sou · GSB3113 · 2005-01-01 00:00:00 — Personalen inom företagshälsovården upp- levde också att kundföretagens krav på kvalitet i företagshälsovår- dens tjänster hade ökat. 1996 – nytt uppdrag till Statskontoret gav regeringen ett förnyat uppdrag till Statskontoret angående företagshälsovården. skulle Statskontoret särskilt belysa och analysera företagshälsovårdens tjänsteutbud och arbets- sätt i förhållande till företag, förvaltningar och anställda. Också täckningsgrad och benägenhet att anlita företagshälsovård, liksom en lägesbeskrivning av branschens arbete med att införa en kvali- tetssäkringsmodell ingick i uppdraget, däremot inte att redovisa överväganden om företagshälsovårdens framtida roll eller frågor om samhällelig styrning. Uppdraget redovisades i Statskontorets rapport 1997:2, Före- tagshälsovården . Täckningsgraden, räknat i andel av de anställ- da med tillgång till företagshälsovård, var nu . Företagshälsovårdens utveckling ur lagstiftnings-, ägar- och partsperspektiv 1998 – åter till huvudspåret i företagshälsovårdsutredandet skedde förändringar i arbetslivet i riktning mot strukturella förändringar, större otrygghet, lösare anställningsfor- mer, stress. Nya tag behövde tas på arbetsmiljöområdet för att motverka sjukskrivning, arbetsskador och utslagning från arbetsli- vet. En arbetsgrupp inom tog fram en departementspromemoria (Ds 1998:17, Företagshälsovård – en resurs i samhället) med syftet att integrera företagshälsovården i arbetsmiljöarbetet på den enskilda arbetsplatsen och ta tillvara dess resurser ur ett samhälleligt perspektiv. Sett ur ett verksamhetsperspektiv menade arbetsgruppen att företagshälsovården med sin samlade kompetens kan beskriva sam- banden mellan arbetsmiljö och arbetsorganisation samt produkti- vitet och hälsa och lämna förslag till åtgärder som kan bidra till utvecklingen av verksamheten. Sett ur ett samhällsperspektiv kan företagshälsovården ha till uppgift att vara en samarbetspartner till och primärvården samt övrig offentlig hälso- och sjukvård. Gruppens förslag innebar en komplettering av 3 kap 2 § AML som innebar att företagshälsovårdens uppgifter nu definierades i lagtexten. hade en definition funnits i statsbidragsförord- ningen och det finns också en definition i förarbetena till den änd- ring i kommunalskattelagen som genomfördes och som avlöste den avdragsrätt som var kopplad till statsbidraget (se vidare kapitel 10). Vidare föreslogs ett förtydligande av reglerna om arbets- givarens skyldighet att anordna företagshälsovård. Arbetsgruppen ansåg att det fanns ett behov av att renodla och avgränsa företagshälsovårdens kärnverksamhet – förebyggande arbets- miljöarbete och arbetslivsinriktad rehabilitering – mot övrig privat och offentlig hälso- och sjukvård. Gruppen ansåg det dock varken möjligt eller lämpligt att avskilja all sjukvård från företagshälso- vården. Avgränsningen borde göras dels av företagshälsovården själv, dels med stöd av respektive landsting. Arbetsgruppen föror- dade vidare att en systematisk samverkan borde komma till stånd mellan företagshälsovården, och den offentliga hälso- och sjukvården samt att möjligheten till vårdavtal skulle tillvaratas bättre. När det gäller småföretag ansåg arbetsgruppen att företagshälsovårdens kompetens borde öka och att de yrkesmedi- cinska klinikerna borde utgöra ett aktivt stöd i detta. Företagshälsovårdens utveckling ur lagstiftnings-, ägar- och partsperspektiv Enligt arbetsgruppen borde kvalitetssäkringsarbetet utvärderas. När det gäller utbildning av företagshälsovårdens personal föreslogs ett tydligt uppdrag till att svara för utbildningen. och en definition förs in i AML Arbetsgruppens förslag ledde till att regeringen lade fram proposi- tionen 1998/9:120, Företagshälsovård, som i stort sett innebar att arbetsgruppens förslag till ändringar i AML genomfördes . Därmed infördes den fortfarande gällande regler- ingen. En redogörelse för den finns i kapitel 4. När det gäller sam- verkan instämde regeringen och redovisade vilka åtgärder som vid- tagits för att stimulera samverkan mellan berörda myndigheter (men beträffande samverkan mellan myndigheter och företagshäl- sovård nämndes intet konkret). Beträffande utbildningsfrågor och kvalitetssäkring aviserade regeringen att den tänkte återkomma. Ohälsan ökar och åtgärder utreds När närmade sig ökade ohälsan och kostnaderna i socialförsäkringssystemet började skena. Regeringen tillsatte utred- ningar och genomförde förändringar i bl a sjukförsäkringsvillkoren. En del av dessa utredningar berörde företagshälsovårdens roll och uppgifter och det knöts förhoppningar till att en bra företagshälso- vård kan spela en aktivare roll i åtgärder mot ohälsan. Några av des- sa aktuella utredningsförslag: SOU 2000:78, Rehabilitering till arbete: Ökad roll för företags- hälsovården i samband med rehabiliteringsutredningar och kompetensförsörjning med beteendevetenskaplig och arbets- organisatorisk inriktning SOU 2000:91, Hälsa på lika villkor – nationella mål för folkhäl- san, slutbetänkande från : anser att hälso- skäl talar för att alla arbetsplatser bör ha tillgång till företags- hälsovård; ser det som en utmaning för alla offentliga och pri- vata arbetsgivare att förstärka företagshälsovården. SOU 2000:121, Sjukfrånvaro och sjukskrivning; slutbetänkande från sjukförsäkringsutredningen: företagshälsovårdens ställning som partsobunden specialistresurs i förebyggande och rehabi- literande arbete bör förstärkas och förtydligas; försäkringskas- Företagshälsovårdens utveckling ur lagstiftnings-, ägar- och partsperspektiv san tillförs medel för inköp av tjänster för prevention och reha- bilitering, vilket innebär att företagshälsovården kan byggas ut i takt med efterfrågan SOU 2002:5, Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet från : föreslog obligatorisk företagshälsovård med övergångsvis undantag vid synnerliga skäl och starkare ställning för företagshälsovården, ungefär som en auktoriserad revisor; yttrande från företagshälsovården över rehabiliteringsunderlag Arbetsliv för alla – rapport från trepartssamtalen, 2003: Skydds- ombud/enskild kan begära anslutning till företagshälsovård; slutlig prövning i särskild nämnd 2001 – nytt uppdrag till Statskontoret lade förslag om att företagshälsovården ska yttra sig över rehabiliteringsunderlag som upprättas i långa sjukfall. Statskontoret fick som ett deluppdrag i uppgift att analysera kon- sekvenserna av detta. Uppdraget var dock vidare än så, nämligen att utreda hur ett mer effektivt utnyttjande av företagshälsovård kan medverka till att förebygga ohälsa på arbetsplatserna. Uppdraget redovisades i rapporten 2001:29, Utnyttja företagshälsovården bättre! Statskontoret fann att det inte finns underlag för att bedöma de samhällsekonomiska effekterna av företagshälsovården. Det går över- huvudtaget inte att på vetenskaplig grund bedöma om företags- hälsovården är lönsam vare sig för samhället eller kunderna eller om den bidrar till minskad ohälsa. Det innebär naturligtvis inte att företagshälsovården är onyttig eller olönsam, däremot att kun- skapsläget är otillfredsställande. Statskontoret gjorde dock en genomgång av vilka åtgärder som kan vidtas för ett bättre utnyttjande av företagshälsovården. Enligt direktiven företagshälsovårdsutredning ingår Stats- kontorets rapport som ett underlag för utredningen, varför en del av de frågor Statskontoret tas upp berörs i den fortsatta framställ- ningen i detta betänkande. Här ska endast konstateras att Stats- kontoret analyserat i stort sett samma frågor som tidigare utred- ningar och som kommer att avhandlas i detta betänkande: regelver- ket, småföretag, samverkan med sjukvården, personalförsörjning och utbildning, kvalitetsfrågor och tillsyn. Företagshälsovårdens utveckling ur lagstiftnings-, ägar- och partsperspektiv Slutsatser av denna historiska genomgång Sedan den första företagshälsovårdsutredningen tillsattes 1960 har förvisso skett stora förändringar i inriktning och innehåll i före- tagshälsovårdens verksamhet, från arbetsplatsanknuten sjukvård till förebyggande verksamhet, från partsstyrning till marknad, för att ta några exempel. visar den genomgång som har gjorts i detta kapitel att företagshälsovården mer eller mindre har varit föremål för ett kon- tinuerligt utredande de senaste drygt 40 åren utan att för den skull dess uppgifter, roller eller plats i folkhälsoarbetet blivit tydligare. Faktum är att de flesta företagshälsovårdsutredningar haft direktiv med liknande inriktning som den som lämnar detta betänkande. Det finns andra gemensamma drag som går igen : Det har funnits och finns fortfarande ett tryck på starkare legal reglering av skyldigheten att anlita företagshälsovård; ibland har det trycket lett till att parterna reglerat frågan i avtal för att slippa lagstiftning Den lämpliga omfattningen av sjukvård och vad som är arbetsrelaterad sjukvård är svår att definiera Trots en mängd förslag och välvilliga uttalanden om betydelsen av samverkan mellan företagshälsovård och hälso- och sjukvår- den har det blivit mycket lite konkret av detta; rimligen beror detta på att statsmakten inte förfogar över sjukvården, som är en landstingskommunal angelägenhet, och inte heller över företagshälsovården Det har funnits kritik mot att företagshälsovården gör fel saker, trots statsbidragssystem eller definition i lag- stiftningen; det gäller fortfarande – en rapport från AV och ALI13 visar t.ex. att företagshälsovården inte förmår leva upp till AML:s definition av företagshälsovård vad gäller sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa Det finns inga utvärderingar eller forskning som kan belysa nyttan av företagshälsovård ur samhällsekonomisk eller före- tagsekonomisk synvinkel eller om den bidrar till minskade kostnader för ohälsa. Däremot finns en del fallbeskrivningar som visar på goda resultat, givet förutsättningarna i det enskilda fallet. 13 Kompetens Kvalitet Kundnytta – metodutveckling inom företagshälsovården, bilaga 6, Analys av effekterna av nuvarande kvalitetssystem; AV och 2003. Företagshälsovårdens utveckling ur lagstiftnings-, ägar- och partsperspektiv Att det trots allt utredande fortfarande råder oklarheter om före- tagshälsovården tyder på någon form av systemfel eller oklarheter om var den hör hemma – som en konsult på en fri marknad eller som en del av samhällets folkhälsopolitik. Det kan bero på en poli- tisk ovilja eller oförmåga att ta ställning, men det kan också vara ett resultat av dålig samverkan mellan samhället och parterna eller mellan olika samhällsnivåer och myndighetsområden. Nuvarande styrning av företagshälsovård kan ju ses som en blandform mellan fri marknad och samhällsansvar och samhällsintressen. Att utredningen skulle lägga ungefär samma förslag som någon av de tidigare utredningarna är naturligtvis ingen framkomlig väg – det kommer antagligen inte att leda någonstans den här gången heller. Det finns bara en aktör som kan ge stabila spelregler för företagshälsovården och det är staten i form av regering och riks- dag. Spelreglerna kan se ut på olika sätt, men det viktigaste är att de är tydliga. Till detta återkommer utredningen i kapitel 7, Vägval. I kapitlen redovisas en del uppgifter om ohälsan och företags- hälsovården. 3Ohälsan i arbetslivet – sjukfrånvaron och dess orsaker I utredningens direktiv anges ökningen av ohälsan i arbetslivet som en viktig orsak till behovet av att förstärka företagshälsovården. Det behövs kompetens och resurser i det förebyggande och reha- biliterande arbetet. I direktiven anges också, under , som främst handlar om möjligheter till samverkan mellan företagshälsovården, sjukvården och försäk- ringskassan, att utredaren ska överväga hur företagshälsovårdens särskilda kompetens bättre ska kunna utnyttjas i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen. En kompetent företagshälsovård har avsevärt bättre möjligheter än primär- eller sjukhusvården att bedöma den enskildes arbets- förmåga eller rehabiliteringsbehov. I detta ligger en stark potential för minskad ohälsa och minskad sjukfrånvaro. Företagshälsovården har dock enligt den nuvarande lagstiftningen ingen given roll vare sig i sjukskrivnings- eller rehabiliteringsprocessen på individnivå. Detta berörs utförligt i kapitel 5, Företagshälsovårdens verksam- hetsområden, där utredningen också analyserar om och hur före- tagshälsovården skulle kunna bidra till förbättringar. För att kunna bedöma vilken roll företagshälsovården skulle kunna spela och vilka konsekvenser en utveckling av dess medver- kan i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen kan ha för dess kompetens- och personalbehov behövs en del fakta om ohälsan i arbetslivet – vad är det för problem som ska åtgärdas? Det är därför detta kapitel har kommit till. Syftet är inte att kapitlet ska utgöra en omfattande redovisning av sjukfrånvaron och dess orsaker och spridning. Innehållet har begränsats till sådant som kan ge en bak- grund till de bedömningar som kommer längre fram i betänkandet. Ohälsan i arbetslivet – sjukfrånvaron och dess orsaker Sjukfrånvaron i ökade kraftigt . Sjukfallen blev längre och kvinnornas sjukfrånvaro steg snabbare än männens. Fördelningen är dock inte jämn – det finns stora skillnader mellan branscher, regioner, yrken och beroende på ålder och kön. Ohälsan ändrade också delvis karaktär – nya diagnoser som depressioner och utbrändhetssyndrom kom till. Behovet av kunskaper om sjuk- frånvarons orsaker och lämpliga motåtgärder accentuerades och flera statliga utredningar tillsattes, som den bristfälliga kunskapen om orsak och verkan ledde till aktivitet inom forskar- världen. Flera av de utredningar som berört ohälsa och rehabilitering har gjort omfattande genomgångar av sjukfrånvaron, dess fördelning och dess orsaker samt lagt fram förslag om åtgärder för att minska sjukskrivningar och förtidspensioneringar1. En del av dem har också lagt förslag om en förändrad roll för företagshälsovården. Bland de utredningar som presenterat omfattande och väl genom- arbetade analyser kan nämnas Utredningen om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen, SOU 2000:78, Rehabilitering till arbete , slutbetänkande SOU 2000:121, Sjukfrånvaro och sjukskrivning , slutbetänkande SOU 2002:5, Handlings- plan för ökad hälsa i arbetslivet (analys av hälsa och arbete), delbetänkande SOU 2002:62 Kunskapsläge sjukförsäkringen och slutbetän- kande SOU 2003:13 AHA – utredningsinstitut och mötesplats. Utöver dessa utredningar finns åtskillig statistik och rapporter från myndigheter och försäkringsinstitutioner. Den som vill fördjupa sig i ämnet kan t.ex. läsa den av utgivna antologin sjukfrånvaron – sanning och konsekvens. Antologin presenterades och sammanfattar den kun- 1 Aktivitetsersättning respektive sjukersättning ersatte förmånerna förtidspension och sjukbidrag. Personer vars arbetsförmåga är nedsatt med minst en fjärdedel har rätt till aktivitetsersättning om de är i åldrarna 19–och till sjukersättning om de är i åldrarna 30–. Eftersom många av referenserna i detta kapitel avser tid förekommer alla begreppen. För enkelhetens skull används dessutom begreppet för- tidspensionärer i vissa fall som samlingsbegrepp för sjuka som inte längre uppbär sjukpenning. Ohälsan i arbetslivet – sjukfrånvaron och dess orsaker skap och forskning som då fanns tillgänglig när det gäller orsaker till sjukfrånvaro. Trots det omfattande materialet finns stora brister i kunskapen om sambanden mellan arbete och ohälsa. Det finns också brister och tillkortakommanden i de offentliga stödsystemen, t.ex inom sjukförsäkringsadministrationen och inom sjukvården, som leder till sen eller dålig rehabilitering, och problemen har förvärrats (SOU 2000:78, SOU 2002:5). Enligt budgetpro- positionen är det endast 8–av dem som varit sjukskrivna som av funnits vara i behov av samordnad rehabilitering, vilket enligt regeringen leder till att alltför många är passivt sjukskrivna. Regeringen betraktar detta som oacceptabelt med tanke på de resurser som tillförts soci- alförsäkringsadministrationen. –2003 omfattade antalet ersatta dagar med sjukpenning samt förtidspension och sjukersättning, räknat som helårsarbetare, av befolkningen i åldrarna 20– . Enligt HpH-utredningen2 motsvarade den totala sjukfrånva- ron 2001, inklusive karensdagar, sjuklönedagar och sjukpenningda- gar, 400 000 årsarbeten. Frånvaron på grund av förtidspen- sion/sjukbidrag motsvarade också 400 000 årsarbeten. 2003 översteg antalet förtidspensionärer en halv miljon och antalet förväntas fortsätta att öka kraftigt (var antalet 532 000). Sjukfrånvaron har ökat kraftigt . har vi haft en period med konjunkturuppgång, och det är ett känt feno- men att sjukfrånvaron minskar under konjunktursvackor och ökar i samband med konjunkturuppgång. Vad som är nytt och oroande i ökningen är att det är den långa sjukfrånvaron som ökat på ett sätt som avviker från mönstret under tidigare konjunktur- uppgångar. Räknat på sjukfall som varat steg antalet personer mellan och början av 1990- talet för kvinnor från ca 20 000 till knappt 60 000 och för män från ca 20 000 till knappt 50 000 personer. Efter en smärre nedgång ökade antalet långtids- 2 SOU 2002:5. Ohälsan i arbetslivet – sjukfrånvaron och dess orsaker sjukskrivna män från ca 30 000 till knappt 70 000 och antalet lång- tidssjukskrivna kvinnor från ca 40 000 till ca 120 000. Uppgången av sjukpenningdagarna berodde framför allt på att sjukfallen blev längre. Antalet sjukfall längre än tredubblades , och ökningen var betydligt större för kvinnor än för män. har antalet sjukpenningdagar minskat. minskade antalet sjukpenningdagar , och nedgången var då helt koncentrerad till korta sjukskrivningar3. Antalet nya sjukfall har minskat kraftigt och är nu på samma genomsnittliga nivå som 1998, dvs. har minskningen tagit fart även bland de långtidssjuka. Det beror dock inte enbart på att tillflödet från korta sjukskriv- ningar minskar, utan också på att långa sjukskrivningar i snabb takt övergår i aktivitets- och sjukersättningar, dvs. i förtidspensionslös- ningar med stor risk för permanent utslagning från arbetsmarkna- den. Av de sjukfall som varat längre än och som avslutades övergick cirka hälften till sjuk- och aktivitetsersättning. Särskilt oroande är det att andelen ungdomar som förtidspensione- ras ökar. Andelen ungdomar som beviljats aktivitets- och sjuker- sättning ökade från . Att bevilja en 25-åring aktivitetsersättning betyder statsfinansiellt och samhällsekonomiskt lika stor utgift som att pensionera åtta 60- åringar. Det är också oroande med tanke på problemen med den framtida arbetskraftsförsörjningen. Kostnaden för ohälsan inom socialförsäkringssystemet (alltså exklusive sjuklöneperioden och ersättning från avtalsförsäkringar) uppgick till eller – delat med antalet per- soner i arbetskraften – till per person (per person netto om inkomstskatten räknas bort). Sedan sjuklöne- perioden för arbetsgivare infördes saknas offentlig statistik om sjukfrånvaro under den av arbetsgivaren finansierade sjuklöne- perioden. Till kostnaderna inom socialförsäkringssystemet kom- mer dock betydande kostnader under den av arbetsgivaren finansie- rade sjuklöneperioden. beräknades antalet sjuklönedagar uppgå till av det totala antalet sjukskrivningsdagar. Samhällets kostnader för sjukfrånvaron kommer inte att minska , även om tillflödet in i sjukskrivning minskar och 3 Sjukskrivningar ingår inte i dessa siffror; en del av minskningen av korta sjukskrivningar beror på infördandet av den tredje sjuklöneveckan ; statistik saknas över hur stor inverkan detta haft. Ohälsan i arbetslivet – sjukfrånvaron och dess orsaker det enligt budgetpropositionen är möjligt att regeringens mål att halvera antalet dagar med sjukpenning till 2008 ligger inom räckhåll. räknar i sin halvårsprognos med i stort oförändrade totala kostnader för sjukfrånvaron fram t.o.m. , så långt som prognosen sträcker sig. Detta beror på att kostnaden för såväl sjuk- som aktivitetsersättning och rehabiliteringspenning förväntas öka kraftigt i takt med att lång- tidssjukskrivna övergår i en pensionslösning. Sannolikheten för att den som en gång fått sjuk- eller aktivitetsersättning ska återinträda på arbetsmarknaden är låg. Sjukfrånvaron är inte jämt fördelad. Det finns stora skillnader mellan kön, branscher, företagsstorlek och regioner. Enligt statistiken har kvinnor fler ersatta dagar än män och öknings- takten har varit högre för kvinnorna. hade kvinnor som grupp färre ersatta dagar än män (stati- stiken inkluderar sjukpenning, arbetsskadepenning och rehabili- teringspenning). Skillnaderna utjämnades och har gapet ökat. hade kvinnor fler ersatta dagar, som ökade till 2000 för att sedan plana ut på denna nivå. Skillnaderna i sjukskivning och ökningstakt uppkommer framför allt av de långa sjukfallen. Enligt HpH:s beräkningar4 hade vid års- skiftet 2001/2002 av kvinnorna och av männen i åldersgruppen 16–varit sjukskrivna längre än . Enligt budgetpropositionen minskar nu antalet pågå- ende sjukfall både för kvinnor och för män. Minskningen är något större för män än för kvinnor (- 12,3 respektive – –). Nedgången i nytillkomna sjukfall gäller också både för kvinnor och män (- 16 respektiver – ). Vad som enligt budgetpropositionen är oroande är att kvinnors andel av de långa sjukskrivningarna med varaktighet är hög – – och i stigande. Diagnosmönstren skiljer sig en del mellan könen. De två största diagnosgrupperna är skador i rörelseorganen och psykiska orsaker. Psykiska orsaker står för av diagnoserna för kvinnor 4 SOU 2002:5. Ohälsan i arbetslivet – sjukfrånvaron och dess orsaker och för män. Omvänt står skador i rörelseorganen för bland kvinnor och bland män. Åldern har en kraftig inverkan på frånvaromönstret. HpH-utred- ningen gjorde en del beräkningar, som med användning av Svenskt Näringslivs tidsanvändningsstatistik fångade in även frånvaro (som inte ingår i den officiella statistiken). Av beräkningen framgick att de medellånga (15–) och långa (>90 dagar) sjukfallen är proportionella mot ålder och alltså ökar med stigande ålder. Den korta frånvaron har däremot ett direkt motsatt samband. Med tanke på den demografiska utvecklingen kommer ålders- faktorn att ha stor betydelse även framgent. finns i arbetskraften en stor och ökande grupp . En ökande andel äldre i arbetskraften kan i sig förväntas bidra till en ökning av ohälsan . Den demografiska utveck- lingen kan emellertid komma att påverka också på ett annat sätt. Utvecklingen leder till att allt färre yrkesaktiva ska försörja allt fler som inte arbetar. Detta kommer att leda till ökad konkurrens om arbetskraften och kan förändra villkoren i arbetslivet. Det kommer i större utsträckning att bli arbetstagarnas marknad. Kraven på anpassning till medarbetarnas förutsättningar och önskemål kom- mer att öka, liksom krav på flexiblare tjänstgöring för att t.ex. kunna arbeta upp i åldrarna eller förena arbete och familjeliv. Detta kan komma att få positiva effekter i form av mindre risk för ohälsa och därmed ta ut en del av effekten som kommer enbart av ökande ålder i arbetskraften. Det är skillnader mellan sjukfrånvaron i de olika arbetsmarknads- sektorerna. Genomgående i alla mätningar ligger den primärkom- munala sektorn i topp, därefter den landstingskommunala. Lägst sjukfrånvaro har anställda i staten. I budgetpropositionen för redovisas t.ex. en beräkning av antalet dagar med sjukfrånvaro (sammanlagda antalet dagar med sjuklön, sjukpenning och karensdagar) enligt följande: SOU 2004:113 Ohälsan i arbetslivet – sjukfrånvaron och dess orsaker Sjukfrånvaro per sektor och kön Antal dagar per sysselsatt Som synes är det kvinnor i sektor som har högst sjuk- frånvaro. Som redovisats har kön och ålder inverkan på sjukfrånva- romönstret. När man jämför sektorer och branscher bör därför viss försiktighet iakttas. Att en bransch har relativt hög sjukfrånvaro kan ha samband med att de anställda genomsnittligt är äldre än i andra branscher. Så är fallet med den kommunala sektorn, dvs. primärkommuner och landsting.