sou · GSB327d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Det ökade antalet kvinnor som dispu- terade motsvarade inte en ökning av kvinnor på de fasta tjänsterna inom akademin. En utvärdering av hur stipendierna utfallit visade 13SOU 1995:110 Viljan att veta och viljan att förstå – Kön, makt och den kvinnovetenskaplig utmaningen i högre utbildning. 14Gerd , Broderskapets logik, Kvinnovetenskaplig tidskrift 1 (1996): 4–14. att många kvinnor bland annat av familjesociala skäl avbrutit sin forskarkarriär efter doktorsexamen.15 Utvärderingen av stipendiernas betydelse ledde också till en slutsats om vilka komponenter som påverkar kvinnornas karriär inom akademin. För att åstadkomma en högre andel kvinnor inom forskning, och särskilt bland professorerna, måste det finnas en något så när precis uppfattning om orsaker till skevheterna i den avsmalnande pyramiden. I utvärderingsrapporten är dessa grup- perade i tre kategorier: universitetsinterna faktorer av strukturell karaktär, främst långsamheten i systemet – det tar tid (15–) att producera en lektor eller en professor, universitetsinterna faktorer av psykosocial karaktär, informella strukturer, det s.k. glastaket samt universitetsexterna faktorer som familjesituation och forsk- ningspolitik. Särskilda åtgärder krävs för att komma tillrätta med den obalans som speglas av den avsmalnande pyramiden. I första hand krävs det ett påvisande av den akademiska karriärens struktur samt hur denna ofta missgynnar och marginaliserar kvinnor. Vidare krävs en utveckling av anställningsförhållanden med möjlighet till större anställningstrygghet. För att underlätta fortsatt rekrytering till forskarbanan måste särskilt uppmärksammas den bristfälliga möjligheten och osäkerheten i de anställningar som erbjuds efter doktorsexamen. En klar karriärväg bör främja intresset för forskar- utbildning i allmänhet, i synnerhet för kvinnorna. I utvärderingen Kunna – Orka – Våga16 påpekas att praktiskt taget varje undersökning på området visar att kvinnor dels väljer forskarutbildning, dels väljer en karriär som forskare i lägre grad än män gör, eller omvänt, att universiteten när det gäller rekrytering till forskning tenderar att välja män framför kvinnor. De många mindre bidragen till forskningen om kvinnor i den akademiska världen pekar tillsammans på orsakerna till varför andelen kvinnor är i minoritet. Teorierna som har utvecklats ger en tydlig indikation på att det finns traditionella informella strukturer som verkar som en osynlig men väl fungerande spärr för just 15Eva Haettner m.fl., Kunna – Orka – Våga: En utvärdering av till yngre kvinnliga disputerade –1998. kvinnor inom den akademiska världen. En svårighet är att faktorn glastaket är så utomordentligt svårfångad till sin karaktär efter- som den består just av informella strukturer som svårligen kan mätas. Från en debatt som tidskriften startade i slutet av 1990- talet publicerades bl.a. ett inlägg av fyra kvinnliga professorer vid (). De redogör för en grundlig undersökning av förhållandena för kvinnliga och manliga forskare på institutet. Undersökningen avsåg bl.a. löner, labora- torieutrymmen och andra forskningsresurser, undervisningsupp- drag, kommittéuppdrag, prestigeprofessurer och vetenskapliga priser. Sådana förhållanden spelar stor roll för kvalitet och framgång i forskning. Studien avslöjade ett antal diskrimineringar eller ojämlikheter, vilka gett anledning till åtgärder vid MIT.17 Jämställdhet både utifrån rättviseaspekten och kvalitetsaspekten har varit en grundläggande utgångspunkt i utredningsarbetet. Alla förslag som lagts har analyserats ur jämställdhetssynpunkt för att inte lägga hinder i vägen för ökad jämställdhet utan tvärtom skapa bättre förutsättningar. Endast ett förslag motiveras enbart av jäm- ställdhetsskäl, nämligen att fler doktorander ska ha kvinnliga handledare. Andra förslag bidrar dock enligt vår uppfattning mer indirekt till att stärka kvinnornas ställning i forskarutbildningen och den fortsatta karriären, t.ex. förslagen om obligatorisk utveck- ling av handledarkompetens, förslagen om formalisering av antag- ning, anställning och studiefinansiering, förslaget om anställning som doktor och ökad satsning på biträdande lektorsanställningar, samt ökade satsningar på forskarskolor. 17 m.fl., Moving on from discrimination at , Nature debate, . Studien publicerad i The MIT Faculty Newsletter 11.4 (march 1999). Följande förslag gynnar enligt vår mening jämställdheten: Rekrytering och urval genomförs öppet med kända former och urvalskriterier. Doktorsutbildningen är strukturerad och har en tydligare form. Goda möjligheter till fortsatt meritering direkt efter doktors- examen. Fler forskarskolor och mer forskarskoleliknande arbetssätt i genomförandeprocessen. Doktorander har doktorandanställning hela utbildningstiden. Alla doktorander har huvudhandledare och minst en biträdande handledare. Utveckling av handledarkompetens ska vara obligatorisk för huvudhandledare. Andelen kvinnliga handledare ökar. 12 Internationalisering och mobilitet I pågår två dynamiska processer mellan vilka doktors- utbildningen utgör en länk: målet att ha skapat ett gemensamt europeiskt område för högre utbildning och målet att inom EU skapa ett europeiskt område för forskningsverk- samhet. Den examensstruktur och de målbeskrivningar som utredningen föreslår är viktiga delar för deltagandet i dessa processer. Hinder för gemensamma doktorsutbildningar och examina bör undanröjas. Även i det avseendet får utredningens förslag till ny doktorsutbildning stor betydelse. Inom pågår också en strävan till ökat samarbete, bl.a. genom nordiska forskarskolor. bör vara en aktiv deltagare i detta. Forskarutbildningen är en verksamhet med stark internationell prägel vid svenska universitet och högskolor. Arbetet är dock sällan samordnat, och doktoranders möjligheter till internationella kontakter, genom utlandsvistelser eller del- tagande i internationella konferenser kan variera kraftigt. Medel för detta bör avsättas av lärosätena. Många söker sig till forskarutbildning i , och detta positiva inflöde bör kunna öka. Informationen om svenska doktorsutbildningar bör samlas och göras lätt åtkomlig för utländska studenter. Att möjliggöra uppdragsutbildning är ett annat sätt. De doktorander som kommer utifrån bör också ges ökade möjligheter att fortsätta sin forskningskarriär i . Utlandsvistelser och andra internationella kontakter är även viktiga efter doktorsexamen. Den nya doktors- anställning som utredningen föreslår bör kunna spela en viktig roll i detta. Det är också angeläget att de problem som finns beträffande socialförsäkringssystemet uppmärksammas. 12.1Internationaliseringens betydelse i utbildningspolitiken Den högre utbildningens internationalisering är ett viktigt inslag i utbildningspolitiken i liksom i många andra länder. Inter- nationalisering av högre utbildning skulle kunna definieras som en strävan att anpassa universitet och högskolor till globala föränd- ringar av social, politisk, ekonomisk och teknologisk karaktär. Inom EU görs försök att uppnå detta genom att uppmuntra till ett vidgat samarbete med universitet i andra länder, stimulera inter- nationellt utbyte av högskolestuderande, forskarstuderande, lärare och övrig personal, harmonisera högre utbildning och skapa gemensamma examensstrukturer. Utvecklingen mot ett mång- kulturellt samhälle och tillflödet av invandrargrupper till universitet och högskolor är ytterligare argument för en internationell dimen- sion i högre utbildning. har en lång tradition av internationalisering inom den högre utbildningen och forskningen. Utbyte av studerande, lärare och administrativ personal är ett exempel på ökad internationalise- ring inom grund- och forskarutbildning, liksom utveckling av olika gemensamma aktiviteter. Regeringen har understrukit vikten av lärosätenas engagemang i olika slags internationella samarbeten och betydelsen av att den internationella rörligheten ökar inom alla områden. I propositionen Den öppna högskolan slog regering och riksdag fast att den internationella rörligheten bland studenter, dokto- , lärare och annan personal inom högskolan bör öka.1 Reger- ingen ansåg att fortsatt tillskott av kunskaper och kompetens från utlandet, och att befolkningen skaffar sig mer erfarenheter och nya kunskaper om vår omvärld, är nödvändigt för att ska kunna förbli en av världens ledande kunskapsnationer. Det är viktigt att fler personer stimuleras till att skaffa sig utlandserfarenhet och att betraktas som ett attraktivt land att flytta till. Regeringen framförde vidare i Den öppna högskolan att rekryte- ringen av utländska doktorander bör kunna öka ytterligare. En bra och gedigen forskarutbildning med kännedom om och koppling till forskningsfronten i sitt ämne kräver goda internationella kontakter. En del av de internationella kontakterna utgörs av mobilitet bland doktoranderna, något som inte minst är betydel- sefullt för ett relativt litet land som . 2001/02:15, Den öppna högskolan. ningen kan utländska doktorander bidra till att öka mångfalden, bredda kompetensen och stärka kvaliteten. Dessa doktorander kan också innebära en förstärkning av återväxten av forskare inom såväl högskolan som resten av samhället. 12.2Utvecklingen inom EU och 12.2.1European Higher Education Area undertecknade 29 länder, samtliga EU:s medlemsländer, EFTA-länderna samt flertalet länder i Öst- och , den s.k. Bolognadeklarationen. har 40 europeiska länder under- tecknat deklarationen. Bolognadeklarationens mål är att uppnå en fortsatt utveckling av det europeiska samarbetet inom högre utbildning, framför allt i syfte att främja studenternas rörlighet mellan de europeiska utbildningssystemen och på arbetsmark- naden. Rörligheten ska underlättas bl.a. genom att öka tydligheten och jämförbarheten hos de olika europeiska utbildningssystemen. ska mångfalden inom den högre utbildningen i värnas. I deklarationen uppställs ett antal mål för att till 2010 skapa Higher Education Area, EHEA. Berörda utbildningsministrar möttes i och antog en ny kommuniké som bygger vidare på Bolognadekla- rationen. I denna deklaration lyfts forskarutbildningen in som en tredje cykel i utbildningssamarbetet inom Bolognaprocessen. Den ska bl.a. fungera som en viktig brygga mellan EHEA och den euro- piska forskningen. Ministrarna uttalar bl.a. i kommunikén: Ministers call for increased mobility at the doctoral and postdoctoral levels and encourage the institutions concerned to increase their cooperation in doctoral studies and the training of young researchers. Ministers state that networks at doctoral level should be given support to stimulate the development of excellence and to become one of the hallmarks of Higher Education Area.2 Den europeiska kommissionen antog i ett förslag om att realisera ett europeiskt forskningsrum som ett led i ansträngningarna att integrera och sammanföra 2 Berlinkommunikén, Realising Higher Education Area 7. fragmenterade bild av vetenskap och forskning, ERA – Area. Den europeiska unionens stats– och regeringschefer understödde vid sitt möte i ambitionerna att genom ERA fram utveckla till den mest dynamiska och konkurrenskraftiga kunskapsbaserade ekonomin i världen. Genom ERA ska det skapas möjlighet till håll- bar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning. Det sjätte ramprogrammet för vetenskaplig forskning och teknisk utveckling (FP 6) utgör centrala finansiella och rättsliga instrument vid genomförandet av ERA. Totalbudgeten för programmet, som är mer ambitiöst än tidigare program, uppgår till –2006. ERA handlar framför allt om att utnyttja det mänskliga kapital och den kunskap som finns hos forskare på olika håll i på bästa sätt. Det förutsätter kraftfulla satsningar på mobilitet så att de kan komplettera sina kunskaper och utveckla sin förmåga i bästa möjliga omgivning. I planerna ingår att skapa mobilitetscentra (mobility centres) i alla länder. Forskarna ska där kunna få svar på frågor som gäller visum, skatter, hälso- och sjukvård, arbets- tillstånd, boende och barnavård. För att kunna förverkliga ambitionerna med ERA krävs en ökad satsning på forskarutbildningen samt olika former av postdoktorala program. Inom EU-samarbetet finns således ett ökat intresse för forskarutbildningen och perioden efter doktorsexamen och forskarutbildningen ses som ett allt viktigare instrument i EU:s strävan att uppnå ERA. I ett meddelande från till Rådet och Europa- parlamentet3 påpekas vikten av ökad fokusering på forskarutbild- ningen och den efterföljande forskarkarriären. Rörligheten mellan akademin och övriga arbetsmarknaden samt mellan länder behöver öka. Det förutsätter att meriter i ett land eller en sektor kan till- godoräknas även i andra länder eller sektorer. Kommissionen säger vidare att en organiserad forskarutbildning krävs för att nå det mål om 700 000 nya forskare, som behövs för att förverkliga ERA. Universiteten måste förändra sin syn på fors- karutbildningen som en inomakademisk angelägenhet – upplever inte industrin att doktorer är tillräckligt väl förberedda för en utomakademisk karriär. Mer strukturerad träning i både forsk- 3 Europeiska kommissionen, Researchers in Research Area: One Profession, Multi- ple Careers. ningsmetodik, projektledning, kommunikation m.m. behövs. Handledningen bör stärkas och den finansiella situationen tryggas. Rekryteringen behöver också förbättras, så att den inte bara blir lokal till sin karaktär och starkt beroende av enskilda handledare. Länder och lärosäten behöver bli bättre på att ömsesidigt erkänna sina högsta akademiska examina och undanröja eventuella hinder för gemensamma examina inom forskarutbildningen, joint doctorates. Dokumentet utmynnar i en rad uppmaningar till medlemsländer, lärosäten och andra aktörer, av vilka några är: Beakta arbetsmarknadens bredare behov och behovet av ut- veckling av forskarutbildningen när den integreras i Bologna- processen. Ge doktorander bättre tillgång till handledning och mentor- skap på alla nivåer – inför eventuellt en ombudsmanna- funktion eller särskilda kommittéer som hjälp vid t.ex. hand- ledarbyte. Se till att doktorander har tillräcklig finansiering – i form av bidrag, lån eller lön – som oavsett form ger tillgång till grund- läggande social trygghet, inklusive föräldraledighet. Öka investeringarna i högre utbildning och forskning. Uppmärksamma särskilt informations- och kommunikations- teknikens möjligheter för att stärka forskarutbildning och forskning. Beakta i alla insatser vilken effekt de får för kvinnor respektive män. Upprätta särskilda researchers guidance centres på lokal, regional och nationell nivå för att informera om de olika karri- ärerna inom forskning och utveckling. Nordisk (NorFA) är en institution inom Nordiska organisation som har till uppgift att stärka nordisk forskarutbildning. Detta görs genom att skapa mötesplatser och verka för utbyte av idéer och erfarenheter. utlyste NorFa medel för fem samnordiska forskar- skolor inom humaniora och samhällsvetenskap. Planen var att varje forskarskola skulle få för kurser, utbyten, nätverk och liknande, dock ej doktorandlöner. för undervisning och forskning (MR-U) fattade ett beslut om att ta fram en s.k. i syfte att göra till en ledande region i forskning och innovation. Utred- ningsuppdraget gavs till professor , rektor för , och redovisades . Det nordiska forsknings- och innovationssamarbetets organisa- tion är splittrad på en mängd olika aktörer både inom ministerrådet för undervisning och forskning, sektorsforskningen och inom de nationella vetenskapsråden när det gäller grundforskningen. I föreslås att ett Nordiskt forsknings- och innovationsråd (NoFIR) inrättas med företrädare för de natio- nella forskningsråden i , de självstyrande områdena, repre- sentanter för innovations- och IT-sektorn samt för ministerrådet och det internationella vetenskapssamfundet. Syftet är att genom samverkan mellan företrädare för grundforskningen och den forsk- ningsinriktade innovationsverksamheten göra till en ledande region i forskning och innovation. I föreslås också att de nordiska länderna prioriterar satsningar på nordiska forskarskolor och nordiska forskarkurser som leder till att det finns ett betydande antal. Forskar- skolorna kan vara av olika karaktär och med finansiering från ett flertal olika källor. Ett nära samarbete bör upprättas på området mellan forskningsråd och universitet. Därtill bör nationella forskarkurser öppnas för nordiska och baltiska forskarstuderande och ett antal joint degrees inrättas.4 12.3Lärosätenas arbete med internationalisering Bland de frågor som ställdes till universitet och högskolor (bilaga 4) fanns en fråga om hur högskolan arbetar med internationalisering av forskarutbildningen. I relativt många svar framhålls att internationalisering av forskarutbildningen är en själv- klarhet eftersom forskningen bedrivs och publiceras i interna- tionellt samarbete. Lika många svarade att det inom högskolan inte finns någon policy eller särskilt avsatta medel för internationalisering. Även när uttalade målsättningar finns för internationaliseringsarbetet har de ofta inte kunnat följas upp på grund av resursbrist. Den internationaliseringsåtgärd som framhålls i störst utsträck- ning är utlandsvistelse en del av studietiden, följt av deltagande i internationella konferenser5 samt utländska inresande doktorander och gästforskare. Vissa högskolor har uttalade mål för detta, och erbjuder särskilda resurser för ändamålet. har t.ex. som mål att av de forskarstuderande ska ha vistats minst en månad vid ett utländskt lärosäte, vilket också återspeglas i den prestationsrelaterade delen av fakultetsnämndernas fördel- ningssystem. Vid är målet att alla doktoran- der ska ges möjlighet att vistas utomlands med bibehållen doktorandlön, och delta i minst två internationella konferenser . Vid SLU utdelas 1–1,i bidrag till doktorander som vistas vid ett utländskt universitet. vid avsätter 100–150 tkr för doktoranders del- tagande i symposier och konferenser m.m. I några få svar nämns också särskilda samarbetsavtal med utländska universitet gällande t.ex. utbyte. Ett arbete med att utveckla joint degrees med samtidig forskarutbildning vid två samarbetande universitet, pågår vid vissa lärosäten. Lärosätenas internationalisering kännetecknas alltså av vetenskap- ligt utbyte mellan lärare och forskare samt möjligheter för stu- denter och doktorander att läsa vid utländska lärosäten och utländska studenter och doktorander att läsa vid svenska lärosäten. I takt med expansionen av antalet forskarstuderande har också det internationella utbytet av forskarstuderande ökat . Detta gäller både antalet utländska forskar- studerande som kommer till och svenska forskarstuderande som åker utomlands. 5 Enligt Doktorandspegel hade av de kvinnliga doktoranderna och av de manliga deltagit i någon internationell konferenser med relevans för forskarutbildningen. Antalet inresande respektive utresande doktorander i perioden –2002 Källa: , NU-databasen. Av figur 12.1 framgår att cirka 900 svenska doktorander reste till andra länder för att delta i studerandeutbyte . Lika många utländska forskarstuderande kom till i motsvarande utbyte. Uppgifter om internationellt utbyte inom forskarutbildningen avser poänggivande delar av forskar- utbildningen. Med inresande doktorander avses sådana som inte är antagna till svensk forskarutbildning och inte har för avsikt att genomföra hela forskarutbildningen i . Studerandeutbytet ökade jämfört med föregående år, då en minskning hade skett. I förhållande till aktiva doktorander är det som åker utomlands och i förhållande till antalet avlagda doktorsexamina. I likhet skedde det mesta utbytet med länder inom EU. av de utresande och av de inresande reste till, eller kom från något EU-land. , som enskilt land, är dock fortfarande det mest populära landet bland svenska doktorander. Ungefär var fjärde utresande förlade sina studier dit. I likhet med utresande doktorander är det relativt få utländska forskarstuderande inom det humanistiska och samhällsvetenskap- liga området i förhållande till den totala volymen forskarstuderande inom dessa ämnesområden. Det är framför allt inom de naturveten- skapliga och tekniska fakulteterna som de utländska doktoranderna återfinns. Sedan några decennier har det varit vanligt att nydisputerade doktorer åker utomlands efter doktorsexamen under ett eller på en så kallad postdoc. Detta är vanligt också i de flesta mindre västeuropeiska länder. Omkring 300 svenska doktorer åker utomlands på postdoc varje år.6 I SCB:s enkätundersökning Forskarexaminerades arbetsmarknad svarade av de doktorsexaminerade 1994/95–1995/96 att de haft en postdoc-period utomlands.7 Inom naturvetenskap gällde detta nästan fyra av tio, inom medicin och teknik en dryg femtedel och inom samhällsvetenskap . Av dem som var anställda inom universitet och högskola hade haft en postdoc-tjänst utomlands.8 12.6Åtgärder för att stimulera internationalisering och mobilitet I utredningsarbetet har behovet av ökad internationalisering och mobilitet tagits i beaktande i alla förslag på samma sätt som gjorts beträffande jämställdhet. Dessutom föreslås åtgärder som primärt syftar till att främja internationalisering men också bidrar till andra kvalitetsförbättringar. 6Melin 4–6. 7Postdoc-tjänst betyder i detta sammanhang antingen stipendium eller anställning. 8SCB, Forskarexaminerades arbetsmarknad. 12.6.1Anpassning av examensordningen till europeiska förhållanden För att göra det möjligt för svenska studenter och doktorander att vistas utomlands under en del av sin utbildning och att efter avslutade studier ha tillgång till en europeisk arbetsmarknad måste den svenska examensordningen vara tydlig och enkel att förstå i andra länder. Examensstrukturen bör dessutom vara i paritet med omvärldens huvudmodell. Bolognadeklarationens målsättning att ha skapat Higher Education Area (EHEA) innehåller de tre över- gripande målen att: främja rörlighet (mobility), främja anställningsbarhet (employability), främja konkurrenskraft/attraktionskraft som utbild- ningskontinent (competitiveness/attractiveness). Dessa övergripande mål bryts ned i sex operativa mål. De två första är: Att bygga examensstrukturer som är tydliga och interna- tionellt jämförbara. Att använda jämförbara nivåindelningar inom examensstruktu- ren. Den examensordning som föreslås för den nya doktorsutbild- ningen, och den examensstruktur den ingår i, är enligt vår uppfatt- ning ett stort steg i riktning mot förbättrade möjligheter till utbyte på alla nivåer inom utbildningssystemet, särskilt på master- och doktorsnivå. I kapitel 6 utvecklas det föreslagna systemet närmare. Den tydligare målbeskrivning som presenteras i kapitel 2 är också en viktig faktor för att tydliggöra den svenska doktorsutbildningen utomlands. 12.6.2Gemensamma utbildningsprogram och examina – joint degrees Ett av Bolognadeklarationens operativa mål är att genom s.k. integ- rerade utbildningsprogram bidra till ökat studerandeutbyte inom . Ett ökat utbildningssamarbete kan enligt Pragkommu- nikén, där detta mål följs upp, åstadkommas genom att etablera gemensamma examina, joint degrees. Utbildningsministrarna som deltog i åtog sig att avlägsna juridiska hinder för att sådana gemensamma examina ska kunna inrättas och erkännas på nationell nivå. Att göra det möjligt att inom ramen för doktorsutbildningen kunna utfärda examina som är gemensamma för flera lärosäten, både inom och utom landet vore ett värdefullt bidrag till att främja rörligheten bland doktoranderna. Vi föreslår att en analys görs av vilka hinder som föreligger och hur utfärdandet av gemensamma examina ska hanteras i praktiken. Vissa bestämmelser i högskoleförordningen kan försvåra även för dubbla examina, dvs. att en doktorand efter en studiegång vid två lärosäten ges doktorsexamen vid båda lärosätena. Svenska lärosäten bedriver forskarutbildning i samarbete med utländska lärosäten, och de är angelägna om att befintliga hinder undanröjs.