sou · GSB3113d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Enligt utredningsuppdraget ska analys göras av eventuella förslags konsekvenser för jämställdheten mellan män och kvinnor. I avsnitt 4.6.4 beskrevs i vilken omfattning kvinnor respektive män har till- gång till företagshälsovård. Det konstaterades att skillnaderna är ytterst små. Enligt SCB:s arbetsmiljöundersökningar uppger av männen och av kvinnorna att de har tillgång till företagshälsovård. Som nämndes fanns en viss skillnad mellan könen i svaren på frågan om man haft någon kontakt med företagshälsovården . På den frågan svarade av männen jakande, medan motsvarande siffra för kvinnor var . Ungefär samma förhållande mellan män och kvinnor erhölls om frågan relaterades till dem som hade tillgång till företagshälsovård. Det nämndes i avsnitt 4.6.4 att en förklaring till denna skillnad kan ligga i vilken omfattning den företagshälsovård som man i företag och förvaltningar har tillgång till faktiskt används. Vi pekade på att man exempelvis inom kommuner och landsting, där andelen kvinnor är mycket hög bland de anställda, generellt sett har lägre kostnader för företagshälsovård än inom privat sektor. Det kan också handla om att det är vanligare att de anställda inom vissa sektorer måste ha tillstånd från arbetsledningen för att kontakta företagshälsovården. Utredningen konstaterar således att i fråga om tillgång till före- tagshälsovård förhållandena tycks relativt jämställda för kvinnor och män. Beträffande den faktiska användningen finns vissa skill- nader, men dessa förklaras snarare av i vilken sektor man arbetar än av könstillhörighet. De förslag utredningen lägger om ändringar i AML i kombination med den föreslagna företagshälsovårdslagstift- ningen har allmänt sett förutsättningar att leda till en ökad använd- ning av företagshälsovård. Det är dock svårt att bedöma i vilken mån ökningen påverkar det beskrivna förhållandet mellan män och kvinnor. 15.8Konsekvenser för åtaganden enligt ILO- konventionen I kapitel 4, avsnitt 4.3, finns en redovisning av innehållet i den har ratificerat och därmed åtagit sig att följa. Där framgår bl.a. att åtagit sig att driva en enhetlig nationell politik för företagshälsovård. Syftet är att företagshälso- vården ska byggas ut så att den omfattar alla arbetstagare. Före- tagshälsovård kan införas genom lagar eller bestämmelser eller genom kollektivavtal eller på annat sätt i samförstånd mellan berörda arbetsgivare och arbetstagare eller på annat sätt som god- känns av behörig myndighet efter samråd med de berörda repre- sentativa arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna. I kapitel 4 redovisas kortfattat den kommunikation som föreva- rit om uppfyllandet av konventionen mellan den svenska reger- ingen och . Där framgår att konventionens krav innebär att företagshälsovården ska byggas ut till att omfatta alla anställda. Detta låter sig inte förenas med den svenska lagreg- leringen som innebär att arbetsgivaren ska svara för att den före- tagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå. markerade i en direkt fråga till reger- ingen att företagshälsovård inte är beroende av vilka arbetsförhål- landen som är för handen utan är en nödvändig komponent för att optimera arbetstagarnas fysiska och mentala hälsa i relation till arbetet. Det kan också noteras att har en annan mål- sättning än EG:s ramdirektiv /391/EEG (se vidare avsnitt 4.4), som överensstämmer med den svenska regleringen och innebär att extern experthjälp ska anlitas först när den egna kompetensen inte räcker till. Detta innebär dock inte att de nödvändigtvis är ofören- liga. Den dom i som berörs i avsnitt 4.4 och kapitel 6 innebär att arbetsgivaren inte kan avhända sig sitt ansvar genom att använda externa expertresurser i stället för att ha en egen kompetens i arbetsmiljöfrågor, men torde för den skull inte innebära ett förbud mot en utbyggnad av företagshälsovården till full behovstäckning. Utredningen har dock inte anledning att ytterligare fördjupa sig i denna fråga. Den fråga utredningen prövar i detta avsnitt är huruvida utred- ningens förslag påverkar möjligheterna för att uppfylla bättre än som är fallet. Utredningens principiella synsätt och förslag innebär en starkare markering av statens ansvar och kan i så motto sägas innebära att staten nu börjar föra en politik avseende företagshälsovård. Utred- ningens förslag innehåller inte någon klar målsättning att företags- hälsovården ska byggas ut till att omfatta alla arbetstagare, men kan ändå sägas ha syftet att genom kvalitetshöjning och efterfrågesti- mulans åstadkomma en utbyggnad. Den systematiska planering som ska ske av behovet av experthjälp är en sådan stimulerande åtgärd. Den samverkan som ska ske inom den föreslagna företags- hälsovårdsnämnden kommer också att kunna innebära stimulans för att ge fler arbetsgivare och anställda, inte minst småföretag, till- gång till god företagshälsovård. Dessutom bör noteras de avtals- slutande parternas ökande intresse för arbetsmiljö- och företagshäl- sovårdsfrågor. Det är sannolikt att utredningens förslag om god- kännande av företagshälsovårdsenheter kommer att underlätta för parterna både på central och på lokal nivå att komma överens om hur företagshälsovården ska användas. Konventionens krav på att den behöriga myndigheten ska fast- ställa kompetenskraven för företagshälsovårdspersonalen i enlighet med uppgifternas natur och enligt landets lagar och praxis får anses vara tillgodosedda med de förslag utredningen framför om villkor för godkännande och företagshälsovårdsnämndens uppgifter i anslutning därtill. Också de förslag utredningen framför i kapitel 8 om att i förslaget till lag om företagshälsovård införa begreppet professionellt oberoende och att företagshälsovården är till stöd för arbetsgivare och arbetstagare stämmer överens med konventionen. Utredningen har i sitt arbete haft syftet att skapa förutsättningar för utveckling av en god företagshälsovård och har, inom ramarna för uppdraget och efter svenska förhållanden, försökt finna den klokaste vägen att åstadkomma detta. Enligt utredningens bedöm- ning skapar förslagen förutsättningar för att bättre ska kunna uppfylla sina förpliktelser än . 16.1Förslaget till lag () om företagshälsovård Enligt 1 § är lagens ändamål att främja utvecklingen av god före- tagshälsovård. Detta ändamål främjas i lagen genom möjligheten för företagshälsovårdsenheter som håller en god nivå i fråga om kompetens m.m. att få en samhälleligt godkännande, en slags kva- litetsstämpel, av sin verksamhet. I bestämmelsen anges vad som avses med företagshälsovård och vilka dess uppgifter är. Definitionen av företagshälsovård gäller inte bara i denna lag utan även i andra författningar i vilka det hänvisas till begreppet företagshälsovård. Lagen skiljer på begreppen företagshälsovård och företagshälso- vårdsenhet. Med företagshälsovård avses i lagen den verksamhet som bedrivs. (I betänkandet i övrigt kan med företagshälsovård också avses förete- elsen som sådan, alternativt verksamhetsområdet. Sammanhanget avgör vilken betydelse som avses). Företagshälsovård betecknas i lagen som en expertverksamhet. Till skillnad mot den nuvarande bestämmelsen i AML talar därmed den nya lagen inte om före- tagshälsovård som en expertresurs, dvs. i betydelsen den som bedriver verksamheten. För en beskrivning av skillnaderna i övrigt mellan definitionen i AML och den nya lagen hänvisas till kapitel 8. I bestämmelsen anges verksamhetens övergripande karaktärsdrag och arbetsområden. Därtill ges en hänvisning till arbetsmiljölagen, med avseende på vilka frågor företagshälsovården ska arbeta med. Avsikten är att ange uppgifterna genom att hänvisa till vilka upp- gifter arbetsgivaren har enligt arbetsmiljölagen. Eftersom företags- hälsovårdens uppgifter ska vara en återspegling av arbetsgivarens uppgifter enligt AML och även AFL, behövs inga detaljerade bestäm- melser i företagshälsovårdslagen. Hänvisningen till AML preciseras i den andra meningen genom hänvisningen till kärnan i det förebyggande arbetsmiljöarbetet, dvs. det systematiska arbetsmiljöarbetet och arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamheten. Det är i förhållande till dessa två upp- gifter som lagstiftaren har velat få en koppling till använ- dandet av företagshälsovård. Detta blir tydligare i den nu föreslagna lagtexten. Det förhållandet att sjukvård och övrigt individinriktat och efterhjälpande arbete inte nämns i bestämmelsen beror som tidi- gare framhållits på att tyngdpunkten i och utgångspunkten för företagshälsovårdens arbete bör vara det förebyggande arbetet och det organisations- eller gruppinriktade. Som tidigare framhållits (se t.ex. kapitel 11) bör, med iakttagande av en sådan utgångspunkt, arbete med enskilda arbetstagare anses vara en integrerad del av det förebyggande/gruppinriktade och en aspekt som kan främja arbetet med huvuduppgifterna. Med företagshälsovårdsenhet avses den som bedriver verksamhe- ten företagshälsovård. Företagshälsovårdsenhet kan vara ett företag (bolag eller dylikt) eller ingå som en del i ett företag som består av flera enheter. Stora delar av företagshälsovårdsmarknaden domine- ras av sådana företag. Det är emellertid till den enskilda företags- hälsovårdsenheten som kunden vänder sig. Bestämmelserna om godkännande bör följaktligen avse de enskilda företagshälsovårds- enheterna. Företagshälsovårdsenheten kan också vara en s.k. inbyggd före- tagshälsa, som framförallt finns i större företag och i den kommu- nala sektorn. Vidare kan förekomma att företagshälsovård bedrivs i en verksamhet som också säljer tjänster på t.ex. sjukvårds- eller friskvårdsområdet. Att företagshälsovårdsenheten därmed kan vara ett företag, ingå som en del i ett företagshälsovårdsföretag eller vara en del i ett företag som också bedriver annan verksamhet täcks av formuleringen organisatorisk enhet i förklaringen av innebörden i begreppet företagshälsovårdsenhet. Formuleringen avser också att spegla att om företagshälsovårdsenheten är en del av en större organisation, ska det vara fråga om en varaktig och urskiljbar del som klart kan identifieras, inte ett löst sammansatt team av perso- ner från olika delar av organisationen. En annan sak är att en före- tagshälsovårdsenhet kan erhålla ett godkännande om den inte själv, men i samverkan med andra kan anses förfoga över erforderlig kompetens (se vidare kommentaren under 8 §). Det är alltså den enskilda enheten som kan godkännas enligt reglerna i 4 §. Detta ska dock inte utgöra ett hinder för de företag som består av flera enheter att lämna och få behandlad en gemen- sam ansökan för samtliga dess enheter. Se vidare kommentaren till 9 §. I paragrafen görs en hänvisning till arbetsmiljölagen för frågor som gäller arbetsgivares skyldighet att anlita företagshälsovård. Enligt bestämmelsen kan företagshälsovårdsenheter bli godkända av , med avseende på kompetens, allmän upp- läggning av verksamheten m.m. Godkännandet är frivilligt och måste initieras av företagshälsovårdsenheten själv eller, i förekommande fall, av det företag/den förvaltning till vilket/vilken enheten hör. Villkoret för godkännandet är att företagshälsovårdsenheten upp- fyller bestämmelserna i 5-7 §§ samt bestämmelserna i förordningen om företagshälsovård. Godkännande av innebär en prövning av före- tagshälsovårdsenhetens kapacitet att efterleva de krav som lagen och förordningen om företagshälsovård ställer. Eftersom enheten kan vara en del av en större organisation är det viktigt att påpeka att det som kan godkännas är den del som bedri- ver företagshälsovård. Och det är just denna del av organisationen som i sådana fall ansökan ska avse (se vidare i kommentaren nedan under 9 §). Godkännandet avser den företagshälsovård som före- tagshälsovårdsenheten bedriver. De företag som t.ex. bedriver frisk- vård eller som säljer andra tjänster, kan alltså inte koppla ihop marknadsföring och försäljning av sådana tjänster med det faktum att man är en godkänd företagshälsovårdsenhet. Sådana tjänster kan inte erbjudas som godkänd företagshälsovård. Lagen innehåller inga detaljerade bestämmelser om vilken kompe- tens som ska krävas för att bli en av godkänd företagshälsovårdsenhet. I lagen slås endast den grundläggande principen för kunskapskraven fast. Därtill hänvisas till att reger- ingen ska fastställa vilka ämnesområden som det ska föreligga kom- petens inom. Enligt 2 § företagshälsovårdsförordningen ska det inom före- tagshälsovårdsenheten finnas tillräcklig kunskap inom områdena medicin, teknik, beteendevetenskap och ergonomi. Kompetenskra- ven kopplas i förordningen samman med krav på utbildning inom företagshälsovård. Sådan utbildning ges för olika yrkeskategorier. Det som främst torde vara aktuellt är de utbildningar inom före- tagshälsovård som ges i ALI:s egen regi eller på uppdrag av . Därtill kan t.ex. komma utbildningar inom området i andra länder inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet som kan anses motsvara kraven i de svenska utbildningarna. Det blir som fastställer de mer precisa utbild- ningskraven i samband med besluten om godkännande. Inom ver- ket tas besluten av den företagshälsovårdsnämnd som utredningen föreslår ska inrättas hos verket. En del av kompetenskriterierna föreslås bli ett krav om att den personal som finns i företagshälsovårdsenheten också utvecklar sin kompetens på lämpligt sätt. Inte heller detta kan läggas fast detalje- rade regler om i lagstiftningen. En praxis får växa fram genom besluten om godkännande. 2 § företagshälsovårdsförordningen inne- håller en bestämmelse om att det hos företagshälsovårdsenheten ska finnas en plan för upprätthållande och vidareutveckling av per- sonalens kompetens. Planen ska ligga till grund för Arbetsmiljöver- kets bedömning av denna del av kompetenskraven. I bestämmelsen anges vilka grundläggande principer i fråga om företagshälsovårdens bedrivande som företagshälsovårdsenheten ska iaktta. Bestämmelsen om vetenskap och beprövad erfarenhet är en all- mänt vedertagen princip för yrkesutövning t.ex. på de medicinska och beteendevetenskapliga områdena. Den bör utgöra en naturlig utgångspunkt även i fråga om företagshälsovård. Det är viktigt att den vetenskapliga aspekten lyfts fram i samband med verksamhe- tens bedrivande eftersom avsikten med lagen är att främja utveck- lingen av god företagshälsovård, vilket förutsätter en koppling till forskning och utveckling. måste företagshälsovården bygga på beprövad erfarenhet och inte inbegripa oprövade metoder till risk för verksamheten hos uppdragsgivaren och de anställda där. Att verksamheten ska bygga på kunskap om arbetsförhållandena hos kunden innebär att företagshälsovårdsenheten måste efter- sträva att få del av alla relevanta fakta om arbetsmiljön och dem som arbetar där innan man slutligt gör upp om vilka tjänster som ska tillhandahållas. Detta kan innebära att företagshälsovårdsenhe- ten genom samtal och dokumentation och/eller deltagande i skydds- rond eller dylikt ser till att få tillräcklig kunskap om förhållandena. Företagshälsovårdsenheten bör alltså eftersträva att ta aktiv del i planeringen av de egentliga tjänsterna som ska tillhandahållas. Som nämndes i kapitel 8 innebär kravet att företagshälsovården ska vara en multidisciplinär resurs att de discipliner som därmed ska finnas också bör komma till samverkande användning i de tjänster som levereras. Till detta hör att de tjänster som levereras ska bygga på att olika aspekter på arbetsmiljön, såväl fysiska som psykiska och sociala vägs samman. Att det i tillägg till det tvärdi- sciplinära arbetssättet förekommer tjänster avseende specifika, endi- mensionella problem, ska inte påverka den övergripande bedöm- ningen av företagshälsovårdsenheten. I den plan för verksamheten som enligt 3 § i förslaget till före- tagshälsovårdsförordning ska lämnas i ansökan om godkännande ska företagshälsovårdsenhetens metoder för att åstadkomma en verksamhet som bygger på dessa principer redogöras för. Beträffande verksamhetens bedrivande i övrigt ska företagshälso- vårdsenheten iaktta den kvalitet som är vedertagen i företagshälso- vårdsbranschen. Härmed avses branschens eget kvalitetssäkringssy- stem. För ett godkännande enligt lagen ska krävas tredjepartscerti- fiering (se kapitel 4 och 8). Om s.k. inbyggda företagshälsor omfat- tas av ett motsvarande kvalitetssäkringssystem genom att hela före- taget tillämpar ett sådant, måste detta kompletteras med de före- tagshälsovårdsspecifika bestämmelserna i företagshälsovårdsbran- schens kvalitetssystem. I bestämmelsen bemyndigas regeringen att meddela ytterligare föreskrifter om villkor för godkännande. Avsikten med bemyndi- gandet är att möjliggöra ett införande av de ytterligare villkor för godkännande i regelverket som visar sig lämpliga och som inte föranleder ändringar av lagen. Ansökan om godkännande ska vara skriftlig och ställas till Arbets- miljöverket. I 3 § företagshälsovårdsförordningen finns bestämmel- ser om vad ansökan ska innehålla. Enligt 4 § förordningen ska också den kompletterande information lämnas som verket begär för bedömning av ansökan. Enligt det andra stycket kan en företagshälsovårdsenhet som inte ensam uppfyller de krav som ställs på erforderlig kompetens likväl godkännas om den på ett rimligt sätt med hjälp av utomstående expertis kan uppfylla kraven. Det grundläggandet kravet för att sådan samverkan ska anses vara tillfyllest är att den berörda enheten själv ser till att tillhandahålla den utomstående expertisen. Kunden ska inte behöva vända sig till mer än en enhet. De enheter som ingår som delar i ett företagshälsovårdsbolag ska anses uppfylla kraven om enheten har tillgång till sådan expertis hos andra enheter i bolaget på ett sådant sätt att det för kunden inte blir någon skillnad om experterna kommer från en annan enhet. De enheter som är egna företag kan uppnå detta om de i nätverk eller dylikt kan uppnå samma förhållande. Det är kundper- spektivet som är det avgörande. Den fråga som ska ställas är alltså om det ur kunden synvinkel blir samma sak som om enheten hade haft sådan expertis i sin egen verksamhet. Kraven på samverkans- formerna avser att säkerställa att de krav som lagen ställer på kom- petens och verksamhetens bedrivande (5-7 §§) kan efterlevas. De närmare villkoren för att samverkan ska anses uppfylla lagens krav får bestämmas i den praxis som kommer att utvecklas genom beslut om godkännande. I fråga om de företagshälsovårdsföretag som består av ett antal olika enheter kan ansökan om godkännande för samtliga ingående enheter göras av företaget. Godkännandet meddelas därefter före- taget, om detta kan visa att alla ingående enheter uppfyller lagens krav, antingen på egen hand eller som nämndes i samverkan med andra. Om ansökan gäller s.k. inbyggd företagshälsovård och den aktu- ella företagshälsan inte är en egen juridisk person får godkännandet meddelas för den företagshälsovårdsenhet som finns vid moderfö- retaget. Om ansökan gäller en företagshälsovårdsenhet som ingår i ett företag vilket säljer även andra tjänster, inom t.ex. friskvårds- området, kan godkännandet meddelas företaget som sådant. Som nämnts innebär dock detta inte att företaget i fråga kan erbjuda andra tjänster, t.ex. friskvård, som godkänd företagshälsovård. ska enligt tredje stycket registrera samtliga godkända företagshälsovårdsenheter. Enligt 6 § i företagshälso- vårdsförordningen ska registret vara offentligt och tillgängligt i elektronisk form i syfte att underlätta för dem som söker informa- tion om godkända företagshälsovårdsenheter. Om en företagshälsovårdsenhet inte längre uppfyller lagstiftning- ens krav ska godkännandet dras in och enheten följaktligen strykas ur registret. Innan så sker måste naturligtvis verket ge den berörda enheten möjlighet att vidta rättelse. Bestämmelsen innebär att regeringen ska fastställa de ytterligare regler som behövs i frågor om ansökan om godkännande och regi- strering. Utöver de bestämmelser om detta i företagshälsovårds- förordningen som redan har nämnts (3 och 4 §§), finns i förord- ningen följande bestämmelser i 5 §. I syfte att möjliggöra en årlig uppföljning av verksamheten och i övrigt följa utvecklingen av företagshälsovården ska de godkända företagshälsovårdsenheterna inkomma med en redogörelse för verksamheten som varit och den verksamhet som planeras för kommande period. Redogörelsen ska innehålla en plan för hur per- sonalens kompetens ska utvecklas. Vidare finns ett krav på de god- kända företagshälsovårdsenheterna att på eget initiativ informera om ändringar i förhållanden av betydelse för godkännandet. Det kan t.ex. handla om ändringar i personalsammansättningen och därmed ändringar i fråga om vilken kompetens enheten förfogar över. I 11 § andra stycket i lagen bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om avgifter för ansökan om godkännande och registre- ring. I 7 § förordningen föreslås följaktligen att en avgift ska tas ut för prövning av ansökan om godkännande. Därtill ska en årlig avgift tas ut för registreringen hos verket. Även om godkännandet inte direkt är fråga om samhällets makt- befogenheter i förhållande till enskilda, i den mening att det beslu- tas om en förmån, rättighet, skyldighet eller liknande, kan godkän- nandet ha indirekta ekonomiska konsekvenser för den berörda företagshälsovårdsenheten. Besluten bör därmed betraktas som myn- dighetsutövning och det bör finnas en möjlighet för berörda före- tagshälsovårdsenheter att överklaga beslutet. Rätten att överklaga gäller även beslut om att återkalla godkännandet. I likhet med huvuddelen av bestämmelserna i arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen bör överklagandena avgöras av regeringen. 16.2Ändringarna i arbetsmiljölagen (1977:1160) 3 kap. 2 a § I bestämmelsen införs kravet på arbetsgivaren att mer systematiskt bedöma behovet av hjälp med arbetsmiljöarbetet från utomstående experter. Företagshälsovårdsenheter (med den definition av begreppet som följer av den nya företagshälsovårdslagen), lyfts fram som exempel på en sådan utomstående expert. Att och fort- löpande bedöma om arbetsmiljöförhållandena i verksamheten inne- bär att utomstående expertis bör tas till hjälp eller om tillräcklig kapacitet för att lösa problemen finns i verksamheten blir därmed en tydligare del av det systematiska arbetsmiljöarbetet. Bestäm- melser om det närmare innehållet i det systematiska arbetsmil- jöarbetet finns i föreskrifter (AFS 2001:1). nya bestämmelsen blir en naturlig utgångspunkt för bestämmelsen i 2 b § första stycket enligt vilken arbetsgivaren ska svara för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå. 3 kap. 2 b § I andra stycket stryks den nuvarande bestämmelsen om vad som avses med företagshälsovård, vad den särskilt ska arbeta för och vilken kompetens den ska ha. Motsvarande bestämmelser tas i stäl- let in i företagshälsovårdslagen, till vilken denna bestämmelse i AML hänvisar. Därmed innehåller arbetsmiljölagen endast bestäm- melser om användandet av företagshälsovård, dvs. bestämmelser riktade till arbetsgivare. Bestämmelserna om vad företagshälsovård är och dess uppgifter m.m., samlas i en särskild lag. 7 kap. 7 § I ett nytt andra stycke förtydligas behörighet att i ett föreläggande om anlitande av företagshälsovård föreskriva att en godkänd företagshälsovårdsenhet enligt den nya företagshäl- sovårdslagen ska användas. Därmed markeras också den vikt som lagstiftaren fäster vid att godkända företagshälsovårdsenheter kom- mer till användning. Särskilt yttrande av experten Denna utredning om förutsättningarna för bedrivande av företags- hälsovård i i nutid och framtid har resulterat i ställningsta- ganden och förslag med betydande principiell räckvidd. Först som sist har etablerats som en gemensam grundsyn att en kvalitativt god och effektivt fungerande företagshälsovård utgör ett samhällsin- tresse. Den kan förse företag, enskilda personer i företag, arbets- marknad och samhälle med tjänster som leder till nyttoeffekter för alla dess intressenter.