsfrihet med att ändå göra någonting, att fundera över reparerbarhet och återtagbarhet, hade ju manifesterats i ett yttrande från SKN () över FUD-program 89, om jag minns rätt. I det yttrandet föreslogs demonstrationsförvar och utvärdering innan man gör det riktiga slutförvaret. Detta tog för oss att smälta, men det gick . Självklart måste vi göra vår lilla egna produkt av dessa idéer. Det blev stegvis utbyggnad, med en utvärdering innan man börjar med reguljär drift. Efter detta skifte, vågar jag påstå, ligger dessa idéer som en grundstomme inte bara i det svenska programmet. Konceptet har även kommit att prägla omvärldens sätt att se på den här frågan. Stepwise implementation har blivit ett begrepp. Säkerhetsanalysen har varit ett genomgående tema i gransk- ningarna. har man väl i KASAM varit nöjda, rätt så ofta besvärade och ibland förbannade. Så här står det t.ex. på ett ställe: Vad avser såväl metodikredovisning som allsidighet, är SKB 91 helt otillfredsställande. Tänk att ni kunde skriva på det sättet!! Jag hoppas att vi tog till oss det där, men ni har fortsatt på ett bra sätt, tycker jag, att tjata om helhetssyn, totalbild, bredd, defektscenarier, pedagogiken m.m. Det finns mycket kvar att göra där förstås. KASAM har legat på och sagt bättre kan ni, bredare perspektiv behövs. Men KASAM har inte bara skjutit på SKB. Ni har även varit en blåslampa på regeringen, inte minst sedan vi kommit in i lokaliseringsprogrammet. Det tror jag att inte bara vi på SKB utan även många andra har uppskattat. KASAM skrev också tidigt att kommunerna behöver ekono- miska resurser för att kunna arbeta i det här programmet på ett tillfredställande sätt. Vad gäller geologin så har vi haft en mycket bra dialog med KASAM. Helt naturligt har vi haft lite olika perspektiv, men KASAM har drivit på och jag hoppas att ni tycker att vi har lyckats. Ni har drivit på för att få fram översiktsstudier, regionala analyser och sammanställningar som fångar upp de breda perspektiven. Ni har drivit på när det gäller acceptanskriterier, så att vi stegvis preciserade dessa inför platsundersökningarna osv. Ni ordnade själva ett seminarium där vi och andra deltog och diskuterade detta. I samband med förstudierna ville KASAM se fältkontroller och fältstudier. Jag tror att vi kunde tillfredställa i varje fall en liten bit av detta. Vi kunde av olika skäl inte gå vidare med borrningar inom förstudiernas ram, men vi gjorde fältkontroller och vi försökte verkligen fånga upp all den kun- skap som gick att få. Här kan det vara tillfälle att stanna upp lite och berätta om var vi står . Jag nämnde att förstudierna är avklarade. Av vårt för- slag om platsundersökningar, så blev det två platser som vi nu arbetar på och en tredje plats, där kommunen valde att inte fortsätta att delta i den här processen. Förutom de kommuner där vi nu arbetar med platsundersökningar (och kommun) så finns det ju andra SOU 2004:120 KASAM och SKB platser med i bilden. ingår för tillfället inte i platsundersökningsprogrammet men har heller inte lämnat processen. Det är alldeles för tidigt att säga vad vi får för övergripande resultat av våra platsundersökningar, men jag vill ändå förmedla till er att vi är väldigt glada över att vi har kunnat etablera oss på ett bra sätt på båda platserna, Forsmark och Simpevarp. Det första djupa borrhålet i Forsmark beräknas snart vara klart. (mitten av ) var man nere . Det skall bli , så det bör bli färdigt . I detta första hål i Forsmark kommer det inte in något grundvatten. Vi kan inte ens ta kemiprov, en behaglig och bra överraskning i och för sig, men besvärande just ur aspekten kemiprovtagning. Vi får inte dra alltför höga växlar på detta torra borrhål , men det är ändå ett mycket bra tecken på att den där s.k. linsen faktiskt är någonting som liknar en lins. Sprickfrekvensen i det första borrhålet är bland de lägsta vi har sett i alla våra borrningar. – I Simpevarp är vinere med första borrhålet. MKB-frågorna tog KASAM upp tidigt och de har en viktig roll i vårt kommande arbete. Vi är igång med det tidiga samrådet och planerar nu för fullt i samråd med alla parter om hur vi kan lägga upp ett bra samråd med alla aktörer i de båda berörda kom- munerna och med länsstyrelserna. Vi pratar med Naturvårds- verket om hur vi skall informera våra grannländer. KASAM har haft många synpunkter på MKB-hanteringen, och vi har upplevt dessa som bra stöd. KASAM har även haft en del idéer, som vi är glada över att de inte har kommit så långt. En som skulle svara för mycket av det här, vore bra enligt KASAM. Den har inte blivit av, och jag tror nog att vi numera är ganska överens om att krav är en bra bas för att arbeta vidare på detta. Jag har redan varit inne på seminarierna – om bredden och om utblickarna som vi har fått genom dessa. Jag har haft glädjen att vara med på tolv KASAM-seminarier, dvs. alla utom ett och det är just etikseminariet 1987. Då var jag ännu inte tillbaka från min tjänstgöring vid /i . Förutom vad jag redan sagt om KASAM som granskare och seminariearrangör finns det finns mycket annat att tillägga. Jag vill avrunda med att säga några ord till , som varit KASAM:s ordförande sedan kommitténs bildande ända fram . Det är en mycket viktig roll som du har haft . Det har varit en glädje, ja jag skulle nästan vilja säga att jag varit stolt över, att en person med din framtoning varit med och – utan att företräda vad SKB står för – företrätt seriositeten i det svenska kärnavfallsprogrammet, företrätt en viktig part i programmet och gjort det på ett sådant utomordentligt klokt och bra sätt. Jag letade efter en bild som skulle kunna fånga upp vad du betytt för oss med all den där pigga vänligheten som du utstrålar och därtill kompetensen och den breda erfarenheten. Dessutom har där också funnits ett drag av skarpsynt kritiker med några välavvägda homeopatiska doser av arsenik, så att den där hästen skall hålla sig pigg och orka ända fram till den slutpunkten. Ungefär så har vi upplevt dig! Det har varit väldigt trevligt. Tack så mycket! Kommunalråd i –2002 – för det är ju lite fest tycker jag. Det är alltid fest när man träffar , men det är också en fest med eftertanke, som var inne på . Det finns alltid en stringens i leendet, det finns värme och glädje, men man får akta sin tunga ibland, för svaret kan bli rappt – och det har jag verkligen gillat! Som företrädare för förstudie- kommunerna kan jag intyga att på ett för- tjänstfullt sätt väglett oss mycket fint och jag tänkte komma in på det när jag här vill framföra en del av kommunernas uppfatt- ning om KASAM:s arbete. Vi får väl hålla med om att det svenska systemet för att ta hand om det radioaktiva avfallet är ganska väl utformat och att det i landet finns en ganska stor samsyn i hur det här skall hante- ras. Men, med vissa undantag, så finns det också olika uppfatt- ningar. Vi lyssnade till det som sades från forskarvärlden om den geologiska delen, men även här finns olika uppfattningar och vi har träffat några som har motsatt uppfattning till det som lovprisades här. Vi tycker från kommunernas sida att det är mycket bra att industrin själv har fått huvudansvaret för att ta hand om avfallet. Vi har ju sett hur det går till i andra delar av , där programmet har gått i stå i många avseenden. och jag var i (mitten av , red:s anm.) och kunde då konstatera att där är det inte så Vi var tillsammans med representanter för ENRESA och tittade på deras låg- och medelaktiva avfall. Där var ett stort fält med militär, polis och demonstrationer. Det var en borgmästare som hade sett till att det demonstrerades. Han ville ha ett sjukhus till området och han tyckte det fanns anledning att använda sig av kärnavfallet som ett argument för att det skulle komma ett sjukhus till området. En viktig del som jag vill lyfta fram är tillsynsmyndigheterna SKI och SSI, som skall granska SKB:s program och som måste ge tillstånd innan en kärnteknisk anläggning får tas i drift. Jag vill verkligen understryka att myndigheterna fyller en ovärderlig funktion för oss i kommunerna. I vart fall gäller det för den kommun jag kommer ifrån, , att myndig- heterna är våra experter. Sedan må det vara hur många andra experter som helst i den här församlingen och annorstädes, men det är myndigheterna som slutgiltigt säger vad vi skall rätta oss efter i kommunerna. Trots ansvarsfördelningen mellan industri, myndigheter och kommun och att denna ansvarsfördelning fungerar väl, så finns också ett behov av en annan funktion – någon som tar ett över- gripande perspektiv på hela programmet, någon som blickar framåt och belyser de olika frågorna och problemen som finns och som senare kan bli svåra att hantera om man inte har för- berett sig .