sou · GSB398 · 2005-01-01 00:00:00 — , vars förslag bereds i Utbildningsdeparte- mentet, har redan lagt en del förslag med samma syfte.1 Skollags- kommitténs förslag gäller t.ex. bestämmelser om skolplikt, elevinfly- tande, kommunernas skyldighet att ta emot elever från andra kom- muner samt disciplinåtgärder. Vi delar bedöm- ning att övergripande bestämmelser på skolområdet i största möjliga utsträckning ska vara gemensamma för de olika skolformerna. Vi har i vårt remissvar på kommitténs betänkande också tillstyrkt förslagen till sådana gemensamma bestämmelser. Vi tar därför här endast upp de av förslag som vi bedömer har särskild stor betydelse för särskolans elever och som det finns anledning att kommentera ytterligare. Genom att vi föreslår ett helt nytt grundsärskolekapitel i skollagen, tar vi i de följande att-satserna upp ett par punkter som inte innebär någon egentlig saklig förändring i förhållande till gällande bestäm- melser, men som regleras i det nya kapitlet. ett nytt kapitel för skolformen grundsärskola införs i skol- lagen, grundsärskolan som begrepp ska innefatta hela den nuva- rande obligatoriska särskolan, bestämmelserna i lag och förordning i största möjliga utsträckning görs gemensamma för och grund- särskolan, begreppet ämnesområde ersätts av begreppet kunskaps- område, 1 SOU 2002:121, Skollag för kvalitet och likvärdighet. det inom grundsärskolan liksom ska finnas möjlighet att läsa antingen ämnen eller kunskapsområden eller en kombination av båda, ämnena teknik och svenska som andraspråk ska ingå i grundsärskolans timplan, det ska vara möjligt att kombinera ämnen och kunskaps- områden från grundsärskolan med ämnen från , det i grundsärskolan utfärdas intyg om den genomgångna utbildningen, ett betygsdokument från grundsärskolan ska i förekom- mande fall kunna innehålla betyg såväl från grundsärskolan som från , betygskalan i grundsärskolan ska omfatta även betyget Mycket väl godkänt (MVG), grundsärskolan liksom ska omfatta nio årskur- ser och ha samma totala undervisningstid, elever i grundsärskolan ges rätt att gå ytterligare två läsår om sammanlagt minst efter det att skolplikten har upphört, en kommun, som inte är elevens hemkommun, ska ha skyl- dighet att ta emot en elev om det med hänsyn till elevens personliga förhållanden finns särskilda skäl, en elev som har tagits emot i en kommuns grundsärskola har rätt att gå kvar hela läsåret och, om det bara återstår ytterli- gare en årskurs, gå kvar också denna, en kommun ska, utöver vad som gäller , kunna frångå vårdnadshavarens önskemål om placering vid en viss skol- enhet om det finns synnerliga skäl. Vi föreslår att den obligatoriska särskolan, som omfattar grundsärskola och träningsskola, ska benämnas grundsärskola och utgöra en egen skolform med ett särskilt kapitel i skollagen. föreslår att det inom grundsärskolan ska finnas två inriktningar, utbildning i ämnen och utbildning inom ämnesområ- den. Härmed tonas, enligt skillnaden mellan eleverna i nuvarande grundsärskola och träningsskola ner. Vi har i vårt utredningsarbete mött ett stort gensvar för detta förslag såväl bland elever och föräldrar som bland skolpersonal. speciellt vänt sig mot det förhållandet att de inte kan välja verksamhet inom särskolan, utan att det är styrelsen för skolan som ensidigt tar beslut om ett barns placering i grundsärskolan eller i träningsskolan. En del föräldrar har valt bort särskolan för sina barn av denna anledning. Vi menar att det finns anledning att gå ett steg längre än och föreslår att grundsärskolan inte heller ska indelas i två inriktningar. De två inriktningarna bibehåller bara onödiga gränsdragningsproblem. Många elever i sär- skolan har en mycket ojämn begåvningsprofil och kan i vissa av- seenden höra hemma i den nuvarande träningsskolan, men kan kanske följa undervisningen i vissa ämnen. Vi föreslår också att begreppet ämnesområden ersätts av kun- skapsområden. Kunskapsområden anser vi vara ett mer adekvat begrepp för att definiera innehållet i kursplanerna i de nuvarande ämnesområdena Estetisk verksamhet, Kommunikation, Motorik, Vardagsaktiviteter och Verklighetsuppfattning. Vi menar också att begreppet ämnesområden istället bör kunna användas när man integrerar olika ämnen i ämnesövergripande eller tematiska studier. Namnbytet föranleder dock ingen innehållsmässig förändring. I de inledande bestämmelserna i kapitlet om grundsärskolan föreslår att grundsärskolan ska ge elever med utvecklingsstörning en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvara den som ges i . Denna formulering överensstämmer med nuvarande skrivning, men härutöver föreslår att grundsär- skolan också, i likhet med , ska kunna ligga till grund för fortsatt utbildning. Vi menar att det är självklart att även grundsärskolans utbildning ska kunna leda vidare till t.ex. fortsatta studier i gymnasiesärskolan. Vi ansluter oss således till Skollags- kommitténs förslag till skrivning i grundsärskolekapitlets första paragraf. Elevens val och ämnet teknik viktigt även i grundsärskolan föreslår att grundsärskolans timplan flyttas från den nuvarande särskoleförordningen till skollagen för att få en parallell till . Vi ansluter oss till detta förslag och före- slår också vissa justeringar i timplanen. finns inte ämnet tek- nik på grundsärskolans timplan. Vi anser att teknik är ett viktigt ämne också för grundsärskolans elever och föreslår därför att teknik tas upp som ett särskilt ämne på grundsärskolans timplan och får en egen kursplan. I nuvarande timplan saknas också ämnet svenska som andra språk. Rätten att läsa svenska som andraspråk i särskolan regleras i grundsärskoleförordningen, men vi föreslår nu att ämnet tas upp i grundsärskolans timplan. Slutligen har vi under utredningsarbetet fått belägg för att de möjligheter till Elevens val som timplanen ger utrymme för inte används i någon högre utsträckning i särskolan. Vi vill understryka att också eleverna i grundsärskolan måste ges möjligheter att själva välja vad de ska arbeta med under en del av skoltiden. Det är således inte acceptabelt att skolorna gör justeringar i timplanen som leder till att elevernas valmöjligheter inskränks. Flexibel skolgång i grundsärskolan Den föreslagna sammanhållna grundsärskolan vidgar möjligheterna för en mer flexibel skolgång. Vi föreslår att denna flexibilitet ska få ett lagstöd i det nya grundsärskolekapitlet. Vi menar att lagstödet kan utgöra en stimulans till att i högre utsträckning än som sker utnyttja möjligheterna till studier på olika nivåer för eleverna i grundsärskolan. Vi föreslår således att det ska vara möjligt att läsa antingen ämnen eller kunskapsområden och att kombinera dessa till en individuell utbildningsgång. Dessutom ska det vara möjligt att inom grundsärskolans ram läsa kurser enligt kurs- planer. Det ska naturligtvis också i fortsättningen vara möjligt att vara mottagen i grundsärskolan och läsa enligt den skolformens kunskapsmål, men få sin undervisning i en grupp eller klass i . Eftersom elevgruppen är mycket heterogen och alla elever har sina speciella förutsättningar och behov, krävs det att utbildningen utgår från elevernas erfarenheter och anpassas till deras behov och villkor. Vi anser att en undervisning som rent konkret organiseras i temaområden eller ämnesblock har en större chans att bli individu- ellt anpassad, vardagsnära och meningsfull. Vi anser att det är viktigt att det finns särskilda kursplaner för kunskapsområden, eftersom de tydliggör elevgruppen på tidig utvecklingsnivå och deras behov. Elever i den nuvarande tränings- skolan är historiskt sett den grupp som allra senast fått rätt till utbildning. Om kursplanerna för kunskapsområden skulle för- svinna, finns det en risk för att denna grupp glöms bort i utbild- Det är angeläget för elevgruppen att få den verklig- hetsanknytning och de helhetsupplevelser som kunskapsområdena kan erbjuda. Utöver den flexibilitet som möjligheten att kombinera ämnen och kunskapsområden ger, bör det vara möjligt att även fortsätt- ningsvis kombinera ämnen och kunskapsområden från grundsär- skolan med ämnen från . Det finns enligt vår mening ingen anledning att dra skarpa gränser mellan skolformerna. Det är den enskilde elevens förutsättningar, behov och önske- mål som bör vara avgörande. Utvecklingsplanen ger förutsättningar för en stor flexibilitet när det gäller den enskilde elevens studiegång och val av ämnen och/eller kunskapsområden. Möjligheten att kombinera ämnen från och ämnen och kunskapsområden från grundsärskolan på ett flexibelt sätt, förutsätter en dokumentation som ger utrymme för variationer. Vi föreslår således att en elev i grundsärskolan efter avslutad skolgång på samma sätt som ska få ett intyg om den utbildningen han eller hon har gått igenom. Intyget bör baseras på utvecklingsplanen och innehålla uppgifter om elevens utbildningsinriktning, ett omdöme om elevens prestationer i förhållande till utbildningens mål, om starka sidor och om förutsättningar för vidare studier och yrkesverksamhet. Betyg bör på samma sätt som kunna sättas i grundsär- skolans ämnen om en elev eller elevens föräldrar begär det. Det finns enligt vår mening ingen anledning att inte kunna ge också särskolans elever betyget Mycket väl godkänt. Betygsskalan ska således kunna innehålla såväl beteckningen Godkänt (G) som Väl godkänt (VG) och Mycket väl godkänt (MVG). Vi föreslår i det följande att betygen i gymnasiesärskolan ska följa gymnasieskolans betygssystem och att beteckningen Godkänd i enlighet med förslagen i gymnasiepropositionen Kunskap och kvalitet – elva steg för utveckling av gymnasieskolan (prop. 2004:140) ska ersättas av beteckningen Godkänt för att betona att det är prestationen och inte individen som bedöms. Motsvarande förändring föreslår vi således också för grundsärskolan. Ett betygsdokument från grundsärskolan ska också kunna innehålla betyg i ämnen enligt kursplaner om en elev har läst sådana. har föreslagit att bestämmelser om prövning och omprövning av betyg införs i skollagen. Bestämmelserna före- slås gälla alla skolformer. Om sådana bestämmelser införs, anser vi i likhet med , att de också ska gälla betyg satta i grundsärskolan eller gymnasiesärskolan. Vi föreslår således att det ska vara möjligt att utfärda ett samlat dokument för en elev i grundsärskolan. Detta dokument ska kunna innehålla såväl intyg över ämnen och kunskapsområden som på begäran betyg över ämnen från grundsärskolan samt i förekom- mande fall betyg över ämnen från . Det viktiga är, enligt vår uppfattning, att elevens studiegång dokumenteras och att det av det avslutande dokumentet klart framgår enligt vilka kurs- planer eleven har genomgått en viss utbildning. Rätt till förlängd skoltid Den obligatoriska särskolan är nioårig med rätt till ett tionde skolår. föreslår att såväl som grundsärskolan ska ha nio årskurser. har också föreslagit att grundsärskolan ska ha samma totala undervisningstid som , dvs. En elev i grundsärskolan har enligt förslag rätt att efter skolpliktens upphörande fullfölja utbildningen under . Vi ansluter oss till detta förslag. För den enskilde eleven innebär det en rätt att sluta skolan när skolplikten upphör , men också en rätt att gå i grundsär- skolan. Vi menar att det de ska läggas ut . Det innebär att en elev i särskolan som går tio eller i grundsärskolan måste få rätt till ytterligare minst under den förlängda skoltiden för att inte det totala timantalet ska minska i förhållanden till nu gällande bestämmelser. Träningsskolan har , dvs. 380 färre timmar än grundsärskolan. I och med att träningsskolan försvinner blir timtalet detsamma för alla elever i den obligatoriska särskolan. Det finns heller inget rimligt skäl att inte alla elever i grundsärskolan ska ha rätt till samma antal undervisningstimmar, även om elever med svåra funktionshinder inte alltid kan utnyttja hela under- visningstiden. I en översiktlig kostnadsberäkning har vi utgått från att det finns 3 000 elever i träningsskolan. dem , dvs. Undervisningskostnaden ligger på ca per elev. En ökning av undervisningsvolymen innebär en ökning av den totala volymen med . Kostnaden bör öka med samma procentsats, dvs. Den maximala kostnaden för det utökade timtalet skulle då uppgå till ca , vilket i sin tur innebär en ökning av den totala kostnaden för den obligatoriska särskolan med . Vi har i vårt delbetänkande tagit upp de skillnader i rättigheter som existerar mellan grundskola och grundsärskola. En sådan skillnad är kommunernas skyldighet att se till att utbildning för alla som har rätt att gå i särskola kommer till stånd. Detta kan ske genom att kommunen ordnar en egen utbildning eller genom att en skolplik- tig elev erbjuds plats i en annan kommuns utbildning. En kommun har däremot inte samma skyldighet att anordna särskola i egen regi, som när det gäller grundskola. Motiven för denna skillnad är enligt propositionen Om ändrat huvudmannaskap för särskola och särvux (prop. 1991/92:4) att elevunderlaget i en del kommuner kan vara väl litet för den specialisering som ibland kan behövas inom sär- skoleverksamheten. Obligatorisk särskola fanns dock 2002/03 i 280 av landets 290 kommuner. De kommuner som inte driver en sär- skola i egen regi erbjuder istället särskoleundervisning med hjälp av någon grannkommun. Det behöver inte innebära att eleverna reser till en särskola i grannkommunen. Vi har i vårt utredningsarbete sett exempel på elever som är mottagna i en grannkommuns särskola, men ändå får sin undervisning i hemkommunens skola. Vi har inte mött några invändningar eller någon kritik mot rådande förhållanden och föreslår därför inte någon ändring av nuvarande bestämmelser. En kommun ska enligt nuvarande skollag i sin grundskola ta emot en elev för vars grundskoleutbildning kommunen inte är skyldig att sörja, om eleven med hänsyn till sina personliga förhål- landen har särskilda skäl att få gå i den kommunens grundskola. konstaterar i sitt betänkande att denna bestämmelse inte har någon motsvarighet när det gäller särskolan. Kommittén föreslår att denna bestämmelse också ska gälla grund- särskolan och utformas som en överklagbar rättighet. Vi ansluter oss till detta förslag. föreslår också att en elevs rätt att gå kvar i en kommuns grundsärskola regleras i skollagen på samma sätt som sker i grundskolekapitlet. Förslaget innebär att en elev som har tagits emot i en kommuns grundsärskola ett visst läsår, har rätt att gå kvar hela läsåret, även om de förhållanden som låg till grund för mottagandet ändras. Eleven ska också ha rätt att gå kvar sitt sista läsår. Vi ansluter oss också till detta förslag. En elev som skrivs ut från grundsärskolan ska tas emot i grund- skolan och denna skolforms bestämmelser träder då in. Rätt att välja skolenhet finns i skollagen bestämmelser som reglerar en elevs rätt att gå i den skola inom kommunen som vårdnadshavaren väljer. Para- grafen är likalydande för de olika skolformerna. Kommunen får frångå vårdnadshavarens önskemål om den önskade placeringen skulle medföra att en annan elevs berättigade krav på placering i en skola nära hemmet åsidosätts eller om den önskade placeringen skulle medföra betydande organisatoriska eller ekonomiska svårig- heter för kommunen. Dessa undantag från huvudregeln finner vi rimliga att överföra till den nya skollagen. Däremot ställer vi oss tveksamma till förslaget att utvidga en kommuns rättighet att frångå en vårdnadshavares önskemål till att också gälla om det finns andra särskilda skäl. Vi föreslår att möjligheten för kommunen att frångå vårdnadshavarens önskemål om placering i varje fall måste kräva synnerliga skäl. menar att särskilda skäl kan vara att en elev allvarligt stör sina kamraters studiero eller utsätter sina kamrater och lärare för mobbning och trakasserier, övergrepp eller annan fara. framhåller att det rör sig om en åtgärd som är nödvändig för att ge andra elever de förhållanden de har rätt att kräva i skolan. Att en sådan förflyttning inte utgör en discipli- när åtgärd medför också att det inte går att säga att vissa typer av misskötsamhet alltid ska leda till förflyttning. Det är enligt inte främst graden av misskötsamhet som styr om en förflyttning är motiverad. Avgörandet måste istället vara att det inte finns några andra sätt att ge övriga elever en acceptabel skol- miljö. Vi anser att det, när det gäller elever med utvecklingsstörning, finns en risk för att den mycket öppna skrivningen andra särskilda skäl kan leda till ett godtycke. motivtext rörande avsikten med bestämmelsen är rimlig, men frågan är hur den kommer att uttolkas i praktisk verksamhet. Bara risken för att bestämmelsen kan komma att missbrukas gör oss ytterst tvek- samma till den. Den öppnar enligt vår mening på ett olyckligt sätt för möjligheten att utan tillräckligt starka skäl förflytta elever med utvecklingsstörning som är mottagna i grundsärskolan men går i grundskoleklasser eller som föräldrarna har valt att låta gå i grund- skolan. Om det uppstår problem kan det vara en enklare lösning att flytta en elev än att vidta åtgärder för att komma tillrätta med problemen. Särskilt om föräldrarna, trots kommunens eller skol- ledningens vilja, har valt grundskola för sitt barn kan det vara en risk för att skolan övertolkar de möjligheter som paragrafen ger. Att en elev har en utvecklingsstörning får självklart aldrig bli ett skäl för att inte respektera vårdnadshavarens önskemål om skolenhet. Om man istället möjliggör en förflyttning av en elev endast på grund av synnerliga skäl, finns möjligheten att förflytta en elev som utgör en fara eller mycket stora problem i en skola. Däremot kan man inte förflytta en elev som alternativ till att vidta någon annan åtgärd för att lösa uppkomna problem inom skolans ram. Förflyttning ska vara den absolut sista utvägen. Specialskolan tar emot elever som på grund av dövhet eller hörsel- skada inte kan gå i eller i grundsärskolan. I finns en riksskola, Åsbackaskolan, som är avsedd för döva eller hörselskadade elever som också har en utvecklingsstörning. Det finns också ett antal regionala specialskolor. 6–av eleverna i dessa skolor har en utvecklingsstörning, men bara ett fåtal läser enligt grundsärskolans kunskapsmål. De förslag till förändringar rörande grundsärskolan som vi lägger fram i detta betänkande gäller självklart också de elever i special- skolan som läser enligt grundsärskolans kunskapsmål. I kapitlet om rätten till särskola föreslår vi också att vårdnadshavare till barn i specialskolan ska ha rätt att ha det slutliga avgörandet när det gäller val av kunskapsmål. Utredningen för Översyn av teckenspråkets ställning (dir. 2003:169) har i uppdrag bland annat att bedöma möjligheterna att använda teckenspråket samt tillgången till tolk för döva, döv- blinda, vuxendöva och hörselskadade i olika situationer samt att kartlägga förutsättningarna för en likvärdig utbildning på tecken- språk för döva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade barn, ungdomar och vuxna. Utredningen ska vara klar med sitt arbete . I underhandskontakter med utredningen har vi inhämtat att dess arbete också kommer att innefatta utbildningen vid och de regionala specialskolorna för döva eller hörselskadade elever samt utbildningen för döva och hörselskadade ungdomar i gymnasiesärskolan. De två tidigare specialskolorna och ombildades till resurscenter och ingår i . En mindre skoldel finns kvar för elever som får utbildning enligt övergångsbestämmelser. Dessutom finns möjlighet till visstidsutbildning. Utbildningen motsvarar den som ges i respektive särskolan och ska ses som en tidsbegränsad insats med kvalificerat stöd. utgångspunkt för våra förslag om förändringar i detta kapitel är att bestämmelserna för gymnasiesärskolan ska vara så lika gymnasieskolans som möjligt med hänsyn tagen till den speciella elevgruppens behov och förutsättningar. Likheten är framför allt ett jämlikhetskrav, ungdomar med funktionshinder ska så långt som det är möjligt ges samma rättigheter och villkor som andra ungdomar. Ett viktigt skäl är också att samverkan och samarbete i hög grad under- lättas om skolformerna får en likartad utformning. Våra förslag syftar således till att gymnasiesärskolan ska utvecklas i takt och i samverkan med gymnasieskolan. De motiv och argument som förs fram för olika förändringar i gymnasieskolan har oftast lika stor relevans för gym- nasiesärskolan. Skillnaderna när det gäller gymnasiesärskolans pro- gram handlar snarare om en gradskillnad än om en artskillnad. Det finns självklart delvis andra förutsättningar när det gäller gymnasie- särskolans verksamhet för elever som går i verksamhetsträning. Oavsett vilket program en elev går på gäller det att skapa en utbild- ningsmiljö med god kvalitet som ger utrymme för utveckling och väx- ande. Mot bakgrund av det ovan anförda lägger vi en rad förslag, som i stor utsträckning bygger på regeringens proposition Kunskap och kvalitet – elva steg för utveckling av gymnasieskolan (prop. 2004:140) och på förslag i betänkandet Åtta vägar till kunskap (SOU 2002:120). Ytterligare underlag ger den bild av gym- nasieutbildning för elever med utvecklingsstörning som vi har tagit fram i vårt delbetänkande. För den jag är – Om utbildning och utvecklingsstörning (SOU 2003:35). Flertalet av våra förslag kräver ändringar i skollagen. Dessa änd- ringar framgår av författningsförslagen och författningskommentar- erna. En del förslag innebär inga sakliga ändringar av rådande förhållanden, men vi tar ändå upp dem i våra punktsatser för att göra underlaget till gymnasiesärskolekapitlet fullständigt. ungdomar som på grund av en utvecklingsstörning har behov av gymnasiesärskolans kunskapsmål ska tas emot i gymnasiesärskolan, ett nytt kapitel om gymnasiesärskolan införs i skollagen, i gymnasiesärskolan ska finnas nationella, specialutformade och individuella program, bestämmelser i lag och förordning i största möjliga utsträck- ning görs likalydande för gymnasieskolan och gymnasiesär- skolan, för de elever som inte kan följa ett nationellt eller special- utformat program i gymnasiesärskolan utformas ett individuellt program. Det individuella programmet ska framgå av den individuella utvecklingsplanen. Begreppen yrkes- och verksamhetsträning utmönstras ur lag och för- ordning, strävan ska vara att erbjuda ett så allsidigt urval av nationellt fastställda program som möjligt, begreppet ämnesområde ersätts av kunskapsområde, beslut om huruvida en elev ska gå ett nationellt, ett special- utformat eller ett individuellt program i gymnasiesärskolan tas av hemkommunen efter samråd med eleven och elevens vårdnadshavare, elever från grundsärskolan ska efter bedömning kunna er- bjudas att gå ett individuellt program i gymnasieskolan, kurser från gymnasiesärskolan ska kunna kombineras med kurser från gymnasieskolan, elever ska kunna söka till ett nationellt program i gymnasie- särskolan på andra orter än hemorten, gymnasiesärskolan ska omfatta samma nio kärnämnen som gymnasieskolan, strävan ska vara att erbjuda ett så brett utbud av individuella val av kurser som möjligt. landstingens rätt att anordna utbildning i gymnasiesärskolan också ska omfatta individuella program, Kurser, poäng och gymnasiearbete innehållet i lokala kurser i gymnasiesärskolan ska prövas och fastställas av , kurserna på ett specialutformat program i gymnasiesärsko- lan ska utgöras av nationella kurser, kursernas omfattning ska anges i gymnasiepoäng, eleverna i gymnasiesärskolan ska kunna göra ett gymnasie- arbete som ansluter till det område eleven har valt att för- djupa sig inom och som anknyter till programmålen. Gym- nasiearbetet ska anpassas till elevens förutsättningar och ska bedömas av en lärare och i tillämpliga fall en medbedömare från relevant del av arbetsmarknaden, begreppet arbetsplatsförlagt lärande (APL) införs i gymnasiesärskolan som beteckning för olika former av praktik och utbildning på arbetsplatser, det arbetsplatsförlagda lärandet för gymnasiesärskolans elever ska omfatta minst ,