sou · GSB374d2 · 2005-01-01 00:00:00 — 3 § Utlänningar som hålls i förvar skall behandlas humant och deras värdighet skall respekteras. Verksamhet som rör förvar skall utformas på ett sätt som inne- bär minsta möjliga intrång i den enskildes integritet och rättigheter. 4 § Utlänningar som hålls i förvar enligt denna lag skall vistas i lokaler som har ordnats särskilt för dem. har ansvaret för sådana lokaler och för behandlingen av de utlänningar som vistas där. Att utlänningar som hålls i förvar i vissa fall kan placeras i krimi- nalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest framgår av 16 §. Behandlingen av utlänningar som hålls i förvar i särskilda lokaler 5 § Utlänningar som hålls i förvar skall ges tillfälle till aktiviteter, förströelse, fysisk träning och vistelse utomhus. 6 § Utlänningar som hålls i förvar skall ges möjlighet att ta emot besök och på annat sätt ha kontakt med personer utanför lokalen utom om besöket eller kontakten i ett särskilt fall skulle hindra verksamheten som rör förvaret. Om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten, får ett besök övervakas. Ett besök av ett offentligt biträde eller en advokat får övervakas endast om biträdet eller advokaten själv begär det. 7 § Utlänningar som hålls i förvar skall ha tillgång till hälso- och sjukvård i samma omfattning som den som ansökt om uppehålls- tillstånd enligt 5 kap. 2 eller 3 § även om de inte har ansökt om ett sådant tillstånd. Om utlänningar som hålls i förvar behöver sjukhusvård de hålls i förvar, skall de ges tillfälle till sådan vård. Verksamhetschefen för den sjukhusenhet där en utlänning vår- das skall se till att eller den som förestår den lokal där utlänningen skall vistas genast underrättas, om utlänningen önskar lämna eller redan har lämnat sjukhuset. 8 § Utlänningar som hålls i förvar får hindras att lämna lokalen där de vistas och de får i övrigt underkastas den begränsning av rörel- sefriheten som krävs för att ändamålet med att de tagits i förvar skall tillgodoses eller som är nödvändig för ordningen och säker- heten i lokalen. Deras rörelsefrihet får också begränsas, om de utgör en allvarlig fara för sig själva eller andra. 9 § Utlänningar som hålls i förvar och har fyllt får hållas avskilda från andra som tagits i förvar, om det är nödvändigt för ordningen och säkerheten i lokalen eller om de utgör en allvarlig fara för sig själva eller andra. Beslut om att hålla någon avskild fattas av . Beslutet skall omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst . Utlänningar som hålls avskilda därför att de utgör en fara för sig själva skall undersökas av läkare . 10 § Utlänningar som hålls i förvar får inte utan tillstånd inneha alkoholhaltiga drycker eller andra berusningsmedel eller något annat som kan skada någon eller vara till men för ordningen inom lokalen. 11 § Om det finns skälig anledning till misstanke att en utlänning som hålls i förvar bär på sig eller har med sig något som utlän- ningen inte får inneha enligt 10 § eller enligt narkotikastrafflagen (1968:64), får utlänningen kroppsvisiteras. Kroppsvisitation får inte göras mer ingående än vad som krävs på grund av ändamålet med åtgärden. All den hänsyn som omständig- heterna medger skall iakttas. Om möjligt skall ett vittne närvara. Kvinnor får inte kroppsvisiteras av eller i närvaro av andra män än läkare eller legitimerade sjuksköterskor. Om en visitation inne- bär att enbart ett föremål som en kvinna har med sig undersöks, får visitationen dock genomföras och bevittnas av en man. 12 § Utlänningar som hålls i förvar får inte ta emot en försändelse utan att den först har undersökts, om det finns skälig misstanke att den innehåller sådant som inte får innehas enligt 10 § eller enligt narkotikastrafflagen (1968:64). Om en utlänning inte medger att försändelsen öppnas i hans eller hennes närvaro, skall försändelsen tas om hand för utlän- ningens räkning, men den får inte öppnas. Undersökningen får inte avse det skriftliga innehållet i brev eller andra handlingar. Försändelser från offentliga biträden, advokater, internationella organ som har behörighet att ta emot klagomål från enskilda eller från flyktingkommissarie får aldrig undersökas. 13 § Om det inom en lokal där utlänningar hålls i förvar eller hos en utlänning som hålls i förvar påträffas egendom som inte får innehas enligt 10 § eller enligt narkotikastrafflagen (1968:64), får egendomen tas om hand. Kan det antas att en utlänning genom att inneha eller ta emot sådan egendom gjort sig skyldig till brott eller saknas känd ägare, skall egendomen skyndsamt överlämnas till polisen. I annat fall skall egendomen tas om hand för utlänningens räk- ning. 14 § Egendom som har tagits om hand enligt 12 § andra stycket eller 13 § tredje stycket skall återlämnas till utlänningen, när beslutet om att hålla utlänningen i förvar har upphört att gälla. 15 § Utlänningar som hålls i förvar har rätt att få sådan dagersätt- ning och sådant särskilt bidrag som avses i 17 och 18 §§ lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Placering i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest 16 § får besluta att en utlänning som hålls i förvar skall placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest, om 1.utlänningen har utvisats på grund av brott enligt 6 kap. 7 §, 2.utlänningen hålls avskild enligt 9 § och av säkerhetsskäl inte kan vistas i en sådan särskild lokal som avses i 4 §, eller 3.det annars finns synnerliga skäl. Barn som hålls i förvar får inte placeras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest. För utlänningar som enligt första stycket placerats i kriminal- vårdsanstalt, häkte eller polisarrest gäller lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Dessutom skall de beviljas de lättnader och förmåner som kan medges med hänsyn till ordningen och säkerheten inom anstalten, häktet eller arresten. Handläggningen av ärenden hos 1 § En utlänning som har ansökt om asyl i får inte avvisas eller utvisas av utan att det förekommit någon form av muntlig kontakt mellan den sökande och verket (muntlig handläggning). 2 § Muntlig handläggning i ett ärende om förvar eller uppsikt skall genomföras av den myndighet som beslutar om åtgärden. 3 § Myndigheten får bestämma att även andra personer än utlän- ningen skall höras vid muntlig handläggning. 4 § Utlänningen och andra personer som skall höras skall kallas till den muntliga handläggningen. Om utlänningen hålls i förvar, skall den myndighet som genomför den muntliga handläggningen besluta om att utlänningen skall inställa sig. Om den som skall höras i ett ärende om förvar eller uppsikt har delgetts kallelsen minst före den muntliga handlägg- ningen och utan giltigt skäl uteblir, får myndigheten besluta att han eller hon skall hämtas genom polismyndighetens försorg. Andra personer än utlänningen får dock hämtas endast om det finns syn- nerliga skäl. 5 § Vid den muntliga handläggningen skall de omständigheter noga utredas som kan inverka på ärendets avgörande. Utlänningen skall få tillfälle att redogöra för sin ståndpunkt och att uttala sig om de omständigheter som åberopas i ärendet. 6 § När utlänningar inställer sig vid en muntlig handläggning som rör frågan om de skall hållas i förvar eller stå under uppsikt skall de få ersättning av allmänna medel för resa och uppehälle, om det bedöms skäligt med hänsyn till deras ekonomiska förhållanden, den tid de har vistats i samt övriga omständigheter. Förskott får beviljas på ersättningen. Andra personer som på kallelse har inställt sig vid handlägg- ningen för att höras har rätt till skälig ersättning av allmänna medel för kostnader och tidsspillan med anledning av inställelsen. För- skott får beviljas på ersättning för resa och uppehälle. 7 § Ersättning och förskott beslutas av den myndighet som genomför den muntliga handläggningen. 8 § Regeringen får meddela närmare bestämmelser om ersättning och förskott. Parts rätt att få del av uppgifter 9 § I ärenden om visering, tidsbegränsat uppehållstillstånd, arbets- tillstånd och återkallelse av permanent uppehållstillstånd tillämpas bestämmelserna i 17 § förvaltningslagen (1986:223) om rätt för en part att få del av uppgifter endast när utlänningen är bosatt eller annars vistas i . 10 § I ärenden enligt denna lag tillämpas bestämmelserna i 20 § för- valtningslagen (1986:223) om motivering av beslut med de undan- tag som följer av 11 §. 11 § Ett beslut i fråga om uppehållstillstånd skall alltid innehålla de skäl som ligger till grund för beslutet. Vid beslut i fråga om visering eller arbetstillstånd får skälen som ligger till grund för beslutet utelämnas. En utlänning har dock alltid rätt till motivering av ett beslut i fråga om visering, om utlänningen omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlig- het för personer, utan att vara medborgare i ett EES-land eller i , och om beslutet går utlänningen emot. 12 § Den som är tolk vid handläggning av ett ärende enligt denna lag inför en förvaltningsmyndighet har rätt att av allmänna medel få arvode och ersättning för kostnader och tidsspillan. Detta gäller dock inte om uppdraget har fullgjorts i tjänsten. Frågan om ersättning prövas av den myndighet som handlägger ärendet. Närmare bestämmelser om ersättning meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 13 § En myndighet får besluta om rättelse av sitt beslut –om en utlänning har lämnat oriktig uppgift om sitt namn, sin nationalitet eller någon annan omständighet av betydelse för att utlänningens identitet skall kunna fastställas, och –om den oriktiga uppgiften tagits in i myndighetens beslut. 14 § Om finner att ett beslut som verket har meddelat som första instans är oriktigt på grund av nya omständig- heter eller av någon annan anledning, skall verket ändra beslutet, om det inte blir till nackdel eller skulle sakna betydelse för utlän- ningen. Skyldigheten gäller inte, om har lämnat över handlingarna i ärendet till en migrationsdomstol. 1 § och beslut i mål och ärenden enligt denna lag får över- klagas endast om det anges i detta kapitel. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till Migrationsöver- domstolen, om inte något annat sägs. 1.det är av vikt för ledningen av rättstillämpningen att överkla- gandet prövas av Migrationsöverdomstolen, eller 2.det annars finns synnerliga skäl att pröva överklagandet. 2 § Regeringen får pröva ansökningar om upphävande av ett beslut om avvisning eller utvisning endast i de fall som anges i detta kapi- tel. 3 § Överklagande av migrationsdomstolens dom eller beslut skall ha kommit in från den dag då domen eller beslutet meddelades. Om domen eller beslutet inte har meddelats vid muntlig för- handling och det inte heller vid en sådan förhandling har tillkänna- getts när domen eller beslutet kommer att meddelas, räknas dock överklagandetiden för utlänningen från den dag då han eller hon fick del av domen eller beslutet. Beslut om avvisning och utvisning samt om uppehållstillstånd och arbetstillstånd 4 § En polismyndighets beslut om avvisning får överklagas till . 5 § beslut får överklagas till migrationsdomstol, om beslutet innebär –avvisning eller utvisning, –avslag på en ansökan om uppehållstillstånd, –återkallelse av ett uppehållstillstånd, eller –avslag på en ansökan om arbetstillstånd eller återkallelse av arbetstillstånd i de fall frågan om tillstånd har behandlats i samband med ett beslut om avvisning eller utvisning. 6 § En migrationsdomstols beslut överklagas till Migrationsöver- domstolen. En migrationsdomstols beslut som fastställer ett beslut av får dock inte överklagas, om verket i sitt beslut har fastställt en polismyndighets beslut om avvisning. Beslut om flyktingförklaring och resedokument 7 § beslut i fråga om flyktingförklaring eller resedokument eller om återkallelse av flyktingförklaring får över- klagas till en migrationsdomstol. Migrationsdomstolens beslut överklagas till Migrationsöver- domstolen. Beslut att ta hand om biljetter 8 § En polismyndighets eller beslut enligt 7 kap. 5 § att ta hand om biljetter får överklagas till en migrationsdomstol. Migrationsdomstolens beslut överklagas till Migrationsöver- domstolen. Beslut om offentligt biträde, ersättning, ombud och jäv 9 § Följande beslut av en polismyndighet eller av får överklagas särskilt till en migrationsdomstol 1.beslut i fråga om offentligt biträde, 2.beslut om ersättning i ett ärende som handläggs enligt denna 3.beslut att avvisa ett ombud eller biträde, och 4.beslut i en jävsfråga. Migrationsdomstolens beslut överklagas till Migrationsöver- domstolen. 10 § Ett beslut av en polismyndighet eller av om förvar får överklagas till en migrationsdomstol. Migrationsdom- stolens beslut överklagas till Migrationsöverdomstolen. Om migrationsdomstolen meddelar beslut om förvar i annat fall än efter överklagande i förvarsfrågan, krävs inte prövningstillstånd vid överklagande till Migrationsöverdomstolen. Ett statsråds beslut om förvar får överklagas till Migrationsöver- domstolen. Prövningstillstånd krävs inte. 11 § Beslut om förvar får överklagas utan samband med ärendet i övrigt och utan begränsning till . 12 § beslut i särskilda fall i frågor om förvar enligt 10 kap. 5–16 §§ får överklagas till migrationsdomstol. Migrationsdomstolens beslut överklagas till Migrationsöver- domstolen. 13 § I ett säkerhetsärende gäller i stället för det som sägs i 5 § att ett beslut av i fråga om avvisning, utvisning, uppehållstillstånd eller arbetstillstånd får överklagas till Migra- tionsöverdomstolen. Beslut i fråga om arbetstillstånd får dock överklagas endast i de fall frågan om tillstånd har behandlats i sam- band med ett beslut om avvisning eller utvisning. Beslutet får över- klagas även av . Något prövningstillstånd krävs inte. Migrationsöverdomstolen skall hålla muntlig förhandling i ären- det och därefter med eget yttrande lämna handlingarna i ärendet vidare till regeringen för beslut. Migrationsöverdomstolen skall yttra sig över samtliga omständigheter av betydelse i ärendet. I ytt- randet skall särskilt anges om det finns hinder mot verkställighet. Migrationsöverdomstolens yttrande får grundas även på handlingar eller annat material som enligt 14 kap. 5 § första stycket sekre- tesslagen (1980:100) inte får lämnas ut till parter. I fråga om sådana beslut av som avses i 7–10 och 12 §§ samt beslut av polismyndighet som avses i 8 och 10 §§ gäller i ett säkerhetsärende i stället för vad som sägs i de paragra- ferna att beslutet får överklagas till Migrationsöverdomstolen. Något prövningstillstånd krävs inte. Säkerhetsärenden är ärenden där hos Migra- tionsverket av skäl som rör rikets säkerhet eller allmän säkerhet har begärt eller i yttrande förordat –att en utlänning avvisas eller utvisas, –att en utlännings ansökan om uppehållstillstånd avslås, eller –att en utlännings uppehållstillstånd återkallas. Beslut om kostnadsansvar för transportör 14 § En polismyndighets eller beslut att ålägga en transportör betalningsskyldighet enligt 16 kap. 3 § får överkla- gas till en migrationsdomstol. Migrationsdomstolens beslut överklagas till Migrationsöver- domstolen. Dom eller beslut om utvisning på grund av brott 15 § En dom eller ett beslut om utvisning på grund av brott får överklagas enligt vad som gäller om överklagande av allmän dom- stols dom eller beslut i brottmål. 16 § Utlänningar som har rätt att överklaga en dom eller ett beslut om avvisning eller utvisning kan förklara att de avstår från att över- klaga domen eller beslutet i den delen (nöjdförklaring). 17 § Nöjdförklaring får avges inför den myndighet eller domstol som har meddelat domen eller beslutet. Nöjdförklaring får också avges inför 1. en polismyndighet som inte har meddelat det avgörande det gäller, eller 2. chefen för en kriminalvårdsanstalt eller chefen för ett häkte eller någon annan tjänsteman där som har förordnats att ta emot en sådan förklaring. Om nöjdförklaringen avges inför en annan myndighet eller dom- stol än den som har meddelat domen eller beslutet, krävs dock ett vittnes närvaro. Vidare krävs att den som tar emot förklaringen har tillgång till en utskrift av domen eller beslutet eller ett bevis om vad avgörandet innehåller. 18 § En nöjdförklaring kan inte tas tillbaka. Om utlänningen har överklagat domen eller beslutet när nöjdförklaringen avges, skall utlänningen genom nöjdförklaringen anses ha tagit tillbaka sitt överklagande av beslutet om avvisning eller utvisning. Om utlän- ningen har ansökt om uppehållstillstånd, arbetstillstånd, rese- dokument, flyktingförklaring eller främlingspass, skall utlänningen genom nöjdförklaringen anses ha tagit tillbaka sin ansökan. 13 kap. Om domstolar i utlänningsmål 1 § De länsrätter som regeringen bestämmer skall vara migrations- domstolar. Regeringen föreskriver domkretsen för varje migra- tionsdomstol. Kammarrätten i skall vara Migrationsöverdomstol. Om inte något annat följer av lag, tillämpas i fråga om migra- tionsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen det som sägs i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar om länsrätt respektive kammarrätt. 2 § Migrationsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen hand- lägger mål och ärenden enligt vad som föreskrivs i lag. 3 § Ett beslut av en förvaltningsmyndighet enligt denna lag över- klagas till den migrationsdomstol inom vars domkrets ärendet först har behandlats, om inte regeringen för ett visst slag av mål före- skriver något annat. Samma domstol prövar också ärenden enligt 9 kap. 17 §. Förstärkt sammansättning i Migrationsöverdomstolen 4 § Om en avdelning av Migrationsöverdomstolen vid handlägg- ningen av ett mål finner att ett avgörande kan få stor principiell betydelse, får avdelningen besluta att målet eller, om det kan ske, endast en viss fråga i målet skall avgöras av Migrationsöverdoms- tolen med nio lagfarna ledamöter. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fastställa hur många nämndemän som skall finnas i domkret- sen för varje migrationsdomstol för tjänstgöring i domstolen. 6 § Om inte något annat följer av denna lag, tillämpas i fråga om förfarandet i utlänningsmål det som sägs i förvaltningsprocesslagen (1971:291) om rättskipningen i länsrätt och kammarrätt. Mål som rör avvisning eller utvisning skall handläggas skynd- samt. 7 § I ett mål om avvisning är alltid och inte en polismyndighet motpart till utlänningen. Detsamma gäller vid prövning i migrationsdomstolen av ärenden enligt 9 kap. 17 §. Vid överklagande av ett beslut i ett säkerhetsärende är i Migra- tionsöverdomstolen såväl som motpart till utlänningen. Återförvisning av mål till 8 § Finner domstolen vid prövning av ett beslut om avvisning med omedelbar verkställighet som fattats med stöd av 5 kap. 4 § andra stycket 3, 4 eller 5 att ett sådant beslut inte borde ha fattats, skall domstolen, om den inte bifaller överklagandet, visa målet åter till för ny prövning. 9 § Om det under handläggningen i en migrationsdomstol av ett mål som överklagats med stöd av 12 kap. 5 § framkommer att det rör sig om ett säkerhetsärende, skall domstolen visa målet åter till för handläggning. Om det under handläggningen i Migrationsöverdomstolen av ett mål som överklagats från en migrationsdomstol framkommer att det rör sig om ett säkerhetsärende och utredningen i målet av den anledningen behöver kompletteras, får domstolen visa målet åter till för handläggning. Om sådan återförvisning inte sker, skall Migrationsöverdomstolen tillämpa vad som sägs i 12 kap. 13 §. 14 kap. Skyldighet att lämna uppgifter 1 § skall lämna ut uppgifter om en utlännings per- sonliga förhållanden, om en polismyndighet, , en migrationsdomstol, Migrationsöverdomstolen eller regeringen begär det, och om uppgifterna behövs för att avgöra ett ärende om uppehållstillstånd eller för att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning. 2 § Om en utlänning i ett ärende enligt denna lag åberopar ett intyg om sin psykiska eller fysiska hälsa, skall hälso- och sjukvårdsmyn- digheten på begäran av den myndighet eller domstol som hand- lägger ärendet lämna de upplysningar som behövs för att bedöma uppgifterna i intyget. 1 § Ett offentligt biträde skall i följande slag av ärenden förordnas för den som ärendet gäller, om det inte måste antas att det inte behövs något biträde. 1.I ärenden om avvisning. I ärenden som handläggs av en polis- myndighet skall dock offentligt biträde förordnas endast om utlän- ningen enligt 8 kap. 2 eller 3 § hållits i förvar . 2.I ärenden om utvisning enligt 6 kap. 6 §. 3.I ärenden om verkställighet av beslut om avvisning eller utvis- ning enligt denna lag, om beslut om inhibition meddelats. 4.I ärenden om förvar enligt 8 kap. 2 eller 3 § om utlänningen i ett verkställighetsärende hållits i förvar . 5.I ärenden om hemsändande enligt 18 kap. 2 §. Offentligt biträde skall alltid förordnas för barn som hålls i för- var enligt 8 kap. 3 §, om barnet saknar vårdnadshavare här i landet. 2 § I ärenden som skall avgöras av regeringen prövas frågor om offentligt biträde av den departementstjänsteman som regeringen bestämmer. 3 § Den som är förordnad som offentligt biträde för ett barn som saknar vårdnadshavare här i landet är utan särskilt förordnande barnets ställföreträdare i det ärende som förordnandet avser. 1 § Utlänningar som avvisas eller utvisas är skyldiga att betala för sin egen resa till den ort dit de sänds eller åläggs att resa. 2 § Om en utlänning som har kommit till med ett fartyg eller luftfartyg avvisas därför att utlänningen saknar pass eller de tillstånd som krävs för att resa in i landet eller medel för hemresan, är transportören skyldig att ersätta kostnaderna för utlänningens resa från . Transportören är också skyldig att ersätta res- kostnaderna från och tillbaka för den bevakningspersonal som behöver följa med. 3 § Om det kan antas att en transportör kommer att bli betalnings- skyldig enligt 2 §, skall polismyndigheten i det polisdistrikt där utlänningen reste in göra den utredning som krävs och yttra sig över transportörens betalningsansvar. Transportören skall ges till- fälle att yttra sig. Betalningsskyldighet skall beslutas av eller av den polismyndighet som verkställer avvisningen. 4 § Transportören kan helt eller delvis befrias från betalningsskyl- digheten enligt 2 § om 1.transportören visar att han eller hon haft skälig anledning att anta att utlänningen hade rätt att resa in i , eller 2.det med hänsyn till kostnadens storlek eller av andra skäl framstår som uppenbart oskäligt att kräva ut kostnaden. 5 § Om en utlänning som är anställd ombord på ett fartyg eller ett luftfartyg lämnar det under dess uppehåll i och olovligen reser in i och avvisas, är fartygets eller luftfartygets ägare eller brukare skyldig att –ersätta kostnaderna för utlänningens resa från , och –svara för kostnaderna för utlänningens uppehälle för de när- maste tre månaderna från inresan. Det som sägs om en utlänning som är anställd ombord på ett fartyg eller luftfartyg gäller också i fråga om en utlänning som utan tillåtelse har följt med ett sådant fartyg. Har fartyget eller luftfartyget utländsk ägare eller brukare, är befälhavaren skyldig att på ägarens eller brukarens vägnar svara för kostnader enligt första stycket, om det inte är uppenbart oskäligt. 1 § Till böter döms 1.utlänningar som uppsåtligen eller av oaktsamhet uppehåller sig iSverige utan föreskrivet tillstånd och utan att de inom föreskriven tid har ansökt om ett sådant tillstånd, och 2.utlänningar som uppsåtligen eller av oaktsamhet har anställ- ning eller bedriver verksamhet som kräver arbetstillstånd, utan att de har ett sådant tillstånd. I ringa fall skall åtal för brott enligt denna paragraf inte väckas annat än om det är motiverat från allmän synpunkt. 2 § Till böter eller, när omständigheterna är försvårande, fängelse , döms utlänningar som uppsåtligen eller av oaktsamhet på ett otillåtet sätt passerar en yttre gräns enligt . 3 § Till böter döms