sou · GSB363 · 2005-01-01 00:00:00 — är oförändrade) torde detta tvärtom vara en fördel för förfarandet i stort, eftersom detta, direkt i utgångsläget, kan tillämpas på ett enhetligt vis. Det bör beträffande skatteuttaget noteras att det genom förbudet i 2 kap. 10 § regeringsformen mot retroaktiv tillämpning, även i avsaknad av övergångsbestämmelse, inte kan komma i fråga att ta ut högre skatt, eller högre sanktionsavgift, än vad som gällde när den omständighet inträffade som utlöste skatt- eller avgiftsskyldigheten. De övergångsbestämmelser som utred- ningen bedömer nödvändiga kommenteras nedan. Denna lag träder i kraft . a)fordonsskattelagen (1988:327), och b)lagen (1976:339) om saluvagnsskatt. Tidpunkten för lagens ikraftträdande har valts dels med utgångs- punkt i tidsåtgången för de praktiska åtgärderna i det fortsatta lag- stiftningsarbetet, dels utifrån en administrativt betingad önskan om att undvika att lagen träder i kraft . Eftersom lagen ersätter fordonsskattelagen (1988:327), FSL och lagen (1976:339) om saluvagnsskatt upphävs dessa i samband med ikraftträdandet. De äldre bestämmelserna i 14 a och c §§ fordonsskattelagen gäller fortfarande beträffande sådana fordon som vid ikraftträdandet omfattas av bestämmelserna. I 14 a och c §§ FSL finns regler om skattelättnad för vissa person- bilar samt lätta lastbilar och bussar. Detsamma gäller den upphävda 14 b § som alltjämt, enligt övergångsbestämmelser i lagen (2001:1129) om ändring i FSL, skall gälla i fråga om bilar som delats in i miljöklasser före . För att säkerställa att de fordon som vid ikraftträdandet av den nya lagen omfattas av de särskilda skattelättnaderna också skall kunna utnyttja dessa bestämmelser fullt ut i enlighet med sitt innehåll, behövs en övergångsbestämmelse. Vid utformningen av övergångsbestämmelsen har beaktats att den föreslagna lagen om vägtrafikskatt inte omfattar fordon av nu aktuellt slag som delats in i miljöklasser enligt den äldre bilavgas- lagen (1986:1386). Sådana fordon skall i stället beskattas enligt den föreslagna lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. Beträffande 14 a och c §§ i FSL konstateras att de bestämmelserna, genom ändringar och övergångsbestämmelser, äger tillämpning såväl i fråga om fordon enligt det äldre systemet i bilavgaslagen som enligt det nuvarande systemet i lagen om motorfordons avgas- rening och motorbränslen. Av detta följer att övergångs- bestämmelser behövs såväl i förhållande till den nya lagen om vägtrafikskatt som till lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. Den eftersträvade effekten är således att de aktuella fordonen även i den nya lagstiftningen skall beskattas med iakttagande av 14 a och c §§, oavsett om det enskilda fordonet är skattepliktigt enligt vägtrafikskattelagen eller enligt lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. För det ändamålet är övergångsbestämmelsen för 14 a och c §§ densamma i båda lagarna. (se även avsnitt 4.6) När det gäller 14 b § konstateras således att bestämmelsen upp- hävdes men att äldre föreskrifter gäller. Innebörden av detta är att de fordon som vid ikraftträdandet av den nya lagen omfattas av 14 b § enligt övergångsbestämmelserna till SFS 2001:1129, är miljöklassade enligt den äldre bilavgaslagen. Därmed behövs en övergångsbestämmelse för dessa fordon endast i anslutning till lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. I fråga om lätta bussar och lätta lastbilar som är av modellår eller äldre gäller i stället för bestämmelserna i denna lag bestämmelserna i lagen (0000:000) med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. Såsom redovisas i avsnitt 4.5.6 saknas ännu i stor utsträckning upp- gifter i vägtrafikregistret om koldioxidutsläpp för lätta bussar och lätta lastbilar, delvis beroende på att det på EU-planet inte varit ett krav på att dessa uppgifter skall föreligga vid typgodkännanden av dessa fordon. Detta innebär att beskattningen av dem under en övergångstid fortsatt får vara viktbaserad. De tillfälliga reglerna härom ges i lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. Mot bakgrund av att typgodkännandebestämmelserna nu ändrats2 föreligger det emellertid skäl att låta dessa fordon beskattas med 2 och Rådets direktiv /3/EG av om ändring av rådets direktiv /156/EEG och 80/1268/EEG med avseende på mätning av koldioxid- utsläpp och bränsleförbrukning hos N1-fordon (EUT L 49, , s. 36). stöd av vägtrafikskattelagen, så fort detta är praktiskt möjligt. Enligt utredningens bedömning bör förutsättningar föreligga att från och med modellår beskatta dessa fordon efter deras respektive koldioxidutsläpp. Övergångsbestämmelsen är därför begränsad till att avse fordon av modellår eller äldre. Bilaga 2 till lagen skall för tiden till utgången av tillämpas på sådana tunga bussar och tunga lastbilar som uppfyller kraven för miljöklass 2000 eller högre ställda krav enligt bilaga 1 till lagen om motorfordons avgasrening och motorbränslen. Utredningen har i delbetänkandet Vissa vägtrafikskattefrågor (SOU 2002:64) föreslagit en miljödifferentierad fordonsskatt för tunga lastfordon. Förslaget har emellertid ännu inte lett till lagstiftning. Som en komponent i den samlade bedömning som utredningen nu gör på vägtrafikskattområdet återkommer utredningen till detta förslag även i detta slutbetänkande. Miljödifferentieringen genomförs på så sätt att tunga fordon (över ) som åtminstone uppfyller de senaste obligatoriska avgaskrav som gäller för nya fordon får en lägre skatt än tunga fordon med tidigare miljöklass. I den första etappen motsvaras de högre miljökraven av miljöklass 2000 (eller senare). För att få lägre fordonsskatt i den andra etappen krävs miljöklass 2005 (eller senare). Eftersom det nu förflutit sedan delbetänkandet och med hänsyn till att vägtrafikskattelagen föreslås träda i kraft kommer den andra etappen av utredningens förslag att träda i kraft endast efter det att vägtrafikskattelagen trätt i kraft (dvs. , miljöklass 2005 blir obligatorisk). Mot bakgrund av den korta tid som den första etappen kommer att verka finner utredningen därför att skäl föreligger att ta in bestämmelsen härom i en övergångs- bestämmelse, och inte i själva lagen. I lagtexten kommer i stället den andra etappen till uttryck i 2 kap. 9 § andra stycket. Den skall börja tillämpas när denna övergångsbestämmelse upphör, dvs. vid utgången av september . Om det i en lag eller någon annan författning hänvisas till en bestämmelse som har ersatts med en bestämmelse i denna lag, tilläm- pas i stället den nya bestämmelsen. Bestämmelsen är en s.k. trolleribestämmelse som normalt sett helst bör undvikas. Huvudregeln är i stället att följdändringar görs i varje författning som berörs av en reform. I förevarande fall har utredningen emellertid lämnat förhållandevis genomgripande förslag som bland annat medför upphävandet av tre författningar, till vilka ett stort antal andra författningar hänvisar. Även om vi vinnlagt oss om att så långt möjligt vidta behövliga följdändringar kan det inte uteslutas att någon sådan återstår på något håll i den samlade lagstiftningen. Det finns därför i detta fall ett behov av en sådan bestämmelse. Därutöver kan anmärkas att det finns hänvisningar till i såväl lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig hand- räckning i skatteärenden som i förordningen (1997:1157) om handräckning i skatteärenden mellan de nordiska länderna. Dessa författningar bygger på internationella överenskommelser och kan såvitt utredningen erfarit genom kontakt med inte ensidigt ändras. Även dessa förhållanden ger stöd för den nu föreslagna bestämmelsen. Bilaga 1 till vägtrafikskattelagen (bilagan ej med här, se författningsförslaget i betänkandets inledning) Eftersom fordonsskatten för personbilar i fortsättningen skall vara koldioxidrelaterad och reglerna härför anges direkt i lagen återfinns dessa skattesatser i bilagan. Motsvarande gäller för de lätta bussarna och lätta lastbilarna. För dessa gäller dessutom att de skall beskattas enligt lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt och att de först därefter skall beskattas utifrån samma kriterier som personbilarna. Skattesatser för resterande skattepliktiga fordon återfinns i bilagan. För de tunga fordonen föreslås en miljödifferentierad fordonsskatt i enlighet med utredningens delbetänkande (se avsnitt 7). Utredningen vill poängtera att de föreslagna skattesatserna, i förhållande till delbetänkandet, inte har räknats om med hänsyn till senast gällande eurokurs. Enligt punkt 4 i övergångsbestämmelserna gäller att de fordon som uppfyller miljöklass 2000 eller högre ställda krav skall beskattas enligt bilaga 2. När övergångsbestämmelsen upphör att gälla vid utgången av skall i stället fordonen som lägst uppfylla miljöklass 2005 för att beskattas enligt bilaga 2. De fordon som endast uppfyller miljöklass 2000 skall då beskattas enligt bilaga 1. Bilaga 2 till vägtrafikskattelagen (bilagan ej med här, se författningsförslaget i betänkandets inledning) Bilagan innehåller skattesatser för de tunga fordon som av miljöskäl skall premieras i skattehänseende. I kommentarerna till punkten 4 i övergångsbestämmelserna och till bilaga 1 redovisas närmare vilka fordon som avses. 14.2Förslaget till lag med särskilda bestämmelser om fordonsskatt Den nya vägtrafikskattelagen (VTL) skall, vad beträffar lätta fordon, tillämpas på fordon som uppfyller en viss lägsta miljöklass. Detta innebär att en hel del lätta fordon även fortsättningsvis skall beskattas efter i huvudsak äldre regler. Mot bakgrund av den svenska fordonsparkens långsamma förnyelsetakt kan det antas att dessa äldre regler måste tillämpas under en förhållandevis . Syftet med denna lag är att undvika att betunga den nya VTL alltför mycket med övergångsbestämmelser och att i stället ha en mer permanent lagteknisk lösning för de äldre fordonen. Lagen hänvisar i stora stycken till VTL vad beträffar förfaranderegler osv. och skiljer sig åt från den lagen endast vad beträffar formerna för fordonsskatteuttaget och tillämpliga skattesatser. 1 § Fordonsskatt skall betalas till staten enligt denna lag för vissa personbilar, lätta bussar och lätta lastbilar. I bestämmelsen klargörs lagens tillämpningsområde, nämligen att fordonsskatt skall tas ut enligt lagen för vissa angivna fordon. Det rör sig om de fordon som inte fogas in i den koldioxidrelaterade fordonsbeskattningen, dvs. vissa äldre personbilar samt lätta bussar och lätta lastbilar. 2 § Vid tillämpningen av denna lag gäller 1 kap. 2–5 och 8–9 §§ vägtrafikskattelagen (0000:000). Med skattevikt avses för personbilar tjänstevikten samt för lätta bussar och lätta lastbilar totalvikten. Första stycket gör vissa av bestämmelserna i tillämpliga även beträffande denna lag. Det rör sig om bestämmelser om beslutande myndigheter samt definitioner och hänvisningar till andra lagar. I andra stycket klargörs att personbilar skall beskattas efter tjänstevikt. Detta anges i fordonsskattelagen (1988:327), FSL men föreslås nu slopas i VTL, eftersom de där avsedda fordonen skall beskattas efter koldioxidutsläpp. Eftersom bestämmelsen således inte införs i den nya VTL måste den vara med här. 3 § Följande fordon är, om annat inte följer av 4 §, skattepliktiga om de är eller bör vara registrerade i vägtrafikregistret och inte är avställda eller endast tillfälligt registrerade, nämligen 1. personbilar som a)enligt uppgift i vägtrafikregistret är av modellår eller tidigare, och b)inte uppfyller kraven för miljöklass 2005, El eller Hybrid enligt bilaga 1 till lagen (2001:1080) om motorfordons avgasrening och motorbränslen, samt 2. lätta bussar och lätta lastbilar som enligt uppgift i vägtrafikre- gistret är av modellår eller tidigare. Av bestämmelsen framgår vilka fordon som är skattepliktiga enligt lagen. I likhet med vad som gäller enligt 2 kap. 1 § VTL föreligger inte heller enligt denna lag skatteplikt för ett fordon som är tillfälligt registrerat. I punkten 1 a anges därvid att fordon skall vara av modellår eller äldre för att vara skattepliktiga enligt lagen. Därtill gäller enligt första 1 b att de inte heller skall uppfylla miljöklass 2005, El eller Hybrid enligt bilaga 1 till lagen (2001:1080) om motorfordons avgasrening och motorbränslen. Om båda dessa förutsättningar är uppfyllda är de skattepliktiga för fordonsskatt enligt lagen. Av punkten 2 framgår att lätta bussar och lätta lastbilar är skattepliktiga om de är av modellår eller äldre. Samtliga de uppgifter som behövs för att skatteplikt skall föreligga framgår av vägtrafikregistret. Fordon som avses i 2 kap. 2 § första stycket 2 eller 3 eller 2 kap. andra stycket 5 vägtrafikskattelagen (0000:000) är inte skatte- Genom bestämmelsen gäller samma undantag från skatteplikten för fordon enligt denna lag som enligt VTL. 5 § Skattskyldig för ett visst fordon är den som anses som ägare av fordonet enligt 2 kap. 4 § andra stycket vägtrafikskattelagen (0000:000). Genom bestämmelsen görs skattskyldighetsbegreppet i VTL tillämpligt på denna lag. 6 § Fordonsskatten skall betalas för varje fordon för ett skatteår eller, om skatten för ett fordon överstiger för , för en skatteperiod. Fordonsskattens storlek för ett skatteår framgår av bilagan till denna lag. För en skatteperiod uppgår skatten till en tredjedel av skatten för . Beträffande skattens storlek för en del av ett skatteår eller en skatteperiod samt för de fall när ett fordons beskaffenhet eller användning ändras gäller bestämmelserna i 2 kap. 10–11 §§ vägtrafikskattelagen (0000:000). Första stycket motsvarar 2 kap. 5 § första stycket VTL. Därutöver hänvisas i andra stycket till bilagan till lagen för tillämpliga skattesatser. Genom tredje stycket görs bestämmelserna i 2 kap. 10– 11 §§ VTL, om skattens storlek i vissa särskilt angivna fall, tillämpliga Nedsättning av eller befrielse från fordonsskatt 7 § I fråga om nedsättning av eller befrielse från fordonsskatt gäller bestämmelserna i 2 kap. 18–20 §§ vägtrafikskattelagen (0000:000). Genom bestämmelsen görs om nedsättning av eller befrielse från fordonsskatt tillämpliga. 8 § I övrigt gäller i fråga om fordonsskatt enligt denna lag följande bestämmelser i vägtrafikskattelagen (0000:000), nämligen om –beskattningsbeslut i 4 kap., –särskild avgift i 5 kap., –betalning av vägtrafikskatt i 6 kap., –effekter av att skatt inte betalas eller betalas för sent i 7 kap., –överklagande i 8 kap., samt om –avrundning, nedsättning av skatt och avräkning samt verk- ställighet i 9 kap. Bestämmelsen gör VTL:s förfarande- m.fl. regler tillämpliga även vad gäller den fordonsskatt som skall tas ut med stöd av den nu aktuella lagen. Detta innebär att förfarandet, inklusive beslutsfattande och överklagande, blir enhetligt för hela for- donsskatteområdet, även om fordonsskatteuttaget i sig sker utifrån olika kriterier (vikt respektive koldioxidutsläpp). Denna lag träder i kraft . Tidpunkten för lagens ikraftträdande har samordnats med motsva- rande tidpunkt för VTL. De äldre bestämmelserna i 14 a och c §§ fordonsskattelagen (1988:327) gäller fortfarande beträffande sådana fordon som vid ikraftträdandet omfattas av bestämmelserna. Beträffande fordon som vid ikraftträdandet omfattas av 14 b § fordonsskattelagen i enlighet med övergångsbestämmelserna till lagen (2001:1129) om ändring i fordonsskattelagen, gäller de äldre bestämmelserna i 14 b §. Genom denna bestämmelse säkerställs att de skattelättnader som gällt (gäller) enligt FSL kommer de skattskyldiga till godo även om FSL nu upphävs. Behovet av övergångsbestämmelsen m.m. kommenteras i anslutning till punkten 2 av övergångsbestämmel- serna till vägtrafikskattelagen. Om det i en lag eller någon annan författning hänvisas till en bestämmelse som har ersatts med en bestämmelse i denna lag, tillämpas i stället den nya bestämmelsen. Bestämmelsen är en s.k. trolleribestämmelse. En likadan bestämmelse återfinns i punkten 5 av övergångsbestämmelserna till vägtrafikskattelagen och kommenteras utförligt där. Bilaga till lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt (bilagan ej med här, se författningsförslaget i betänkandets inledning) I bilagan återfinns tillämpliga skattesatser för de fordon som skall beskattas med stöd av lagen. Beträffande de närmare övervägandena kring fordonsskatteskalorna hänvisas till avsnitt 4.8. 14.3 Förslaget till vägtrafikskatteförordning Allmänt Förordningen ersätter fordonsskatteförordningen (1993:1028), FSF, och förordningen (1976:767) om uppbörd av saluvagnsskatt, m.m. (SVF) Förordningen innehåller verkställighetsföreskrifter till den nya vägtrafikskattelagen (VTL), vilka kan meddelas utan bemyndigande från . Utredningen har strävat efter att åstadkomma en mer sammanhållen och strukturerad förordning än den nuvarande FSF, inklusive en tydligare uppdelning av uppgiftsfördelningen mellan de beslutande myndigheterna. 1 § Denna förordning gäller vid tillämpning av vägtrafikskattelagen (0000:000) och lagen (0000:000) med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. I den inledande bestämmelsen klargörs att förordningen gäller beträffande tillämpningen av såväl VTL som lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. 2 § Beteckningar som används i denna förordning har samma betydelse som i vägtrafikskattelagen (0000:000). Bestämmelsen innebär att de beteckningar som används i VTL i den mån de används i förordningen skall ha samma betydelse. De beslutande myndigheternas uppgifter 3 § skall, utöver vad som framgår av vägtrafikskatte- lagen (0000:000), 1.meddela de föreskrifter som behövs för debitering och uppbörd av vägtrafikskatt, 2.samordna kontrollen av vägtrafikskatt, och 3.fastställa formulär till de blanketter som behövs. får föreskriva att i vägtrafikregistret skall föra in de särskilda uppgifter som behövs för debitering och uppbörd av vägtrafikskatt. uppgifter enligt första stycket 1 och 3 samt andra stycket skall utföras efter samråd med . I bestämmelsen har vi samlat uppgifter enligt denna förordning. I sak motsvarar uppgifterna vad som framgår av FSF. 4 § Om det finns anledning anta att ett brott har begåtts enligt vägtrafikskattelagen (0000:000) eller lagen (0000:000) med särskilda bestämmelser om fordonsskatt, skall anmäla detta till åklagarmyndigheten. Anmälan skall dock inte göras om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd eller om anmälan av något annat skäl inte behövs. Även denna bestämmelse är oförändrad i förhållande till vad som gäller. Med uttrycket brott i bestämmelsen avses de ansvarsbestämmelser som framgår av 7 kap. 4–7 §§ VTL. Dessa bestämmelser är tillämpliga även beträffande lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt genom 8 § nämnda lag. 5 § skall, utöver vad som framgår av vägtrafikskattelagen (0000:000), 1.svara för att de uppgifter som behövs för beräkning av skattevikt förs in i vägtrafikregistret, 2.beräkna skattevikt och föra in denna uppgift i vägtrafikregistret, 3.återbetala vägtrafikskatt, samt Vid indrivning gäller 3–9 §§ indrivningsförordningen (1993:1229). uppgifter enligt första stycket 3 och 4 utförs för Skat- teverkets räkning. I denna bestämmelse har vi samlat uppgifter enligt denna förordning i enlighet med motsvarande reglering för som framgår av 3 §. I sak motsvarar även dessa uppgifter vad som framgår av FSF. 6 § Skatteår, skatteperioder och uppbördsmånader för fordonen bestäms efter slutsiffran i fordonets registreringsnummer enligt följande uppställning. (tabell ej med här, se författningsförslaget i betänkandets inledning) Bestämmelsen utgår ifrån vad som anges i 1 kap. 4 § och 6 kap. 3– 4 §§ VTL. I jämförelse med nu gällande bestämmelse i 3 § FSF föreslår vi att uppbördsmånaden augusti för slutsiffrorna 6 och 0 ändras till juli. Härigenom åstadkoms att uppbörden sker på samma sätt och med samma tidsintervall för samtliga skatteår/- skatteperioder. Bakgrunden till den särregel som utredningen nu föreslår skall slopas är att det historiskt sett har ansetts olämpligt att ha juli som uppbördsmånad. Vid närmare studium av detta undantag har utredningen dock inte kunnat finna att det finns några skäl för att bibehålla denna särreglering. Såvitt utredningen kan bedöma kommer det inte att uppstå några administrativa svårigheter i samband med omläggningen. 7 § Uppbörd av fordonsskatt skall ske för ett skatteår eller en skatteperiod, om inte något annat följer av 6 kap. 3 § andra eller tredje stycket, 4, 5 eller 7 § vägtrafikskattelagen (0000:000). Uppbörden av fordonsskatt skall avse skatt för tiden till utgången av skatteåret eller, om skatten överstiger , till utgången av skatteperioden, om inte något annat följer av 2 kap. 16 § eller 6 kap. 7 § vägtrafikskattelagen. Beloppet i bestämmelsen har dubblerats i förhållande till vad som gäller enligt 6 § FSF. Beloppet överensstämmer därför även fortsättningsvis med det belopp som anges i 2 kap. 5 § VTL (jfr 12 § FSL). I övrigt har bestämmelsen inte genomgått några förändringar i sak. 8 § Ett inbetalningskort avseende skatten skall sändas till den skattskyldige möjligt, i fråga om uppbörd enligt 6 kap. 3 § första stycket vägtrafikskattelagen (0000:000) senast den 12 i upp- bördsmånaden. Om en fordonsägare inte har fått inbetalningskortet, skall han eller hon anmäla detta till senast innan skatten skall vara inbetald. Bestämmelsen motsvarar 7 § FSF och är oförändrad i sak. 9 § På begäran av den skattskyldige kan fordonsskatt förskotts- debiteras. Bestämmelsen motsvarar 8 § FSF och är oförändrad. 10 § Om fordonsskatt betalas efter utgången av den tid då skatten enligt vägtrafikskattelagen (0000:000) senast skulle ha betalats, skall ett bevis om att skatten har betalats medföras vid färd med fordonet. Beviset gäller efter betalningsdagen. Bestämmelsen motsvarar 9 § FSF och är oförändrad, med undantag för att hänvisningen inte längre avser FSL. 11 § Ett inbetalningskort avseende skatten skall sändas till den skattskyldige möjligt efter det att saluvagnslicens enligt 19 § lagen (2001:558) om vägtrafikregister har beslutats. Bestämmelsen motsvarar 1 § SVF och är oförändrad. 12 § Om skattskyldighet föreligger vid ingången av december månad skall ett inbetalningskort avseende saluvagnsskatt för närmast följande skatteår sändas till den skattskyldige . Om den skattskyldige inte har fått inbetalningskortet, skall han eller hon anmäla detta till . Bestämmelsen motsvarar 2 § SVF och är oförändrad. 13 § Registreringsskyltar som har tagits om hand enligt 7 kap. 3 § första eller andra stycket vägtrafikskattelagen (0000:000) skall förvaras hos polismyndigheten efter omhändertagandet. Skyltarna får återlämnas till fordonets ägare, om det visas att användningsförbud inte längre råder för fordonet enligt 7 kap. 1–2 §§ nämnda lag. Om skyltarna inte återlämnas, skall polismyndigheten förstöra dem. Bestämmelsen motsvarar 11 § FSF och är och är oförändrad med undantag för att hänvisningen inte längre avser FSL. 14 § Vid färd med ett fordon vars registreringsskyltar har tagits om hand enligt 7 kap. 3 § första eller andra stycket vägtrafikskattelagen (0000:000) skall det finnas ett bevis i fordonet om en polismans medgivande enligt tredje stycket i den paragrafen. Bestämmelsen motsvarar 10 § FSF och är oförändrad med undantag för att hänvisningen inte längre avser FSL. Beslut om skattevikt samt överklagande 15 § En ägare av ett fordon får begära beslut av i frågor som gäller skattevikt för fordonet. Bestämmelsen motsvarar 24 § FSF och är oförändrad. Eftersom de lätta fordonen efter hand kommer att beskattas efter koldioxidutsläpp kommer bestämmelsen att få allt mindre betydelse för dessa fordon. 16 § Beslut enligt 15 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut om skattevikt enligt 15 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Som allmän förutsättning gäller enligt 22 § förvaltningslagen (1986:223) att beslutet skall ha gått den skattskyldige emot. I detta avseende torde det innebära att ifrågavarande beslut om skattevikt skall ha lett till högre skatt än tidigare för den skattskyldige.