sou · GSB344 · 2005-01-01 00:00:00 — Till skillnad från det totala antalet förtidspensioner har antalet nybeviljade förtidspensioner varierat kraftigt över tiden. Diagram 4.5 visar att antalet nya förtidspensionärer ökade kraftigt –talet. Ökningen inträffade först jämfört med för sjukskrivningarna. Detta är naturligt eftersom det i allmänhet krävs av sjukskrivning innan förtids- pension kan bli aktuellt. Antalet som beviljades förtidspension ökade från 34 1998 till 57 2001, vilket motsvarar en ökning med . var emellertid antalet nya förtidspensioner lägre än det har varit något enskilt år . Bilaga 5 till LU 2003/04 var de nya förtidspensionärer i högre utsträckning män än kvinnor. Därefter har de i högre utsträckning varit kvinnor. De senaste årens ökningar av förtidspensionärer har varit kraftigare bland kvinnorna än männen, exempelvis stod kvinnorna för knappt två tredjedelar av ökningar av förtidspen- sionärer mellan . Diagram 4.5 Antalet nybeviljade förtidspensioner och sjukbidrag, totalt 1971–2002 Källa: RFV [2003a]. Antalet nya förtidspensionärer är störst i de äldsta åldersgrupperna och lägst bland de yngsta.31 var nära hälften av samtliga nybeviljade förtidspensionärer eller äldre och var , se diagram 4.6. Ökningen efter 1998 har skett bland alla ålderskategorier men har varit något större bland personer . Utvecklingen av antalet nya förtidspensioneringar har varit förhållandevis ryckig och har skiljt sig åt mellan olika grupper eftersom regeländringarna i varierad grad har påverkat olika grupper. –talet har den äldsta gruppen 30RFV [2003a]. 31RFV [2003a]. Bilaga 5 till LU 2003/04 haft ett lika stort antal nya förtidspensioneringar som . Särskilt anmärkningsvärd är den kraftiga och tillfälliga ökningen som skedde 1997. Denna kraftiga och tillfälliga ökning motsvaras inte av någon tendens till ökningar i andra åldersgrupper. Ett skäl till detta var att de så kallade äldrereglerna32 avskaffades, ett annat var att kriterierna för förtidspension skärptes . Till följd av övergångsregler som medgav prövningar enligt de tidigare reglerna anhopades ansökningarna om förtidspension. Diagram 4.6 Nybeviljandet av förtidspensioner och sjukbidrag i olika Källa: RFV [2003a]. Tabell 4.2 visar att förtidspension har blivit allt vanligare bland kvinnor i åldern 55–. Som vi ska se i följande avsnitt beror detta till en del på att kriterierna för förtidspension förändrades i expansiv riktning –talet och i restriktiv riktning –talet.33 Även för män i åldern 60–var andelen förtids- 32En reform som genomfördes och som innebar att kriterierna för att få förtidspension mjukades upp för äldre personer. Detta resulterade bland annat i att förtidspension av rena arbetsmarknadsskäl infördes , då personer och som utförsäkrats från arbetslöshetskassan hade rätt att ansöka om förtidspension. Åldern för att ansöka om förtidspension av arbetsmarknadsskäl sänktes 1974 till . 33RFV [1999a]. Bilaga 5 till LU 2003/04 pensionerade högre jämfört med . Förändringarna i kriterierna bidrog emellertid till att andelen minskade . För män i åldern 55–var andelen förtidspen- sionerade ungefär densamma som . Tabellen visar också att förtidspension var vanligare bland männen än bland kvinnorna , medan situationen var den motsatta . Orsakerna till detta kan vara flera. En möjlig förklaring är att en ökad grad av förvärvsarbete kan öka sannolikheten att drabbas av nedsatt hälsa. En annan är att arbetsmiljöförbättringarna kan ha varit större inom till exempel industrin än inom offentlig sektor, där en stor andel av kvinnorna är verksamma.34 äldre, procent av befolkningen 55–59 år 60–64 år Anm: förekom förtidspension av andra skäl än medicinska. Källor: RFV [a] och SCB [b]. Inom sjukförsäkringen finns även ett särskilt skydd för inkomst- bortfall till följd av arbetsskada. Enligt lag (Lagen om allmän försäkring) är samtliga förvärvsarbetande och personer inom vissa utbildningar försäkrade mot arbetsskada. Med arbetsskada avses olycksfall eller annan skada som uppstått vid arbete samt olycksfall på väg till och från arbetet. Arbetsskadeförsäkringen ger rätt till samma förmåner från sjuklön och den allmänna sjukpenningen som vid annan sjukdom, till dess att skadan medför livränta eller att rätten till sjukpenning upphör. Är arbetsförmågan bestående nedsatt till följd av arbetsskadan ges rätt till ersättning i form av egenlivränta. Egenlivräntan ger ersättning för inkomstförluster som uppkommer på grund av skadan, där ersättningen beräknas utifrån skillnaden mellan den 34 , H. [2001]. Bilaga 5 till LU 2003/04 inkomst som den arbetsskadade kan antas haft om hon eller han inte skadats och den inkomst som han eller hon beräknas få med skadan. Egenlivräntan kompenserar inkomstbortfallet fullt ut men med ett övre tak på 7,5 gånger prisbasbeloppet. Förutom egenliv- ränta finns även efterlevandelivränta som utbetalas till efterlevande vid dödsfall till följd av arbetsskada. För personer som uppbär förtidspension eller efterlevande- pension till följd av skadan ges arbetsskadelivränta endast till den del som överstiger pensionen. Liksom på andra områden inom sjukförsäkringen finns kompletterande försäkringar som avtalats mellan arbetsmarkandens parter. I likhet med beviljande av förtidspensioner finns det skillnader över tiden i restriktiviteten i nybeviljandet av arbetsskadelivränta35. Fram till slutet av 1980–talet var reglerna relativt frikostiga men –talet skärptes reglerna. skedde påtagliga förändringar där bland annat psykiska skador eller skador av psykosomatisk karaktär till följd av företagsnedläggningar och liknande ej längre klassades som arbetsskada. Även beviskraven för att påvisa att arbetsmiljön orsakat arbetsskadan skärptes. De nya reglerna medförde att ansökningarna om egenlivränta ökade kraftigt åren efter 1992 eftersom ansökningarna behandlades enligt de gamla reglerna. Antalet utbetalda egenlivräntor ökade kraftigt, från 57 000 till 99 000 vilket med stor sanno- likhet var en kortsiktseffekt av regelskärpningen 1993. Ökningen var särskilt påtaglig bland personer . Antalet egenliv- räntorna har –talet avtagit som en lång- siktig effekt av regelskärpningen. mottog 87 000 personer egenlivränta, knappt hälften av dessa var mellan 55 och 64 år.36 Mottagarna av egenlivränta är jämnt fördelade mellan könen, men bland personer är kvinnorna något överrepresenterade jämfört med männen och bland personer är kvinnorna underrepresenterade. Andelen av befolkningen som mottog egen- livränta uppgick till . 35Wadensjö, E. & , G. [2000]. 36RFV [a]. Bilaga 5 till LU 2003/04 4.2Hälsomässiga och administrativa förklaringar Det finns en rad tänkbara förklaringar till den höga andelen sjukskrivna och förtidspensionerade i . I det följande har vi delat in de olika förklaringarna i grupper. I den första återfinns förklaringar som är kopplade till hälsa, arbetsmiljö och den demo- grafiska utvecklingen. Den andra kategorin består av olika adminis- trativa tillkortakommanden, exempelvis att det kan ha varit svårt att ta sig ur längre sjukskrivningsperioder på grund av bristande rehabilitering. I den tredje gruppen återfinns de ekonomiskt relate- rade förklaringarna vilka behandlas i kapitel 5. Vi redovisar också resultat från internationella jämförelser som ger perspektiv på de svenska ohälsotalen. 4.2.1Hälso- och åldersrelaterade faktorer Den första fråga som bör ställas är om den kraftiga ökningen i sjukskrivningar och förtidspensioner motsvaras av en motsvarande ökning i ohälsa bland personer i arbetskraften. Hälsa är ett begrepp som både är svårt att definiera och att mäta. Det gäller särskilt när både fysiskt och psykiskt välbefinnande inkluderas i begreppet. För att förklara sjukskrivningar och förtidspensioneringar bör hälsan relateras till om arbetsförmågan är nedsatt eftersom detta utgör grunden för sjukskrivning respektive förtidspension. Ett sätt att bilda sig en uppfattning om hälsotillståndet är att utgå från objek- tiva och enkelt kvantifierbara mått. Ett annat sätt är att utgå från individens bedömning av den egna hälsan, dvs. att mäta den självskattade ohälsan. Dödligheten i olika åldersgrupper och den förväntade livslängden är exempel på den förstnämnda typen av mått. Tanken är att en minskad dödlighet signalerar – eller är ett resultat av – att den allmänna hälsonivån har stigit. Det finns emel- lertid inget perfekt samband mellan dessa faktorer eftersom det är tänkbart att en viss typ av åkomma leder till minskad arbetskapa- citet men inte till ökad dödlighet. Den andra typen av mått lider inte av denna svaghet, och kompletterar därför bilden. I ett historiskt perspektiv har den svenska befolkningens all- männa hälsa ökat markant. Detta har tagit sig uttryck i ökad medel- Bilaga 5 till LU 2003/04 livslängd och minskade dödsrisker.37 Livslängden har ökat både för kvinnor och för män. Kvinnor lever generellt längre än män, men de könsmässiga skillnaderna har minskat . De främsta orsakerna till den ökade livslängden för männen är minskad död- lighet i hjärt- och kärlsjukdomar. För kvinnor har antalet år med god hälsa ökat mer än livslängden. För män har däremot livsläng- den ökat lika mycket som antalet år med god hälsa. Personer med hög utbildning lever i genomsnitt längre än personer med kortare utbildning och har även fler år med god hälsa. Den förväntade livs- längden skiljer sig inte nämnvärt mellan olika branscher som studeras. Däremot finns skillnader där hälsan är god. Personer inom industri- och byggsektorn är de som har minst antal år med god hälsa såväl för kvinnor som för män. Även i ett internationellt perspektiv har en hög medel- livslängd, se tabell 4.3. Jämfört med EU-länderna har den svenska medellivslängden varit hög . hade de svenska männen den högsta förväntade medellivslängden inom EU med . var kvinnornas medellivslängd i , vilket var den tredje högsta inom EU. Slutsatsen av detta är att de objektiva och enkelt kvantifierbara hälsomåtten varken kan förklara varför sjukskrivningarna och förtidspensionerna har ökat över tiden eller varför de är höga internationellt sett. 37 SCB [2002b]. Bilaga 5 till LU 2003/04 Utträden via ohälsofärsäkringarna Tabell 4.3 Förväntad medellivslängd inom EU Antal år från födseln Källa: [2002c]. Den självskattade ohälsan har uppvisat en hög tillförlitlighet och är ett vanligt mått för att uppskatta individers hälsotillstånd. Måttet bygger på människors egen uppfattning om sin hälsa och förmåga att arbeta. Den självskattade ohälsan har uppvisat ett relativt stabilt mönster under de senaste 20 åren38. De kraftiga variationerna som kan observeras i sjukskrivningsstatistiken enligt Riksförsäkrings- verket syns inte när individerna själva får uppge sitt hälsotillstånd, se diagram 4.7. Däremot visar undersökningen att skillnaderna i ohälsa mellan olika åldersgrupper har minskat . Äldre personer och framför allt män uppger att de fått en allt bättre hälsa medan yngre kvinnor uppger att de fått en försämrad hälsa. Bland kvinnorna är det framförallt personer i gruppen ej facklärda arbetare som uppger att hälsan försämrats. Bilaga 5 till LU 2003/04 Diagram 4.7 Andel som uppskattar sitt hälsotillstånd som gott eller mycket gott 25–44 år 45–64 år 25–44 år 45–64 år Källa: SCB [c]. Även om individerna själva upplever att deras allmänna hälsotillstånd inte har försämrats finns det, enligt () Levnadsnivåundersökningarna (), indika- tioner på att vissa typer av besvär har ökat i omfattning. Framför allt upplever fler att besvär med ständig oro nedsätter det psykiska välbefinnandet, och ökningen har varit kraftig – talet. var denna typ av besvär överrepresenterade hos äldre, men var åldersskillnaderna utraderade. Besvären med oro har ökat i alla åldersgrupper för båda könen, men ökningen har varit särskilt kraftig för den yngre delen av befolkningen. När det gäller besvär av svår värk som ofta förknippas med utslitning i arbetslivet har dessa besvär inte förändrats nämnvärt –talet utan förefaller vara oförändrade. Utvecklingen av andelen som uppger sig ha nedsatt arbets- förmåga har varit relativt stabil utan någon långsiktig trend. –talet har emellertid andelen med nedsatt arbets- förmåga ökat bland alla åldrar och särskilt tydligt bland kvinnorna, se diagram 4.8. Äldre personer upplever i högre utsträckning än yngre att arbetsförmågan är nedsatt, samt kvinnor upplever det i högre utsträckning än män. Bilaga 5 till LU 2003/04 Diagram 4.8 Andel som uppger sig ha nedsatt arbetsförmåga Källa: SCB [c]. Besvären med framförallt en ökad omfattning av oro hos hela eller i delar av befolkningen har, som tidigare framgått, inte fått något stort genomslag i den självskattade ohälsan. En större grupp upp- lever besvär av olika slag, men endast en mindre grupp anser att deras hälsotillstånd är dåligt. Andelen som upplever nedsatt arbets- förmåga har dock ökat , framförallt för kvinnorna. Men eftersom inte heller objektiva kriterier, som den förväntade livslängden, tyder på att hälsan har försämrats måste den huvudsakliga förklaringen till de kraftiga ökningarna i de sam- lade ohälsotalen sökas på andra områden. En annan tänkbar förklaring till de ökade sjukskrivningarna är att arbetsmiljön har försämrats. Arbetsmiljön inbegriper en rad olika komponenter. Utredningen om analys av hälsa och arbetet 39 har studerat hur arbetsmiljön och den arbetsrelaterade hälsan har ut- vecklats . 39 SOU 2002:62. Bilaga 5 till LU 2003/04 I utredningen används () Arbets- miljöundersökning där ergonomiska och psykosociala aspekter av arbetsmiljön kartläggs liksom den arbetsrelaterade ohälsan. I tabell 4.4 redovisas ergonomiska och psykosociala aspekter av arbetsmiljön.40 Av tabellen framgår att andelen sysselsatta med fysiskt ansträngande arbete minskar med åldern. Kvinnor i åldern 50–har i minst utsträckning arbeten som är fysiskt ansträng- ande, medan yngre män är den grupp där fysiskt ansträngande arbete är vanligast. Bland kvinnor i åldern 30–ökade andelen med fysiskt ansträngande arbeten –talet, medan den minskade bland yngre män. Också andelen med upprepade mo- ment skiljer sig åt med avseende på arbetskraftens ålder och kön. Dessa arbeten var vanligast bland personer i åldern 16–. För alla grupper ökade andelen med monotona arbetsuppgifter –talet, särskilt påtagligt var ökningen bland de unga kvinnorna. Ökningen av monotona arbetsuppgifter har därefter fortsatt för de unga kvinnorna medan det har varit oförändrat eller minskat för de flesta grupper. Generellt sett är monotona arbets- uppgifter vanligare bland kvinnor än män. Skillnaderna mellan olika grupper avspeglar till stor del de skillnader som finns mellan de yrken och branscher de är aktiva inom. Ett exempel på psykosociala faktorer som påverkar arbetsmiljön är kombinationen av arbetets krav, kontroll och stöd. Individens möjligheter till kontroll över arbetsuppgifterna i kombination med arbetets krav är en vanlig källa till negativa hälsoeffekter. Om individen upplever att arbetets krav är höga i förhållande till möjlig- heten att påverka arbetet, tenderar det att leda till en hög anspän- ning. Enligt SCB:s Arbetsmiljöundersökningar ökade andelen som upplevde hög anspänning på arbetsplatsen påtagligt – talet. Som framgår av tabell 4.4 skedde detta för samtliga ålders- grupper och för båda könen. minskade andelen som upplevde en hög anspänning i alla grupper, utom bland de äldsta kvinnorna där ökningen fortsatte. Andelen som upplever hög anspänning är i regel högre för kvinnor än för män. I en studie av (1999) görs en jämförelse av arbets- miljön i olika EU-länder. Sammantaget tillhör såväl den fysiska som den psykiska arbetsmiljön i bland de bästa inom EU. 40 Avsnittet baseras på , A. [2002]. Bilaga 5 till LU 2003/04 Tabell 4.4 Andelen sysselsatta med kroppsligt ansträngande, monotont eller hög anspänning i arbetet 16–29 år 30–49 år 50–64 år Upprepade moment** 16–29 år 30–49 år 50–64 år 16–29 år 30–49 år 50–64 år Anm. * Avser minst en fjärdedel av tiden. ** Avser minst hälften av tiden . Källa: , A. [2002]. Den arbetsrelaterade ohälsan kan delas upp i kroppsliga41 och psykiska42 besvär. Generellt gäller att äldre personer i genomsnitt har kroppsliga besvär i större utsträckning än yngre personer, och att kvinnor är överrepresenterade jämfört med män. Tabell 4.5 visar att den genomsnittliga andelen med kroppsliga besvär ökade för samtliga grupper . Ökningen har varit kraf- tigast för de äldre kvinnorna. minskade emellertid den genomsnittliga andelen med kroppsliga besvär något bland kvinnorna, medan andelen män med kroppsliga besvär var i stort oförändrad. Den genomsnittliga andelen som upplever bristande psykiskt välbefinnande ökade påtagligt –talet i alla grupper. Ökningen har även här varit särskilt stark för kvinnorna, men även de yngre männen hade en påtaglig ökning. har den ge- nomsnittliga andelen som upplever bristande psykiskt välbefin- nande varit i stort sett oförändrad bland männen. Kvinnornas psykiska välbefinnande har förbättrats svagt efter 1999 i åldern 30– men bland de yngre kvinnorna har försämringen fortsatt. 41Kroppsliga besvär omfattar de som angett i SCB:s Arbetsmiljöundersökning; ont i axlar eller armar, ont i övre delen av ryggen eller nacken, ont i nedre delen av ryggen samt kroppsligt uttröttade. 42Psykiska besvär omfattar de som angett i SCB:s Arbetsmiljöundersökning; trött och håglös, olust när man går till jobbet, svårt att sova pga tankar på jobbet håller en vaken. Bilaga 5 till LU 2003/04 av de tillfrågade unga kvinnorna uppgav bristande psykiskt välbefinnande , vilket är den högsta andelen av alla grupper. Tabell 4.5 Andelen med bristande fysiskt respektive psykiskt välbefinnande 16–29 år 30–49 år 50–64 år 16–29 år 30–49 år 50–64 år Källa: , A. [2002]. Kartläggningen tyder på att det kan finnas vissa kopplingar mellan arbetsmiljön, den upplevda ohälsan och de samlade ohälsotalen. Det förefaller exempelvis sannolikt att den kraftiga ökningen av andelen som upplever hög anspänning i arbetet har bidragit till att andelen med bristande psykiskt välbefinnande har ökat. Utred- ningen om analys av hälsa och arbete43 anser emellertid att kopp- lingarna mellan arbetsmiljö, upplevd ohälsa och sjukskrivningar inte är tillräckligt analyserade för att det ska vara möjligt att med säkerhet uttala sig om i vilken utsträckning faktorerna påverkar varandra. Men det står klart att kopplingarna inte är tillräckligt starka för att ge hela förklaringen. Arbetsmiljön kan vara av betydelse för sjukskrivningstalet på annat sätt än genom att påverka hälsan. Exempelvis kan arbets- miljön vara ett redskap som gör det möjligt för personer med nedsatt arbetsförmåga att kunna vara kvar i arbetslivet, men arbets- miljön kan även göra det omöjligt att vara kvar i ett specifikt arbete. De försämringar i arbetsmiljön som uppkom – talet kan även ha lett till att möjligheterna att vara kvar i arbete för personer med nedsatt arbetsförmåga, exempelvis äldre, försäm- 43 SOU 2002:62. Bilaga 5 till LU 2003/04 Rationaliseringar och kraven på höjd produktivitet kan ha minskat möjligheterna för företagen att ha kvar reträttposter där personer med lägre arbetsförmåga tidigare kunde utföra arbete. Detta kan ha bidragit till att dessa personer i högre utsträckning slås ut från arbetslivet. Som tidigare visats är sjukfrånvaron högre för äldre personer än för yngre. En allt större del av arbetskraften är och kommer under de närmaste decennierna att bestå av personer . När andelen äldre i arbetskraften ökar är det rimligt att förvänta sig att sjuk- frånvaron ökar. har, på uppdrag av, utred- ningen om Analys av arbete och hälsa, analyserat hur stor del av den ökade sjukfrånvaron som kan förklaras av den demografiska utvecklingen.44 Beräkningarna visar att endast av ökningen av sjukfrånvaron kan förklaras av att befolkningen har blivit äldre. Övriga förklaras således av andra faktorer. Det är emellertid sannolikt att de demo- grafiska faktorerna kommer att spela en allt större roll eftersom andelen äldre i arbetskraften kommer att öka. Samspelet mellan aktörer i sjukskrivningsprocessen Förutom av individen påverkas sjukskrivningsprocessen av i huvudsak två aktörer: läkarna, som framförallt påverkar inflödet till sjukskrivningarna, och försäkringskassorna, som till största delen påverkar utflödet ur sjukskrivningen. För att beviljas sjukpenning krävs intyg från läkaren som gör en bedömning av individens arbetskapacitet. Vid längre perioder av sjukfrånvaro görs ofta bedömningar kontinuerligt . Försäk- ringskassornas uppgift är att bedöma rätten och utbetala sjukpen- ning, men även att bedöma vilka åtgärder som är lämpliga för varje enskild individ. Endast en mycket liten andel av dem som har läkar- 44 Lidwall, U. & , R. [2002]. Bilaga 5 till LU 2003/04 intyg nekas sjukpenning, vilket innebär att knappast alls påverkar inflödet i sjukskrivningssystemet. Den kraftiga kostnadsökningen i samband med sjukfrånvaron har till stor del skett bland sjukfall som är längre än . Dessa har stått för av kostnadsökningen . För att komma tillrätta med de ökade kostnaderna är det viktigt att påverka såväl in- som utflödet i sjukskrivningsprocessen. För försäkringskassornas del har anhopningen av nya sjukfall inneburit att administrationen av utbetalningar har prioriterats före åtgärder för att förkorta sjukskivningsperioderna. Enligt en utvär- dering av Statskontoret kännetecknas försäkringskassornas arbete med rehabilitering av sjukfrånvarande av en låg grad av syste- matik45. Detta bedöms dels bero på det stora antalet sjukfall, dels på att metodstöd saknas i arbetet med rehabilitering. Vidare bedö- mer Statskontoret att försäkringskassornas roll som samordnare i rehabiliteringsprocessen är den viktigaste beståndsdelen, men att samordningen inte fungerar på ett tillfredsställande sätt. Statskontoret anser att försäkringskassorna måste få tillgång till metodstöd i arbetet med sjukskrivningar och rehabiliteringar. roll som samordnare bör stärkas både genom uppbyggnad av kompetens på området och genom att alla andra rehabiliteringsaktörer får ett ansvar för att genomföra rehabilite- ringsutredningar. Undersökningar av de regionala skillnaderna i exempelvis befolk- nings- och näringslivsstruktur har visat att dessa endast kan för- klara en liten del av de regionala variationerna i sjukskrivningar. Detta talar för att försäkringskassornas arbete kan påverka utflödet ur sjukskrivningarna. Försäkringskassornas tillkortakommande kan ha medfört att utflödet ur sjukförsäkringen varit för lågt och att antalet långtidssjukskrivna blivit allt fler. Eftersom risken att en individ permanent lämnar arbetslivet genom förtidspension gene- rellt ökar ju längre sjukskrivningsperioden är, riskerar de admi- nistrativa bristerna medverka till ett lägre arbetsutbud. Dessa brister påverkar således inte bara individerna själva utan även samhället i stort genom ökade utgifter i statsbudgeten. På påverkas antalet arbetade timmar i ekonomin, vilket är en viktig komponent för samhällsekonomin. Även för läkarnas del talar mycket för att arbetsbelastningen ökat eftersom både antalet nya och antalet långa sjukfall har ökat 45 Statskontoret [2002]. Bilaga 5 till LU 2003/04 har resurserna i form av antalet läkare inte ökat i samma omfattning. Kombinationen av dessa fak- torer kan sannolikt ha inneburit att möjligheterna att göra en grundlig medicinsk undersökning vid såväl nya sjukfall som för- längningar har försämrats. Det kan också vara svårt för den en- skilda läkaren att gå emot den enskilda individens önskan om sjukskrivning. Bakom varje sjukskrivning som varar finns minst en läkare som ger intyg om att individens arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom.46 Läkarens roll i mötet med individen är att utreda, diagnostisera och föreslå behandling. En allt större del av de långvariga sjukskrivningarna orsakas av svårdiagnos- ticerade sjukdomar såsom ryggvärk, depression och stress. Alltfler sjukskrivningar sker utan någon objektiv medicinsk diagnos och istället på en symtom diagnos som baseras på den enskilde patientens upplevda symptom.