sou · GSB334 · 2005-01-01 00:00:00 — Den huvudsakliga för- klaringen till detta paradoxala resultat har redan berörts ovan, nämligen att produktiviteten i respektive bransch antas öka i samma takt i alla regioner. Regioner med stor andel tillverkning- sindustri tenderar därmed få en snabbare produktivitetsökning än regioner där det privata näringslivet domineras av tjänstepro- duktion, eftersom dessa sektorer antas ha en långsammare produk- tivitetsökning än industrin21. En viktig slutsats vi kan dra när vi kombinerar denna regionala utvecklingsbild med bilden av sysselsättningsutvecklingen, är att Storstadsregionernas högre tillväxt mer kommer baseras på en ökning av sysselsättningen, än en hög produktivitetstillväxt. indikerar det en potential till en än högre tillväxt i Storstäderna förutsatt att produktiviteten kan höjas mer än vad som antas här. Småregionerna får däremot helt lita till en produktivitetsökning om någon ekonomisk tillväxt i näringslivet ska kunna erhållas, eftersom sysselsättningen här förväntas minska. 2.5Regionala konsekvenser av LU:s alternativscenarier I finns också två alternativa scenarier, vilka i detta fall har utgått från ett ekonomiskt-politiskt vägval där analysen inriktats på de olika valmöjligheter som finns. Den ekonomiska tillväxten i de båda alternativscenarierna är något snabbare (2,) än i basscenariot (1,), vilket inte ska tolkas som att basscenariot är ett lågtillväxtscenario. Syftet med de båda alternativscenarierna är i stället att belysa skillnaderna för den offentliga sektorn om tillväxten kommer till stånd via ett 21 Det bör påpekas att beräkningarna i detta avseende har en konservativ bias, bland annat i den meningen att ingen hänsyn kan tas till näringslivets dynamiska omvandling. I analysen kan vi inte förutsäga inom vilka områden dynamiken kommer att äga rum. Det betyder att produktivitetsförbättringen i t.ex. kan ha underskattats. Generellt ger den beräknade produktivitetsförbättringen (som enbart bestäms av branschstrukturen) en alltför utslätad bild. Bilaga 3 till LU 2003/04 starkare arbetskraftsutbud eller en starkare produktivitetsutveckling. I det första alternativscenariot ökar sysselsättningen snabbare som arbetslösheten sjunker jämfört med basscenariot. I det andra alternativscenariot uppnås samma tillväxt som i det föregående, men genom en högre produktivitetsstegring. Regionalt får de båda alternativscenarierna något olika konsekvenser. Det första alternativscenariot som bygger på högre sysselsättning bland utlandsfödda och personer , ger sannolikt en större sysselsättningsökning och tillväxt i storstäderna än i övriga riket – framför allt beroende på den höga storstads- koncentrationen av utlandsfödda personer. ger detta alternativ bättre förutsättningar att finansiera den offentliga sektorn, som andelsmässigt är större i de små och perifert belägna regionerna. Därmed skulle en sysselsättnings- och tillväxteffekt erhållas även här. Detta förutsätter dock att det även fortsätt- ningsvis finns någon form av skatteutjämningssystem som jämnar ut regionala skillnader i skattebasen. Det andra alternativscenariot som bygger på en högre produktivitetsökning i det privata näringslivet ger sannolikt en sämre utveckling i de regioner som har svaga utvecklingsförut- sättningar, än vad det första alternativet gör. Detta beror dels på att det privata näringslivet här är andelsmässigt mindre än i Storstads- regionerna, dels på att förutsättningarna att finansiera behoven inom den offentliga sektorn försämras. Storstadsregionerna kan dock ur tillväxtsynpunkt dra fördel av detta alternativ, förutsatt att den högre produktivitetstillväxten också ligger inom den privata service- och tjänstesektorn. Som vi tidigare pekat på ligger en betydande tillväxtpotential i att höja produktiviteten i denna andelsmässigt stora del av storstädernas ekonomi. 2.6Slutsatser – Regional utveckling Analysen i detta kapitel visar att storstadskoncentrationen avseende befolkning, sysselsättning och ekonomi kommer att fortsätta. Storstäderna kommer att svara för en allt större andel av landets sysselsättning och produktion. Den regionala utvecklingen kommer i mycket hög grad styras av demografiska faktorer. Andelen äldre i befolkningen kommer att Bilaga 3 till LU 2003/04 öka kraftigt - en utveckling som kommer att fortsätta ända till cirka . För många regioner innebär det att ett stort födelseunderskott blir dominerande orsak bakom en befolkningsminskning, som till stor del blir självgenererande och därmed mycket svår att vända. Det medför också att försörjningsbördan, dvs. antalet ungdomar och äldre per 20–64- åring, kommer att öka i betydande omfattning. Denna utveckling kommer bli kännbar i alla regioner, men den kommer snabbare och blir mer omfattande i de svagaste regionerna som har en ogynnsam åldersstruktur. Utvecklingen leder till att påfrestningarna på den kommunala ekonomin ökar än mer framöver. Det gäller inte bara de minsta och mest perifera regionerna, utan också många medelstora regioner kommer att få demografiskt betingade ekonomiska problem. Det betyder att fortsatta rationaliseringar i såväl de primärkommunala som de landstingskommunala verksamheterna sannolikt blir nödvändiga. blir de kommuner och regioner som inte förmår leverera grundläggande service mindre attraktiva för etableringar. För många kommuner kommer därför samverkan över kommungränserna bli ett viktigt sätt att genomföra besparingar utan att servicen för den skull drastiskt måste försämras. Det kan t.ex. gälla skolor, bibliotek, simhall, räddningstjänst, etc. I slutändan kan det inte uteslutas att också kommunsammanslag- ningar kommer att diskuteras. Även i Storstadsregionerna ökar försörjningsbördan, men i betydligt mindre omfattning än i övriga regioner. Här fylls kontinuerligt på med en yngre befolkning, framför allt gruppen utlandsfödda kommer öka mycket starkt. Antalet äldre i befolkningen ökar dock snabbare i Storstäderna än i övriga regioner, vilket får direkta effekter på exempelvis ökade vårdbehov framöver. Såväl sysselsättning som ekonomi kommer enligt LU utvecklas betydligt svagare framöver, än –talets senare del. Särskilt påtagligt är detta i Storstadsregionerna. , som tidigare hade den svagaste tillväxten, beräknas nu få störst sysselsättnings- och BRP-ökning. Det går dock inte att utifrån detta hävda att Malmö- och tagit över roll som draglok i den svenska ekonomin. I ett läge då samtliga Storstadsregioner presterar klart sämre än har denna roll tvärtom försvagats för alla tre. Icke desto mindre beräknas Storstadsregionerna svara för av Bilaga 3 till LU 2003/04 rikets BNP , vilket gör att en svag utveckling här får direkta effekter på rikets samlade tillväxt. Analysen visar också att produktivitetsutvecklingen väntas bli lägre i Storstadsregionerna än i andra regionfamiljer. Något som hänger samman med den starka koncentrationen av sysselsättning inom privat service och tjänster. Produktivitetsutvecklingen har här historiskt sett varit lägre än inom industrin. I stället baseras storstädernas högre tillväxt i större utsträckning på sysselsättningstillväxt. En betydande utmaning och tillväxtpotential i storstäderna ligger därför i en högre produktivitet i storstädernas service- och tjänsteproduktion. I en sammanfattning av analysresultaten finns det också anledning att peka på den osäkerhet som i varierande grad är förknippad med underliggande beräkningar. Exempelvis gäller denna osäkerhet det trendbrott, som innebär att växer långsammare än övriga storstadsregioner. De faktorer som förts fram som förklaring till detta resultat är i och för sig rimliga, bl.a. en långsammare tillväxt i de branscher som –talet låg bakom exceptionellt höga tillväxt. Beräkningen bygger också på ett antagande om fortsatt bostadsbrist i som förbättrade kommunikationer innebär en stimulans för övriga delar av . bör det påpekas att beräkningarna inte i tillräcklig omfattning kan ta hänsyn till näringslivets dynamiska omvandling. Traditionellt har näringsliv varit orienterat mot nya och snabbväxande verksamheter. Ingenting tyder på att denna roll kommer att rubbas. I analysen är det dock svårt att ta hänsyn till detta, då vi inte kan förutsäga inom vilka områden dynamiken kommer att äga rum. Det betyder också att produktivitetsförbättringen i kan ha underskattas. Utifrån slutsatserna ovan kan det finnas anledning att fundera över den framtida politikutformningen, där ökade skillnader avseende regionala förutsättningar skapar förändrade behov. Det är framför allt inom två områden som dagens regionala utvecklingspolitik kan behöva kompletteras. Å ena sidan ökar nödvändigheten av en regional välfärdspolitik som garanterar alla medborgare en grundläggande välfärd och rimlig tillgång till samhällsservice, oavsett tillväxt och utvecklingsförutsättningar. Å andra sidan behövs en tillväxtinriktad regional utvecklingspolitik Bilaga 3 till LU 2003/04 för alla regioner, inklusive en storstadspolitik som tar sin utgångspunkt i storstadens specifika förutsättningar och betydelse för samlade tillväxt. Inriktningen på den regionala utvecklingspolitiken kan behöva diskuteras, i ett läge då den förvärvsarbetande åldersgruppen kraftigt minskar i stora delar av landet. För en region blir det då viktigt att satsa på både regional attraktivitet och näringslivsutveckling. Om näringsliv och offentlig service ska kunna utvecklas och fungera måste det först och främst finnas tillgång på utbildad arbetskraft, något som kan bli en bristvara i många regioner framöver. Tillgång till arbetskraft blir ett grundläggande villkor för att ett livskraftigt näringsliv ska kunna utvecklas. Det blir därför viktigt att utveckla kvaliteter i fråga om boende, infrastruktur, miljö, kultur, etc. som kan locka till boende och etablering av verksamheter. Exempelvis skulle en flexiblare hållning till bebyggelse i sjönära lägen kunna utgöra en sådan attraktivitetshöjande åtgärd i glesbebyggda delar av landet, givetvis då med beaktande av eventuella miljömässiga intressen. Också ur ett näringslivsperspektiv behöver attraktiviteten höjas. Det blir därför önskvärt med fler insatser för att utveckla intressanta och dynamiska centra som kan fungera som noder i klustermiljöer och regionala innovationssystem. Såväl attraktivitets- som näringslivsdimensionen i den regionala utvecklingspolitiken pekar dessutom entydigt på ökade behov av sektorsamordning. Regional utveckling och tillväxt blir allt mer beroende av att flera politikområden förmår samverka och etablera en gemensam målbild. Här finns forfarande ett stort avstånd mellan ambitionerna inom den regionala utvecklingspolitiken och dagens situation. I slutändan handlar det om ledarskap på lokal, regional och nationell nivå. 3Arbetskraftsbrist och sårbara regioner I detta kapitel analyseras de lokala arbetsmarknadsregionerna med avseende på två olika typer av sårbarhetsproblem. I det första fallet gäller det regioner som riskerar att få brist på arbetskraft med olika utbildningsbakgrund. I det andra fallet analyseras regioner med hänsyn till stort beroende av en eller flera dominerande arbetsplatser som dessutom kännetecknas av ett lågt kunskapsinnehåll i produktionen. 3.1Tillgång och efterfrågan på arbetskraft I de regionala beräkningar som redovisats i kapitel 2 – som baserats på basscenariot i LU 2003 - finns också möjlighet att beräkna differensen mellan utbud och efterfrågan avseende arbetskraft inom 12 olika utbildningsgrupper. I analysen har dessa aggregerats till 6 grupper: 1.Utbildning kortare än 3-årigt gymnasium. 2.3-årig yrkesförberedande gymnasieutbildning. 3.3-årig teoretisk gymnasieutbildning; samhällsvetenskap, humanism m.m. 4.Teknisk och naturvetenskaplig utbildning (gymnasium och eftergymnasial). 5.Vårdutbildning och pedagogisk utbildning (eftergymnasial). 6.Övrig eftergymnasial utbildning. För vart och ett av dessa utbildningsaggregat, liksom för summan av dem har utbudet i åldersgruppen 20–respektive efterfrågan beräknats22. Den uppkomna differensen mellan efterfrågan och utbud har därefter relaterats till utbudet (samma åldersgrupp), så 22 I utbudet ingår sysselsatt nattbefolkning samt arbetslösa. Efterfrågan utgörs av sysselsatt dagbefolkning. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 att den procentuella bristen eller överskottet kunnat analyserats per region och utbildning. Givet efterfrågan ger procentsiffran alltså en bild av hur mycket utbudet skulle behöva förändras för att regional balans mellan tillgång och efterfrågan skall råda. I kapitel 2 kunde vi konstatera att befolkningen 20–kommer att minska i många regioner som de äldre i befolkningen ökar mycket kraftigt. Vi konstaterade också att försörjningsbördan ökar, dvs. att det går fler och fler ungdomar och äldre (åldersgrupperna samt ) på varje 20–64-åring. Redan där kunde vi alltså ana ett minskande utbud av arbetskraft som behoven ökar, inte minst inom delar av den offentliga sektorn. Denna bild bekräftas också av tabell 3.1. Den samlat största bristsituationen beräknas uppkomma avseende personer med eftergymnasiala vård eller pedagogiska utbildningar. Det handlar alltså i stor utsträckning om sjukvårdsanställda och lärare inom grund- och gymnasieskolan. Brist förväntas här föreligga i samtliga regionfamiljer utom . Störst blir bristerna i Småregionerna. Betydande arbetskraftsbrist beräknas också uppkomma avseende personer med teknisk/naturvetenskaplig utbildning i många regioner. Det är framför allt i Storstadsregionerna och Småregioner dominerade av privat sysselsättning som underskotten väntas bli stora . Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Tabell 3.1 Brist respektive överskott på arbetskraft 2020. (Utbud 20–– efterfrågan)/utbudet 20–64 -3,1 -1,0 -4,5 -2,0 -2,1 -2,1 -5,2 -1,7 -4,6 -6,7 -3,9 -4,8 -4,6 -1,5 -2,3 -0,8 -0,3 -3,7 -0,6 -5,4 -0,1 -0,2 -5,2 -1,1 -3,1 -10,5 -0,3 -1,2 -12,7 -0,6 -0,9 -1,7 -3,8 -0,3 Källa: SCB/(rAps) Det bör betonas att den arbetskraftsbrist som redovisas inom utbildningsgrupperna pedagogik och vård i huvudsak beräknats utifrån demografiska förändringar. Vi vet däremot mindre om den kommunala sektorns ekonomiska möjligheter att uppfylla de behov som denna analys pekar på. Som tidigare påpekats kommer den kommunala ekonomin att bli alltmer ansträngd utifrån en ökande försörjningsbörda i stora delar av landet. Ekonomiska begräns- ningar kan alltså bli återhållande för hur många som faktiskt kan anställas. Icke desto mindre kvarstår de stora behoven inom dessa områden – behov som på ett eller annat sätt måste lösas. Det bör också påpekas att vi här belyser utvecklingen till 2020. vet vi med stor säkerhet att befolkningens åldersstruktur fortsätter att försämras under ytterligare . Det är som antalet personer kommer att öka dramatiskt, dvs. den del av befolkningen som är mest vårdkrävande. Efterfrågan på vårdutbildade kommer således utifrån ett renodlat behovsperspektiv att öka påtagligt under de närmaste 35–40 åren. Den stora ökningen kommer tidigare i regionfamiljer med svagare förutsättningar, eftersom dessa regioner redan har en äldre befolk- ning än övriga regioner. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 Av regionfamiljerna är det som sammantaget beräknas få den största arbetskraftsbristen. Här förväntas brist uppstå i samtliga 6 utbildningsaggregat23. Också i Småregionerna uppkommer ett summerat underskott på arbetskraft . Här väntas dock överskott uppstå i enskilda utbildningsgrupper, framför allt avseende yrkesförberedande gymnasieutbildning och teoretisk gymnasieutbildning inom samhällsvetenskap, humanism m.m. I figur 3.1 redovisas bristsituationen för summan av samtliga utbildningsaggregat i LA-regionerna . Bristregionerna har stor spridning över landets olika delar, med den största koncentrationen till , och . LA- regionerna , , , och väntas få den största summerade arbetskraftsbristen . De största summerade överskotten uppstår i , , , och . Detta hindrar dock inte att det även här beräknas uppstå underskott inom enskilda utbildningsgrupper. Det gäller då framför allt inom pedagogik och vård. 23 Begreppet arbetskraftsbrist i är dock något tveksamt med tanke på att arbetsmarknaden är större än vad regiongränsen anger. För utgör inpendlande arbetskraft ett viktigt och nödvändigt tillskott till arbetsmarknadens behov. Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Figur 3.1 Brist respektive överskott på arbetskraft i LA-regioner . (Utbud 20–– efterfrågan)/utbudet 20–64 (procent) samt tabell med de 25 LA-regioner med den största arbetskraftsbristen ak-brist (% av utbud) Ak-brist/överskott 2020 (utbud-efterfrågan)/utbud (%) -10,8 till -5,1 -5,1 till Källa: SCB/(rAps) De bristsituationer som uppstår i enskilda LA-regioner kan i praktiken lösas på fyra olika sätt. För det första kan platser besättas med personal som har annan eller lägre utbildningsbakgrund än den efterfrågade, exempelvis att personer med gymnasiekompetens går in på arbetsuppgifter där en högskoleutbildning vore att föredra. För flera regioner är dock dessa möjligheter begränsade, då brist beräknas uppstå inom samtliga utbildningskategorier. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 som 37 LA-regioner väntas ha en total brist på arbetskraft efter att samtliga utbildningsgrupper summerats. I vissa fall kan inpendling lösa en bristsituation. Ett problem i sammanhanget är dock att många av de regioner som beräknas få underskott på arbetskraft har långa pendlingsavstånd som grannregionerna ofta har brist på samma typ av arbetskraft. För utgör dock inpendlande arbetskraft ett viktigt och nödvändigt tillskott till arbetsmarknadens behov. Framför allt , men också , och beräknas ha ett visst summerat överskott på arbetskraft . Ett tredje sätt att komma till rätta med arbetskraftsbristen är att öka utbudet genom att fler personer utanför åldersgruppen 20–deltar i arbetslivet. Med ökande arbetskraftsbrist blir det allt viktigare att folk med hjälp av ekonomiska incitament, flexiblare arbetsformer, etc. förmås arbeta vidare högre upp i åldrarna. För det fjärde kan en ökad arbetskraftinvandring lösa en del problem med arbetskraftsförsörjningen. Detta är dock inte självklart något enkelt alternativ. Dels kommer den framtida konkurrensen om arbetskraft vara hård också i ett europeiskt perspektiv, dels är goda kunskaper i svenska ett krav i många av de framtida bristyrkena. Det blir givetvis extra viktigt att också de personer som redan ingår i arbetskraftsutbudet tillåts göra en insats i arbetslivet. Det gäller exempelvis långtidsarbetslösa och olika invandrargrupper där andelen förvärvsarbetande är betydligt lägre än för den svenskfödda delen av befolkningen. I det följande redovisas de beräknade underskotten på arbetskraft för de två största bristkategorierna var och en för sig – eftergymnasial vård/pedagogisk utbildning samt teknisk/natur- vetenskaplig utbildning. 3.1.1Arbetskraftsförsörjning inom vård och pedagogik För den första kategorin ser vi att underskotten beräknas bli mycket stora i många LA-regioner. Endast tio LA-regioner väntas ha ett överskott av eftergymnasialt utbildade inom vård och pedagogik . De största bristerna uppträder i delar av inland och kustland samt i Bergslagen, och vissa delar av . I flera av de mindre LA-regionerna kan Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner arbetskraftsbristen komma att uppgå till mer än en fjärdedel av utbudet inom denna kategori. Det bör betonas att det för vård och pedagogiskt utbildade är mycket svårt att göra förutsägelser för mindre LA-regioner. Budgetunderskott och omstruktureringar inom kommuner och landsting, som medför att exempelvis sjukhus eller skolor läggs ner, kan i ett slag förändra den lokala efterfrågan på personal inom dessa områden. Den speciella sårbarhet som detta ger upphov till behandlas senare i kapitlet. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 Figur 3.2 Brist respektive överskott på arbetskraft med vård och pedagogisk utbildning i LA-regioner . (Utbud 20– – efterfrågan)/utbudet 20–64 (procent) samt tabell med de 25 LA-regioner med den största bristen i denna grupp 2020 ak-brist (% av utbud) -31,5 till -20 Källa: SCB/(rAps) Ett belysande exempel på vårdbehovets utveckling och möjligheterna att tillgodose detta behov får vi genom att relatera den mest vårdkrävande åldersgruppen, dvs. personer , mot utbudet av vårdutbildade. Vi ser då att skillnaderna är stora mellan olika regiontyper. Att det går färre åldringar per vårdutbildad i Storstadsregionerna är till viss del naturligt eftersom mycket specialistsjukvård är Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner koncentrerad till just dessa regioner. Skillnaderna mellan Storstads- regioner och Småregioner ökar dock om vi blickar fram mot . Det bör ej heller förglömmas att det är först som den stora befolkningsgruppen född på 1940–talet når denna ålder och att ökningen av antalet personer då blir än mer påtaglig. Tabell 3.2 Antalet personer relativt utbudet av vårdutbildade 20–i regionfamiljer Antal 80+ år relativt utbud av vårdutbildade 20–64 år Källa: SCB/(rAps) På motsvarande sätt kan vi relatera antalet personer 0–mot utbudet av pedagogiskt utbildade. Vi ser då att denna kvot minskar något för riket som helhet. Det är framför allt i Storstadsregion- erna som det väntas bli färre 0–19-åringar per pedagogiskt utbildad, medan förhållandet beräknas bli det motsatta i framför allt Småregioner och Regionala centra. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 Tabell 3.3 Antalet personer 0–relativt utbudet av pedagogiskt utbildade 20–i regionfamiljer Småregioner, privat sysselsättning Småregioner, offentlig sysselsättning Källa: SCB/(rAps) 3.1.2Arbetskraftsförsörjning inom teknik och naturvetenskap För arbetskraft med teknisk/naturvetenskaplig utbildning finns det ofta ett starkt samband mellan en stor industrisektor och en förväntad arbetskraftsbrist. utgör ett undan- tag från detta konstaterande, men underskottet har här förmod- ligen en starkare koppling till en stor sysselsättning inom FoU och teknisk konsultverksamhet. Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Figur 3.3 Brist respektive överskott på arbetskraft med teknisk/naturvetenskaplig utbildning i LA-regioner . (Utbud 20–– efterfrågan)/utbudet 20–64 (procent) samt tabell med de 25 LA-regioner med den största bristen i denna grupp 2020 ak-brist (% av utbud) tekn/natur. 2020(%) -21,9 till -8 Källa: SCB/(rAps) Också för denna utbildningskategori är den beräknade arbetskraftsbristen svår att bedöma för mindre LA-regioner. Flera av dessa är starkt beroende av ett eller flera större industriföretag som ger upphov till en förväntad arbetskraftsefterfrågan. Om större omstruktureringar – nedskärningar, nedläggningar, utflytt- ning av verksamhet, etc. – sker kan ett underskott på arbetskraft snabbt vändas till ett överskott. Ett allvarligt problem i detta sammanhang är att en brist på utbildad arbetskraft inom ett Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 företags nyckelområden kan bli avgörande för att investeringar läggs på annan ort eller att verksamheter helt enkelt flyttas till platser där arbetskraftsbehovet bättre kan tillgodoses. Denna typ av sårbarhet behandlas vidare nedan. 3.2En sårbar regional näringsstruktur Regioner som har en hög andel av den totala sysselsättningen anställd på stora arbetsplatser är av naturliga skäl sårbara vid konjunkturnedgångar och industriell strukturomvandling. Ett nedläggnings- eller utflyttningsbeslut kan här få stora konse- kvenser för hela regionens näringsliv, inte bara genom de direkta effekterna av att en arbetsplats försvinner, utan också genom de följdverkningar som påverkar t.ex. service- och tjänstesektor i regionen - s.k. multiplikatoreffekter. Om verksamheten vid de större arbetsplatserna dessutom har ett lågt kunskapsinnehåll ökar rationaliseringstrycket.