sou · GSB343d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Detta estimat (oddskvot) har sedan transformerats till sambandsmåttet Yules Y, som har egenskapen att värdet 1 visar total könssegre- 2Observera att könssegregeringen totalt sett förändrats på ett annat sätt. Om vi också räknar in obligatorisk utbildning (där ingen könssegregering finns, per definition) var köns- segregeringen förstås mycket låg i våra äldsta kohorter där ju en stor majoritet enbart hade folkskola. Om vi inkluderar alla individer, även dem med obligatorisk utbildning, kommer dock förändringen av könssegregeringen i stort sett att följa utbildningsexpansionen, vilket inte skulle vara särskilt informativt. 3Att könssegregeringen tenderar att minska på högre utbildningsnivåer demonstreras av SCB (1991). gering medan 0 representerar avsaknaden av samband (alltså totalt jämn könsfördelning). För att göra skattningen av könsskillnader i ett långt tidsperspektiv har jag använt ett urval av personer födda 1972 och till detta lagt information om deras föräldrar.4 Detta är inte oproblematiskt, bl.a. kommer inte barnlösa att bli representerade och differentiell fertilitet kan spela in, men troligen är bilden på det hela taget rättvisande (jag har låtit två kohorter överlappa för att kontrollera hur samstämmiga uppgifterna är och resultatet får betraktas som tillfredsställande). Figur 2 visar intressant nog att det finns en viss ökning av köns- segregeringen både inom teknik och vårdområdet. Ökningen är ganska påtaglig, men eftersom skattningen för teknikområdet huvudsakligen bygger på förändringen av könssegregeringen bland föräldrarna, är det ökningen inom vårdområdet som framstår som den mest reliabla. Denna ökande könssegregering (som jag åter- kommer till) är troligen en intressant bieffekt av kvinnors överlag större inträde i högre utbildning: när könsbarriärerna till dessa nivåer bryts blir en av följderna att könssegregeringen förstärks. Yrkespositioner med hög status men inom traditionella kvinnliga områden – som läkare, tandläkare och veterinärer – är bland dem som kvinnor med höga aspirationer gör inbrytningar i. För att summera den långsiktiga utvecklingen är det slående hur stor utjämningen av könssegregeringen varit när det gäller utbild- ningsnivå och hur lite som hänt när det gäller inriktningen på stu- dierna. Detta innebär inte att inget hänt. Det finns tydliga tecken på partiell utjämning, t.ex. när det gäller naturvetenskaplig utbild- ning på gymnasiet (där andelen flickor ökat från till /03) och längre teknisk gymnasie- utbildning (från till ). Men det finns också exempel på motsatsen. Det tycks t.ex. som om könssegregeringen skärpts under när det gäller vård, en ut- veckling som troligen beror på en ökad kvinnlig representation på högre utbildningsnivåer (läkare bl.a.). Åter andra utbildningar, t.ex. olika tekniska program, tycks vara stabilt mansdominerade. Även om jämförelser inte är lätta att göra med tanke på hur stora för- ändringar som skett i utbildningssystemet, är ändå en generell slut- 4 Grunden för analysen är det s.k. Högskolematerialet, som insamlades för utredningen av den sociala snedrekryteringen till högre studier (och 1993, Kap. 4). Det innehåller utbildningsuppgifter för av alla individer födda 1974 samt för deras föräldrar (matchade via FoB). Urvalet för Figur 2 är mycket stort, ca 900 000 respon- denter (vartill kommer fäder och mödrar). sats att könssegregeringen när det gäller val av utbildningsinrikt- ning inte förändrats mycket under de senaste sex-sju decennierna.5 Det är viktigt att se att de olika typerna av utbildningsval – det av nivå och det av inriktning – tycks drivas av helt olika mekanismer; att mer generellt försöka förklara utvecklingen med en förändring i t.ex. normer, socialisation, eller ekonomiska incitament håller knappast (1997). En intressant och viktig fråga ur ett jämställdhetsperspektiv är i vilken utsträckning kvinnorna nischas i utbildningssystemet på grund av olika strukturella begränsningar (t.ex. bristande resurser eller diskriminering) – en fråga som inte är lätt att besvara, men som kommer att diskuteras avslutningsvis. För att spåra förändringar är det illustrativt, och ur ett policy- perspektiv relevant, att studera den senaste utvecklingen (även om det för en förståelse av fenomenet könssegregerade utbildningsval är viktigt att också studera det långa perspektivet). Hur har då könssegregeringen i valet av utbildningsinriktning förändrats ? Gymnasievalet tre tydliga trender Eftersom könssegregeringen börjar och, som visats, är starkast för valet till gymnasiet är det där vi börjar. Den befintliga statistiken har störst jämförbarhet , då gym- nasieskolans förändring (från linjer till program bl.a.) hade slagit igenom nästan fullständigt. I Figur 3 visas andelen flickor och pojkar vid 16 olika gymnasieprogram /95 till 2002/03.6 Jag har valt att visa könsfördelningen i första årskursen eftersom vi då får en mer precis tidsangivelse för eventuella förändringar under 5En studie av val av inriktning på universitetsexamina i . (and 1999) visar en minskning av könssegregeringen (det är dock breda områden och vård ingår t.ex. inte). De två områden som står för denna utveckling är de som i det svenska utbildningssystemets närmast motsvaras av pedagogik (eller lärarutbildning) och företags- ekonomi (Education, Business). 6Jag har uteslutit några enskilda utbildningar av mindre omfattning, bl.a. det individuella programmet och specialiserade program (vilka man inte vet vilken typ av inriktning de har), samt International Bac m.fl. obetydliga utbildningar utanför gymnasiesystemet. Jag har också för att få en längre jämförbar serie slagit ihop teknik och naturvetenskap som finns särredovisade . Se kommentarer i texten. Fördelningen är åskådliggjord genom att figuren visar andelen flickor inom olika program. Andel flickor i gymnasieskolans första årskurs efter pro- gram, 1994/95 2002/03 Omvårdnad (OP) Hantverk (HV) Barn- och fritid (BF) Estetiska (ES) Livsmedel (LP) Naturbruk (NP) Handels- och adm. Samhällsvetenskap (SP) Hotell- o. restaurang (HR) Medie (MP) Naturvetenskap (NV) Industri (IP) Fordon (FP) Energi (EN) Bygg (BP) El (EC) Källa: SCB. Det är intressant att se att könsskevheten är betydande vid ungefär hälften av programmen, medan lite mindre än hälften har en jämn fördelning, eller en viss kvinnodominans. Mest könsskeva, längst ned i Figur 3, är valen till fem tekniska utbildningar (El, bygg, energi, fordon och industri). Med undantag av det sistnämnda är andelen kvinnor överlag så låg att de inte går att skilja från varandra och knappt från nollprocentsstrecket. På motsvarande sida, fast inte alls lika könssegregerade, återfinner vi vårdinriktning (omvård- nad) och (konst)hantverk, där av eleverna utgörs av flickor. Programmet för barn- och fritidsutbildning och det este- tiska programmet har också en tydlig kvinnlig dominans. Bland de studieförberedande programmen är både naturvetenskap/teknik och samhällsvetenskap/humaniora delade ungefär 60/40, det förra med manlig och det senare med kvinnlig dominans. Vad som är intressant är nu att studera förändringarna . Dessa är inte många. Tre tydliga trender framträder dock: (i) flickorna tar alltmer över naturbruks-, livsmedel- samt han- dels/adminstrationsprogrammen. (ii) Mediaprogrammet blir först allt mer könsneutralt för att vid periodens slut återigen bli en förhållandevis kvinnlig studieinriktning. En anmärkningsvärd och (skulle många säga) oroande förändring är att (iii) flickornas andel (och antal) på det naturvetenskapliga programmet sjönk för att sedan stanna på denna lägre nivå. Detta sammanfaller med splittringen (tillbaka) i en teknisk och en naturvetenskaplig inriktning, av vilka mycket få flickor väljer den förra. Överlag ökar könssegregeringen, men inte med särskilt mycket. Det finns nästan inga exempel på situationer där den minskar (fordon, men där är andelen flickor mycket liten; samt möjligen barn- och fritid). Efter- som de flesta förändringar antingen är begränsade eller berör ganska små program är den totala förändringen i köns- segregering inte särskilt stor, men heller inte försumbar.7 Om vi så går vidare till högskoleutbildningarna kan vi först kon- statera att de elever som i högst grad valt könsspecifika utbild- ningar – fr.a. pojkar på tekniska yrkesprogram – redan har försvun- nit ur utbildningssystemet. Det kan alltså vara så att de som är mest konventionella i sina yrkesaspirationer redan tidigt väljer att gå ut i arbetslivet, men det kan också finnas andra förklaringar till detta.8 I vilket fall tycks könssegregeringen i valet till högskoleutbildning vara mindre stark än den till gymnasieutbildning (jfr. Figur 1). Det verifieras också av Figur 4 som visar andel studenter inom olika 7Om vi beräknar ett totalt segregeringsmått, här dissimilarity index, som är ett mått på hur många flickor och pojkar som skulle behöva byta plats med varandra för att uppnå en könsjämn fördelning (där max-värdet blir ), blir detta //03. 8Det som talar för detta är också att de som lämnar skolan innan gymnasiet uppvisar en könssegregerad yrkesstruktur som mycket liknar dem som går yrkesutbildning på gymnasiet (SCB 1991). områden inom högskolan. Olika ämnen har sammanförts till bre- dare områden (därvid kan inte pedagogik och lantbruk urskiljas i statistiken). Även här är könssegregeringen påtaglig, och igen är det teknik och vård/omsorg som uppvisar de största könsskillna- derna. Till skillnad från gymnasienivån finner vi i Figur 4 ett antal olika tendenser till könsutjämning. Det gäller teknik och natur- vetenskap där den manliga dominansen minskade påtagligt . Juridik/samhällsvetenskap blev något mer kvinnodomi- nerad än vad som var fallet vid periodens början, men det var för medicin/odontologi som den stora förändringen ägde rum. Från att ha varit en 55/45-övervikt för kvinnor är dominansen /2002 hela 75/25. Det är en dramatisk förändring på så , men den rör ett numerärt sett litet utbildningsområde. Andel kvinnliga studenter inom olika högskoleområden /94 2001/02 Källa: SCB. När det gäller högskolenivån måste vi dock ta hänsyn till det faktum att kvinnor i allmänhet ökar sitt studiedeltagande (från till ). Det betyder att även om valen skulle vara lika strukturerade som tidigare, kommer an- delen kvinnor att öka inom alla områden och således vissa områden – de initialt mansdominerade – att uppvisa en könsutjämning. Denna är visserligen reell, men vi skulle också vilja veta om valen är strukturerade på samma sätt som tidigare eller om det skett någon förändring i den underliggande mekanismen som får män och kvin- nor att välja olika utbildningsinriktningar. Ett sätt att lösa detta problem är att kontrollera för den totala könsfördelningen av hög- skolestudier (marginalfördelningen) och därmed trolla bort den strukturella förändringen som innebär att kvinnor generellt sett ökat sitt studiedeltagande.9 Den vanligaste metoden är att använda något sambandsmått som är marginaloberoende, oftast logaritme- rade oddskvoter eller någon relaterad metod. I Figur 5 visar jag hur dessa renodlade samband mellan könstillhörighet och utbild- ningsval (med samma ämnesområden som i Figur 4) förändras . Log odds för överrisken för kvinnor att gå högskole- utbildning inom vissa ämnesområden /94 2001/02 -0,5 -1,5 1993/94 1994/95 1995/96 1996/97 1997/98 1998/99 1999/00 2000/01 2001/02 Källa: SCB. Som framgår av Figur 5 är stabiliteten mer slående än i Figur 4. En viktig slutsats är att den ökade könssegregering i samhällsveten- skapliga inriktningar som framträder av andelsmåttet i Figur 4 helt 9 Detta är förstås inte teoretiskt oproblematiskt. Vi måste göra antagandet att den generella ökningen s.a.s. är exogen i förhållande till könssegregeringen. kan förklaras av en generellt sett ökad inströmning av kvinnor på högskolan. Den könsutjämning som vi registrerar när det gäller naturvetenskapliga studier i Figur 4 försvinner nästan helt när vi tar hänsyn till denna generella ökning av kvinnornas övergång till högre studier – det finns dock en svag tröskeleffekt som avslöjar att perioden /98 2001/02 är något mer könsjämn än perioden /94 1996/97. Flera förändringar är dock tydliga även i Figur 5 och är värda att betona. Teknikområdet blir verkligen mindre mansdominerat under perioden.10 Bland de kvinnodominerade om- rådena är den mest påtagliga förändringen att medicin/odontologi blir allt mer snedfördelat efter kön. Konstområdet blir dock något mindre kvinnodominerat. Sammanfattningsvis är det förhållandevis stora förändringar som skett . Om vi skall peka på de mest märkbara måste det bli könsutjämningen inom teknikområdet och den ökade könsskevheten inom medi- cin/odontologi – båda trenderna beroende på ett ökat inflöde av kvinnor i sådana utbildningar. Dessa är två av de tre mest könssegregerade högskoleområdena. Det är värt att märka att vi inte finner någon könsutjämning vad gäller den tredje, vård/om- sorg. Utvecklingen har därför medfört att detta område nu är det klart mest könssegregerade inom högskolan. Vi bör också notera ämnesområdenas inbördes storlek för att få någon proportion på könsskillnaderna (redovisas ej i figurerna). Det helt dominerande området för män såväl som för kvinnor är samhällsvetenskap (inklusive juridik) – väljer unge- fär av männen och av kvinnorna som går vidare till högskolan något ämne inom detta område. Det näst största området för kvinnor är humaniora (lite drygt 20 pro- cent; för män), följt av naturvetenskap (13 pro- cent; bland män). De två större områdena därutöver är vård/omsorg för kvinnor (; bland män) och teknik för män (; för kvinnor). Detta innebär att det bara är könsutjämningen inom teknikområdet som är av någon total numerär betydelse (och möjligen den svaga utjämningen inom naturvetenskap); och denna betydelse är ändå 10 Könsutjämningen inom teknikområdet är troligen fortsättningen på en längre trend. Andelen kvinnor vid de tekniska högskolorna ökade påtagligt som föregick den som studeras här. Den förändringen tilldrog sig dock på en låg nivå kvinnornas andel ökade från (av de inskrivna) år /94 (SCB 1993, s. 23; Utbildningsstatistisk 1995, Tab. 48; omräknad för att inkludera arkitektexamen). mindre än vad även en liten förändring inom samhällsvetenskap eller humaniora skulle ha medfört. Det är också värt att notera att könsutjämningen inom teknik (och den svaga utjämningen inom naturvetenskap) sker mot bak- grund av en utveckling av dessa områdens popularitet som är i stort sett identisk bland män och kvinnor (kan inte ses i figurerna). Båda dessa områden ökar svagt under slutet av 1990- talet för att sedan förlora något – och dessa svängningar är samtidiga för män och kvinnor, medan magnituden alltså skiljer sig något. Det kan vara intressant att också studera utvecklingen inom mer specifika ämnen, på en mer detaljerad nivå än de hopslagna om- rådena. Att presentera en sådan analys för alla ämnen är inte möj- ligt av utrymmesskäl, men Figur 6 visar ett litet urval. Jag har valt några manliga områden (som data, fysik och nationalekonomi), ett par dito kvinnliga (som sociologi och engelska), och några som är intressanta av andra skäl. Figur 6 visar andelen kvinnliga studenter inom dessa ämnen mellan 1993/94 och 2001/02 (vilket är för vilket information finns tillgänglig). Andel kvinnor av alla högskolestudenter inom vissa ut- valda ämnen läsåren 1993/94 2001/02 biomed/med vetsk Källa: SCB. Återigen kan vi se hur andelen kvinnor ökar generellt. Ökningen är mycket kraftig när det gäller biomedicin/medicinsk vetenskap men också påtaglig för ett antal manliga ämnen som adb-ämnen, data- tekniska ämnen, fysik och nationalekonomi. Om vi, som ovan, söker urskilja mer specifika könsförändringar från en generell ökning av kvinnligt högskoledeltagande genom att beräkna log- odds, får vi de resultat som visas i Figur 7. Log odds för kvinnors överrisk att gå vissa ämnen: stu- denter /94 2001/02 -0,5 -1,5 -2,5 1993/94 1994/95 1995/96 1996/97 1997/98 1998/99 1999/00 2000--01 2001--02 biomed/med vetsk Källa: SCB. Figur 7 visar hur kvinnors överrisk att gå vissa ämnen förändras . För fysik, adb-ämnen och datatekniska ämnen är köns- utjämningen tydlig, för kemiteknik och teknisk fysik kan vi skönja en utjämning, men den är mindre påtaglig.11 Män har större benägenhet att välja nationalekonomi än vad kvinnor har, och denna relation är densamma som den var vid 11 Utvecklingen när det gäller adb och andra dataämnen är glädjande eftersom tidigare stu- dier visat på en extrem könssegregering inom alla typer av studier där datakunskap ingår (1996). 1990-talets början (även om andelen kvinnor, som framgår av Figur 6, har ökat något på grund av den allmänna ökningen av kvinnor på högskolan). Engelska är också lika kvinnodominerat vid periodens början som vid dess slut (där är könsskillnaden emeller- tid ganska liten). Sociologi blev mer och mer ett kvinnoämne , men den riktigt stora förändringen gäller bio- medicin/medicinsk vetenskap där vi kan tala om en kraftig femini- sering. är detta ämne mer kvinnodominerat än vad t.ex. fysik är mansdominerat. Det är en grannlaga uppgift att förklara könsskillnader i utbild- ningsval. Det rimligaste är att resonemangsvägen försöka finna förklaringar som är mer sannolika än andra, där resonemangen så långt möjligt stöder sig på empriska data. En trovärdig förklaring borde också kunna göra reda för såväl den existerande köns- segregeringen som förändringen . Vi kan urskilja olika för- klaringar till könsskillnader i val av studieinriktning utifrån an- taganden om hur stora frihetsgrader elever har vid tiden för sina utbildningsval. Könsskillnader som ett resultat av rationella val Vid ena polen finns vad vi kan kalla teorier om rationella val. Dessa teorier har det gemensamt att de menar att könssegregeringen upp- står därför att pojkar och flickor träffar könstypiska val när de aktivt och medvetet söker maximera sin nytta, vilken vi kan jäm- ställa med någon sorts livstillfredsställelse. Orsaken till könsskill- naderna kan då sökas i att pojkar och flickor har olika intressen (för olika utbildnings/yrkesområden), olika avkastning för en given utbildningsinriktning, olika barriärer (praktiska eller legala), olika komparativa produktivitetsfördelar (vad gäller hushållsarbete, marknadsarbete eller studier), och/eller olika livsprojekt (före- ställningar om sin familje- och yrkeskarriär).12 12 Utmärkta sammanfattningar av förklaringar till könssegregering på arbetsmarknaden ges av bl.a. (1992), (1996) och (1996). Tyvärr är det inte lika lätt att finna utarbetade teorier om könssegregerade utbildningsval – de blir oftast en återspegling av teorier om yrkesval, vilket inte alltid är adekvat. Barriärerna i form av faktiska hinder torde vara försumbara i dagens , även om det sannolikt kräver en stor personlig upp- offring för exempelvis en kvinna att bli byggnadsarbetare och för en man att bli förskollärare – de måste förbereda sig för att bli ifrågasatta och misstänkliggjorda i sin yrkesroll. Diskriminering, vilket kan ses som en svagare form av barriär, kan påverka mäns och kvinnors utbildningsval. Om kvinnor t.ex. tror att de blir diskriminerade eller trakasserade i vissa yrken eller på vissa arbets- platser minskar deras förväntade avkastning (monetärt och/eller i form av trivsel) av utbildningar som kan väntas leda till sådana jobb. En huvudsakligen ekonomisk teori gör gällande att kvinnor önskar kombinera hemarbete och marknadsarbete och därför väljer utbildningar och yrken där detta är praktiskt görbart och ekono- miskt försvarbart, eller till och med lönsamt (jfr. Beller 1982; 1992). Det innebär att kvinnor väljer karriärer där det går att jobba deltid, där man kan få korta restider till jobbet samt där man inte behöver satsa så mycket på jobbet (1985). I samma anda argumenterar (1996; 2000) för att en stor andel av alla kvinnor sätter större värde på familjerollen än på yrkes- rollen, delvis därför att deras män föredrar detta. Därmed kommer många kvinnor i första hand att ha praktiska (bekvämlighets-)krav, snarare än krav på karriär eller hög lön, på yrket. En besläktad teori menar att kvinnor söker jobb där straffet i form av hämmade inkomstkärriärer vid bortovaro – framför allt för vård av barn – är så litet som möjligt, dvs. huvudsakligen jobb där ens kvalifikationer inte blir föråldrade vid ett längre uppehåll i yrkesarbetet (Polachek 1981). görs antagandet att kvinnor väljer utbildningar och yrken som har flackare livstidsinkomst- kurvor men högre ingångsnivåer. Eftersom de planerar att investera relativt litet i humankapital under yrkeslivet (genom bortovaro etc.) söker kvinnor sig till utbildningar där lönen vid yrkes- karriärens start är hög, men där potentialen för lönetillväxt är måttlig (Zellner 1975). En omdiskuterad teori om könssegregering ser familjen som en produktionsenhet där specialisering leder till maximal effektivitet för hushållet (1991). Eftersom kvinnor i allmänhet är bättre på hushållssysslor är det rationellt att de specialiserar sig på sådana medan mannen, som i genomsnitt har högre lön, koncentrerar sig på marknadsarbete. Därutöver förstärks könssegregeringen av det faktum att avkastningen av utbildningar i vård, omsorg och hem- kunskap är dubbel – kvinnor som väljer sådan utbildning kan dels få avkastning av den på arbetsmarknaden, dels öka sin produktivitet i hemarbetet. Man kan dessutom förvänta sig att både för män och kvinnor får högre avkastning av könstypiska utbildningar om de har olika förkunskaper och därmed olika upplärningstider. En förklaring som grundar sig på intresse för olika studie- och yrkesområden kan härledas från teorin om kompenserande löne- differenser. Om kvinnor som önskar en yrkeskarriär värderar andra saker i jobbet än vad män gör, kommer utbildningsvalets nytto- funktion att skilja sig mellan könen. Exempelvis kommer vård, omsorg och service att väljas av genomsnittligt fler kvinnor om dessa i högre grad än män vill jobba med människor, även om den monetära avkastningen av sådana utbildningar är mager – ett intres- sant jobb uppväger en låg lön (jfr. Flera av dessa teorier, speciellt arbetsdelningsteori, har kritiserats på såväl teoretiska som empiriska grunder (se t.ex. 1982, 1992). Speciellt svagt stöd har idén att det skulle finnas kvinnojobb med högre ingångslöner men flackare inkomst- banor fått. Kvinnor har de facto lägre ingångslöner än män och det torde finnas få jobb som har höga startlöner men dålig löneutveck- ling. Överväganden som innebär att man söker maximera livslönen skulle dock vara förenlig med en kvinnostrategi som går ut på att lämna skolan tidigt för att erhålla inkomst istället för att utbilda sig – då uppträder just en sådan inkomstprofil som enligt teorin skulle vara anpassad för personer som inte planerar att investera i humankapital på jobbet (se och 1993, Figur 9:3). Problemet med de ovan nämnda teorierna är dock att kvinnor nu går , eller längre, än män i skolan. Om kvinnor ser en kombinerad hemarbetar-yrkesarbetarkarriär framför sig, varför skulle de då gå så länge i skolan? Observera att svaret inte är att de gör det för pengarna – kvinnor väljer i genomsnitt utbildningar med mindre ekonomisk avkastning än män och skillnaden är inte obetydlig (och 1994).13 Ett annat empiriskt resul- tat som inte verkar passa in i teorier om arbetsfördelning mellan män och kvinnor är att könsskillnaden i hushållsarbete – trots att männen inte tar särskilt stort ansvar – har minskat relativt kraftigt i (2001, Tab. 9:3). Detta beror nästan enbart på att kvinnor spenderar betydligt mindre tid med sådant 13 Ett svar skulle möjligen kunna vara att konsumtionsvärdet av högre utbildning är högre för kvinnor än för män, i genomsnitt tycks kvinnor trivas bättre i skolan. hemarbete än vad äldre generationer gjorde, medan männens ökning är måttlig (Nermo 1994; 2001; SCB 2003).