sou · GSB3114 · 2005-01-01 00:00:00 — En särskild generell fråga är hur man skall se på en begäran om internationellt rättsligt bistånd i form av en åtgärd mot någon annan än den misstänkte gärningsmannen, t.ex. förhör med ett vittne eller en målsägande, i ett fall när åtgärder mot den misstänkte skulle strida mot någon tryck- eller yttrandefrihetsrättslig princip som kan anses tillämplig på det bakomliggande yttrandet. Enligt bered- ningens uppfattning måste en begäran om förhör med ett vittne eller en målsägande antas syfta till att åtgärder senare skall kunna vidtas mot den misstänkte gärningsmannen. En sådan begäran måste därför anses utgöra ett led i ett ingripande mot gärningsmannen. När åtgärder mot denne är uteslutna med hänsyn till TF och YGL måste därför även åtgärder som diskuterats och andra åtgärder som kan anses utgöra led i ett ingripande mot gärningsmannen an- ses uteslutna. Det kan t.ex. också vara fråga om delgivning av stäm- ning eller kallelse i ett mål om ansvar för ett yttrande. Det nu sagda gäller på motsvarande sätt i fråga om talan om skadestånd på grund av ett yttrande för vilket de tryck- och yttrandefrihetsrättsliga principerna kan anses gälla. Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? 1.6.2När gäller de tryck- och yttrandefrihetsrättsliga principerna? Beredningens bedömning: Om något av grundlagarnas formella, territoriella eller materiella krav inte är uppfyllt gäller inte grund- lagarna och de utgör då inte något hinder mot att internationellt rättsligt bistånd lämnas. En förutsättning för att meddelar- och anskaffarskyddet enligt 13 kap. 6 § andra stycket TF och 10 kap. 2 § YGL för skrifter och tekniska upptagningar som inte ges ut här skall gälla är att uppgiftslämnandet eller anskaffandet skedde här. När det handlande som föranledde begäran om rättsligt bi- stånd sker utomlands gäller grundlagsskydd om mediet ges ut här, oavsett personens anknytning till . TF:s och YGL:s krav på medverkan av JK och (svensk) jury är aldrig uppfyllt i ett annat land. Gällande rätt innebär därför att internationellt rättsligt bistånd aldrig kan lämnas när det yttrande som ligger till grund för begäran om sådant bistånd skyddas av TF eller YGL. En grundläggande förutsättning för att en konflikt skall uppkomma mellan en begäran om internationellt rättsligt bistånd och en tryck- eller yttrandefrihetsrättslig princip är att denna princip kan anses gälla för det relevanta yttrandet. För att en sådan princip skall gälla krävs att yttrandet faller in under grundlagarnas formella, territori- ella och materiella tillämplighet, dvs. att yttrandet uppfyller grund- lagarnas formella, territoriella och materiella krav. I avsnitt 1.6.2.1– 1.6.2.3 nedan redogör beredningen för sin uppfattning om när grund- lagarnas formella, territoriella och materiella krav för tillämplighet är uppfyllda. I avsnitt 1.6.5 lämnas några exempel på tänkta situationer där det begärs att skall lämna internationellt rättsligt bi- stånd. Exemplen illustrerar tillämpningen av beredningens slut- satser i avsnitt 1.6.2.1–1.6.2.3 angående vilka krav grundlagarna ställer i formellt, territoriellt och materiellt hänseende för att vara tillämpliga. Exemplen illustrerar också effekten av införandet av en sådan regel om internationellt rättsligt bistånd som beredningen föreslår i avsnitt 1.6.5. Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? Det formella tillämpningsområdet (se avsnitt 1.2.3.1) anger vilka medier som omfattas av grundlagarna med bortseende från inne- hållet. För att grundlagarna skall vara tillämpliga på ett yttrande krävs i formellt hänseende att yttrandet framställts i ett medium som tekniskt är beskaffat på det sätt som anges i grundlagarna. Det krävs t.ex. att skrift framställts i tryckpress eller genom stencile- ring, fotokopiering eller liknande tekniskt förfarande och att en databas är ordnad så att endast den som driver verksamheten kan ändra innehållet. Är det fråga om ett medium som är beskaffat på annat sätt än som anges i grundlagarna faller det utanför grund- lagarnas formella tillämpningsområde. Det föreligger då ingen konflikt med grundlagarna och dessa utgör alltså i ett sådant fall inte något hinder mot att rättsligt bistånd lämnas. Om det är fråga om ett medium som tekniskt är beskaffat på det sätt som anges i grundlagarna ställs också vissa ytterligare krav för att mediet skall falla in under grundlagarnas formella tillämpnings- område. I fråga om skrift som framställts genom stencilering, foto- kopiering eller liknande tekniskt förfarande krävs t.ex. också bl.a. att den mångfaldigats eller avses mångfaldigas och att den lämnats ut eller avses lämnas ut till andra än dem som befinner sig i en mindre, sluten krets. Detsamma gäller för teknisk upptagning som sprids eller avses spridas genom utlämnande av exemplar (och således inte genom offentlig uppspelning). De tryck- eller yttran- defrihetsrättsliga principerna är alltså inte tillämpliga om nämnda krav inte är uppfyllda. TF och YGL utgör då inte något hinder mot att lämna rättsligt bistånd. Det måste här observeras att frågan huruvida grundlagen över huvud taget är tillämplig är skild från frågan om den tidpunkt uppnåtts då ingripanden enligt grundlagarna tidigast får ske (den s.k. utgivningstidpunkten). Frågan om grundlagen är tillämplig måste besvaras först. 1.6.2.2Betydelsen av olika grad av anknytning till i fråga om gärningsort och den misstänktes person Om man finner att det yttrande som ligger till grund för en be- gäran om internationellt rättsligt bistånd publicerats i ett medium som uppfyller grundlagarnas formella krav i fråga om teknik och Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? spridning är nästa fråga om anknytningen till är tillräcklig beträffande gärningsort och den misstänktes person för att de tryck- och yttrandefrihetsrättsliga principerna skall anses tillämpliga. Grund- lagsskyddets avgränsning i förhållande till andra länder behandlas i avsnitt 1.3. Avgränsningen i grundlagarnas allmänna regler rörande detta görs i huvudsak med hjälp av framställningens eller sprid- ningens anknytning till . I 13 kap. 6 § andra stycket TF ges dock skydd för meddelare och anskaffare till skrift som inte ges ut i oavsett var den trycks. Frågan är då om den bestämmelsen och dess motsvarighet i 10 kap. 2 § YGL för sin tillämplighet kräver att uppgiftslämnandet eller anskaffandet sker här i landet. I den ursprungliga bestämmelsen i 13 kap. 5 § första stycket TF10 angavs att rätten att lämna uppgifter för offentliggörande i tryckt skrift skulle gälla också för offentliggörande i skrift som trycks utom riket. I förarbetena angavs att det saknade betydelse huruvida skriften var avsedd att utges inom riket eller ej (SOU 1947:60 s. 288, prop. 1948:230 s. 90). Bakgrunden till bestämmelsen var bl.a. en skrivelse från Publicist- klubben, och som överlämnats till tryckfrihetssakkunniga (SOU 1947:60 s. 207). I skrivelsen påpekades att en i bosatt korrespondent till en daglig tidning i av råd- husrätten i hade dömts till ansvar för innehållet i en av honom signerad artikel som publicerats i tidningen. I skrivelsen framhölls att rättsliga åtgärder inte kunde vidtas i mot författaren av en tidningsartikel men att det inte stod lika klart att inte en korrespondent i skulle kunna ställas till ansvar för vad som under hans namn publicerats i en i utlandet utkom- mande tidning. Vidare anfördes i skrivelsen (a. bet. s. 207): Emellertid är det uppenbart att möjligheten av dylika rättsliga åtgärder vid sidan av det ansvarighetssystem, som tryckfrihetsförordningen föreskriver, är ur principiell synpunkt förkastligTill skydd för den svenska pressens korrespondenter i utlandet bör det göras fullt klart att en sådan lagtillämpning, som rådhusrätten i anslutit sig till, icke kan förekomma i en motsvarande situation i . Endast under denna förutsättning kunna vi kräva respekt i utlandet för vår uppfattning. De sakkunniga angav att de tidigare framhållit att de ansåg att det borde stå envar fritt att lämna uppgifter och underrättelser i vad 10 Regeln flyttades genom SFS 1991:1470, prop. 1990/91:64, till 13 kap. 6 § andra stycket men någon ändring i sak gjordes inte. Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? ämne som helst då syftet är offentliggörande i tryckt skrift och angav vidare (a. bet. s 208): Vad sålunda tidigare anförts har i första hand avsett skrifter, som tryckas och utgivas i . En sådan principiell rätt att lämna med- delande, även då det avser offentliggörande i skrift, som tryckes utom riket, torde dock utgöra en konsekvens av den ståndpunkt till dessa frågor, som de sakkunniga redan intagit; att det härvid är utan bety- delse var skriften är avsedd att utgivas, torde vara uppenbart. De sak- kunniga vilja därför förorda att en dylik frihet för meddelare kommer till uttryck i den svenska tryckfrihetsförordningen. Departementschefen biträdde förslaget (prop. 1948:230 s. 90). I propositionen till den ändring i bestämmelsen som klargjorde att tryckorten inte skulle ha någon betydelse anges att bestämmel- sen syftar till att även korrespondenter till utländska tidningar och nyhetsbyråer skall kunna omfattas av meddelarskyddet (prop. 1997/98:43 s. 122). Med hänsyn till att bakgrunden till den ursprungliga bestämmel- sens tillkomst var att skydda svenska korrespondenter utomlands genom att lägga fast ett motsvarande skydd för utländska korre- spondenter som är verksamma här och eftersom man knappast kan ha avsett att genom den svenska grundlagen ge skydd åt sådana aktörer när de är verksamma i annat land anser beredningen att en förutsättning för att 13 kap. 6 § andra stycket TF respektive 10 kap. 2 § YGL skall vara tillämplig får anses vara att uppgiftslämnandet eller anskaffandet sker i . Denna tolkning innebär att rätts- ligt bistånd kan lämnas även i fråga om svenska medborgare (och utlänningar) med stadigvarande hemvist här i landet som har lämnat uppgift för offentliggörande vid en vistelse utomlands till ett medium som inte ges ut i . Beredningen anser att denna ordning kan accepteras eftersom mediet inte ges ut i och därför inte omfattas av TF:s och YGL:s syfte att säkerställa ett fritt informationsflöde och en fri opinionsbildning i och det även måste framstå som naturligt för en uppgiftslämnare att rätta sig efter lagen i det land där uppgiftslämnandet sker och inte efter svensk grundlag när uppgiften lämnas till ett medium som inte ges ut i . I grundlagarna och deras förarbeten behandlas inte heller i övrigt uttryckligen frågan i vad mån grundlagsskyddet gäller för en person som inte befinner sig i . I resonemang som förs i grund- lagarnas förarbeten i angränsande frågor förefaller det dock vara en underförstådd förutsättning att den vars grundlagsskydd diskuteras Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? befinner sig i . Så är t.ex. fallet när tryckfrihetssak- kunniga diskuterar tryckfrihetens principiella innebörd. Där anges bl.a. följande (SOU 1947:60 s. 47): Tryckfriheten bör alltså vara en medborgerlig rättighet. Däremot är ej tryckfrihet för andra än svenska medborgare ur politisk synpunkt oeftergivlig. Det kan väl ur en mera allmän kulturell synpunkt vara av värde att yttrandefriheten ej är begränsad till det egna landets medborgare. En viss yttrandefrihet kan ock vara ett naturligt led i den rätt att vistas här i riket och att i skilda hänseenden vara här verksam, som anses böra tillerkännas utländska medborgare. I diskussionen rörande TF:s tillämplighet i fråga om annan än svensk medborgare anger de sakkunniga bl.a. att det föreligger skäl för att även annan än svensk medborgare, åtminstone i viss ut- sträckning, bör tillerkännas yttrandefrihet här i riket (SOU 1947:60 s. 52 f.). Mot bakgrund av dessa uttalanden anser beredningen att grundlagarnas allmänna regler får anses gälla för den svenske med- borgare och utlänning här i riket som utnyttjar sin grundlagsfästa rätt här. När ett annat land begär rättsligt bistånd från kan emellertid följande fråga, som rör grundlagarnas tillämplighet på yttranden med utländsk anknytning uppkomma, nämligen Vad gäller när det brott som ligger till grund för begäran har begåtts utomlands? I avsnitt 1.3 har framgått att grundlagsskyddet enligt TF gäller fullt ut i fråga om 1)skrift som trycks och utges i och 2)skrift som trycks utom riket och ges ut här och även huvud- sakligen är avsedd för spridning här eller för vilken utgivnings- bevis gäller (utom såvitt avser krav på ägares behörighet, från vilket bortses i det följande). I fråga om annan skrift som trycks utom riket men ges ut här gäller inte ett fullt grundlagsskydd så till vida att det finns längre gående inskränkningar i fråga om meddelar- och anskaffarfrihet och rätten till anonymitet. Meddelar- och anskaffarfriheten gäller nämligen då inte i något fall av brott mot rikets säkerhet, meddelarfriheten gäller Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? inte heller vid något fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt och rätten till anonymitet gäller inte vid något fall av brott mot rikets säkerhet. I fråga om skrift som inte ges ut i gäller, oavsett var skriften trycks, endast meddelar- och anskaffarfrihet och rätten till anonymitet och då i samma omfattning som för skrift som trycks utomlands och ges ut här utan att ha grundlagsskydd fullt ut. Det ovan sagda gäller för en svensk medborgare och en utlänning i som utnyttjar sin grundlagsfästa rätt i . Frågan är då vad som skall anses gälla för andra fall av anknytning till i fråga om gärningsort och den misstänktes person. Eftersom meddelarfrihet (i vart fall i inskränkt omfattning) gäller för alla skrifter, både sådana som ges ut här och sådana som inte ges ut här, oavsett var de trycks, kan som tankeexempel användas följande fall. Ett yttrande som innefattar ett brott enligt ett annat lands lag har publicerats i ett medium som faller in under TF:s formella tillämpningsområde, det är t.ex. fråga om en skrift som framställts i tryckpress, och meddelaren lämnar uppgifter för publicering medan han befinner sig i det andra landet och han är sedan här när det andra landet begär rättslig hjälp från , t.ex. i form av förhör med den misstänkte. (När det i det följande sägs att grundlagsskydd gäller innebär det att grundlagsskydd gäller i samma omfattning som om uppgiften lämnats i av svensk medborgare eller utlänning med stadigvarande hemvist här. Som framgått i det föregående innebär grundlagsskydd i vissa fall att samtliga tryckfrihetsrättsliga principer gäller och i andra fall att ett inskränkt skydd gäller, t.ex. endast meddelar- och anskaffarfrihet.) Om man i ett sådant fall anser att den misstänkte omfattas av det grundlagsskydd som gäller för mediet (här meddelarfrihet) innebär det att endast det uppgiftslämnande som TF och YGL anger som straffbart kan beivras och att det andra landets strafflag i mot- svarande mån sätts ur spel för ett brott som begåtts på dess terri- torium. Detta kan vid första påseende förefalla orimligt och det kan ligga nära till hands att hävda att TF och YGL i ett sådant fall inte bör skydda meddelaren. Ett fall av nu diskuterat slag är emellertid att en svensk journalist som är bosatt i och arbetar åt en helsvensk tidning, dvs. en tidning som både trycks och ges ut här och är avsedd för svenska läsare, tillfälligt befinner sig i det andra landet för att göra ett reportage och lämnar uppgifterna till den svenska tidningen, t.ex. via telefon, medan han befinner sig i det andra landet. Om detta fall inte skulle skyddas skulle det innebära Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? att svenska myndigheter skulle kunna göra ingripanden mot journalisten som hade varit förbjudna om samma uppgiftslämnande hade skett medan han befann sig i . Beredningen anser att grundlagsskydd gäller i ett sådant fall. Anknytningen till och TF:s syfte att säkerställa ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning i är då tillräcklig. Olika varianter av situationen med uppgiftslämnande utomlands kan emellertid tänkas där anknytningen till är olika stark. Tidningen kan utges eller inte utges i . Om den utges i kan den vara huvudsakligen avsedd för utgivning här eller ha utgivningsbevis, den kan vara huvudsakligen avsedd för utgiv- ning i annat land och sakna utgivningsbevis här men ändå utges regelbundet i och den kan utges någon enstaka gång i . Uppgiftslämnaren kan vara svensk medborgare med eller utan stadigvarande hemvist i vid tiden för brottet eller utlänning med eller utan stadigvarande hemvist i vid tiden för brottet. Beredningen anser att frågan om grundlagsskydd kan anses gälla för de olika situationerna skall avgöras utifrån syftet med TF och YGL. Dessa grundlagar är till för att skydda ett fritt informations- flöde och en fri opinionsbildning i . I förarbetena till TF angav tryckfrihetssakkunniga också bl.a. följande (SOU 1947:60 s. 203 f.): Tryckfrihetsförordningen har till uppgift att skapa garantier för tryckfriheten ej allenast i vad angår här i riket utgivna skrifter, som tryckts inom riket, utan även beträffande skrifter, som tryckts utom riket och helt eller till någon del här utgivas. Det nu sagda leder enligt beredningens mening till slut- satsen att grundlagsskydd skall anses föreligga i de fall av upp- giftslämnande utomlands då skriften ges ut i , oavsett uppgiftslämnarens anknytning hit, eftersom det är dessa fall som har betydelse för ett fritt informationsflöde och en fri opinions- bildning i . TF bör däremot inte anses tillämplig på skrift som inte ges ut i när uppgift lämnas av en uppgiftslämnare som befinner sig utomlands, oavsett vilken anknytning uppgiftslämnaren har till . Anledningen till detta är att det då inte kan anses föreligga tillräcklig anknytning till och behov av att tillgodose TF:s syfte att säkerställa ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplys- ning i . Skillnaden mot den situation som regleras i 13 kap. 6 § andra stycket TF är att uppgiftslämnandet i den paragrafen, som framgått ovan, förutsätts ske i . Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? Det synsätt som ovan anlagts på tankeexemplet att uppgifts- lämnande sker utomlands skall enligt beredningens mening också anläggas på andra situationer där andra aktörer, t.ex. en utgivare eller författare, företagit en handling utomlands som anses brottslig där och som föranleder begäran om rättsligt bistånd från . Detta innebär att grundlagsskydd då skall anses gälla i den om- fattning som anges i TF för olika slag av skrifter som ges ut i , oavsett aktörens anknytning hit. Det ovan sagda gäller på motsvarande sätt när begäran om rättsligt bistånd gäller skadestånd på grund av ett yttrande. Som framgått i avsnitt 1.2.3.2 anses skadeståndskrav på grund av brott mot en avtalad tystnadsplikt inte falla under TF:s eller YGL:s tillämpningsområde. I det föregående har framgått att för tekniska upptagningar som framställs utomlands och lämnas ut för spridning i gäller i princip samtliga YGL:s allmänna regler med de specialbestämmel- serna i fråga om meddelar- och anskaffarfrihet och rätten till ano- nymitet att meddelar- och anskaffarfriheten inte gäller i något fall då meddelandet eller anskaffandet innefattar brott mot rikets säker- het eller utgör uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt och att rätten till anonymitet för meddelare inte gäller vid något brott mot rikets säkerhet. Beträffande tekniska upptagningar som inte lämnas ut för spridning här gäller, oavsett var de framställs, endast reglerna om meddelar- och anskaffarfrihet och rätten till anonymitet och då i samma mera begränsade omfattning som för upptagningar som framställs utomlands och lämnas ut för spridning här. När det gäller radioprogram äger YGL främst tillämpning på program som utgår från . För samtidig och oförändrad vidaresändning här i landet gäller YGL:s allmänna regler utom reg- lerna om ensamansvar. Reglerna om meddelar- och anskaffarfrihet är också begränsade för sådana sändningar på samma sätt som för radioprogram som kommer från utlandet och inte sänds vidare här. För program av det sistnämnda slaget gäller endast rätt att meddela och anskaffa uppgifter och underrättelser för offentliggörande och rätten att vara anonym, och då i samma begränsade omfattning som för tekniska upptagningar som framställs utomlands och lämnas ut för spridning i och tekniska upptagningar som inte lämnas Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? ut för spridning i . Det kan anmärkas att radioprogram som kommer från utlandet och inte sänds vidare här behandlas på samma sätt som tryckta skrifter som inte ges ut i , trots att radioprogrammen i någon mening sprids här genom att de kan tas emot av den svenska allmänheten. I fråga om databaser enligt 1 kap. 9 § första stycket YGL (mass- mediedatabaser) måste inte informationen sändas från sändare inom för att skall vara tillämpliga men viss anknytning till måste föreligga. Att informations- överföringen sker från redaktionen för en skrift som omfattas av är enligt HD (NJA 2001 s. 445) en tillräcklig sådan anknytning, och detsamma gäller när informationen tillhandahålls av redaktionen för ett radioprogram som sänds från . Det har inte någon avgörande betydelse om sändningen sker från en server utanför . I fråga om databaser enligt 1 kap. 9 § andra stycket YGL, dvs. databaser med särskilt utgivningsbevis, krävs för att ett sådant skall meddelas och därmed grundlagsskydd gälla bl.a. att överföringarna utgår från . Även här gäller att det ovan sagda är tillämpligt på en svensk medborgare och en utlänning i som utnyttjar sin grund- lagsfästa rätt i och även här kan frågan ställas vad som skall anses gälla för andra fall av anknytning till i fråga om gärningsort och den misstänktes person. Eftersom meddelarfrihet (i vart fall i mera begränsad omfattning) också här gäller för alla tekniska upptagningar och radioprogram tas utgångspunkten i samma exempel som ovan angående TF. Det antas alltså att det är fråga om att ett yttrande som innefattar ett brott enligt ett annat lands lag har publicerats i ett medium som faller in under grund- lagarnas formella tillämpningsområde. Vidare antas att meddelan- det för publicering har lämnats av en person medan han befann sig i ett annat land och att han sedan är här när det andra landet begär rättslig hjälp från , t.ex. i form av förhör med den misstänkte. Det kan här vara fråga om en svensk journalist som är bosatt i och tillfälligt befinner sig i det andra landet som korre- spondent när han lämnar uppgifterna till t.ex. ett radioprogram som utgår från . Med tillämpning av motsvarande resonemang som i fråga om TF ovan anser beredningen att, när uppgiften lämnas medan uppgiftslämnaren befinner sig utomlands, grundlagsskydd gäller när det är fråga om radioprogram som utgår från och tekniska upptagningar som ges ut i , oavsett uppgiftsläm- narens anknytning hit. Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? Däremot bör YGL, när uppgiften lämnas medan uppgiftsläm- naren befinner sig utomlands, inte anses tillämplig när det är fråga om en teknisk upptagning som inte lämnas ut för spridning i och inte heller när det gäller ett radioprogram som utgår från utlandet, oavsett uppgiftslämnarens anknytning till . Anknytningen till och de syften som YGL avser att värna kan i dessa fall inte anses tillräckligt stark. Skillnaden mot den situation som regleras i 10 kap. 2 § YGL är att uppgiftslämnandet i den paragrafen, liksom i 13 kap. 6 § andra stycket TF, förutsätts ske i , se ovan angående TF. I likhet med vad som anförts ovan i fråga om TF bör det synsätt som anlagts på tankeexemplet att uppgiftslämnande sker utomlands enligt beredningens mening också anläggas på andra situationer där andra aktörer, t.ex. en utgivare eller annan medverkande, företagit en handling utomlands som anses brottslig där och som föranleder begäran om rättsligt bistånd från .