sou · GSB3121d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Hon menar att det borde finnas öronmärkta pengar från staten till frågor som rör mäns våld mot kvinnor, eftersom det skulle tvinga alla instanser att erkänna och se vidden av problemet. Andra behov som enhetschefen ser rör verksamheten för barn. Hon uppger att det finns planer på att ha ett påverkansprogram för föräldrar som misshandlat barn, det vill säga möjligheten att genomgå ett program i likhet med . När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå att det finns en tradition av uppfostringsaga hos invandrade familjer som dylika program eventuellt skulle kunna åtgärda. Det har skett en ökning av antalet unga tjejer som utsätts för systematiskt våld i relationer, enligt enhetschefen. Detta stämmer överens med vad behandlaren inom sett tendenser till i sitt arbete med män, och då särskilt yngre förövare. Chefen för familjevåldsenheten anser därför att mäns våld mot kvinnor borde vara ett obligatoriskt ämne redan i . Enhetschefen anser att arbetet med mäns våld mot kvinnor i gått från samarbete och samverkan till att man ser mäns våld mot kvinnor som ett särskilt kompetensområde. Hon upplever att statusen för frågor om mäns våld mot kvinnor har höjts i och med bildandet av familjevåldsenheten och arbetet har förankrats i kommunala professioner i stället för att enbart handhas av frivilliga organisationer. har kriminalvården i erbjudit ett påverkans- program för män som utövat våld mot kvinnor i nära relationer. huvudsakliga målgrupp är män som är dömda till skyddstillsyn, män som är villkorligt frigivna och ställda under övervakning, män som avtjänar straff och står under elektronisk övervakning samt män som sökt till programmet frivilligt. bedriver uppsökande verksamhet, där män som är misstänkta för våld mot kvinnor inbjuds till informationssamtal om . Mannen kan då välja att anta erbjudandet om deltagande och kan på rekommendation tilldömas skyddstillsyn med övervak- ning samt deltagande i . Programmet innefattar ett tvåtimmars gruppmöte , och deltagandet förutsätter obligatorisk närvaro. Nykterhet kontrolleras genom alkoholtest i början av varje session. Missköter mannen sig för behandling genom att bryta mot nykterhetskravet, närvarokravet eller övervakningen, kan domen omprövas och leda till fängelse. Bakgrunden till går att spåra till . grundare har länge arbetat i kriminalvården och noterade att våld mot kvinnor på något sätt fanns med i de flesta av hennes klienters historia. När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå arbetade hon tillsammans med en annan behandlare fram ett programförslag, och redan året därefter började behand- lingen av den första gruppen dömda män. Syfte, målbeskrivning och metod har, liksom verksamhet för män, inspirerats av den norska behandlingsmodellen Alternativ till Vold (ATV).65 Mål- sättningen är att få mannen att ta ansvar för sina våldshandlingar. arbetar mycket med våldsförståelsen att försöka få mannen att förstå och se vad kvinnan uppfattar som våld och kränkningar. är en gruppverksamhet som syftar till att medvetandegöra för deltagarna deras ansvar, attityder och värderingar samt att hjälpa dem att hitta alternativ till våldet.66 Ansvaret för våldet står i fokus i behandlingen. Behandlaren menar att skuld och skam ofta leder till frågor om vems felet är. Enligt behandlaren är det oftast männen som lämnar relationen. I början har de flesta män, enligt behandlaren, en förhoppning om att relationen med kvinnan de utsatt för våld ska fortgå, men man inser under behandlingens gång att de inte kan leva kvar med kvinnan. Behandlaren menar att det handlar om olika sorters män som är våldsamma mot sina fruar, sambor och flickvänner. Hon refererar till typerna som kan urskiljas genom riskbedömning med , som bland annat polisen använder sig av.67 Behandlaren menar också att svenska män vet att de gjort fel, vet hur de borde vara och vet vad jämlikhet i verkligheten är. Det är något som blir tydligt speciellt när det gäller män från andra kulturer, eftersom deras referensramar enligt behandlaren är snävare när det gäller synen på våld och synen på kvinnor.68 Inom ser man, liksom chefen för familjevåldsenheten, en ökning av antalet yngre män som är dömda för våldsbrott. 65I en uppsats där jämförs med inspirationskällan ATV är den mest synbara skillnaden ATV:s längd jämfört med . ATV:s behandlare består dessutom både av socionomer och psykologer. ATV är alltså i huvudsak dynamiskt med kognitiva inslag, medan är kognitivt och pedagogiskt. Se m.fl. 2001. 66Malmö stad odaterat, s. 8. 67Om se kapitel 4 och m.fl. 2001. 68Det finns ett kriterium när det gäller språket för att delta i , liksom i de flesta andra behandlingsprogram inom fri- och kriminalvården – att männen ska kunna prata och förstå svenska utan tolk. När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå Behandlaren menar att dessa män generellt är hjälpsökande, vilket innebär att de kommit en bra bit på väg i fråga om självinsikt. Hon uppger också att unga män har svårigheter i sina relationer till flickor och kvinnor samt med hur de ska agera och interagera i en heterosexuell relation.69 Under det tidiga stadiet efter beslutet om tillkomst var samverkan enligt behandlaren obefintlig, men när kvinnokliniken tog initiativ till samverkan 1998 efter Kvinnofridspropositionen gav det resultat. I takt med att växte ville några av kommunens stads- delar delta i samverkan. 2002 kunde därför två socialsekreterare anställas som manssamordnare. har kriminalvården totalt sett satsat en halvtidstjänst på . Behandlaren betonar att hon och den andra behandlaren har lagt oändligt mycket fritid på . Sedan Kriscentrum för män tillkom är kommunens samverkan med mindre än tidigare, och man har flyttat den tjänst som tidigare fanns på till kriscentrumet. Enligt behandlaren är det naturligt att Kriscentrum för män tar de lättare fallen och de tyngre. Kriscentrum för män arbetar som tidigare nämnts utifrån en bredare skala av män med män i kris, män som kanske inte är anmälda och män är i början av sin våldskarriär. arbetar däremot enbart med våld i relationer och med män som sitter i fängelse eller med män i samband med personutredning. och Kriscentrumets verksamheter är jämnstora, men Kriscentrum för män har fler tjänster än . är starkt personbundet till behandlaren. Under näst- kommande år ska ett nytt nationellt handlingsprogram sjösättas inom kriminalvården Våld i nära relationer (se kapitel 4). För innebär det att den sista gruppens behandling avslutas vid jul 2004.70 och för män har alltså olika huvudmän och olika finansiering, men de är båda del av samma handlings- 69Fredman har inte behandlat någon homosexuell man som utövat våld mot sin partner. 70Varje kommun får ha kvar sin verksamhet och sina program men utan finansiering från kriminalvården. När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå Uppgifterna ser lite olika ut och tanken är att Kris- centrum för män och ska komplettera varandra. Kommentarer till stads handlingsprogram, En stabil organisatorisk grund har, till skillnad från , en myndighetsstruktur i sitt arbete. Detta gör att arbetet integreras i grundverksamheterna, ofta inom specialiserade enheter. Polisens familjevåldsenhet är en specialiserad utredningsenhet och de kommunala kriscentren fun- gerar som knutpunkter för samverkan, även om de sinsemellan är något olika. Grunden för arbetet med mäns våld mot kvinnor i är stabil och de organisatoriska frågorna tar litet utrymme. Man arbetar utifrån tanken att sprida information och kunskap till alla grundverksamheter och ha spetskompetens på området mäns våld mot kvinnor. Med en organisationsmodell som är genomtänkt och grundligt förankrad har det fortsatta arbetet med utveckling av metod samt förståelse och teori gynnsamma för- utsättningar. Kommunens satsning på ut- och fortbildning inom grundverk- samheterna och i samverkans- och arbetsgrupperna visar också att det finns en vilja att nå ut till dels många yrkesgrupper, dels fler anställda inom grundverksamheterna. Utbildningen är sålunda relativt kontinuerlig, även om den inte är permanentad. Vilket innehåll ut- och fortbildningen har, har vi inte haft möjlighet att utreda. arbetar utifrån en bred våldsförståelse i betydelsen att man inkluderar flera olika våldsformer. Den yrkesgemensamma handboken tar till exempel fasta på våldtäkter i samband med misshandel inom relationer. Den lägesrapport som i län lät göra 2001, Skånska insatser och samverkan mot våldet mot kvinnor, ger en överskådlig bild av vilka problem kommunerna När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå (däribland ) ser när det gäller samverkan.71 De flesta uppger tid- och resursbrist som det främsta problemet. Bristande kom- petens och kunskap, hos den egna organisationen såväl som hos de andra samverkansaktörerna, anförs också som ett stort problem. Kartläggningen pekar också på ett behov av samverkan främst på lokal operativ nivå mellan handläggare på olika myndigheter. Även i pekar de samverkande aktörerna på att olika verksamheter, trots kännedom om arbetsmetoder och arbetsorga- nisation, kan ha svårt att förstå varandras grundläggande utgångs- punkter och arbetssätt. Kriminalvårdens arbete med männen möter ofta oförståelse hos och sjukvården. Enligt chefen på familjevåldsenheten finns fortfarande problem inom polisen när det gäller bemötandet av utsatta kvinnor. Trots detta tycks samverkan fungera väl i , både myndig- heterna emellan och mellan myndigheterna och kvinnojouren. Deltagandet i samverkansgrupperna prioriteras av i stort sett alla inblandade, och samtliga aktörer får utbildning både om samverkan och om mäns våld mot kvinnor och barn. Att samverkan bedrivs utifrån en gemensam plattform Handlingsprogrammet för insatser vid våld mot kvinnor tycks ge kontinuitet och stabilitet, även om tolkningen av samverkans syfte ibland går isär. Helhetssynen som förståelsemodell och splittringen av våldsformer Vår genomgång av verksamheten i visar att det som kan problematiseras är handlingsprogrammets teoretiska stomme. Handlingsprogrammets förståelsemässiga utgångspunkt delas av samtliga samverkande aktörer. Helhetssynen i betydelsen att man simultant ska ge stöd till män, kvinnor och barn, vilken vi redan problematiserat i föregående avsnitt om , betonas starkt även av . Den våldsdefinition som familjevåldsenheten arbetar efter, vilken inkluderar sexuellt våld, uppges vara bred. Men denna samman- hållna förståelse korresponderar dåligt med enhetens starka be- toning på familjen som utgångspunkt för arbetet med mäns våld mot kvinnor något som återkommer också i det övergripande handlingsprogrammet. Förvisso sker en stor del av våldsbrotten mot kvinnor i hemmen, men det är inte alltid förövaren är en 71 i län 2001. När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå familjemedlem.72 Mäns våld mot kvinnor utövas dessutom på långt fler arenor än den privata (jämför kapitel 3). En bred och sammanhållen våldsdefinition, likt den som används i , kan öppna upp för möjligheten att se och arbeta med våldet som ett kontinuum och som en process. Med det avses att mäns våld mot kvinnor utgörs av allt från verbala hot och kränk- ningar till våldtäkter, misshandel och mord, och att dessa hand- lingar är en del av en våldsvardag alla kvinnor på något sätt måste förhålla sig till (jämför kapitel 3). Den processartade karaktären innebär alltså att det inte alltid finns en enstaka händelse eller handling att referera till, eftersom man måste se till ett större sammanhang som spänner över en längre tidsrymd. Begreppet familjevåld däremot, osynliggör våldets könade verk- lighet och förlägger våldet inom en speciell relationskonstellation. Våld inom familjen riskerar då att avgränsas från övrigt våld som män utövar mot kvinnor och barn. Uttryck som män i kris används jämsides och jämställt med kvinnor eller barn i kris, vilket ligger i linje med Malmöverk- samhetens helhetssyn. Konsekvensen blir att de tre kriscentrumen för kvinnor, för barn och för män får liktydig betydelse och att en från början skev maktfördelning därmed osynliggörs. Att definiera mäns våldutövning som något som försätter dem i en kris på liknande sätt som våldsutsatthet gör för kvinnor och barn, hamnar farligt nära en sjukdomsförklaring och därmed en ansvarsbefrielse av män. Män blir offer i samma bemärkelse som våldsutsatta kvinnor och barn, och deras överordnade maktposition försvinner. Liksom i finns i tydliga, om inte tydligare, tendenser till att omfatta vad kallar en ekologisk modell (jämför kapitel 4). Också här är denna tendens tydligast i verksamheten för män. I Kriscentrum för mäns verksam- hetsbeskrivning sätts våldet å ena sidan in i en variant av köns(makts)förståelse, och är å andra sidan något som tar männen i besittning (männen har blivit skrämda och oroade över sitt beteende och är rädda för att våldet skall återupprepas: våldet börjar få konsekvenser som hamnar bortom mannens kontroll, vår kursiv).73 av de tillfrågade kvinnorna i Slagen dam (2001) hade utsatts av våld av en man utanför en sexuell relation, till exempel en kollega, studiekamrat, vän eller granne. 73Malmö stad 2004c, s. 7. När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå Könsmaktsperspektivet uppges också av den manliga behand- laren i vara alltför snävt när det gäller behandlingsarbetet med männen (jämför med ). Även kulturellt baserade avvikelseförståelser synliggörs när våld förknippas med män av annan etnisk tillhörighet än svensk, både när det gäller och för män. Män med svensk bakgrund uppges vara mer benägna att söka hjälp än män från ursprungsländer med en uttalad patriarkal struktur. Svenska män uppges också vara medvetna om att de gjort fel något som dock motsägs av att både och uppger att det stora flertalet män inte känner någon skuld för det våld de utövat utan lägger ansvaret på kvinnan. Jämförelsen förstärker uppdelningen i (svenskt) våld och hedersrelaterat våld genom att förklara våldet med hjälp av deras kultur och ställa det mot en kontext där den svenska jämställdheten omöjliggör liknande resonemang. säger sig uttryckligen ha inspirerats av Alternativ til Vold (ATV). I en jämförande studie analyseras teo- retiska följsamhet till ATV, och där konstateras att följer ATV på ett övergripande plan, men att det finns skillnader när det gäller metodologiska och strukturella aspekter.74 Vi menar att mycket tyder på att , liksom , lyfter ut ATV:s program ur sin könsmaktsmedvetna kontext och i stället använder en blandning av våldsförståelser och våldsför- klaringar. Det är tydligt, både i och i , att många våldsutövande män utgår ifrån ett orsakstänkande och ser sig själva som någon som reagerar på en provokation. Det finns tendenser till en stark centrering på våldets orsaker även i behandlingen av männen. Men för att kunna arbeta med män i syfte att uppnå jämställdhet är det mer förenligt med en könmaktsförståelse att se och tydliggöra mannens avsikt med våldet ett arbete som just ATV kommit långt med att utveckla: Ett annat sätt att uppfatta våld är avsiktsförklaringar, där man ser en handling förklarad utifrån vad handlingens avsikt var eller vad det var vederbörande försökte åstadkomma. Detta är ett förklaringssätt som, i stället för att se människor som automatiskt reagerande, uppfattar dem som aktivt handlande organismer som styrs av egna avsikter.75 74Carlsson m.fl. 2001. 75Isdal 2001, s. 100 f. Se även 1993, 2004. När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå Slutsatser: När våldet är verklighet Vår studie av det konkreta lokala arbetet med mäns våld mot kvinnor det vill säga mötet med våldsutsatta kvinnor och barn och våldsutövande män visar på en hel del problem men också på väl utarbetade modeller att bygga vidare på. Här listar vi våra viktigaste slutsatser av denna studie; i kapitel 7 fördjupar vi ana- lysen när vi ser på motstånd och motverkande strukturer. Samverkan kräver samsyn. Ett arbete med mäns våld mot kvin- nor och barn på lokal nivå måste byggas på en genomtänkt samverkan mellan olika samhällsaktörer. För att samverkan mellan olika myndigheter och mellan myndigheter och frivillig- organisationer (framför allt kvinnojourer) ska fungera måste man ha en gemensam plattform att utgå från ett tydligt syfte, tydliga mål och tydlig verksamhetsbeskrivning. Här är det gemensamma handlingsprogrammet och den yrkesgemensam- ma handboken i ett bra exempel på att en väl genom- arbetad grund som alla inblandade parter utgår från, ger ett konsekvent och effektivt arbete. Samsyn kräver kunskap. En förutsättning för att tjänstemän och samverkande aktörer ska kunna utarbeta mål och bedriva verk- samhet är att de har kunskap om de problemområden som verksamheten omfattar. Krav på kunskap måste ställas vid tjänstetillsättningar; både personal och samverkande aktörer måste kontinuerligt utbildas. En bra tanke i är att sprida kunskapen brett som man samlar kompetensen i specialiserade enheter. Kunskap erhålls också genom ett bra samarbete med kvinnojourer, vilket är den samhällsinstans som arbetat praktiskt med mäns våld mot kvinnor. En genomtänkt organisation och institutionaliserad verksamhet är en bra utgångspunkt. Verksamheten i och delar av är eller håller på att bli institutionaliserad, vilket är mycket positivt och en förutsättning för att en vidareutveckling ska kunna ske. En genomarbetad, stabil och välgrundad orga- nisation som den i utgör en bra plattform för ett effektivt arbete. Här bygger arbetet på specialiserade enheter, vars kompetens får positiva återverkningar i de ordinarie verksamheterna. När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå Arbetet med mäns våld mot kvinnor och barn måste få kosta. Det är inte möjligt att bedriva en verksamhet om denna inte tilldelas egna och utifrån arbetsuppgifterna rimliga resurser. Många samordnare i uppger att de arbetar långt mer än de får ersättning för och att man måste begränsa spridningen av information av verksamheten eftersom man vet att verksam- heten inte på långt när kan täcka behoven. Om mäns våld mot kvinnor definieras som ett allvarligt samhällsproblem är arbetet för att bekämpa detta något som måste bekostas av samhällets medel. Att arbeta med män, kvinnor och barn kan inte vara könsneutralt. Den helhetssyn som både och arbetar utifrån innebär konkret att man arbetar med män, kvinnor och barn. Men en underliggande förståelse är också att arbetet ska vara könsneutralt och att man inte ska ta ställning för någon part. I går man så långt att själva målbeskrivningen inte alls talar om kön, vilket får till följd att också kvinnors ansvar för våldet betonas. I målbeskrivning däremot blir det tyd- ligt att man måste tala explicit om kön när arbetet handlar om mäns våld mot kvinnor. Ett arbete med mäns våld mot kvinnor och barn som inte utgår från en konsekvent könsmaktsförståelse kan få allvarliga kon- sekvenser. Alla de verksamheter vi studerat säger sig utgå från en könsmaktsförståelse av mäns våld mot kvinnor, men man menar också att denna måste kombineras med andra, grundade i olika individuella, sociala eller kulturella avvikelser (en eko- logisk modell). I det konkreta arbetet tenderar dock köns- maktsförståelsen att helt försvinna, vilket får allvarliga konse- kvenser. Detta gäller arbetet med kvinnorna, när man exempel- vis försätter kvinnor och barn i livsfara genom att inte aktivt uppmana kvinnan att lämna en våldsam man. Vid behandlingen av män söker man orsaksförklaringar, arbetet med barn är helt könsneutralt och man tar inte ställning i vårdnadsfrågor. En bred och sammanhållen våldsförståelse bäddar för ett bra arbete. Den breda våldsdefinition som använder speglar en förståelse där olika former av våld hållas samman i det konkreta arbetet med psykiskt, fysiskt och sexuellt våld mot kvinnor och barn. Detta borde följas av en konsekvent begreppsanvändning där man fokuserar på våldsutövare och När våldet är verklighet arbetet med mäns våld mot kvinnor på lokal nivå våldsutsatta inte på relationer eller arenor (som i begreppen familjevåld och våld i nära relationer). Kapitel 6 Regeringens åtgärder efter kvinnofridsuppdragen Utredningen om kvinnofridsuppdragen ska, enligt direktiven, beakta de insatser som regeringen vidtagit efter att myndighets- uppdragen slutförts. Vi har valt att se både på pågående och avslutade åtgärder som berör vår utredning. I följande kapitel gör vi en kort genomgång av dessa, och där det är relevant sätter vi dem i relation till vår utredning samt reflekterar över vilken betydelse förslag och insatser har för arbetet med att motverka mäns våld mot kvinnor. Därefter ger vi en samlad bild av vad vi uppfattar som sammanhanget för vår utredning. Nationellt råd för Kvinnofrid Regeringen inrättade Nationellt råd för Kvinnofrid. Rådet avslutade sitt arbete . I rådet har regeringen utbytt erfarenheter och idéer med företrädare för organisationer samt forskare. Nationellt råd för Kvinnofrid har gett ut en skriftserie om några särskilda områden: våld mot kvinnor med funktionshinder, våld mot äldre kvinnor, kommunerna som inte bidrar till kvinno- jourerna, barn i familjer där mannen slår kvinnan, män som slår, våld mot kvinnor med invandrarbakgrund, homosexuell partner- misshandel samt mäns våld mot missbrukande och psykiskt funk- tionshindrade kvinnor. Slutrapporten från Nationellt råd för Kvinnofrid innehåller kon- kreta förslag till åtgärder riktade till ansvariga statsråd. Nationellt råd för Kvinnofrid pekar på en rad brister när det gäller arbetet för att motverka mäns våld mot kvinnor, som svarar mot det vi sett i genomgången av myndigheternas arbete och pekat på i detta betänkande. Det handlar exempelvis om bristande kunskap i hela samhället – inte minst hos tjänstemännen på våra myndigheter, om att kvinnor ofta får ett dåligt bemötande när de söker hjälp och att rättssäkerheten är mycket bristfällig, om att mäns våld mot kvinnor Regeringens åtgärder efter kvinnofridsuppdragen trivialiseras vid svenska myndigheter och om att en stor del av våldet aldrig kommer till samhällets kännedom. Man lyfter också fram mäns bristande ansvarstagande som en viktig aspekt av våldets fortlevnad. Nationellt råd för Kvinnofrid formulerar en allmän förståelse av våldet som utgår ifrån en könsmaktsförståelse. Utgångspunkten formuleras i följande definition: Mäns våld mot kvinnor är det yttersta uttrycket för den obalans som råder i maktförhållandet mellan kvinnor och män.1 Våldets syfte sägs vara makt och kon- troll, och detta möjliggörs av djupt förankrade patriarkala tankar och idéer om att vissa grupper (i dessa fall män) har en naturlig rätt till makt och kontroll över andra.2 Här håller man alltså samman våld, makt och kön. använder Nationellt råd för Kvinnofrid i hög utsträck- ning begreppet våld i nära relationer. Hos rådet tycks syftet med att använda begreppet vara att inkludera homosexuella kvinnor och män som utsätts för våld av sin partner våld som naturligtvis är angeläget att synliggöra (jämför kapitel 3). I denna begrepps- användning förloras dock kopplingen mellan våld, makt och kön. Våld i nära relationer är ett könsneutralt begrepp och en term som i strid med feministisk våldsforskning begränsar det våld som kvinnor utsätts för till den privata arenan och separerar det från kvinnors våldsutsatthet på offentliga arenor (jämför kapitel 3). En ytterligare problematik i det arbete som Nationellt råd för Kvinnofrid presenterar menar vi ligger i fokuseringen av vad som kommit att kallas vissa särskilt utsatta grupper av kvinnor, vars problematik tidigare osynliggjorts. har det funnits en tendens att fokusera på olikheter mellan grupper av kvinnor, något som idealt sett handlar om att fördjupa kunskapen om hur våldsutsatta kvinnors och barns situationer kan skilja sig åt, för att på så sätt skapa bättre redskap för att hjälpa kvinnor och barn bort från våldet.