sou · GSB348 · 2005-01-01 00:00:00 — Journalistens professionella nyhetskänsla är dels en form av kulturell kompetens, dels en färdighet som övas in i den redaktionella miljön och som gör det möjligt att kategorisera vissa händelser som nyhets- händelser av ett visst slag. Nyhetsvärdering och nyhetskänsla är emellertid motsägelsefulla och svårdefinierade fenomen, även för dem som hanterar dem professionellt (1973:191). Ett förhållande som sätter sin prägel på nyhetsutbudet som helhet och som har stor betydelse för utformningen av invandrar- och flykt- ingfrågorna är journalistikens beroende av samhällets politiska och byråkratiska institutioner. Beroendet är ömsesidigt. I en rutinmässig rapportering bekräftar nyheterna och eliterna varandras legitimitet. Nyhetsmedierna behöver auktoriserad information som går snabbt att processa och en stor del av nyheterna är baserade på pressreleaser och politiska utspel som är utformade och schemalagda så att de passar medierna. Annat nyhetsstoff upptäcks vid de täta och rutiniserade kontakterna med polis, kommun och domstolar. Nyhetsberättandet döljer den journalistiska arbetsprocess som lig- ger bakom nyhetshistorien och arbetar in element som ger texten karaktär av realistisk verklighetsåtergivning (m.fl. 1991). Intervjuer, rapporter, utredningar omformas delvis till berättelser med en inneboende narrativ logik: Framåtrörelse mot ett mål som definie- ras av berättelsens huvudkonflikt (vinna-förlora, frihet-tvång, liv-död, ordning-kaos), personifikation av goda och onda krafter och en iscensättning av verklighetsnära detaljer som stöder historien och mediets ögonvittnesstatus. En dagstidning är, som den brittiske medieforskaren påpekar, full av krigsromanser; lovande men ofta oavslutade berättelser (1973). Det förhållandet att nyhetsförmedlingen arbetar med uråldriga metoder för historieberättande gör den moraliskt meningsbärande. Nyheterna upprättar gränser mellan oss som hör till och dem som inte gör det, mellan normalt och onormalt och gott och ont. Också samspelet mellan samhällets institutioner och nyhets- medierna har ideologiska konsekvenser. I nyhetstexterna kan yrkes- begränsade perspektiv och kunskaper omvandlas till något som ser som generell och oberoende kunskap. Att som källa medverka i att utforma mediernas verklighetsdefinitioner är att ha ideologisk makt. Att enbart vara föremål för mediernas bevakning tillkommer de maktlösa. De så kallade vanliga människor som uppträder i nyheterna används i stor utsträckning som illustrationer till problembeskriv- ningar som utgår från myndigheter eller medier (och 1994:237; m.fl. 1991:350).3 Generella tendenser i nyhetsmakandet påverkar nyhetsutbudet i invandrarfrågor bland annat på det sättet att en stor del av nyhets- stoffet härrör från samhällets institutioner och att det negativa har företräde medan hälsan tiger still. Att invandrare framträder som objekt för olika myndighetsåtgärder och uttalanden, att de blir medialt intressanta i konfliktsituationer, att de intar på förhand bestämda roller i typiska historier, har att göra med nyhetsmakandets villkor (Halloran 1974). Nyhetsjournalistikens arbetssätt är anpassade till nyhetsinstitutio- nens mål; att med begränsade medel inkorporera en oförutsägbar och obegränsad värld i nyhetsmediets fasta format och att skapa legitimitet och relevans för den egna verksamheten. Nyhetsdiskursen består av ett antal relativt fasta tolkningspaket som gör det möjligt att strukturera och gestalta händelser som ett visst slags nyhetshändelser (Tuchman 1991). Ett tolkningspaket består av en bestämd tolkningsrepertoar med etablerad nyhetsvokabulär och symbolik. Tolkningspaketen är viktiga i nyhetsjournalistiken, eftersom de gör det möjligt att gestalta nya händelser i bekanta former. De ger struktur och igenkännlighet; och 3 Min summariska beskrivning är baserad på en rikhaltig forskning av nyhetsmakan- dets villkor (sociologisk och organisationsteoretisk) och dess utfall (innehållsanalyser) som har status som självklar kunskap inom journalistikforskningen (1992). Kapitel 3 Nyhetslogik och främlingssyn i mediernas konstruktion av invandrare 59 underlättar produktionen för journalisten och mediet och den snabba förståelsen för publiken. Nyhetsmedierna upprättar tolkningsgemenskaper – gemensamma eller kompletterande tolkningspaket – i centrala frågor; både eftersom nyhetsarbetarna är praktiskt beroende av nyheter i andra medier och för att en tolkningsgemenskap fungerar legitimerande för nyhets- institutionen som helhet. En tolkningsgemenskap är tecken på att ett ämne har tematiserats på ett sätt som gör den framtida nyhetsbevak- ningen delvis förutsägbar. På motsvarande sätt är en brist på tolk- ningsgemenskap i centrala frågor, eller , intressant. Fenomen som rasism, diskriminering och strukturella integrations- hinder har uppmärksammats relativt litet i svenska nyhetsmedier , jämfört med flyktingfrågor och, åtminstone , jämfört med uppmärksamheten på brott som förknippas med invandrare eller flyktingar (Löwander 1997; 1998; 2002). Journalistikens tystnader inför allvarliga missförhållanden i samhället går att uppfatta som en brist på etable- rade tolkningspaket, som kan tematisera ett ämnesområde på ett sådant sätt att det kan bevakas kontinuerligt i en rutinrapportering. I det följande ska jag ta fasta på ett par aspekter av nyhetslogiken, som är och har varit centrala i konstruktionen av mediernas invandrare. I första hand kommer jag att uppehålla mig vid tekniker i nyhets- berättandet och hur de tillämpas på kategorin invandrare. Min tes är att vissa inslag i nyhetsmakandet både förutsätter och reproducerar en begreppslig invandrare; en tankekonstruktion som lever sitt eget liv vid sidan om verkliga människor och förhållanden. Delvis triviala nyhetstekniker för att förläna generalitet och relevans åt den egna framställningen samarbetar med en annan logik; det officiella invand- rarbegreppets och invandrardiskursen inom myndigheter och politik. Men nyhetsjournalistik utgår också från en antagen förförståelse hos den läsekrets man riktar sig till. Nyheterna framstår som relevanta för läsaren bland annat genom att de knyter an till tidigare kunskaper och etablerade gestaltningsmönster. Mina resonemang är baserade på tre olika undersökningar: För det första en diskursanalys av texter i stora dagstidningar ; texter som har ambitionen att formulera en generell problematik kring invandrarkvinnan, invandrarkillen, invandrarflickan och invandrarförorten (2002a, 2003 samt kommande).4 Det är som invandrarbegreppet slår igenom i nyhetsmedierna och invandrare börjar uppfattas som en kategori (se även 2001). Den andra undersökningen är baserad på nyhetstexter i stora dags- tidningar i samband med nyhetshändelser respektive 2000. Nyhetshändelserna är olika slags våldsbrott mot kvinnor och en intensiv mediebevakning hämtar vid båda tillfällena sin drivkraft ur antagandet att brotten har generell relevans. Unga invandrarkvinnor, invandrarmän och invandrarkillar presenteras i enkelt skurna för- utbestämda roller. De blir med olika journalistiska medel, som jag ska återkomma till, gestaltade som stereotyper (2002a, 2003 samt kommande). De två första undersökningarna är inriktade på nyhetsmediernas konstruktioner av invandrare som typer och vad innehållet i typerna kan berätta om journalistikens blick på ett svenskt respektive invandrar- som etableras i texterna. Den tredje studie som den här artikeln är baserad på är av annan karaktär. Med utgångspunkt i artik- lar i försöker jag identifiera hur delvis neutrala tekniker i nyhetsmakandet bidrar till att utforma kate- gorin invandrare som ett problematiskt kollektiv, som på olika sätt framstår som avvikande i förhållande till en oftast outtalad norm. Hur vanliga de nyhetstekniker som skapar en begreppslig invandrare är har jag inte undersökt. Mitt syfte är att identifiera teknikerna, att reflektera över deras samband med nyhetsmakandets villkor och att problemati- sera användningen av dem.5 Mina slutsatser är att nyhetsjournalistik rutinmässigt bygger upp skillnader mellan sin tänkta läsekrets och invandrare och att den därigenom bekräftar och konserverar en för- legad syn på nation och folk. Det är en verksamhet som inte kan för- av enskilda journalisters kunskaper och ställningstaganden; däremot av nyhetsjournalistikens arbetssätt och dess förankring i idéer och ideal om den opartiske (!) betraktarens rätt att definiera andra människor. 4Resultaten av en översiktlig undersökning av invandrar- och flyktingfrågor i svensk dagspress är publicerad i . 5Att jag använder artiklar i innebär att exemplen har slagsida åt en myndighetsorienterad framställning som är vanligare i det som kallas kvalitets- medierna än i populariserande nyhetsmedier. Kvällspress arbetar delvis med andra medel, där bildspråk och narrativ komposition är väl så betydelsebärande som det som uttryckligen påstås i texterna. När det gäller idéinnehåll i förhållande till invandrare tycks emellertid stora nyhetsmedier i ligga nära varandra, även om de gestal- tar idéerna med delvis olika medel (2003; och 2002; Hällström 2003). Kapitel 3 Nyhetslogik och främlingssyn i mediernas konstruktion av invandrare 61 Nyhetsjournalistik som arbetar med begreppet invandrare rör sig med ett från början mångtydigt begrepp, som journalistiken bidrar till att ge innehåll. När invandrarbegreppet slår igenom i politiken blir invandrar- i olika sammansättningar popu- lära nyhetsord. Flera av de sammansättningar som uppträder i tid- ningstexterna utgår från verksamheter inom myndigheter och organi- sationer: Invandrarexpert, invandrarinformation, invandrarutredning, invandrarprojekt. Andra sammansättningar ser ut att handla om egen- skaper hos invandrarna: Invandrarproblem, invandrarspråk, invandrar- kvinna. Andra åter antyder att invandringen präglar olika fenomen: Invandrartät, invandrarvåg, invandraröverskott. Bara genom introdu- cera och upprepa beteckningarna bidrar nyhetsmedierna aktivt till att skapa en ny uppdelning i samhället, en gräns mellan dem som är födda i landet av svenskfödda föräldrar och dem som inte är det (jfr 1992). Invandrarna objektifieras som en kategori. De räknas, utreds och tillskrivs vissa egenskaper. Hur kategorin invandrare används och avgränsas i nyhetsrappor- teringen är en viktig fråga, men jag tror inte att den har ett svar utan flera. Invandrare används med varierande omfång och innebörd. Kärnan i begreppet är möjligen icke-svensk; men då är det inte med- borgarskapet som avses utan någonting annat. Medieforskaren , som undersöker landsortpressens möten med främlingen , hävdar att tidningarnas sätt att beteckna inflyttade har gått från nationalitet, där medborgarskapet var kriteriet för att urskilja kategorier, till invandrare där kulturella skillnader ställs i förgrunden (2001). kvarstår frågan vilka skillnader det är fråga om och mot vad invandrarens olikhet fram- träder. Statsvetaren påpekar, att trots att invandrar- begreppet har kritiserats av många för att det används som negation till svensk, så har knappast innebörden i svensk problematiserats. Hon ser det som ett tecken på att svensk utgör den normkategori från vilken invandraren framträder som avvikelse. Svensk i denna bety- delse uppträder bara i relation till invandrare och beskrivs i allmän- het inte. Normkategorin är omarkerad, det är avvikelsen som pekas ut och blir utredd (Boréus 2003). Jag ska visa ett par exempel på hur egendomligt det blir när inne- hållet i det svensk som invandrar- inte är formuleras. texter jag citerar ur kan verka udda och det är precis vad de är. Det normala är att svensk inte karakteriseras. Först en text i , som handlar om ett arbetslivsprojekt för invandrade kvinnor i . Då hade de bara varit i gång , men redan hade de lärt sig en hel del om det svenska samhället och om hur vi svenskar ser på världen, vilka värderingar vi har. [] För de flesta framstod vi svenskar som lite konstiga varelser med ett märkligt idiom och minst sagt exotiska vanor. För var i övriga världen hoppar vuxna människor kring granar och majade stänger som kväkande grodor och var någonstans sätter folk frivilligt i sig rutten fisk eller asätande kräldjur? Och med små hattar på huvudet? (Kvinnoresurser så det räcker, 17/2 1993.) När texten ska berätta hur vi svenskar ser på världen, vilka värde- ringar vi har så handlar det om jul, midsommar, kräftor och dans kring stången. Möjligen utgår texten från ett perspektiv där svenska värderingar och svensk syn på världen bara skiljer sig från det allmän- giltiga i dessa avseenden. Etnologen hävdar att det är en utbredd självstereotyp bland svenskar att vi helt enkelt är moderna och rationella och saknar kulturella särdrag, utom i form av vissa fest- traditioner (1992). I artikelserien Ta seden dit man kommer i 2001 definieras det svenska på följande sätt: Det svenska samhället står för jämställdhet mellan män och kvinnor, frihet för individerna och långt gående rättigheter för barnen. I praktiken är det tillåtet att gifta bort 15-åringar med män de inte känner. Det är accepterat (åtminstone inte uppenbart olagligt) att 17-åriga flickor hålls instängda för att de inte ska kunna träffa killar. (I hemmet ställs olikheterna på sin spets, 1/6 2001.) Det är oklart i artikelserien vad det betyder att samhället står för jämställdhet etc. En betydelseglidning från vi värderar jämställdhet till vi är jämställda tycks ske. De enda fenomen som kontrasteras emot värderingarna relateras till invandrare, traditionell kultur och islam. Andra, icke invandrarrelaterade företeelser i samhället, som står i strid med värderingarna nämns inte. Här verkar det svenska som invandrare kontrasteras mot vara svenska officiella ideal. Kapitel 3 Nyhetslogik och främlingssyn i mediernas konstruktion av invandrare 63 Samma glidning från idéer om vad svenskt vill vara till vad det faktiskt är sker i en intervju med statsrådet i samma arti- kelserie. Svensk syn på frihet och jämställdhet gäller. Det är slut med de undanglidande hänvisningarna till mångfalden. – I gäller en knippe värderingar som det bara är att ställa upp på. Man kan tycka om det eller inte, men det är bara att gilla läget. Hon räknar upp vad det handlar om: I har pojkar och flickor lika rät- tigheter. Flickor får gifta sig med vem de vill, när de vill. Alla har rätt till pre- ventivmedel och till gratis och fri abort. Vi förföljer inte homosexuella. (Vi har svikit flickorna, 8/6 2001.) Här är det statens värderingar som de uttrycks i lagstiftning som glider över i ett samhälleligt vi. Att vi i betydelsen den svenska staten inte längre förföljer homosexuella är kanske sant. Att vi i betydelsen svenskar inte gör det är osant. Att alla har rätt till preventivmedel och legal abort innebär inte att alla gillar läget. Den mångfald i livs- stilar och värderingar som ryms inom nationen även utan invand- ringen trollas bort. En normativ svensk identitet ställs emot invandra- rens. Vi = de normer som uttrycks i lagar och officiella dokument. Vi är det vi bör vara. Nästa citat är ett helt annat slags exempel på egendomligheter som uppstår när normkategorins egenskaper anges. Texten publicerades i notisform under valrörelsen . När invandrarbarn börjar förskola och skola så börjar de också äta svensk mat och vill också ha det hemma. Så när svenska barn tjatar om att få pizza och kebab hemma så vill invandrarbarnen ha köttbullar och lingonsylt. Och i invandrarfamiljerna byts olivoljan ibland ut mot mjölk, åtminstone om det handlar om pannkakor. (Pannkakor skapar integration, 8/9 2002.) Notisen har karaktär av lättnyhet. Den gör inte anspråk på att säga något viktigt. På basis av en rapport från gör den en snabb typisering åt två håll. Uppdelningen i å ena sidan svenska barn och å andra sidan invandrarbarn kombineras med idén att köttbullar och pannkakor är exklusivt svenskt, medan pizza och kebab är tvärtom, liksom att invandrarfamiljerna använder olivolja där svenskarna använder mjölk. Det handlar om ett mekaniskt särskiljande utan verklighetskontakt. Ett fjärde slags försök att ringa in egenskaper i svenskhet uppträder i en artikel som knyter an till en rapport från . Artikeln redovisar en undersökning, där det bland annat framgår att av barn till svenskfödda föräldrar fullföljer sin högre utbildning mot av de studenter som är födda i annat land eller har föräldrar som är det. En ung man som kom som nioåring som kurdisk flykting från och går på i porträtteras: umgås han mest med vita medelklassungdomar. Att det är vanligare att vita medelklassungdomar läser vidare, än invandrare och barn till arbetare tycker han är logiskt. Fattiga människor pluggar inte vidare, och invandrare är ofta fattiga säger han, men betonar att problemet är mer komplext än så. (Självklart att plugga vidare, 28/11 2002.) Här är den kategori som invandrare kontrasteras emot vit. Texten utgår från att flyktingar från varken är vita eller av medelklass. Att förknippa svensk med vithet och invandrar- med en negation av vithet är ovanligt i nyhetstexter. Möjligen handlar det om en strä- van att knyta invandrares underordning till en global kontext av vit överhöghet och att synliggöra svensk som en delmängd av vit, invandrare som en delmängd av svart. Definierandet har återigen en ideologisk innebörd. Den aktuella som handlar om en bestämd invandrad person, som tycks vara lika vit i skinnet och lika akademiskt medel- klassig som de vita medelklassungdomar han kontrasteras emot, ställer kategoriseringarnas problematik på sin spets – oavsett vilken idé de utgår i från. Den unge mannens utrymme för att helt enkelt vara en begåvad student och individ underordnas en generell problematik som journalisten definierar. De fyra exemplen på olika former av synliggjord svensk i kon- trast till invandrar- tyder på att oklara föreställningar är förknippade med de två kategorierna. De föreställningar som jag har lyft fram uppträder i allmänhet bara fragmentariskt i nyhetstexter. Både invandrare och svensk skiftar betydelse med kontext. Den sling- rande gränsen mellan kategorierna upprätthålls framför allt genom upprepade undersökningar och beskrivningar av invandrare . Kapitel 3 Nyhetslogik och främlingssyn i mediernas konstruktion av invandrare 65 Ett förhållande som präglar invandrarfrågorna i nyhets- medierna är svenska myndigheters dominans som källor och uttolkare (Löwander 1997; 1998; 1998, 2002; 2002). I nyhetstexter från och med mitten av är det självklart att svenska tjänstemän, experter och forskare definierar vari invand- rarproblemen består och hur invandrarna bäst ska anpassas. Myndig- hetskällornas dominans –1999 framgår av Asps undersökning av Rapports nyhetsinslag kring invandrar- och flyktingfrågor. av de intervjuade utgörs av politiker, myndighetsföreträdare och experter, tillhör katego- rin flyktingar/invandrare (2002). Att få synas eller yttra sig i en nyhetstext är emellertid inte detsamma som att ha möjlighet att påverka nyhetens tolkningsrepertoar. Som jag ska visa i det följande kan invandrarens framträdande i nyhetsinslaget bestå i att exemplifiera en redan färdig problembeskrivning. En viktig del av den nyhetsrapportering som berör kategorin invandrare utgår alltså från samhällsinstitutioner, där myndigheten, forskaren eller den politiska enheten framträder som den aktiva parten, som den som definierar och åtgärdar problem av olika slag och där myndighetsrepresentanter blir historiernas subjekt och bekymrade hjältar. När nyhetstexter reproducerar institutioners utredande blick på invandrare som kollektiv kan de också ge konkret gestalt åt problema- tiken med tekniker som skapar en bro mellan de abstrakta siffrorna och en verklighet som ser ut att tala för sig själv. Den diskursiva invandrare som är en skapelse av myndigheternas verksamheter för- vandlas till en påtaglig levande människa i nyheternas personifierande gestaltningar. Att skapa en social kategori av statistiska skillnader Att omvandla procentuella skillnader mellan kategorier till något som ser ut som egenskaper hos de individer som ingår i (den avvikande) kategorin är en normal teknik i nyhetsarbete och framför allt rubrik- makande. Personifiering och visualisering är andra rutinmässiga inslag i nyhetsberättandet som arbetar för att skapa en begreppslig invandrare. Ett artikelblock i om den typiska invandrarkvinnan får exemplifiera hur flera nyhetstekniker kan sam- verka i konstruktionen av invandrare som typer. Låt oss först se på rubrikerna. De är utformade som metonymier, vilket innebär att de låter ett par egenskaper beteckna helheten; invandrarkvinnan: , kan ingen svenska, u-landskvinna. Hon städar och kan ingen svenska – det är den typiska invandrarkvinnan (18/4 1975.) Metonymier är vanliga i rubrikmakande. De ger konkretion och slag- kraft. Nyhetens brödtext kan nyansera rubrikens påstående.6 I artikeln om den typiska invandrarkvinnan sker nyanseringen genom att ordet ofta fogas in i framställningen. På botten av det svenska samhället finns invandrarkvinnan. Hon yrkesarbetar ofta som städare eller diskare. Hon kan ofta inte läsa och talar i allmänhet inte svenska. Hon vet inte något om sina rättigheter, t.ex. om rätten till svensk- undervisning på arbetstid. Hennes barn får ofta psykiska problem. Gör vi inget för kvinnorna nu är det bäddat för problem , säger man på . (Svenska Dag- bladet 18/4 1975.) Artikeln är skriven ur en allseende och vetenskaplig position. Den bygger upp invandrarkvinnan utifrån en rad problem som har beskrivits av experter vid en konferens. Olika slags svårigheter som invandrade kvinnor kunde ha i olika grad eller inte alls summeras och förvandlas till egenskaper hos en människotyp. I den vetenskapliga positionen ingår också förmågan att göra förutsägelser. Förutsägel- serna är en del i konstruktionen av den begreppslige invandraren som 6 Rubriken far illa (24/1 2003) är ett bra exempel på hur tekniken fungerar. Artikeln handlar om en undersökning där 65 000 barn till ensamstående föräldrar har jämförts med 921 257 barn som har växt upp med båda föräldrarna. Forskare har funnit en överrepresentation för psykisk sjukdom, självmord och alkoholrelaterade sjukdomar bland ensamståendes barn. En bit in i brödtexten får läsaren veta att dessa problem är mycket ovanliga och att det handlar om ett fåtal drabbade individer. Tekniken att förvandla en skillnad mellan undersökta kategorier till en egenskap hos hela den avvikande kategorin förlänar arti- keln ett nyhetsvärde som gör att den kan placeras högst upp på första sidan. Kapitel 3 Nyhetslogik och främlingssyn i mediernas konstruktion av invandrare 67 ett lagbundet fenomen. Experter på invandrarverket formulerar en konditional profetia. Gör vi inget för kvinnorna nu är det bäddat för problem . Nyhetsblocket ger liv åt den abstrakta problematiken på två sätt. Dels genom att visualisera ett exemplar av invandrarkvinnan i bild och text som en grekiska med städvagn som får förkroppsliga alla de brister och negationer som den övergripande artikeln tar upp. Dels blir en undantagskvinna intervjuad. Hon hör till de få som har utbildning och en klar bild av både invandrarkvinnans situation och av den svenska kvinnans och hennes uppgift är att uttala sig om situationen för den typiska invandrarkvinnan. Att låta enskilda invandrade pers- oner framträda som experter på kategorin invandrare är fortfarande en nyhetsteknik som används för att ge tyngd åt framställningen. Undantagskvinnan vidimerar bilden av den stumma typiska invand- rarkvinnan och förstärker kontrasten mellan läsekretsen och denna.7 Den typiska invandrarkvinnan har liten eller ingen empirisk beröring med situationen för 335 000 invandrade kvinnor (SCB 1977). Däremot kan man konstatera att hon är en perfekt motbild till folkhemsutopin om den moderna, självständiga och yrkesarbetande kvinnan som har frigjort sig från traditionens bojor och slaveriet under reproduktiva sysslor.