sou · GSB3114d2 · 2005-01-01 00:00:00 — efter utgången av det år då förslagen tidigast kan bli slutligt antagna av . Regeln i 14 kap. 4 § TF om lämnande av internationellt rättsligt bistånd inom TF:s tillämpningsområde innebär att det införs möjlig- heter att lämna sådant bistånd i fråga om grundlagsskyddade gär- ningar i fall då det inte varit möjligt. Punkten 2 i ikraftträ- dandebestämmelserna innebär att internationellt rättsligt bistånd med stöd av den nya 14 kap. 4 § TF endast kan lämnas i fråga om gärningar som begåtts efter ikraftträdandet. I fråga om gärningar som begåtts kan alltså rättsligt bistånd inte lämnas inom TF:s tillämpningsområde. 7.2Förslaget till lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen Ändringen behandlas i avsnitt 5.4. Ändringen syftar till att klargöra att det som faller in under regeln är tillhandahållande till allmänheten på särskild begäran av webbsändningar som består i direktsänd- ningar eller uppspelningar av tidigare inspelningar som startar på tider som avsändaren bestämmer. Med särskild begäran avses det- samma som i 1 kap. 9 § YGL, dvs. att mottagaren startar över- föringen till sig och att den omständigheten att programmen till- handahålls mot abonnemang, prenumeration eller liknande inte i sig gör att tillhandahållandet skall anses ske på begäran (jfr prop. 1997/98:43 s. 156). Det sista ledet i regeln, och innehåll inte kan påverkas av mottagaren, utesluter omodererade chatsidor från para- grafens tillämpningsområde. Ändringen innebär inte någon ändring i sak i förhållande till vad som avsetts gälla tidigare. Ändringen hänger samman med ändringen i 1 kap. 6 § YGL och syftar till att klargöra att de webbsändningar som faller in under 1 kap. 6 § första stycket andra meningen inte faller in under före- varande paragraf. 1 kap. 9 § omfattar alltså inte webbsändningar som består i direktsändningar eller uppspelningar vilkas starttidpunkt inte kan påverkas av mottagaren. inspelningar vilkas starttid- punkt kan påverkas av mottagaren och som tillhandahålls på be- gäran kan alltså falla in under förevarande paragraf. Reglerna behandlas i kapitel 3. Den nya tredje meningen innebär att 3 kap. 13 § första–tredje styckena inte gäller för tekniska upptag- ningar som framställts utomlands och lämnas ut för spridning i . För sådana upptagningar gäller i stället vad som föreskrivs i den nya 3 § i detta kapitel. Den nya fjärde meningen innebär att för importerade upptagningar vad som sägs i 1 kap. 10 § andra stycket och 7 kap. 1 § andra stycket sista meningen om uppgifter enligt 3 kap. 13 § i stället skall avse uppgifter enligt den nya 3 § första stycket. Enligt den nya femte meningen skall vad som sägs i 6 kap. 2 § tredje och fjärde styckena om uppgifter enligt 3 kap. 13 § första stycket om vem som låtit framställa upptagningen för importerade upptagningar i stället avse uppgift enligt 3 § första stycket om vem som här i landet lämnar ut upptagningen för spridning. Den som sprider en importerad teknisk upptagning som saknar uppgift om im- portören kan alltså få svara för yttrandefrihetsbrott i upptagningen. Ändringen behandlas i avsnitt 1.6.5. Den motsvarar ändringen i 13 kap. 6 § andra stycket TF. Genom ändringen klargörs att en förutsättning för att skyddet för meddelande och anskaffande till radioprogram som sänds från sändare utanför och tekniska upptagningar som inte lämnas ut för spridning här i landet skall gälla är att meddelandet eller anskaffandet skedde här. Ändringen innebär bl.a. att det blir klarlagt att internationellt rättsligt bistånd kan lämnas utan hinder av YGL när det är fråga om meddelande eller anskaffande till radioprogram som sänds från sändare utanför och tekniska upptagningar som inte lämnas ut för spridning här i landet om meddelandet eller anskaffandet skedde utomlands. Reglerna behandlas i kapitel 3. Den som här i landet lämnar ut upp- tagningarna för spridning är importören. Bestämmelsen är tillämplig också i det fallet att förlagan till de tekniska upptagningarna tillver- kas i och de för spridning avsedda exemplaren sedan tillver- kas utomlands och importeras hit (jfr SOU 2001:28 s. 493 med där angiven hänvisning). Bestämmelsen är inte tillämplig på sådana print on demand-upptagningar som avses i 1 kap. 9 § första stycket 1 YGL eftersom upptagningar som blir resultatet av sådan print on demand- framställning inte är avsedda för spridning och därför inte faller in under om tekniska upptagningar (prop. 2001/02:74 s. 98). De närmare bestämmelser som avses i andra meningen finns i 4 kap. 2 § tillämpningslagen. Andra och tredje styckena Styckena har utformats efter förebild av 3 kap. 13 § andra och tredje styckena. Ansvaret enligt förevarande paragrafs andra stycke vilar på importören. Paragrafen motsvarar 14 kap. 4 § TF. Vad som anförts i författnings- kommentaren till den paragrafen gäller på motsvarande sätt för före- varande paragraf. Bestämmelsen i 14 kap. 4 § första stycket tredje meningen TF om utredningsbeslag äger motsvarande tillämpning i fråga om tekniska upptagningar. Den kan naturligen inte tillämpas i fråga om radioprogram eller databaser. I punkt 1 föreslås de nya bestämmelserna träda i kraft , dvs. efter utgången av det år då förslagen tidigast kan bli slutligt antagna av . Punkten 2 innebär att de nya reglerna om skyldighet för impor- tören att sätta ut vissa uppgifter på tekniska upptagningar som fram- ställts utomlands tillämpas endast på tekniska upptagningar som ges ut efter ikraftträdandet. Regeln i 11 kap. 2 § YGL om lämnande av internationellt rätts- ligt bistånd inom YGL:s tillämpningsområde innebär att det införs möjligheter att lämna sådant bistånd i fråga om grundlagsskyddade gärningar i fall då det inte varit möjligt. Punkten 3 i ikraftträdandebestämmelserna innebär att internationellt rättsligt bistånd med stöd av den nya regeln endast kan lämnas i fråga om gärningar som begåtts efter ikraftträdandet. I fråga om gärningar som begåtts kan alltså rättsligt bistånd inte lämnas inom YGL:s tillämpningsområde. 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden Det nya andra stycket behandlar frågan hur skyldigheten att sätta ut vissa uppgifter skall fullgöras när det är fråga om tekniska upp- tagningar som framställts utomlands och lämnas ut för spridning i . Bestämmelsen behandlas i kapitel 3. Skälet till bestämmelsen är att det kan vara omöjligt att sätta ut uppgifter på det sätt som anges i första stycket när det gäller upptagningar som framställts utomlands. Detta beror på att sådana upptagningar ofta redan är färdigproducerade när importören köper dem för import till och att det i fråga om t.ex. cd-skivor och cd-rom-skivor kan vara omöjligt att föra in ytterligare uppgifter i innehållet efter att skivan är framställd och även att märka själva skivan med stämpel, etikett eller på annat sätt. Det måste noteras att skyldigheten att sätta ut uppgifter är en viktig del av ansvarssystemet i YGL. Den gör det möjligt att utan mera omfattande efterforskningar spåra någon som kan hållas ansvarig för yttrandefrihetsbrott. Uppgifterna har också betydelse för möjligheten att avgöra dels om en upptagning spritts till allmänheten och således faller in under grundlagsskyddet, dels när preskriptionstiden för yttrandefrihetsbrott börjar löpa. Skyldig- heten att sätta ut uppgifter på importerade upptagningar skall därför fullgöras på samma sätt som för upptagningar som framställts i om detta är möjligt. Det är endast om det är omöjligt att göra detta som skyldigheten får fullgöras genom att uppgifterna i stället sätts ut på omslag eller liknande. Det nya stycket i 4 kap. 2 § har samband med ändringen i 10 kap. 1 § första stycket tredje meningen YGL och den nya bestämmelsen i 10 kap. 3 § YGL. Ändringarna i YGL träder i kraft men enligt punkten 2 i övergångsbestämmelserna till den grund- lagen skall dock de nu nämnda ändringarna endast tillämpas på tek- niska upptagningar som ges ut här i landet efter ikraftträdandet. Detsamma bör gälla ändringen i tillämpningslagen. Särskilt yttrande av (), (), () och experten Beredningen föreslår att en regel om internationellt rättsligt bistånd införs i 14 kap. TF och att en hänvisning till denna bestämmelse in- förs i 11 kap. YGL. Innebörden är att internationellt rättsligt bistånd under vissa förutsättningar kan lämnas när TF eller YGL är tillämp- lig på det yttrande som ligger till grund för begäran. Vidare föreslås ett tillägg till 13 kap. 6 § andra stycket TF och 10 kap. 2 § YGL med innebörd att internationellt rättsligt bistånd kan lämnas i situationer som rör meddelande eller anskaffande till medier som inte ges ut i om meddelandet eller anskaffandet skedde utomlands. Vi kan inte ställa oss bakom beredningens förslag. Visserligen är de föreslagna bestämmelserna snävt avgränsade, men vi ifrågasätter behovet. Enligt vår mening måste det finnas starka skäl och påtagliga pro- blem för att man skall ändra grundlagen. Vår bedömning är att det inte föreligger något konkret behov utan ett antaget behov för en framtid som vi inte vet något om. I de fall som redovisas i betänkan- det hade – möjligen med undantag för ett fall där de bakomliggande omständigheterna är oklara – utgången inte blivit annorlunda om de föreslagna reglerna hade gällt. Som motiv för grundlagsändringar finner vi detta otillräckligt. Särskilt yttrande av (), () och () Beredaren föreslår att en regel om internationellt rättsligt bistånd införs i Tryckfrihetsförordningens 14:e kapitel och att en motsva- rande bestämmelse införs i Yttrandefrihetsgrundlagens 11:e kapitel. Orsaken därtill anges vara att ett alltmer ökat internationellt rätts- ligt samarbete också leder till ökat internationellt bistånd. Så långt delar vi beredarens utgångspunkt. har ingått en lång rad internationella avtal och har därmed också ömsesidiga förpliktelser inom det rättsliga området. En effektivare kamp mot organiserad brottslighet, ekonomisk brottslighet, droghandel, trafficking m.m. fordrar gränsöverskridande samarbete. När det däremot gäller internationellt bistånd inom det yttrande- och tryckfrihetsrättsliga området, intar vi en mer skeptisk och pro- blematiserande attityd. Visserligen ser vi i likhet med beredaren och JK möjligheter att genom internationellt bistånd beivra spridandet av vit-makt-musik samt olika slag av hets- och hotbudskap. Men vi ser också uppenbara risker med att öppna vår grundlagsfästa och vidsträckta yttrande- och tryckfrihet, med sin unika processordning, för internationella biståndsprocesser. Dels p.g.a. de fundamentala skillnaderna i processordning och självcensur som vi har i förhål- lande till de flesta länder i vår omvärld. Dels genom de uppenbara tendenser till snabba definitionsförändringar som kan ses i spåren av det proklamerade kriget mot terrorismen. Vi manar därför till försiktighet och ytterligare begrundan innan lagstiftningen förändras. Särskilt yttrande av experten Beredningen föreslår att en ny regel om internationellt rättsligt bistånd skall införas i 14 kap Tryckfrihetsförordningen (TF) och en hänvisning till den skall införas i 11 kap Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Denna slutsats har beredningen kommit fram till efter en analys av rättsläget som visat att det föreligger hinder mot att lämna internationellt rättsligt bistånd i fråga om ett medium som omfattas av grundlagsskyddet enligt TF och YGL om det begärda biståndet strider mot någon av de tryck- eller yttrandefrihetsrätts- liga principerna. Kravet på dubbel straffbarhet enligt svensk lag och krav på medverkan av JK och jury vid beivrande av brott inom grundlagarnas områden innebär att internationellt rättsligt bistånd på grund av brott enligt utländsk lag aldrig kan lämnas inom detta område. Omfattningen av begäran om internationellt rättsligt bistånd är ringa och det har inte framkommit något som visar att frågan har någon större praktisk betydelse även om man kan ha förståelse för de besvär som svenska myndigheter har upplevt i de fall som redo- görs för i betänkandet. Eftersom det i detta fall inte finns något starkt motiv att ändra i TF och YGL anser jag att någon ändring inte bör ske. Jag delar den allmänt rådande uppfattningen att var- samhet alltid skall råda när det gäller ändringar inom tryck- och yttrandefrihetslagstifningen. Beredningens motivering för ett införande av en ny regel är att underlätta för att lämna bistånd och att principen om sär- skild rättegångsordning inte skulle ha verkligt grundläggande bety- delse för tryck- och yttrandefriheten som t.ex. meddelarfriheten och censurförbudet och att det därför går att bortse från denna princip och i stället acceptera det främmande landets egen rätte- gångsordning. Den uppfattningen kan jag inte dela. Jurysystemet är av verkligt grundläggande betydelse – kanske den viktigaste om man måste rangordna principerna. Det garanterar att i praktiken tryck- och yttrandefriheten kommer i första hand vid bedömandet av om ett brott har begåtts. Skulle i stället vanlig dom- stol användas försvinner den särställning som TF och YGL har och som gör att den publicistiska verksamheten har det starka skydd som är ensamt om. Andra länder har på olika sätt skydd för tryck- och yttrandefriheten men saknar den extra säkerheten som det svenska jurysystemet ger. Man kan tycka att problemet som det handlar om är litet och att ett avsteg från principen inte kan skada just i det här fallet men jag anser inte att TF och YGL skall naggas i kanten hur liten frågan än är. Enligt min uppfattning borde beredningen som sin egen uppfatt- ning inte föreslå en regel för att underlätta internationellt rättsligt bistånd. Beredningen kunde överlämna avgörandet av frågan till riks- dagens beslut och om skulle finna det lämpligt att under- lätta det internationella samarbetet inom detta område lämnar bered- ningen ett förslag till en lämplig regel. Särskilt yttrande av experten Beredningen föreslår en ny bestämmelse i 14 kap. 4 § TF och en mot- svarande bestämmelse i 11 kap 2 § YGL om internationellt rätts- ligt bistånd. Jag tillstyrker förslaget. Det innebär att möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd på TF:s och YGL:s område utvidgas något. är jag allvarligt bekymrad över att beredningen in- tagit en så påtagligt defensiv hållning när det gäller att undersöka möjligheterna, och föreslå ändringar, som innebär att i större utsträckning kan bistå utländska myndigheter i deras brottsutred- ningar. Det internationella brottsbekämpningsperspektivet har fått en alltför underordnad plats i betänkandet. Beredningens förslag innebär endast en mycket försiktig utvidg- ning av möjligheterna för att lämna rättsligt bistånd. Kravet på dubbel straffbarhet – att den aktuella gärningen skall vara straff- bar såväl enligt utländsk som enligt svensk lag – behålls. Även kra- vet på dubbel täckning – att brottet skall vara straffbart såväl enligt den särskilda brottskatalogen i TF och YGL som enligt vanlig lag – behålls med den modifikationen att med vanlig lag jämställs utländsk lag. kan JK under vissa förutsättningar bistå utländska myndig- heter med uppgifter och material inom ramen för en av JK själv in- ledd förundersökning (betänkandet avsnitt 1.6.1). Det är en nackdel att detta förfarande är oreglerat. Nuvarande ordning innebär också att en förutsättning för att JK skall kunna bistå utländska myndig- heter är att JK kan inleda – och har inlett – en egen förunder- sökning i saken vilket i sin tur förutsätter att den gärning som de utländska myndigheterna utreder också är ett brott såväl enligt den särskilda brottskatalogen som enligt svensk lag, dvs. är ett brott mot svenska intressen. Den av beredningen föreslagna regeln går ett steg längre genom att gärningen ska försvenskas och anses vara riktad mot ett svenskt intresse enligt de principer som normalt tillämpas inom ramen för det internationella straffrättsliga sam- arbetet. Den fyller därmed en viktig funktion. Enligt min mening innebär förslaget inget stort steg utan innebär en ordning som redan skulle kunna anses vara gällande rätt – om man är beredd att anlägga ett internationellt kriminalpolitiskt per- spektiv på frågeställningen. En utgångspunkt är ju som beredningen framhåller att TF och YGL – förenklat uttryckt – skyddar tryck- och yttrandefriheten i och att våra grundlagar inte gärna kan göra anspråk på att ge något sådant konstitutionellt skydd i andra länder (avsnitt 1.6.1). Detta måste enligt min mening rimligen påverka tolkningen av ex- klusivitetsprincipen i 1 kap. 3 § TF (och 1 kap. 4 § YGL) och TF:s och YGL:s ställning som exklusiv straff- och processlag. Enligt dessa bestämmelser får inte någon tilltalas eller dömas till ansvar i annan ordning eller i annat fall än TF och YGL bestämmer. Denna be- stämmelse gäller bara i och förbjuder naturligtvis inte andra stater att lagföra motsvarande gärningar enligt sina straff- och processregler. TF och YGL reglerar inte frågan om och hur svenska myndigheter i sådana fall skall kunna bistå utländska myndigheter med bevisning och annan utredning utan tiger på den punkten. Vad blir då svaret – tillåter TF och YGL att internationellt rättsligt bistånd lämnas? Beredningen anlägger ett tryck- och yttrandefrihetspolitiskt per- spektiv och svarar nej på frågan och anser att alla de principer som grundlagarna bygger på får genomslag också vid internationellt rätts- ligt bistånd (avsnitt 1.6.1). Jag anser att svaret på frågan lika gärna skulle kunna vara ja, om man är beredd att anlägga ett internatio- nellt kriminalpolitiskt perspektiv på frågeställningen. Det är enligt min mening inte givet att samtliga tryck- och yttrandefrihetsrättsliga principer enligt gällande rätt skall ges genomslag vid internationellt rättsligt bistånd. Det beror på vilket perspektiv man anlägger. Av detta följer att jag – i likhet med vad JK uttalat i tre beslut och 2003 – anser att lämnande av internationellt rätts- ligt bistånd inte innebär ett ingripande i den mening som avses i TF och YGL. Vidare följer att jag ifrågasätter om principen om dubbel täckning måste anses innebära ett krav på att den aktuella gärningen är straff- sanktionerad enligt svensk lag. I TF och YGL står det endast enligt lag och TF och YGL skulle kunna anses tillåta den för- svenskning av den brottsliga gärningen som beredningen nu före- slår. Det borde enligt min mening finnas visst utrymme för att kunna hjälpa till i en utländsk brottsutredning om den aktuella gärningen finns med i den särskilda brottskatalogen i TF eller YGL och gärningen – efter försvenskning – skulle vara straff- bar enligt svensk lag. I ett sådant fall skulle ju gärningen som sådan inte åtnjuta skydd enligt svensk grundlag – på vilken grund skulle då kunna säga nej till ett samarbete som är folk- rättsligt förpliktat till? Jag är särskilt tveksam till beredningens bedömning att redan prin- cipen om särskild rättegångsordning, ensam, skulle hindra lämnande av internationellt rättsligt bistånd. Hur kan enbart den omständig- heten att JK och svensk jury inte medverkar i det utländska förfarandet utgöra ett hinder för att bistå utländska myndig- heter i deras brottsutredningar? TF och YGL gäller ju bara i och TF och YGL gör inte anspråk på att gälla utomlands. Detta är första gången som frågan får en ordentlig genomlysning och jag beklagar att det är det tryck- och yttrandefrihetspolitiska perspektivet som fått råda. Enligt min mening fanns det utrymme för beredningen att flytta fram positionerna i riktning mot JK:s ställningstaganden och 2003 (avsnitt 1.5.2) och slå fast att TF och YGL i sin nuvarande lydelse mycket väl medger visst internationellt rättsligt bistånd och att detta, enligt beredningen, borde klargöras genom en uttrycklig bestämmelse. Jag befarar att betänkandet – till dess att beredningens förslag har genomförts – kommer att vara en tung rättskälla på om- rådet och lägga hinder i vägen för den utveckling av det internatio- nella samarbetet på området som är nödvändig. Det jag nu sagt innebär ett starkt stöd för att genomföra beredningens förslag. Jag är ense med beredningens utgångspunkter för en reform som de redovisas i de första fyra styckena i avsnitt 1.6.1. Enligt min mening är det ett notoriskt faktum att de svenska unika reglerna på området ställer till problem i det internationella umgänget. Det gäller vid förhandlingar, särskilt inom EU, om nya samarbetsinstru- ment och där den svenska ordningen är svår att förklara och få gehör för. Möjligheten att folkrättsligt avgränsa åtaganden är obefintlig. Det går helt enkelt inte att formulera vilka slags undan- tag behöver utan den svenska ordningen har i stället återspeglats i beaktandesatserna till olika instrument (ram- beslutet hindrar inte att en medlemsstat tillämpar sina konstitutio- nella regler om prövning i laga ordning, föreningsfrihet, tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier). Denna ordning är naturligtvis ohållbar, även i ett kort perspektiv. Också i det operativa samarbetet över gränserna orsakar den svenska ordningen problem. I betänkandet åskådliggörs detta tydligt i avsnitt 1.5.2 som innehåller flera exempel på fall där av- slagit ansökningar om internationellt rättsligt bistånd på TF:s och YGL:s område. Varje nej från torde vara obegripligt för andra länder. Det behövs ingen närmare utredning om att problemen kommer att öka i takt med att rörligheten över gränserna ökar och det internationella samarbetet förbättras och blir en del av varje svensk och utländsk åklagares vardag. Antalet brottsutredningar som kräver internationellt samarbete därför att bevisning och utredning finns i andra länder ökar stadigt. Mot den bakgrunden beklagar jag att utredningens förslag är så försiktigt och inte öppnar för internationellt samarbete även i fall när gärningen inte skulle vara straffbar enligt TF och YGL. Bered- ningens förslag innebär att även i fortsättningen kan sägas sätta sig över andra länders rättsordningar och göra anspråk på att den svenska ordningen ska tillämpas också på brott som begåtts utanför gränser eller när anknytningen till är mycket svag. Jag vill lyfta fram ett par frågor som diskuterats under bered- ningens arbete och som enligt min mening visar på att det svenska grundlagsskyddet på TF:s och får negativa konse- kvenser för det internationella straffrättsliga samarbete som i övrigt så starkt värnar om. De problem som regleringen orsakar är enkla att åtgärda, om bara viljan finns. Den grundlagsändring som enligt beredningen krävs för att ändra det rättsläge som slogs fast av i rättsfallet NJA 1956 s. 48 – att en skrift anses utgiven i när den sänts per post från (men inte om den sänts per båt eller bil) – är angelägen och borde enligt min mening ha tagits om hand inom ramen för detta betänkande och inte först i beredningens fortsatta arbete (avsnitt 1.6.5 före exemplen). Enligt min mening skulle frågan kunna lösas särskilt – i och för det internationella sam- arbetet – och inte nödvändigtvis kräva ett ställningstagande till den grundläggande frågan om vad som krävs för att utgivning skall an- ses ha skett i . rättsfall har stor betydelse, bl.a. mot bakgrund av att svenskt grundlagsskydd enligt beredningen gäller i den omfattning som anges i TF för olika slag av skrifter som ges ut i oavsett aktörens anknytning hit (betänkandet avsnitt 1.6.2.2 m.fl.; min kursivering). Att även en periodisk skrift som ges ut här endast en gång, och kanske i liten omfattning, omfattas av det svenska grundlagsskyddet får negativa konsekvenser för det internationella samarbetet. Jag tillstyrker beredningens förslag att i 13 kap 6 § andra stycket TF (och 10 kap 2 § YGL) klargöra att meddelandeskyddet inte gäller i fråga om meddelande och anskaffande som skett utomlands. Det innebär att internationellt rättsligt bistånd kan lämnas utan hinder av TF (och YGL) när det är fråga om meddelande eller an- skaffande till skrifter som inte ges ut här om meddelandet eller an- skaffandet skedde utomlands.