sou · GSB38 · 2005-01-01 00:00:00 — Säljö för fram det sociokulturella perspektivet, vilket innebär att lärande, liksom alla mänskliga handlingar, ses som situerat i olika sociala praktiker.15 Lärandet sker med hjälp av redskap, t.ex. språ- ket, och ingår alltid i en social kontext. Dessa kontexter är inte neutrala utan är kopplade till verksamhetssystem i vilka det gäller att lära sig att behärska redskap, begrepp och färdigheter. Lärandet skall inte ses som en ren påverkansprocess, utan som en process som skapar och återskapar de kontexter lärandet ingår i. Säljö menar att tekniska förändringar, t.ex. införande av IKT, innebär att vårt sätt att lära också förändras genom de nya sätt att kommunicera kunskaper och färdigheter som uppkommer.16 Peda- gogik och didaktik syftar bland annat till att förstå och underlätta lärande. Inom folkbildningen har man snarare använt begreppet bildning än lärande. Studiecirkelns grundare menade att alla människor behöver allsidig bildning som utgår från var och ens erfarenheter.17 Bildningsbegreppet är inte entydigt utan kan tolkas på flera sätt, vilket har lett till att det har utvecklats flera bild- ningsideal. Enligt skulle bildningsprocessen utgå från grupper av människor och deras kollektiva självbildningsbehov, men även medborgarbildning behövdes. Självbildnings- och medborgarbildningsidealen skulle helst sammanfalla så att folket på samma gång utvecklade sig som personer och som medborgare. menar att skillnaden mellan idealen bl.a. beror på om begreppet tolkas i betydelsen att bilda, att skapa, i en fri, oändlig process (personlighetsutvecklande självbildningsideal) eller i be- tydelsen att vara en förebild, att ha ett klart mål (klassiskt ny- humanistiskt ideal respektive medborgarbildningsideal).18 Själv an- ser att bildningsbegreppet bör utgå från en dialektisk kunskapssyn som karaktäriseras av en växelverkan mellan en sub- jektiv och en objektiv del. Kunskap och lärande skall ses som ... en skisserar två principer för att åstadkomma lärande. Inne- hållet måste vara relevant, dvs. den lärande måste kunna se hur delarna i det som skall läras är relaterade till en större helhet. Variationen i sätten att se på det som skall läras in bör till- varatas. 15Säljö (2000). 16Säljö (2002). 17Olsson (1994/1941). 18Gustavsson (1996). relation mellan det vardagligt bekanta, och det nya, okända och främmande.19 Bildningsprocessen måste utgå från livsvärlden, det vardagliga, bekanta och välkända, skriver , men den får inte stanna där. Människan måste våga söka sig till det främmande och distansera sig, för att få perspektiv på det kända. Det handlar om att tillägna ... sig kunskapen på ett personligt sätt.20 Detta skall inte ses som någon individuell process utan gruppen, dialogen och argumenta- tionen har en framträdande position. Bildningsbegreppet, så som tolkar det, ligger också nära det aristoteliska begreppet fronesis, praktisk klokhet. En tendens och risk i dagens samhälle är att denna klokhet får stå tillbaka till förmån för kunskap av teoretisk vetenskaplig eller praktiskt produktiv art, anser han. Gougoulakis menar att folkrörelser kan ses som lärande organisa- tioner eftersom de är demokratiska och antiauktoritära och därmed verkar för de fria samtalen och de goda argumenten. 21 Deras största styrka ligger i medlemmarnas engagemang vilket förutsätter utrymme för fritt tänkande och individuell växt i en tillåtande kollektiv miljö. I vår undersökning ser vi att folkbildarna skiljer sig åt i synen på deltagarna (subjekten). Detta visar sig bl.a. i huruvida de har indi- viderna eller hela studiegruppen för ögonen när de talar om del- tagarna. Det märks också i beskrivningen av innehållet (objektet) och vilka krav folkbildarna anser att innehållet ställer, respektive vad som kan tillåtas variera samt vem (deltagarna eller folkbildaren) som styr valet av innehåll. De pedagogiska och didaktiska före- ställningarna framträder också i folkbildarnas resonemang om var- för cirklarna/kurserna har den uppläggning och de arbetsformer som de har. I de cirklar och kurser som folkbildarna i vår studie ansvarar för utnyttjas det elektroniska konferenssystemet FirstClass för IKT- användningen.22 Folkbildarna hade inte alltid själva valt just detta 19A.a., s. 19. Kursivering i original. 20A.a., s. 25. 21Gougoulakis (2001). 22FirstClass är ett klient/serverbaserat gruppvarusystem med en objektorienterad lagring med stöd för Internet-standarder, multimedia-meddelandehantering, gruppkonferenser samt verktyg, utan använde det eftersom utnyttjar FirstClass i sitt Folkbildningsnät. Även information på Internet nyttjas på ett planerat sätt. I FirstClass finns möjlighet till chat, e-post mellan folkbildare och deltagare, konferensplats för grupper, kalenderfunktion, mallar för olika typer av meddelanden samt stöd för att bifoga, sända och lagra dokument av olika slag. FirstClass erbjuder även möjlighet att lämna en s.k. resumé som automatiskt blir tillgänglig för samtliga kontoinnehavare, dvs. även för deltagare i andra kurser/cirklar som använder samma konferensplattform. Vi har valt att disponera den följande diskussionen utifrån de olika aspekter på flexibilitet (fysisk, tidsmässig, innehållslig samt i arbetsformerna) som folkbildarna i vår studie lyfter fram. Det inne- bär att vi tar upp deras föreställningar om den goda lärandemiljön och deras IKT-användning under respektive aspekt av flexibilitet. Folkbildningen vilar på en tradition som mycket starkt betonar mötet och dialogen som vägen till bildning. Hur folkbildarna för- håller sig till den fysiska flexibiliteten hänger bl.a. samman med deras föreställningar om betydelsen av möten och dialog mellan del- tagarna för att lärande skall komma till stånd. Detta hänger i sin tur samman med hur folkbildarna ser på studiegruppens betydelse för de enskilda deltagarnas lärande. I huvudbetänkande tar man fasta på detta och skriver att utmaningen är att behålla för folkbildningen centrala värden som deltagarstyrning och gruppro- cesser även när studierna sker på distans med hjälp av IT.23Detta diskuteras även i en skrift från där man frågar sig vad som händer med mötet i distansstudier och om man kan skapa ... närhet på distans.24 Tittar vi på de cirklar/kurser som Systemet är organiserat i en kärnserver, protokolltjänster, klienter och bryggor. 23SOU (1998:84, s. 109). 24Svensson & (1999). folkbildarna i vår undersökning leder, så finner vi två slag av upp- läggningar.25 Cirklar/kurser utan möten mellan deltagarna Cirklar/kurser där möten mellan deltagarna ingår –Cirklar/kurser med enbart virtuella möten via IKT –Cirklar/kurser med både fysiska och virtuella möten Folkbildarna resonerar på olika sätt om fördelar och nackdelar med de olika typerna av cirklar/kurser. Vad vinner man och vad förlorar man, sett ur folkbildarnas perspektiv? Cirklar/kurser utan möten mellan deltagarna Ett par av folkbildarna har inte tillmätt möten mellan deltagarna så stor vikt att de har lagt in några sådana. Dessa cirklar/kurser är helt individuellt upplagda och deltagarna har ingen kontakt alls med varandra. Den fysiska flexibiliteten begränsas i dessa fall enbart av deltagarna själva och deras utrustning, t.ex. om de har bärbara datorer eller tillgång till datorer i flera miljöer. Deltagarna har i de flesta fall möjlighet att ringa folkbildarna, vilket gör studierna fysiskt än mer flexibla eftersom telefoner finns tillgängliga på en mängd platser och många har mobila sådana.26 De folkbildare som har helt individuellt upplagda cirklar/kurser använder vanligtvis enbart e-postfunktionen och telefonen i sina kontakter med deltagarna. Folkbildarna för fram olika skäl till var- för de valt en sådan uppläggning. I några fall handlar det om tids- mässig flexibilitet och detta återkommer vi till . Ett annat motiv som framkommit är att den fysiska distansen kan användas för att hantera en situation som länge ansetts problematisk inom folkbildningen, nämligen hur man skall förhålla sig till de tysta och kanske blyga deltagare som har svårt med sociala kontakter i det fysiska rummet. I distansformen av studier får det skrivna ordet en större plats i dialogen. Men att det kan vara lika problematiskt att få deltagarna att skriva i elektroniska konferenser som att prata i cirklar och kurser i närstudieform är välbelagt från tidigare studier.27 Det finns folkbildare som menar att deltagarna vågar mera 25Cirklar/kurser med enbart fysiska möten ingår inte i vår studie eftersom dessa inte är att betrakta som flexibla. 26Cirklar/kurser som enbart utnyttjar vanlig brevpost ingår inte i vår studie. 27Holmberg (1998); (1998). om de får vara helt anonyma. Dessa folkbildare arbetar direkt med varje deltagare via e-post. I en sådan uppläggning syns deltagarna överhuvudtaget inte för varandra. Att låta deltagarna vara anonyma för varandra är inte tillämpbart i cirklar/kurser i närstudieform. Men det har underlättats genom användning av e-postfunktionen i IKT-verktyget. Här har den fysiska flexibiliteten varit utgångs- punkten och inom ramen för denna motiverar folkbildarna upp- läggningen med att en god lärandemiljö gynnas av att deltagarna slipper utlämnas till en grupp och att de därför låter detta styra IKT-användningen. Det finns också exempel på folkbildare som med hjälp av IKT- verktyget skapat en medelväg mellan de båda ytterligheterna ano- nymitet respektive synlighet. Ett exempel är en folkbildare som har den pedagogisk/didaktiska föreställningen att deltagarna kan lära sig av varandras frågor och funderingar och därför bör få till- gång till dem, men anser att de kan hämmas av att synliggöras i den elektroniska konferensen. Frågor eller synpunkter som kommer via e-post direkt till den aktuella folkbildaren anonymiseras innan de publiceras i konferensen. I detta fall blir de avidentifierade meddelandena tillgängliga som en resurs i deltagar- gruppen. Ledaren menade att det är oftast att det är någon mer som sitter och undrar. Tanken är också att deltagarna, då de ser sina frågor och de svar de genererar i konferensen, blir styrkta av detta. De anonyma frågorna gör att man inte behöver hänga ut någon och den osäkre deltagaren slipper vara orolig för att de in- sända frågorna skall uppfattas som naiva eller uttryck för okuns- kap. Det är tveksamt om detta sätt att hantera kommunikation mellan folkbildaren och deltagarna kan betraktas som möten mel- lan deltagarna eftersom det sker indirekt via folkbildaren. Även här får alltså föreställningen om vad som är en god miljö för lärande styra användningen av IKT-verktyget. I båda dessa exempel handlar det om behörighetsgivande cirklar/kurser där folkbildarna menar att ämnets karaktär leder till att deltagarnas svar lätt kan uppfattas som riktiga eller felaktiga. Det anses då extra känsligt att lägga ut inlägg med deltagarnamn. Cirklar/kurser där möten mellan deltagarna ingår Ett närmast motsatt sätt att arbeta beskrivs av de folkbildare som menar att de försöker synliggöra deltagarna och skapa ett öppet och tillitsfullt klimat i studiegruppen. Detta för att deltagarna skall bli tillräckligt trygga för att våga ställa frågor, eller komma med vilka inlägg som helst, utan att riskera att känna sig bortgjorda. Dessa folkbildare, vilka utgör majoriteten i vår undersökning, anser att möten mellan deltagarna har stor betydelse för lärandet. Några folkbildare menar att tryggheten i gruppen ökar genom att del- tagarna tillsammans, ofta vid ett inledande fysiskt möte, får skriva ett informellt kontrakt eller en överenskommelse. Här formulerar deltagarna vad som skall gälla för det fortsatta arbetet i del- tagargruppen och i förhållande till folkbildaren. Det kan exem- pelvis handla om att det som uttrycks under studierna i gruppen, både under fysiska och virtuella träffar, skall stanna dem emellan. Det kan också handla om att man i överenskommelsen anger tonen för det fortsatta arbetet, exempelvis att man skall behandla varan- dra respektfullt och ge varandra konstruktiv kritik. De folkbildare som använder sig av en sådan överenskommelse menar att denna har en stor betydelse för att skapa en öppen kommunikation mel- lan deltagarna. Enligt dessa folkbildare ökar deltagarnas benägenhet att uttrycka sig, såväl muntligt som skriftligt, på detta sätt. I syfte att vidmakthålla trygghet och tillit ställer folkbildarna ibland särs- kilt tydliga krav på slutenhet inför omvärldens ögon. Ingen utanför deltagargruppen tillåts komma in och ta del av frågor, dialog och material. Den yttre slutenheten blir här en förutsättning för den inre öppenheten. Några folkbildare betonar starkt den sociala gemenskap som möten ger. En gemenskap som de menar hjälper deltagarna att få stöd i studierna och möjlighet att förstå varandras studiesamman- hang och tidigare erfarenheter av ämnet och av att studera. Inom folkbildningen har den sociala gemenskapen alltid värderats högt och setts som en viktig förutsättning för lärandet. De flesta folk- bildarna i vår undersökning försöker hålla kvar vid denna tradition. En hel del av folkbildarna trycker också på mötenas betydelse för inlärningen av ämnet. Dessa folkbildare anser oftast att en grupp har andra kvaliteter än vad deltagarna har var för sig och arbetar därför gärna med gruppvisa studieuppgifter. Cirklar/kurser med enbart virtuella möten via IKT En del folkbildare menar dock att fysiska möten står i så stor motsättning till den fysiska flexibiliteten att de avstår från att anordna sådana. De berättar att de istället försöker skapa virtuella möten via FirstClass. handlar det om att deltagarna skall skriva inlägg av olika slag, lägga in dessa i den elektroniska konferensen, läsa varandras inlägg och ibland även ge kommentarer till dessa. Inte sällan beskriver de hur deltagarna uppmanas att göra detta i smågrupper, dvs. först prata ihop sig på nätet, skriva ett gemensamt inlägg och lägga ut det i konferensen samt kommentera de andra gruppernas resultat gemensamt. På så sätt menar folk- bildarna att de försöker uppmuntra deltagarna att samordna sig genom att kommunicera i FirstClass. Vanligt är också att dessa folkbildare säger att de uppmanar deltagarna att även vara aktiva i – en konferensyta för socialt inriktad dialog. Här ser vi alltså att IKT-verktyget används för att försöka upprätthålla de möten och dialoger som anses karaktäristiska för en god lärande- miljö. Cirklar/kurser med både fysiska och virtuella möten Ytterligare andra menar att fysiska och virtuella möten är av så olika karaktär att båda måste ingå för att studierna skall bli fram- gångsrika. De anser alltså inte att det är värt sitt pedagogisk/- didaktiska pris att avstå från de fysiska mötena. I de cirklar/kurser som vi studerat är det vanligt att användningen av IKT-verktyg kombineras med fysiska möten under cirkelns/kursens gång, t.ex. en träff i början samt en eller . Bland de folkbildare som betonar vikten av fysiska möten finner vi de som hävdar betydelsen av att deltagarna träffar varandra person- ligen för att få ihop studiegruppen socialt och skapa den gemen- skap som man sedan vill skall vidareutvecklas i det virtuella rum- met. Vi finner även de folkbildare som menar att de själva behöver det fysiska mötet för att kunna förklara eller genomföra vissa moment i cirklarna/kurserna. Vi har kunnat uppmärksamma fyra typer av fysiska sessioner: a) informations- och planeringsmöten, b) föreläsningar och lektioner, c) genomgångar och frågestunder samt d) hembesök. 28 Att det anordnas dylika fysiska träffar kan indikera att folkbildarna ser det som svårt att genomföra vissa typer av möten i en cirkel/kurs på nätet. Samtliga folkbildare betonar, oavsett hur de ser på mötets be- tydelse, vikten av att bemöta deltagarna som vuxna och visa respekt för dem. Detta försöker de göra bl.a. genom att läsa allt deltagarna skriver och ge återkoppling på det. I detta avseende ställer folk- bildarna stora krav på sig själva och de egna aktiviteterna. I en forskningsöversikt som gjordes i samband med Distansutbildnings- kommitténs arbete poängterades betydelsen av att relationen mel- lan ledaren/läraren och de studerande har en social dimension och kännetecknas av ett öppet och varmt klimat.29 Att det finns en sådan ambition även hos folkbildarna är framträdande i vår under- sökning. Även när det gäller den tidsmässiga flexibiliteten ser vi att folk- bildarna förhåller sig på olika sätt och att även detta (bland annat) är relaterat till hur de ser på betydelsen av möten mellan deltagarna. Vi kan urskilja två huvudtyper av uppläggningar som visar på skilda förhållningssätt till den tidsmässiga flexibiliteten. Helt individuella cirklar/kurser, ibland utan fast sluttid. Cirklar/kurser med vissa tidsmässiga begränsningar: –i syfte att få till stånd diskussioner mellan deltagarna –i syfte att uppmuntra ett visst tempo Helt individuella cirklar/kurser, ibland utan fast sluttid En tydlig ambition, som nästan alla folkbildare har, är att ta hänsyn till deltagarnas önskemål. Några folkbildare anser att den tids- mässiga flexibiliteten är av så stor betydelse för deltagarna att de har valt att låta cirklarna/kurserna få en helt individuell upp- läggning (samma folkbildare som avstår från att skapa möten mel- lan deltagarna). De kan mena att olika deltagare kräver olika lång 28Med hembesök menas att folkbildaren i några fall tar direktkontakt med deltagaren i bostaden, t.ex. för att lägga ett meddelande på brevlådan, för att ha ett studievägledande samtal eller för att hjälpa till med en krånglande dator. 29Holmberg (1998). tid för sin reflektion eller att lärandet fungerar bäst om deltagarna inte är utsatta för någon tidsmässig press. Hänsyn kan även tas till deltagarnas livsrytm och deras olika förutsättningar att överhuvud- taget studera. Folkbildarna talar i detta sammanhang om vikten av att visa respekt för deltagarna och att inte pusha dem genom studierna. För att tiden för reflektion skall bli en resurs för läran- det, bör individens studiemiljö vara sådan att den passar deltagarna, bl.a. med avseende på disponibel sammanhängande tid för studier utan avbrott. De intervjuade folkbildarna beskriver deltagarnas be- att skapa tidsmässigt utrymme i vardagen för sina studier. Att studera i bostaden, på ett lärcentra eller på arbetet innebär inte med självklarhet att detta kan uppnås. I vår undersökning finns inga exempel på helt flexibla starter av cirklar/kurser. Däremot finns flexibilitet vad gäller slutdatum och enligt folkbildarna har deltagarna olika uppfattningar om när cirklarna/kurserna egentligen slutar. Några av de tillfrågade folk- bildarna är tveksamma till förtjänsterna med dylik flexibilitet, medan andra framhåller värdet av den. När folkbildarna anser att den tidsmässiga flexibiliteten är viktig, ofta med hänvisning till upplevda krav från deltagarna, utgör de fysiska mötena ett hinder. Det gör även chat-funktionen i den elektroniska konferens- plattformen, eftersom samtidig – synkron kommunikation – ställer krav på att deltagarna är på plats framför datorn vid en viss tid- punkt . I de fall folkbildarna strävar efter att samtliga deltagare skall vara aktiva i ett samtal på nätet, så skulle chatten kunna möjliggöra detta. I undersökningen finner vi att folkbildarna och deltagarna använder denna möjlighet mycket sparsamt. Inte heller videokonferenser utnyttjas i någon större utsträckning och folkbildarna anger ofta samma skäl till detta. Videokonferenser innebär både att den tidsmässiga och den fysiska flexibiliteten begränsas, eftersom deltagarna måste bege sig till någon plats som har en sådan utrustning. E-post och diskus- sionsforum i elektroniska konferenser på nätet tycks således bättre motsvara krav på flexibilitet i tiden. I de fall där folkbildarna låter sina verksamheter få en helt indivi- duell uppläggning behöver deltagarna enbart ha kontakt med ledar- en/läraren och i vissa fall knappt ens det eftersom studiematerialet och arbetsuppgifterna ibland är så gott som självinstruerande. Dessa folkbildare är inte sällan väldigt generösa när det gäller cirkelns/- kursens utsträckning och låter de deltagare som så önskar i princip hålla på så länge de vill. Vi menar att det i relation till demo- kratiaspekten för folkbildningen kan innebära ett pedagogisk/- didaktiskt risktagande att använda färdigproducerade självinstru- erande kurspaket och att förebygga studiehinder genom att låta ett modultänkande komma in i folkbildningen som svar på deltagar- krav om ökad tidsmässig flexibilitet. Detta återkommer vi till när vi går in på flexibiliteten i arbetsformerna. Cirklar/kurser med vissa tidsmässiga begränsningar De allra flesta folkbildarna anser att möten mellan deltagarna är så viktiga att de är värda tidsmässiga begränsningar. En vanlig strategi är att lägga in deadlines för när olika uppgifter skall vara genom- förda. Tidsmässiga begränsningar i syfte att få till stånd diskussioner mellan deltagarna En stor andel av folkbildarna lägger in deadlines för att få till stånd samtal mellan deltagarna. Går det från det att en del- tagare ställt en fråga eller gjort ett inlägg innan han eller hon får respons på detta från de andra deltagarna riskerar de att tappa intresset för att vilja föra en virtuell dialog, menar folkbildarna. Inför dessa deadlines förekommer också olika former av grupp- arbeten i syfte att yrka på samtal mellan deltagarna. Tidsmässiga begränsningar i syfte att uppmuntra ett visst tempo Vissa folkbildare lägger in deadlines för att befrämja studiefokus. De menar att lärandet kräver att deltagarna kan behålla tråden i studierna och att uppehållen mellan studietillfällena därför inte får bli alltför långa. De använder på så sätt deadlines för att uppmuntra deltagarna att upprätthålla en viss takt i studierna. I inledningen av studierna (ibland vid inledande fysiska möten) försöker dessa folk- bildare nå ett informellt avtal med deltagarna om dylika deadlines. Folkbildarna önskar på detta sätt förebygga problem med studie- avbrott. Genom att sträva efter en hög studietakt och ett högt tempo i dialog och återkoppling önskar de frambringa koncentra- tion på studierna och centrifugera bort alla yrkes- och vardags- bestyr som pockar på uppmärksamhet. Det krävs en rejäl portion självdisciplin att läsa på distans, särskilt när studierna förutsätts bedrivas . Deltagarnas förmåga att planera för sina själv- studier anses av flera folkbildare som avgörande för studie- framgång. Här finns en tydlig skillnad mellan villkoren för när- och distansstudier. I distansformen ökar deltagarnas känsla att det är fritt att välja och att prioritera. Enligt folkbildarna innebär detta att distansformen ställer annorlunda krav som gör att de ofta hamnar i dialoger om enskilda individers förutsättningar och tidsmässiga hinder för sitt deltagande. Nästan alla folkbildarna i vår undersökning sätter en ära i att ge snabb återkoppling via IKT-verktyget. Ofta har de mycket höga ambitioner när det gäller att ge varje deltagare respons på frågor, inlägg och inlämnade arbetsuppgifter. Som nämndes tidigare tar sig detta bl.a. uttryck i att de bemödar sig att läsa deltagarnas alla in- lägg, såväl mera allmänna inlägg i som innehålls- liga inlägg via e-brev eller i övriga mappar i konferensen. Ett skäl till detta är att folkbildarna försöker vara förebilder när det gäller att kommunicera via IKT-verktyget och hoppas att det skall smitta av sig till deltagarna. De har också ambitionen att ge snabb och korrekt respons på deltagarnas frågor om innehåll och arbets- uppgifter. För de flesta handlar det om att svara eller i alla fall ge ett kort meddelande om att frågan är mottagen men att svaret kräver lite . Det finns också ett fåtal folk- bildare som har satt upp tider, t.ex. en gång , då de är inne och kommenterar deltagarnas frågor och inlägg i FirstClass. Flexibilitet i relation till innehållet