sou · GSB3102 · 2005-01-01 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 §, 7 kap. 1 § och 11 kap. 1 § yrkestrafikförordningen (1998:779) skall ha följande lydelse. Som yrkesmässig trafik anses Trafiktillstånd krävs inte vid 1.transport av passagerare till eller från en arbetsplats, skola eller annan lokal där bilföraren eller passageraren arbetar eller utbildar sig, om transporten sker med en bil med totalvikt av högst och sker i samband med att bilföraren färdas till sitt arbete eller sin utbildningsplats, 2.transport med personbil av skolelever mellan bostad och skola eller del av sådan transportsträcka, om transporten utförs av en förälder eller annan anhörig till någon av eleverna, 3.transport av röstande till eller från en val- eller omröstnings- lokal på en valdag eller för folkomröstning, 4.transport med utryckningsfordon, 5.transport av döda, 6.transport av snö och is samt av sand, vägsalt, flis eller annat material i samband med snöröjning eller halkbekämpning, 7.transport som endast avser sådan renhållning som en kommun är skyldig att tillhandahålla, 8.transport som endast gäller bärgning av fordon med bilar som är särskilt inrättade för detta ändamål, 9.transport av mjölk, mjölkprodukter och ägg, 10.transport av slaktdjur till slakterier, 11.transport av sockerbetor, potatis, grönsaker, frukt och bär till förädlingsindustrier och transport därifrån av biprodukter som uppkommit vid bearbetningen av dessa produkter, 12.transport med traktortåg i jordbruket och skogsbruket av produkter från eller förnödenheter för dessa näringar. Ett fordon får användas i taxi- Ett fordon får användas i taxi- trafik endast om det är försett trafik endast om det är försett med en taxameter som är av med en taxameter som är av godkänd typ och som fungerar godkänd typ och som fungerar tillfredställande i enlighet med tillfredställande i enlighet med föreskrifter som meddelats en- föreskrifter som meddelats en- ligt 11 kap. 1 §. ligt 11 kap. 1 §. dess fastsättning skall vara kon- dess fastsättning skall vara kon- trollerade och plomberade på trollerade och plomberade på det sätt som anges i föreskrift- det sätt som anges i föreskrift- Om det i ett fordon i taxi- trafik finns en avläsare av kredit- kort skall denna vara ansluten eller integrerad med taxametern. får, om det finns särskilda skäl, besluta att en buss med en totalvikt av högst som används i beställ- ningstrafik skall vara utrustad med en taxameter enligt första stycket. får meddela föreskrifter om ning och kontroll av sådana, kreditkort samt användning och kontroll av sådan, 2. prisinformation i taxitrafik, 2. prisinformation i taxitrafik, 3. medicinska krav för inne- hav av taxiförarlegitimation, och hav av taxiförarlegitimation. får också, om inte annat framgår av 3 eller 4 §, med- dela föreskrifter för verkställigheten av yrkestrafiklagen (1998:490) och denna förordning. Innan utfärdar föreskrifter om prisinformation, som skall innehålla en möjlighet att jämföra priser, eller om medicinska krav skall det samråda med respektive med . Denna förordning träder i kraft . Bestämmelsen i 7 kap. 1 § skall tillämpas . förordning om ändring i förordningen (1997:899) om myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslig- het Härigenom föreskrivs att 12 och 13 §§ förordningen (1997:899) om myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet skall ha följande lydelse. Inom det regionala sam- Inom det regionala sam- verkansorganet eller inom det net skall utarbetas en en rapport om den ekonomiska jan , lämnas in till Eko- jan , lämnas in till Eko- utfärdar, efter beredning i , all- männa råd med närmare uppgifter om rapportens innehåll och ut- formning. skall utarbeta en rapport till regeringen om den ekono- miska brottsligheten. Rapporten skall innehålla en redogörelse för hur den ekonomiska brotts- ligheten har förändrats och vilka åtgärder som har vidtagits på området inom ramen för den myndighetssamverkan som reg- leras i denna förordning. I rap- porten skall också lämnas för- slag på hur ekobrottsbekämp- ning och myndighetssamverkan mot den ekonomiska brottslig- heten bör inriktas de tre därefter kommande åren. skall utarbeta en rapport till regeringen om den ekonomiska brottsligheten. Rapporten skall innehålla en redogörelse för hur den ekonomiska brottsligheten har förändrats och vilka åtgärder som har vidtagits på området inom ramen för den myndig- hetssamverkan som regleras i denna förordning. I rapporten skall också lämnas förslag på hur ekobrottsbekämpningen och myndighetssamverkan mot den ekonomiska brottsligheten bör inriktas . Rapporten skall beredas i och , med början , lämnas in till regeringen. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2001:650) om vägtrafikregister dels att 1 kap. 3 § skall ha följande lydelse, dels att det i förordningen skall införas en ny paragraf, 1 kap. 3 a §, av följande lydelse. Länsstyrelserna är regionala registreringsmyndigheter i fråga om körkortsregistrering och yrkestrafikregistrering. De för in uppgifter i vägtrafikregistret i den utsträckning som anges i denna förordning. Länsstyrelserna är regionala registreringsmyndigheter i fråga om körkortsregistrering, yrkes- trafikregistrering och registrering av redovisningscentraler. De för in uppgifter i vägtrafikregistret i den utsträckning som anges i denna förordning. I fråga om registrering av redovisningscentraler skall de uppgifter som framgår av bilaga 5 föras in i vägtrafikregistret. Det framgår av bilagan vilken myndighet som svarar för att respektive uppgift förs in i registret. Denna förordning träder i kraft . Utredningen har i uppdrag att överväga vilka åtgärder som bör vidtas för att komma till rätta med den olaga yrkesmässiga taxi- trafiken, s.k. svarttaxi. Utredningen skall analysera hur de svårig- heter som finns att beivra svarttaxi skall kunna minskas eller undvikas. Till ledning för sådana överväganden skall utredningen analysera de relativt nya norska bestämmelserna om olaga taxitrafik och vilka effekter dessa har fått sedan de infördes. Vidare skall utredningen göra en analys av om ytterligare åt- gärder bör vidtas för att minska den ekonomiska brottsligheten inom taxinäringen. Utredningen skall därvid särskilt överväga om det är lämpligt att införa ett krav på att information från taxametrar skall överföras till särskilda redovisningscentraler samt om en polis- man vid kontroll av en taxameter bör ha rätt att omhänderta ett utdrag ur taxametern i syfte att bl.a. överlämna utdragen till andra myndigheter som granskar taxinäringen. Utredningen skall dessutom överväga om det är lämpligt att in- föra ett krav på att innehavaren av en taxiförarlegitimation skall vara tvungen att efter viss ålder visa att han eller hon uppfyller de medicinska kraven för innehav av taxiförarlegitimation för att få behålla sin legitimation. Som underlag för sina överväganden i denna del skall utredningen bedöma dels de trafiksäkerhetsvinster och andra säkerhetsvinster som läkarundersökningarna skulle ge, dels hur stora resurser hos hälso- och sjukvården som läkarunder- sökningarna skulle ta i anspråk. Slutligen skall utredningen analysera vilka trafiksäkerhetsmässiga konsekvenser slopandet av det särskilda körprovet för taxiförare fått. Med denna analys som grund skall utredningen överväga om det särskilda körprovet bör återinföras. Direktiven i dess helhet framgår av bilaga 1. Arbetet med betänkandet inleddes . En del av utredningens arbete har varit att med utgångspunkt taxiutrednings betänkande Kundvänligare taxi SOU 1999:60 överväga om det är lämpligt att införa ett krav på att informationen i taxametrar skall överföras till särskilda redovisningscentraler. Ut- redningen har därvid beaktat bl.a. vad som framkommit vid Närings- departementets remissbehandling av SOU 1999:60. Remissyttran- dena och en sammanställning av dessa är tillgängliga i Närings- departementet (dnr N1999/7926/TP). Remissinstanserna redovisas i bilaga 2. Utredningen har sammanträffat med företrädare för bl.a. , , , , , Skatte- verket, Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll och . Sammanträden och diskussioner har även skett med Landshöv- dingen i och andra företrädare för i detta län, företrädare för i , City i samverkan i och företrädare för i . Utredningen har vidare sammanträffat med företrädare för det norska Samferdseldepartementet och den norska polisen. Utredningen har haft sammanträde i med företrädare för , södra avdelningen, , Krono- fogdemyndigheten, , Svenska Transportarbetareför- bundet och . Slutligen har utredningen be- sökt taxametertillverkaren i . Utredningen har haft samråd med . Arbetet med detta betänkande har bedrivits i nära samråd med experterna. 2.1Några uppgifter om taxinäringen I detta kapitel redovisas uppgifter som huvudsakligen inhämtats från om bl.a. företag och konkurser inom taxinäringen. fanns det 8 756 företag som hade tillstånd till yrkesmässig taxitrafik. Under återkallades 939 sådana trafiktillstånd. Inom taxinäringen finns i huvudsak fåbilsföretag. Det är av taxiföretagen som förfogar över endast en bil. fanns det 5 860 taxiföretag med en bil, 2 339 företag med två till tio fordon och 72 företag med fler än tio fordon. Enligt företagsregister fanns det 2003 8 516 arbetsställen. En majoritet av dessa före- tag, 4 784 stycken, hade inte någon anställd. Av de företag som då återstår hade 2 978 företag en till fyra anställda, 461 företag hade fem till nio anställda, 195 företag hade 10 till 19 anställda, 97 företag hade 20 till 199 anställda och ett företag hade fler än 200 anställda. En stor majoritet av taxiföretagen, , drivs av en- skilda näringsidkare medan resterande företag drivs i huvudsak som aktiebolag eller handelsbolag. Det finns också taxiföretag som ägs av ekonomiska föreningar, landsting och kommuner. Marknaden för taxi i Taxiföretag ombesörjer i de allra flesta fall transporter för både privatpersoner och företag samt för samhället, t.ex. färdtjänst och sjukresor. Det finns dock taxiföretag som är helt eller delvis in- riktade på enbart en kundkrets, exempelvis företagstaxi, flygtaxi och tågtaxi. De samhällsbetalda resorna omfattar av taxinäring- ens totala marknad. Hur stor del av taximarknaden som omfattas av sådana resor skiljer sig dock åt i olika delar av landet. I beräknas de samhällsbetalda resorna svara för 15–av den totala marknaden. I vissa glesbygdsområden uppgår sådana resor till av den totala marknaden. , , samverkar i beställningscentraler. Andra taxiföretag samverkar i t.ex. administrativa servicebolag som hanterar bl.a. överföring av information från taxametrar, fakturering och andra administrativa funktioner. Antal taxiförarlegitimationer och fordon fanns det 12 729 taxifordon i . Antalet sådana fordon har därefter ökat till 14 248 . I vissa län har antalet taxifordon ökat och i några län minskat. Som exempel kan nämnas att ökade antalet fordon i med och i län . I minskade antalet taxifordon med . fanns 55 570 stycken legitimerade taxiförare. Antalet taxiföretag som försattes i konkurs ökade dramatiskt efter avregleringen av taxi, som ägde rum . var sålunda antalet konkurser 37 och 241. Antalet konkurser har därefter stabiliserats på en lägre nivå. Såväl som gick 78 stycken taxiföretag i konkurs. 3Yrkestrafiklagen (1998:490) m.m. Yrkestrafiklagen (1998:490) (YTL) (prop. 1997/98:63, 1997/98:TU9, rskr. 1997/98:192, prop. 1997/98:101, 1997/98:JuU17, rskr. 1997/98:226, prop. 1997/98:124, 1997/98:TU11, rskr. 1997/98:620), vilken trädde i kraft , innehåller bestämmelser om yrkesmässig trafik på väg. När den nämnda YTL trädde i kraft upphävdes den äldre yrkestrafiklagen (1988:263). Det bör dock noteras att flera bestämmelser i den nya YTL är i överensstämmelse med tidigare bestämmelser i den äldre yrkestrafiklagen. Regeringen har bemyndigats att föreskriva eller i enskilda fall medge undantag från lagen. Regeringen får också meddela ytter- ligare föreskrifter i de avseenden som anges i lagen. Dessa befogen- heter får regeringen även överlåta åt förvaltningsmyndighet, se 8 kap. 12 §§ YTL. Regeringen har utfärdat ytterligare föreskrifter om yrkesmässig trafik på väg i yrkestrafikförordningen (1998:779) (YTF). Med yrkesmässig trafik avses enligt 1 kap. 1 § YTL trafik i vilken personbil, lastbil, buss, terrängmotorfordon eller traktorer med till- kopplade släpfordon med förare ställs till allmänhetens förfogande mot betalning för transport av personer eller gods. I betänkandet Ny yrkestrafiklagstiftning (SOU 1996:93 s. 50) anförs bl.a. följande. Beträffande begreppet ställs till allmänhetens förfogande kan anmär- kas att det avgörande för om yrkesmässig trafik föreligger anses vara den omfattning i vilket fordonet ställs till förfogande. Rent tillfälliga körningar omfattas alltså inte. Körning för en eller ett fåtal kunder, där ett fordon på grund av ett avtal uteslutande används i trafik för en och samma uppdragsgivare anses dock vara yrkesmässig. Det kan vara t.ex. Yrkestrafiklagen (1998:490) m.m. sådana fall där en åkare enligt avtal utför transporter enbart för en kommun eller ett landsting. Yrkesmässig trafik kan drivas som 1.linjetrafik: sådan yrkesmässig trafik för persontransporter som är tidtabellsbunden och där ersättningen bestäms särskilt för varje passagerare för sig. En förutsättning är vidare att trafiken inte ingår som ett led i ett sammanhängande arrangemang, där huvudsyftet är ett annat än själva transporten, 2.taxitrafik: sådan yrkesmässig trafik för persontransporter med personbil eller lätt lastbil som inte är linjetrafik, 3.beställningstrafik med buss: sådan yrkesmässig trafik för person- transporter med buss, tung lastbil, terrängmotorfordon eller traktortåg som inte är linjetrafik och 4.godstrafik: sådan yrkesmässig trafik som avser transport av gods. Taxitrafik inkluderar hyrverkstrafik, dvs. taxitrafik med limousiner och andra speciella fordon. Dessa fordon kan medges undantag från kravet på taxameter, se 7 kap. 2 § YTF. Yrkesmässig trafik får enligt 2 kap. 1 § YTL, förutom trafik- huvudmans rätt att driva viss linjetrafik, drivas endast av den som har trafiktillstånd. Såsom anförts får yrkesmässig trafik bedrivas endast av den som har trafiktillstånd. En trafikhuvudman enligt lagen (1997:734) om ansvar för viss kollektivtrafik får dock utan särskilt tillstånd inom länet driva sådan linjetrafik som inte berör något annat län. Av 2 kap. 5 § YTL framgår att trafiktillstånd får ges endast till den som med hänsyn till yrkeskunnande, ekonomiska förhållanden och gott anseende bedöms vara lämplig att driva verksamheten. Den som söker trafiktillstånd skall utöver nämnda krav kunna styrka att han eller hon uppfyller kravet på ekonomiska resurser enligt 2 kap. 9 § YTL. Frågor om trafiktillstånd prövas av i det län där sökanden är folkbokförd eller, om sökanden är en juridisk person, där företagets eller verksamhetens ledning finns. Om sökanden eller innehavaren är en fysisk person som inte är folkbokförd i Yrkestrafiklagen (1998:490) m.m. eller en juridisk person vars ledning finns utanför , prövas frågor om trafiktillstånd av i . Forumbestämmelsen innebär att det inte är den ursprungliga till- ståndsmyndigheten som är rätt prövningsmyndighet utan i varje situation vid ansökan, tillsyn, återkallelse m.m. är det i det län där personen är folkbokförd respektive länet där ledningen finns som skall göra prövningen, se prop. 1997/98:63 s. 123. I de fall innehavaren av ett trafiktillstånd till yrkesmässig trafik är en juridisk person skall det finnas en eller flera fysiska personer som har ett särskilt ansvar för trafikutövningen. Syftet härmed är att möjliggöra en lämplighetsprövning av den som har det faktiska ansvaret för trafikens bedrivande. Hos alla juridiska personer som bedriver yrkesmässig trafik, inklusive offentliga organ, skall mot bakgrund av det anförda finnas en eller flera som är trafikansvariga, se 2 kap. 3–4 §§ YTL. Enligt 2 kap. 14 § YTL gäller trafiktillstånd tills vidare. Om det finns särskilda skäl kan dock tillståndet begränsas till eller till vissa transporter. Sådana skäl för en begränsning kan föreligga exempelvis om de ekonomiska förhållandena kräver det, se prop. 1997/98:63 s. 72. Kravet på yrkeskunnande för att få trafiktillstånd skall anses upp- fyllt av den som har godkänts vid ett skriftligt prov som anordnats av . Provet skall avse de kunskaper som en tillstånds- havare bör ha i fråga om bl.a. rättsregler och trafiksäkerhet, se 2 kap. 8 § YTL. I bestämmelsen anges att kravet på yrkeskunnande även skall anses uppfyllt av den som kan förete ett bevis om yrkes- mässig kompetens som har utfärdats av en annan EU-medlemsstat enligt rådets direktiv /26/EG av om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra be- hörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på området för nationella och inter- nationella transporter. Det ifrågavarande EG-direktivet omfattar dock inte taxiverksamhet. I föreskrifter om yrkeskunnande för yrkesmässig trafik (VVFS 2001:51) beskrivs den närmare omfattningen av kravet på yrkeskunnande. Yrkestrafiklagen (1998:490) m.m. kan om vissa förutsättningar är för handen helt eller delvis medge undantag från skyldigheten att avlägga prov, se 2 kap. 5 § YTF. 3.3.2Ekonomiska förhållanden och gott anseende I samband med en ansökan om tillstånd till yrkesmässig trafik be- döms sökandens lämplighet. Därvid beaktas sökandens ekono- miska förhållanden, exempelvis om den sökande är restförd för skulder, och vandel (kravet på gott anseende). De krav som där- utöver följer, krav på ekonomiska resurser, redovisas i nästa avsnitt. När det gäller kravet på gott anseende görs en bedömning av vilken inverkan på utövandet av den yrkesmässiga trafiken som tidigare begångna förseelser skulle kunna få. Bristande laglydnad i olika avseenden skall således påverka bedömningen om trafiktill- stånd skall meddelas. Det gäller t.ex. brott mot skattelagstiftning- en, narkotikabrott, gäldenärsbrott och förmögenhetsbrott. Vidare skall brottslighet som hänger samman med trafikregler och bestäm- melser för att främja trafiksäkerheten beaktas vid bedömningen av en persons lämplighet i tillståndshänseende. I förarbetena till YTL (prop. 1997/98:63 s. 69) anförde regeringen bl.a. följande. Regeringen delar utredningens uppfattning att det inte är möjligt eller ens önskvärt att i författningstexten uttryckligen ange alla de brott eller den misskötsamhet som skall beaktas vid bedömningen av en sökandens eller tillståndshavarens vandel. Utgångspunkten vid prövningen av sökandes eller tillståndshavares lämplighet måste med nödvändighet vara en helhetsbedömning av vederbörandes vandel, där enstaka överträdelser av mindre allvarlig art inte bör inverka menligt, medan allvarliga eller upprepade förseelser bör medföra att den prövade inte anses lämplig. Vid misstanke om begånget brott kan prövningsmyndigheten åberopa detta förhållande som grund för att avslå en ansökan om trafiktillstånd, se prop. 1997/98:63 s. 69 ff. Av 2 kap. 5 § YTL framgår att trafiktillstånd får ges endast till den som kan styrka att han eller hon uppfyller krav på ekonomiska resurser. Den som söker trafiktillstånd skall ha tillräckliga Yrkestrafiklagen (1998:490) m.m. ekonomiska resurser för att på ett tillbörligt sätt kunna starta och driva företaget. Bedömningen av de ekonomiska resurserna skall främst inrikta sig på företagets likviditet och soliditet. Vid pröv- ningen av de ekonomiska resurserna skall som ett minsta krav gälla att sökanden skall förfoga över kapital och reserver om för ett fordon och för varje därutöver till- kommande fordon, se 2 kap. 9 § YTL. De svenska ekonomiska kraven är högre än de minimikrav på ekonomiska resurser som följer av rådets direktiv /26/EG. Grundtanken bakom införandet av de ekonomiska kraven inom EU har varit att eftersträva en lika- behandling av näringsidkare på tranportområdet i de olika länderna. EU:s krav på ekonomiska resurser omfattar inte taxiverksamhet, men trots detta omfattas sådan verksamhet av kapitalkraven i YTL. I förarbetena till lagen anförde regeringen bl.a. följande. EU:s krav på ekonomiska resurser omfattar inte taxiverksamhet och generellt sett kan kapitalkrav dessutom ha negativa effekter ur etable- ringssynpunkt och därmed för konkurrenstrycket i branschen i fråga. Taxiverksamheten bör trots detta omfattas av ett förhöjt kapitalkrav. Att ett förhöjt kapitalkrav förordas för taxibranschen beror bl.a. på att regeringen anser det nödvändigt att åtgärda de omfattande problem med skatteundandragande som har noterats inom taxi. Dessa problem är särskilt svårhanterbara p.g.a. vissa särdrag inom branschen. Här kan t.ex. nämnas att taxiföretagen inte har några fasta försäljningsställen samt att etableringströskeln med nuvarande regler är relativt låg. Den som har trafiktillstånd skall kunna styrka att han eller hon fortlöpande uppfyller kravet på ekonomiska resurser, se 2 kap. 10 § YTL. Ett trafiktillstånd skall återkallas under vissa förhållanden. Av 5 kap. 1 § YTL framgår att ett tillstånd skall återkallas om det i den yrkesmässiga trafiken eller i övrigt vid driften av trafikrörelsen eller i annan näringsverksamhet som tillståndshavaren driver har före- kommit allvarliga missförhållanden eller om annars förutsättning- arna för trafiktillstånd enligt 2 kap. 5 § YTL inte längre föreligger. Om missförhållandena inte är så allvarliga att tillståndet bör åter- kallas, kan i stället varning meddelas. möjliggör ett ingripande innan de uppkomna missförhållandena har hunnit bli så allvarliga att tillståndet bör återkallas, se prop. 1997/98:63 s. 73. Yrkestrafiklagen (1998:490) m.m. Enligt 5 kap. 2 § YTL skall ett trafiktillstånd återkallas enligt 1 § om bl.a. tillståndshavaren har dömts för allvarliga brott, inräknat ekonomiska brott eller för t.ex. allvarliga eller upprepade över- trädelser av YTL. Ett tillstånd skall vidare återkallas bl.a. om till- ståndshavaren i väsentlig mån har underlåtit att fullgöra sina skyldig- heter mot det allmänna vad avser betalning av skatter och avgifter. I 5 kap 2 § YTL regleras fall av obligatorisk återkallelse, där således varning inte kan komma i fråga. Om ett tillstånd återkallas på grund av någon av de omständigheter som anges i nyssnämnda be- stämmelse eller på grund av allvarliga missförhållanden enligt 1 § skall på lägst tre och högst bestämmas, under vilken den prövade skall anses olämplig att driva yrkesmässig trafik. Ett trafiktillstånd som inte används skall återkallas, om inte sär- skilda skäl talar mot det. I huvudsak gäller samma bedömningsgrunder för avslag på en an- sökan respektive för återkallelse av ett tillstånd. Tillståndsmyndig- heterna ställer dock vanligen något högre krav i fråga om en ny sök- ande än beträffande den som redan har ett tillstånd. Frågor om återkallelse av trafiktillstånd eller om varning prövas om innehavaren är en fysisk person av i det län där personen är folkbokförd och om innehavaren är en juridisk person av i det län där företagets eller verksamhetens ledning finns. Om innehavaren är en fysisk person som inte är folkbokförd i eller en juridisk person vars ledning finns utanför , prövas frågor om trafiktillstånd av i , se 2 kap. 2 § YTL. Sedan YTL trädde i kraft får en personbil eller en lätt lastbil föras i linjetrafik eller taxitrafik endast av den som har taxiförarlegitimation. Legitimationen skall medföras i taxitrafik och vara väl synlig för passagerarna. Innan YTL trädde i kraft skulle en taxiförare dels ha körkort som berättigade honom eller henne att köra personbil, lätt lastbil eller terrängvagn i yrkesmässig trafik för personbefordran (behörighet D eller TAXI), dels en förarlegitima- tion. Bestämmelserna om körkortsbehörigheterna fanns i den då gällande körkortslagen (1977:477) och bestämmelserna om den sär- skilda legitimationen fanns i den äldre yrkestrafiklagen.