sou · GSB3134 · 2005-01-01 00:00:00 — Alter- nativet att avveckla befintliga lager har också diskuterats. Utred- ningen har inte sett det som sin uppgift att ta ställning i denna fråga. Utredningen har däremot övervägt behovet av lagreglering på området och kommit fram till att det inte finns något behov av en lagreglering som ålägger kommunerna ett ansvar för förvaring och utdelning av andningsskydd. Bestämmelserna om varning och mörkläggning som finns i lagen om civilt försvar upphävs. Lagen (2003:778) om skydd mot olyckor ger tillräckligt lagstöd för att anordningar för utomhusvarning skall kunna placeras där det anses behövas. Föreskrifter om varning under höjd beredskap bör även kunna få meddelas av . Faktiska förberedelser för mörkläggning av byggnader eller an- läggningar torde inte ha varit aktuella sedan och tiden närmast därefter. Åtgärdernas betydelse från försvarssyn- punkt har också minskat . Under nuvarande förhållanden saknas det anledning att behålla några lagbestämmelser om mörk- läggning och föreberedelser för mörkläggning. Konsekvenser av utredningens förslag Utredningens förslag syftar i stor utsträckning till att bringa lag- stiftningen i överensstämmelse med de faktiska förändringar som redan genomförts. Förslagen bör därför inte ge upphov till kostna- der som kräver ökade anslag. Förslagen antas inte ge några konsekvenser av de slag som anges i 15 § kommittéförordningen. lag (0000:000) om kommunernas och landstingens åtgärder för extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap Härigenom föreskrivs följande. 1 § Bestämmelserna i denna lag syftar till att kommuner och landsting skall minska sårbarheten i sin verksamhet och ha en god förmåga att hantera krissituationer i fred. Kommuner och landsting skall därigenom också uppnå en grundläggande förmåga för civilt försvar. 2 § Vad som sägs i denna lag om landsting gäller också kommu- ner som inte ingår i något landsting. 3 § Med extraordinär händelse avses en sådan händelse som avvi- ker från det normala, innebär en allvarlig störning eller överhäng- ande risk för en allvarlig störning i viktiga samhällsfunktioner och kräver skyndsamma insatser av en kommun eller ett landsting. Förberedelser för och verksamhet under extraordinära händelser i fredstid 1 § Kommuner och landsting skall analysera vilka extraordinära händelser som kan inträffa i kommunen respektive och hur dessa händelser kan påverka den egna verksamheten. Resultatet av arbetet skall värderas och sammanställas i en risk- och sårbar- hetsanalys. Kommuner och landsting skall vidare, med beaktande av risk- och sårbarhetsanalysen, för varje ny mandatperiod fastställa en plan för att hantera extraordinära händelser. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om risk- och sårbarhetsanalyser samt planer för extraordinära händelser. 2 § I kommuner och landsting skall det finnas en fullgöra uppgifter under extraordinära händelser i fredstid (krisled- ningsnämnd). Närmare bestämmelser om krisledningsnämnden finns i detta kapitel. I övrigt tillämpas kommunallagens (1991:900) bestämmelser. 3 § Ordföranden i krisledningsnämnden eller, om han eller hon har förhinder, vice ordföranden bedömer när en extraordinär hän- delse medför att nämnden skall träda i funktion. Ordföranden eller, om han eller hon har förhinder, vice ordfö- randen får besluta på nämndens vägnar i ärenden som är så bråds- kande att nämndens avgörande inte kan avvaktas. Sådana beslut skall därefter anmälas till nämnden. 4 § får fatta beslut om att överta hela eller delar av verksamhetsområden från övriga nämnder i kommunen eller i den utsträckning som är nödvändig med hänsyn till den extraordinära händelsens art och omfattning. När förhållandena medger det skall krisledningsnämnden besluta att de uppgifter som nämnden har övertagit från andra nämnder skall återgå till ordinarie nämnd. 5 § beslut skall anmälas vid närmast föl- jande fullmäktigesammanträde. Fullmäktige beslutar om omfatt- ningen av redovisningen och formerna för denna. 6 § Fullmäktige får besluta att krisledningsnämndens verksamhet skall upphöra. Om fullmäktige fattar ett sådant beslut återgår de verksamhetsområden som krisledningsnämnden har övertagit till ordinarie nämnd. 7 § Kommuner skall inom sitt geografiska område verka för att olika aktörer i kommunen samverkar och uppnår samordning i pla- nerings- och förberedelsearbetet. Kommunen skall vidare verka för att de krishanteringsåtgärder som vidtas av olika aktörer under en extraordinär händelse samordnas. Kommunen skall också verka för att informationen till allmänheten under sådana förhållanden sam- ordnas. 8 § Kommuner och landsting skall ansvara för att förtroende- valda och anställd personal får den utbildning och övning som be- hövs för att de skall kunna lösa sina uppgifter vid extraordinära händelser. 9 § Kommuner och landsting skall hålla den myndighet som re- geringen bestämmer informerad om beredskapsläget till följd av de åtgärder som vidtagits enligt detta kapitel i kommunen respektive . Kommunen och skall under en extraordi- när händelse ge den myndighet som regeringen bestämmer läges- rapporter och information om händelseutvecklingen, tillståndet och den förväntade utvecklingen samt om vidtagna och planerade åtgärder. Förberedelser för och verksamhet under höjd beredskap 1 § Kommuner och landsting skall vidta de beredskapsförbere- delser som behövs för deras respektive verksamhet under höjd be- redskap. 2 § Under höjd beredskap ansvarar kommunstyrelsen för led- ningen av den del av det civila försvaret som kommunen skall be- driva. Under höjd beredskap ansvarar för ledningen av den civila hälso- och sjukvården samt den övriga verksamhet för det civila försvaret som skall bedriva. 3 § Kommunen skall under höjd beredskap eller när ransoner- ingslagen (1978:268) i annat fall tillämpas, i den omfattning som regeringen bestämmer, 1.vidta de åtgärder som behövs för försörjningen med nöd- vändiga varor, 2.medverka vid allmän prisreglering och ransonering, 3.medverka i övrigt vid genomförandet av åtgärder som är viktiga för landets försörjning. 4 § Kommunstyrelsen skall under höjd beredskap verka för att den verksamhet som bedrivs i kommunen av olika aktörer samord- nas och för att samverkan kommer till stånd mellan dem som be- driver verksamheten. 5 § Kommunen och skall under höjd beredskap hålla den myndighet som regeringen bestämmer informerad om bered- skapsläget och de övriga förhållanden som har betydelse för det civila försvaret i kommunen respektive . Bistånd mellan kommuner och landsting samt stöd till enskild Bistånd mellan kommuner och landsting 1 § Kommuner och landsting får på begäran bistå andra kommu- ner och landsting som drabbats av en extraordinär händelse. Om bistånd har lämnats har kommunen eller rätt till skälig ersättning av den andra kommunen eller . Bestämmelser om kommuners och landstings möjlighet att bistå annan kommun eller annat landsting med hälso- och sjukvårdsre- surser vid extraordinär händelse finns i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). När en enskild persons vistelse i en kommun är föranledd av en extraordinär händelse, har vistelsekommunen rätt till ersättning från den kommun som drabbats av den extraordinära händelsen. 2 § Om en kommun eller ett landsting har en för totalförsvaret viktig uppgift och denna blir oskäligt betungande till följd av krigs- skada eller andra utomordentliga förhållanden som orsakats av krig eller krigsfara, är andra kommuner och landsting skyldiga att lämna hjälp. Omfattningen av hjälpen bestäms av regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer. 3 § Kommuner och landsting får under en extraordinär händelse lämna begränsat ekonomiskt stöd till en enskild som drabbats av händelsen. 1 § Kommunerna och landstingen har rätt till ersättning av sta- ten för kostnader för uppgifter som de utför enligt 2 och 3 kap. Uppgifter som rör extraordinära händelser berättigar till ersättning endast i den mån de avser mycket omfattande och svåra extraordi- nära händelser som allvarligt kan påverka kommunens respektive verksamhet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter och fatta beslut i enskilda fall om ersättning- arnas storlek och utbetalning. 6 kap. Skyldighet att lämna upplysningar m.m. om krigsfångar och andra skyddade personer 1 § Enligt rörande skydd för offren i internationella väpnade konflikter och tilläggs- protokollen till konventionerna skall uppgifter om identitet, vistel- seort, hälsotillstånd och liknande förhållanden som avser krigs- fångar och andra skyddade personer som är i våld lämnas till en officiell nationell upplysningsbyrå. Varje kommun och lands- ting som har sådana uppgifter skall, under tid när den nationella upplysningsbyrån är upprättad, lämna dessa uppgifter i fråga om krigsfångar till och i fråga om andra skyddade personer till . och skall vidarebefordra uppgifterna till den na- upplysningsbyrån. Varje kommun och landsting skall också till respektive lämna uppsamlade värdefö- remål och handlingar, som kvarlämnats av skyddade personer eller som efterlämnats av avlidna skyddade personer, om värdeföremålen eller handlingarna är av vikt för de närmast anhöriga. Uppgift skall även lämnas om var avlidna skyddade personers gravar är belägna. och skall lämna vidare uppsamlade värdeföremål och handlingar samt vidarebefordra upp- gifter om gravars belägenhet till den nationella upplysningsbyrån. 2 § På begäran av Svenska röda korset skall varje kommun och landsting, som i krig eller under neutralitet kan få sådan informa- tion som avses i 1 §, i fred lämna Svenska röda korset biträde med att förbereda den nationella upplysningsbyråns verksamhet. 1 § Den som deltar eller har deltagit i en kommuns eller ett landstings verksamhet med förberedelser för eller åtgärder under extraordinära händelser och höjd beredskap får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon därigenom har fått veta om 1.förhållanden av betydelse för att förebygga och hantera freds- tida kriser, 2.förhållanden av betydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt, 3.en enskild persons ekonomiska förhållanden eller 4.ett företags affärs- eller driftförhållanden. 2 § Den som deltar eller har deltagit i verksamhet hos den natio- nella upplysningsbyrå som avses i 6 kap. 1 § får inte obehörigen röja vad han eller hon i sin verksamhet har fått veta om en krigs- fånge eller annan skyddad person som avses i Genévekonventio- nerna rörande skydd för offren i internatio- nella väpnade konflikter och tilläggsprotokollen till konventio- nerna, såvitt gäller vistelseort, hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Utan hinder av tystnadsplikten får den som deltar i verksamhet hos den nationella upplysningsbyrån till vid i vidarebefordra sådana uppgifter som avses i 6 kap. 1 § och motsvarande uppgifter som lämnats till den nationella upplysningsbyrån av statliga myn- digheter. 3 § I det allmännas verksamhet tillämpas bestämmelserna i sek- retesslagen (1980:100). 1 § En statlig myndighets beslut enligt 5 kap. får överklagas hos regeringen. 2 § Beslut som meddelats i frågor enligt 3 kap. 3 § får inte över- klagas. 1.Denna lag träder i kraft den . lagen (1995:1720)om civilt försvar lagen (2002:833) om extraordinära händelser i fredstid hos kommuner och landsting. 3.För det arbete med beredskapsförberedelser som kommu- ner och landsting har fullgjort före lagens ikraftträdande gäller äld- re bestämmelser. lag (0000:000) om skyddsrum Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser om hur skyddsrum skall byg- gas, utrustas och underhållas. I lagen finns också ersättningsbe- stämmelser. 2 § Skyddsrum är utrymmen för skydd av befolkningen i krig. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer be- slutar om behovet av skyddsrum och inom vilka områden inom landets kommuner som sådana skall vara belägna. 2 kap. Utformning och placering av skyddsrum 1 § Skyddsrum skall vara utformade och utrustade för att motstå verkningarna av sådana stridsmedel som kan antas komma till an- vändning i krig. Om det krävs skyndsamma åtgärder för skydd av befolkningen i krig får skyddsrummen utformas och utrustas så att de i största möjliga utsträckning motstår sådana verkningar. 2 § Skyddsrum skall vara placerade och utformade med hänsyn till skyddsbehövandes möjligheter att efter varning hinna fram till dem och att uppehålla sig där som behövs. 3 § Skyddsrum skall vara utformade så att de under fredstid kan användas för andra ändamål. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter eller i särskilda fall besluta om hur skyddsrum skall utformas och utrustas samt inom vilken tid de skall kunna iordningställas. Byggande och kontroll av skyddsrum 1 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall, i den om- fattning staten ställer medel till förfogande, besluta om byggande av skyddsrum samt kontrollera att inrättade skyddsrum har en till- fredsställande skyddsförmåga. Kommunen skall på begäran av den myndighet som avses i första stycket lämna upplysningar om planer för byggverksamhet i kom- munen och om andra förhållanden av betydelse för myndighetens beslut i frågor om byggande av skyddsrum. Skyddsrum i befintlig byggnad eller anläggning 2 § Skall ett skyddsrum byggas utan att frågan uppkommit i samband med att någon sådan byggnadsåtgärd skall utföras som anges i 9 kap. 2 § 1 och 3 (1987:10) och som kräver bygganmälan, skall den myndighet som enligt 1 § fattat be- slutet ombesörja att skyddsrummet byggs och utrustas. Skyddsrum i samband med nybyggnation 3 § Den som inom ett område där skyddsrum skall byggas avser att utföra sådana byggnadsåtgärder som anges i 9 kap. 2 § 1 och 3 (1987:10) och som kräver bygganmälan skall underrätta den myndighet som avses i 1 § om sin avsikt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från underrättelseskyldigheten enligt första stycket. 4 § Den som har lämnat en underrättelse enligt 3 § har rätt att få beslut i skyddsrumsfrågan. Innebär beslutet att ett skyddsrum skall byggas skall beslutet även innehålla uppgift om det antal personer som skall kunna få plats i utrymmet. I samband med att ett beslut enligt första stycket delges, får den som lämnat underrättelsen föreläggas att vidta åtgärder i enlighet med beslutet. Ett beslut enligt första stycket gäller eller, om byggan- mälan enligt 9 kap. 2 § (1987:10) har gjorts, för bygganmälan. Ett sådant beslut får änd- ras endast om den som beslutet gäller godtar ändringen. 5 § Vid byggsamråd enligt 9 kap. 7 § (1987:10) skall en genomgång göras av de åtgärder för besiktning, tillsyn och övrig kontroll som är nödvändiga för att ett skyddsrum skall kunna antas komma att uppfylla de krav som ställs i 2 kap. 3 § och med stöd av 2 kap. 4 §. Bestämmelserna i 9 kap. 9 och 10 §§ om kontroll m.m. och om slutbevis skall tillämpas på arbetet med att bygga ett skyddsrum. 6 § En byggherre som utför sådana byggnadsåtgärder som avses i 3 § skall bygga och utrusta sådant skyddsrum som enligt ett före- läggande skall finnas i byggnaden eller anläggningen. Han skall där- vid se till att utrymmet stämmer överens med givet föreläggande enligt 4 § andra stycket samt med vad som sägs i 2 kap. 3 § och vad som bestämts med stöd av 2 kap. 4 §. 4 kap. Fastighetsägares och nyttjanderättshavares skyldigheter Ansvaret för att underhålla skyddsrum 1 § Ägaren till en byggnad eller annan anläggning där det finns ett skyddsrum är skyldig att underhålla skyddsrummet med därtill hörande utrustning. 2 § Ägaren till en byggnad eller annan anläggning där det finns ett skyddsrum är skyldig att, efter föreläggande av den myndighet som avses i 3 kap. 1 §, vidta de åtgärder som behövs för att för- bättra utrymmets skyddsförmåga. Skyldighet att bereda plats 3 § Ägaren eller nyttjanderättshavaren till en byggnad eller annan anläggning där det finns ett skyddsrum är under höjd beredskap skyldig att bereda plats i skyddsrummet åt dem som behöver skydd. 4 § Ägaren till en byggnad eller annan anläggning där det finns ett skyddsrum skall genom skyltning på byggnaden eller anlägg- ningen ge anvisning om var utrymmet finns. Skyldighet att tillåta inrättande av skyddsrum 5 § Den som innehar en byggnad eller annan anläggning med nyttjanderätt får inte hindra ägaren att inrätta skyddsrum eller att företa andra åtgärder enligt denna lag. 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att ett utrymme inte längre skall vara skyddsrum. 1 § Den som skall bygga och utrusta ett skyddsrum enligt 3 kap. 6 § har rätt till ersättning av staten för sina merkostnader. 2 § Den som är skyldig att underhålla ett skyddsrum har rätt till ersättning av staten för sina kostnader. Detsamma gäller den som vidtagit åtgärder som anges i 4 kap. 2 §. Ersättning lämnas dock inte för åtgärder som har föranletts av att ägaren eftersatt under- hållet av skyddsrummet, gjort otillåtna ingrepp i det eller på annat sätt varit försumlig. 3 § Ersättning enligt detta kapitel beslutas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 7 kap. Förelägganden och andra åtgärder 1 § Den myndighet som beslutar om byggande eller kontroll av skyddsrum får meddela de förelägganden som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. Ett föreläggande enligt första stycket får förenas med vite. Ett föreläggande som tar sikte på sådana situationer som regleras i 7 kap. 3 § denna lag får dock inte förenas med vite. Åtgärd på försumligs bekostnad 2 § Om ett föreläggande enligt 1 § inte följs, får åtgärden vidtas av den som meddelat föreläggandet. En sådan åtgärd vidtas på den försumliges bekostnad, om han eller hon inte på grund av någon bestämmelse i denna lag är berättigad till ersättning för åtgärden om den vidtas frivilligt. 3 § Ägaren eller nyttjanderättshavaren till en byggnad eller annan anläggning är skyldig att lämna den myndighet som avses i 3 kap. 1 § tillträde till byggnaden eller anläggningen för att utföra besikt- ning eller annan kontroll för ändamål som har samband med till- lämpningen av denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. skall lämna den hjälp som behövs för tillträde enligt första stycket. 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör sin skyldighet enligt 4 kap. 3 § döms till böter eller fängelse i högst . Är brottet att anse som grovt skall dömas till fängelse, lägst och högst . 2 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bry- ter mot någon bestämmelse som meddelats med stöd av 2 kap. 4 §. 1 § Beslut i frågor enligt 3 kap. 1 och 4 §§, 4 kap. 2 §, 6 kap. och 7 kap. 1 § första stycket, 2 och 3 §§ får överklagas till allmän för- valtningsdomstol. 2 § Beslut enligt 1 kap. 2 § och 5 kap. 1 § får inte överklagas. 3 § En myndighets beslut att förena ett föreläggande med vite enligt 7 kap. 1 § andra stycket får överklagas endast i samband med rättens beslut att döma ut vitet. 4 § Ett beslut av en myndighet som meddelas under höjd bered- skap enligt denna lag eller enligt föreskrift som utfärdats med stöd av denna lag gäller , om inte annat bestäms i beslutet. 5 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten av beslut enligt denna lag. 1.Denna lag träder i kraft den .. 2.Bestämmelserna i denna lag om ägare till fastighet äger motsvarande tillämpning på den som innehar fastighet med fideikommissrätt. 3.För underhåll av skyddsrum som inrättats med stöd av 6 kap. 13 § lagen (1994:1720) om civilt försvar gäller äldre bestämmelser. 4.Ett föreläggande enligt äldre bestämmelser skall anses som ett föreläggande enligt denna lag. 5.I fråga om ersättning som bestämts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. lag (0000:000) om utrymning och inkvartering m.m. under krig och krigsfara Härigenom föreskrivs följande. 1 § Är i krig skall 2–3 kap. tillämpas. 2 § Är i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara, får reger- ingen föreskriva att de bestämmelser som anges i 1 § skall tillämpas. En sådan föreskrift skall underställas inom en månad från utfärdandet. Föreskriften upphör att gälla, om den inte under- ställs i rätt tid eller om inte godkänner den från det att den underställdes. 3 § Regeringen skall föreskriva att de bestämmelser som anges i 1 § inte skall tillämpas, när det inte längre råder sådana förhållanden som anges i 2 § första stycket. 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att de som uppehåller sig inom ett område skall ut- rymma detta om området blivit eller kan antas bli utsatt för strids- handlingar och utrymningen är nödvändig för att skydda befolk- ningen, eller det i området behöver vidtas militära åtgärder av vä- sentlig betydelse och åtgärderna allvarligt försvåras om inte utrym- ning sker. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta, att de som omfattas av ett utrymningsbeslut skall vistas på en viss plats, och meddela föreskrifter för vistelsen. Beslutet får inte utformas så att det inskränker den enskildes fri- het mer än vad som är nödvändigt med hänsyn till syftet med ut- rymningen och förhållandena på vistelseplatsen. 3 § skall lämna den hjälp som behövs vid ut- rymning enligt 1–2 §§. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela förbud för dem som uppehåller sig inom ett visst om- råde att lämna detta om en utflyttning allvarligt skulle försvåra åt- gärder av väsentlig betydelse för totalförsvaret, eller vara förenad med uppenbar livsfara. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela förbud för dem som inte är bosatta inom ett visst om- råde att annat än tillfälligt uppehålla sig inom området, om en in- flyttning allvarligt skulle försvåra åtgärder av väsentlig betydelse för totalförsvaret. Skyldighet att upplåta inkvarteringsbostad 1 § En kommun får förelägga innehavaren av en byggnad eller bostadslägenhet (inkvarteringsvärd) att upplåta bostad och utrust- ning åt den som behöver en bostad (inkvarteringsbostad) på grund av beslut om utrymning eller på grund av att denne till följd av krigshändelser tvingats lämna sin ordinarie bostad. Ett sådant föreläggande får meddelas endast om behovet av bo- stad inte kan tillgodoses på annat lämpligt sätt. Beslutet får inte medföra större olägenhet för inkvarteringsvärden än vad som är nödvändigt och får inte avse utrymmen som behövs för inkvarte- ringsvärden och hans familj eller någon dem närstående. 2 § Om inkvarteringsvärden inte följer föreläggandet enligt 1 §, får kommunen hos polismyndigheten begära den hjälp som behövs för att den som skall inkvarteras skall få tillträde till inkvarterings- bostaden. 3 § Inkvarteringsvärden har rätt till skälig ersättning av kommu- nen för inkvarteringsbostaden. 4 § Om bostaden eller dess utrustning skadas när bostaden an- vänds som inkvarteringsbostad, är den skadelidande berättigad till ersättning av kommunen. Är skadan ringa, betalas dock ingen er- sättning. 5 § Ersättningen enligt 3 och 4 §§ prövas på det sätt som anges i förfogandelagen (1978:262). Om taxa enligt 33 § förfogandelagen har fastställts, bestämmer kommunen ersättningen. I annat fall bestäms ersättningen av den lokala värderingsnämnden. 6 § Den som disponerat en inkvarteringsbostad enligt 1 § skall till kommunen betala tillbaka vad kommunen betalat till inkvarte- ringsvärden enligt 3 och 4 §§. Om det med hänsyn till den inkvarterades ekonomiska förhål- landen eller annars är oskäligt, skall kommunen helt eller delvis be- fria den inkvarterade från återbetalningsskyldigheten. 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet som inte är ringa underlåter att fullgöra sina skyldigheter enligt denna lag eller inte följer ett föreläggande eller förbud som meddelats med stöd av la- gen döms till böter eller fängelse i högst .