sou · GSB334 · 2005-01-01 00:00:00 — Stordrifts- fördelar och löneläge blir då viktiga faktorer för valet av lokaliseringsplats. Sårbarhet av detta slag uppträder främst i regioner dominerade av tillverkningsindustri, eftersom det här är relativt vanligt med stora produktionsenheter med rutiniserad tillverkning. Det finns dock ett antal verksamheter inom andra delar av såväl privat näringsliv som offentlig sektor som kan ge upphov till regional sårbarhet. Det kan t.ex. röra sig om Call Centers, större enheter inom handel eller grossiströrelse eller militär verksamhet. presenterade en rapport som med hjälp av ett s.k. sårbarhetsindex visade den regionala sårbarheten inom tillverkningsindustrin. I indexet kombinerades indikatorer för kunskapsinnehållet i produktionen med uppgifter om arbetss- tällenas storlek. I studien konstaterades att ett tjugotal lokala arbetsmarknadsregioner var påtagligt sårbara enligt det framräk- nade indexet. I denna rapport har metoden att kombinera sysselsättnings- statistiken med uppgifter om utbildningsnivå och storlek på arbetsställen förfinats och utvidgats till att gälla samtliga närings- Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner grenar, såväl privata som offentliga. Samtliga arbetsställen har kategoriserats med avseende på de sysselsattas utbildningsnivå och arbetsställets storlek. I det första fallet har andelen sysselsatta med eftergymnasial utbildning (eller längre) använts för katego- riseringen. När det gäller storleken på arbetsstället görs en uppdelning avseende arbetsställen med mer än 249 respektive 50-249 sysselsatta. Efter att denna kategorisering gjorts har andelen syssel- satta på dessa större arbetsställen som också karakteriseras av låg utbildningsnivå beräknats. Statistiken är hämtad från den register- baserade arbetsmarknadsstatistiken (RAMS) 2001. Resultaten presenteras i det följande för de fyra bransch- aggregaten industri, företagstjänster och handel, gruvverksamhet samt offentlig verksamhet. Slutligen ges också en summerad bild för sysselsättningen totalt. Tabell 3.4 visar de lokala arbetsmarknadsregioner som är mest beroende av större industriarbetsställen som karakteriseras av låg utbildningsnivå hos de sysselsatta. Den största sårbarheten återfinns sannolikt bland LA-regionerna i den vänstra kolumnen där exempelvis (inkl. och ), (inkl. ), (inkl. ) och (inkl. ) har mellan av den totala sysselsättningen på denna typ av arbetsplatser. De 20 LA-regioner som redovisas har alla en sysselsättningsandel i denna kategori som ligger klart över riksgenomsnittet. Det kan noteras att flera av LA-regionerna i denna tabell drabbats av utflyttning av verksamhet eller större neddragning inom industrin , medan flera andra fått vid- kännas successiva minskningar av industrisysselsättningen24. En del av dessa neddragningar syns ännu inte i den statistik som är tillgänglig, vilket innebär att regionerna ifråga kan komma att ha lägre sysselsättningsandelar i denna kategori i kommande statistik. Det innebär dock knappast att LA-regionerna snabbt 24 Större neddragningar inom industrin (eller varsel om sådana) har bl. a. skett i , (i och kommun), , , , , , och (t.ex. kommun). Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 växlar från sårbara till mer robusta regioner. Som regel rör det sig här om relativt tröga strukturer som tar att förändra. I den högra kolumnen redovisas motsvarande regionala sysselsättningsandelar för industriarbetsställen med 50–249 syssel- satta. De LA-regioner som redovisas här är sannolikt mindre sårbara än de som redovisas i de vänstra kolumnerna då arbets- ställena genomsnittligt är mindre, men sysselsättningsmässigt handlar det ändå om så pass mycket som 7,6 till av den totala sysselsättningen. Det kan noteras att LA-regionerna (inkl. kommun), (inkl. ), (inkl. ), (inkl. ), (inkl. och ), , (inkl. och ) och (inkl. och ) återfinns på bägge listorna, vilket indikerar en extra sårbar industristruktur. Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Tabell 3.4 De 20 LA-regioner som har högst procentandel av syssel- sättningen anställd på stora industriarbetsställen (>249 resp. 50–249 sysselsatta) som karakteriseras av låg utbildningsnivå Industri 250+ (%) Industri 50–249 (%) Källa: SCB () En ranking av denna typ ger givetvis ingen exakt information om vilka regioner som kommer att drabbas av omstruktureringar inom industrin härnäst. Det finns också andra faktorer som spelar in vid en sårbarhetsbedömning. Exempelvis kan det "informella kunnandet", som inte låter sig mätas i form av formella utbildnings- nivåer, vara betydelsefullt i vissa regioner. Det kan röra sig om aspekter som specifikt branschkunnande, lokalt företagsklimat, entreprenöranda och nätverksbyggande. Det tydligaste exemplen på informellt kunnande av detta slag hittar vi i LA (inkl. och kommuner) som toppar den högra listan. Denna region har tidigare i utredningar pekats ut som "förlorare" i en globaliserad ekonomi, när konkurrensen från låglöneländer ökar. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 har regionen och dess företag ändå kunnat upprätthålla hög sysselsättning och god ekonomisk tillväxt med svagare konjunktur. Nedläggningen av däckstillverkningen i visar ändå att också denna region är sårbar mot omstruktureringar inom industrin. Styrkan hos den kvarvarande arbetsmarknaden har dock medfört att effekterna av denna nedläggning har blivit mer begränsade än vad som först befarades. Ett annat orosmoln följer av att en stor andel av företagarna här kommer att gå i pension under de närmaste 10–15 åren. Mycket pekar på att många familjeföretag därvid kommer köpas upp av större företag och koncerner, vilket negativt kan komma att påverka den kultur av informellt nätverkande som varit så gynn- samt för regionen. Det mesta tyder på att Värnamoregionen är relativt unik i när det gäller omfattningen av detta informella kunnande. I andra delar av landet påverkar därför inte sådana faktorer den totala bedömningen av sårbarheten i nämnvärd omfattning. Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Figur 3.4 LA-regioner med högst andel sysselsatta på industri- arbetsställen som karakteriseras av låg utbildningsnivå Sårbara industriregioner efter andel sysselsatta Hög andel i industri med 50-249 anställda Hög andel i industri med minst 250 anställda Hög andel i båda grupperna Källa: SCB () Geografiskt finner vi en påtaglig koncentration av de sårbara LA- regionerna till sammanhängande områden i södra och . Regionerna återfinns framför allt i och samt delar av Bergslagen, och . I är det framför allt som uppvisar höga syssel- sättningsandelar som kan kopplas till denna typ av arbetsställen. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 3.2.3Samverkande såbarhetsfaktorer i industriregioner I figur 3.3 redovisades ett antal LA-regioner som enligt rAps- analysen beräknas få brist på arbetskraft med kompetens inom teknik och naturvetenskap. Flera av dessa återfinns också i tabell 3.4, som visar de sårbaraste industriregionerna med hänsyn till stora arbetsställen och lågt kunskapsinnehåll i produktionen. Några exempel är , , och . Den brist på arbetskraft med rätt kompetens som här ser ut att uppkomma kan ytterligare öka på sårbarheten i dessa regioner. Särskilt arbetsställen som ingår i större företagskoncerner kan då bli föremål för omlokalisering till platser – inom eller utom landets gränser – där tillgången på utbildad arbetskraft är bättre. Ur denna synvinkel är kompetensförsörjningen av central betydelse för de industridominerade regionerna. Även om tjänstesektorn över lag har mindre arbetsplatser än industrin och därmed oftast inte ger upphov till lika stor sårbarhet, så finns det på enskilda orter i landet exempel på relativt stora arbetsplatser inriktade på enklare tjänsteverksamhet. I flera kommuner har t.ex. Call Centers etablerats i stor skala för olika former av telefonförsäljning, biljettbokning, support etc. Ofta är det här fråga om tjänster med ett relativt lågt kunskapsinnehåll, vilket indikerar att arbetsplatserna lätt kan bli föremål för om- strukturering. har de klart högsta sysselsättningsandelarna i bägge storleksklasserna. Det är de många arbetsställena inom som ger tydligt utslag i statistiken. Relativt höga andelar finner vi också i , , (inkl. , och ). I flera av dessa regioner har Call Centers etablerats i stor omfattning vilket sannolikt påverkar de här presen- terade siffrorna. Tabell 3.5 visar sårbarheten inom branschaggregatet företags- tjänster och handel. Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Tabell 3.5 De 10 LA-regioner som har högst procentandel av sysselsättningen anställd på stora arbetsställen (250+ resp. 50–249 sysselsatta) inom företagstjänster och handel som karakteriseras av låg utbildningsnivå 250+ (%) 50–249 (%) Källa: SCB () En typ av verksamhet som av naturgivna förutsättningar är sårbar är gruvbrytning, eftersom råvaran i form av brytvärd malm förr eller senare tar slut. Detta förhållande är naturligtvis välkänt för de berörda regionerna, men det kan ändå vara på sin plats att här notera hur stor sysselsättningsandel det handlar om på respektive plats. Det är egentligen bara i tre LA-regioner som gruvverksamheten är så pass omfattande att den innebär en påtaglig sårbarhet. Det gäller där av den totala sysselsättningen finns inom gruvnäringen, där motsvarande siffra är och med 7,1 procent25. På ett antal andra platser som , , , , (i LA), (i LA) och (kalkbrott) är också ett eller några hundratal personer sysselsatta med gruvbrytning, men verksamheten omfattar här bara någon enstaka procent av totala sysselsättning. 25 i lades ner och det stora beroendet av gruvverksamhet i kommun kan därmed sägas ha upphört. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 När det gäller den offentliga verksamheten är det betydligt svårare att säga om verksamheten ger upphov till en sårbar regional struktur. En stor del av den kommunala offentliga verksamheten är ju starkt kopplad till den i regionen boende befolkningen. Offentliga verksamheter har också genomsnittligt en högre utbild- ningsnivå hos sina anställda än privata företag, vilket bör ge en större flexibilitet vid omstruktureringar. Det går dock att peka på verksamheter som kan ge upphov till sårbarhet genom att politiska beslut i ett slag kan påverka omfattning och lokalisering. Några LA regioner har t.ex. relativt hög andel av sysselsättningen inom olika typer av landstings- verksamhet som både omfattar stora arbetsställen och som genomsnittligt har en relativt låg utbildningsnivå. Det gäller exempelvis , och . Som påpekades i kapitel 2 kommer en ökande försörjningsbörda medföra stora påfrestningar på den kommunala och landstings- kommunala ekonomin, vilket i sin tur kan innebära att exempelvis sjukhus- och vårdenheter läggs ner eller slås samman. De LA- regioner som listas i tabell 3.6 blir därmed extra sårbara vid en sådan utveckling. Tabell 3.6 De 10 LA-regioner som har högst procentandel av sysselsättningen anställd på stora arbetsställen (250+ resp. 50–249 sysselsatta) inom offentlig sektor som karakteriseras av låg utbildningsnivå Offentlig sektor 250+ (%) Offentlig sektor 50-249 (%) Källa: SCB () Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Även inom den statliga sektorn finns verksamheter som kan ge upphov till sårbarhet. Det tydligaste exemplet är den militära verksamheten som varit föremål för stor omstrukturering . De LA-regioner som har störst andel sysselsatta inom militär verksamhet är , (inkl. Bodens kommun) och av den totala sysselsättningen. Lägger vi ihop de branschvisa redovisningarna ovan får vi en bild av var de totalt sett mest sårbara arbetsmarknaderna i landet är lokaliserade. LA-regioner som , , och har alla av sysselsättningen på stora arbetsställen (med mer än 249 sysselsatta), som karakteriseras av låg utbildningsnivå. Lägger vi därtill att dessa regioner i allmänhet har relativt höga sysselsättningsandelar på arbetsställen i storleksklassen 50–249 sysselsatta förstärks bilden ytterligare. Totalt finner vi då att flera regioner har kring eller mer av sysselsättningen på sårbara arbetsställen. Det gäller förutom de ovan uppräknade också , , och . Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 Tabell 3.7 De 15 LA-regioner som totalt sett har högst procentandel av sysselsättningen anställd på stora arbetsställen (250+ resp. 50–249 sysselsatta) som karakteriseras av låg utbildningsnivå Totalt 250+ (%) Totalt 50–249 (%) Källa: SCB () Den geografiska spridningen av de sårbara regionerna blir större om vi beaktar den totala sysselsättningen, än om vi bara koncentrerar oss på industrin. Som framgår av figur 3.5 blir det då också ett antal LA-regioner i norra som framträder på sårbarhetskartan. Det är framför allt en följd av omfattande verk- samhet inom den offentliga sektorn och gruvnäringen. I övrigt är det främst en sårbar industristruktur som slår igenom även i denna totala bild. Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Figur 3.5 LA-regioner med högst andel sysselsatta på arbetsställen totalt som karakteriseras av låg utbildningsnivå Hög andel på arbetsställen med 50-249 anställda Hög andel på arbetsställen med minst 250 anställda Hög andel i båda grupperna Källa: SCB () 3.3Slutsatser – Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Trots att sysselsättningsutvecklingen är svag och t.o.m. minskar i många regioner, pekar analysen på att en betydande arbetskrafts- brist kommer att uppstå inom vissa utbildningsgrupper. Arbetskraftsbrist och sårbara regioner Bilaga 3 till LU 2003/04 stora väntas underskotten bli avseende personer med högre utbildning inom vård och pedagogik samt teknik/naturvetenskap. För den första gruppen blir bristen störst i små och perifert belägna LA-regioner som ofta har en mycket hög andel offentligt sysselsatta. Åldersstrukturens förändring blir här helt avgörande för att utbudet av arbetskraft minskar, som en behovs- styrd efterfrågan ökar. En alltmer ansträngd ekonomi, till följd av ökande försörjningsbörda, gör det dock tveksamt huruvida behoven inom det offentliga området helt kan komma att uppfyllas. Av rent ekonomiska skäl måste därför fortsatta rationaliseringar och ett stort mått av nytänkande till för att ekvationen avseende behov och ekonomiska möjligheter ska gå ihop. När det gäller tekniskt/naturvetenskapligt utbildade personer är bristen på arbetskraft mer kopplad till en hög sysselsättningsandel inom industri. Också här är det ett minskande arbetskraftsutbud som är huvudorsak till ökande underskott. Industrisysselsättningen beräknas ju minska i samtliga regionfamiljer till 2020. Arbetskraftsbrist är dock inte en företeelse som är avgränsad till enbart mindre LA-regioner med svagare utvecklingsförut- sättningar. Så gott som samtliga LA-regioner beräknas ha ett underskott på arbetskraft inom åtminstone någon utbildnings- kategori . Den demografiska utvecklingen därefter pekar också på att bristerna kommer att förvärras under . är en av sex LA-regioner som beräknas få ett underskott i samtliga sex utbildningskategorier. förutsättningar att hantera denna brist är dock bättre än i de övriga regionerna. Det gäller framför allt möjligheter till inpendling från kringliggande LA-regioner, vilka dessutom är regioner som i flera fall väntas få ett överskott på arbetskraft. Det innebär att det ömsesidiga beroendet mellan och övriga regioner i ökar och bildar en viktig förutsättning för en väl fungerande och vidgad arbets- och bostadsmarknad. Några viktiga slutsatser utifrån ovanstående analys är att den redan tillgängliga arbetskraften måste tas tillvara på ett mera flexibelt och effektivt sätt. En betydande bristsituation i samtliga regiontyper innebär att ett ökande arbetskraftsdeltagande högre upp i åldrarna kommer att bli önskvärt. Det medför också att den utlandsfödda delen av befolkningen måste tas tillvara som en arbetskraftsresurs i betydligt större utsträckning än . Bilaga 3 till LU 2003/04 Arbetskraftsbrist och sårbara regioner kraftens flexibilitet avseende yrkes- och utbildningsinriktning behöver bli större. Detsamma gäller arbetsmarknadens geografiska storlek, där en vidgad arbetsmarknadsregion ger en bättre balans mellan efterfrågan och utbud. Även om samhället lyckas bra med alla dessa åtgärder är det svårt att bortse ifrån att en större arbetskraftsinvandring än den som förutses i SCB:s prognos, kommer att bli nödvändig för att tillgodose arbetsmarknadens behov framöver. Cirka ett 30-tal LA-regioner har ett mycket stort beroende av en eller ett fåtal arbetsplatser som också domineras av lägre utbild- ningsnivå hos de sysselsatta. De flesta av dessa avser industrisys- selsättning, men det finns också enstaka exempel inom företags- tjänster och handel, gruvnäring och offentlig verksamhet. Analysen i kapitel 2 visar på en fortsatt långsiktig minskning av sysselsättningen inom industrin som produktiviteten forsätter att öka. Detta indikerar att strukturförändringarna ingalunda är slut, utan fortsatta rationaliseringar, sammanslag- ningar och nedläggningar av industriverksamhet är att vänta. Erfarenhetsmässigt är det framför allt verksamheter med ett lägre kunskapsinnehåll som utsätts för det största rationaliserings- trycket. Ett särskilt orosmoment i de sårbara industriregionerna utgör en annalkande arbetskraftsbrist. Även om arbetsplatserna domineras av lågutbildad arbetskraft kan en hotande brist på nyckelpersoner bli en avgörande faktor i besluten om framtida investeringar och lokaliseringar av verksamhet. Flera av de regioner som här framstår som sårbara väntas också få en brist på arbetskraft inom teknik och naturvetenskap. Utbildningens betydelse för att minska den regionala sårbarheten kan inte underskattas. Långsiktiga utbildningssats- ningar är viktiga för att industrin ska kunna höja kunskapsinnehållet i produktionen. I övrigt handlar det även här mycket om att arbetskraften måste bli mer flexibel. Något som dels åstadkoms genom utbildning, dels genom vidgade arbetsmarknader och bättre förutsättningar till pendling. Slutsatserna understryker vikten av att arbetskraftsförsörjningen behandlas i ett större tillväxtsammanhang. Effekterna av att frågan nu ingår som ett särskilt delområde i de regionala tillväxtprogram- men bör därför noga följas och utvecklas. 4Regionförstoring – högutbildade visar vägen? har regionförstoring, dvs. vidgning av de lokala arbetsmarknaderna, kommit alltmer i fokus som verktyg för regional utveckling. Genom att människor arbetspendlar allt längre sträckor har en spridd boendestruktur varit möjlig att förena med en ökad geografisk koncentration av arbetsplatserna. En koncentration som till stor del är en följd av globala utvecklings- tendenser, vilka är svåra att motarbeta om vi i vill ha en hög ekonomisk tillväxt. Denna utveckling kan förväntas fortsätta och många anser också att den bör stimuleras för att gynna den regionala utvecklingen i . I detta kapitel analyseras den pågående regionförstoringen med avseende på förändringen av antalet lokala arbetsmarknadsregioner (LA-regioner) över tiden. Antalet LA-regioner räknas fram av SCB med hjälp av statistiska kriterier på arbetspendlingen över kom- mungräns. Dessutom görs en enkel prognos över hur framtidens LA-regionsindelning kommer att se ut. Innan metod och resultat beskrivs närmare ges en kort bak- grund. Dessutom diskuteras nyttan av regionförstoring och om denna är förenlig med hållbar utveckling. Med regionförstoring menas att två tidigare separata lokala arbetsmarknadsregioner knyts ihop till en ny och större genom ökad arbetspendling över kommungränserna. I analysen använder vi SCB:s statistiska kriterier på indelningen i LA-regioner (se faktaruta). Det är viktigt att skilja denna statistiska Regionförstoring - högutbildade visar vägen? Bilaga 3 till LU 2003/04 indelning som kan tjäna som ett mått på regionförstoring från NUTEKs normativa indelning av i 81 LA-regioner.26 För att en kommun ska bilda centrum i en lokal arbetsmarknads- region () ställs två krav. För det första får inte andelen utpendlare av de kommuninvånare som har ett arbete överstiga . För det andra får kommuninvånarna inte ha en utpend- ling riktad mot en annan enskild kommun som överstiger av samtliga som har ett arbete. När man väl bestämt vilka kommuner som ska bilda centrum i LA-regionerna förs övriga kommuner till den kommun mot vilken den största utpendlingen är riktad. För att inte LA-regionerna ska bli orimligt stora tillåts maximalt två länkar mellan den enskilda kommunen och den kommun som bildar centrum i . Eftersom kommunerna är de minsta byggstenarna i LA-regio- nerna, och kommunindelningen förändrats radikalt har SCB räknat om tidigare pendlingsströmmar efter dagens adminis- trativa indelning. LA-regioner lanserades som begrepp 1991 i rapporten, Lokala arbetsmarknader och förvärvsregioner. Rapporten gavs ut gemen- samt av ERU och SCB. har LA-regioner använts som geografisk indelning vid en rad olika regionala analyser bland annat av . Under har en omfattande regionförstoring ägt rum i vårt land. har antalet LA-regioner mer än halverats. Som framgår av diagram 4.1 gick utvecklingen snabbast på 1970– och 1980–talen. Under den djupa ekonomiska krisen i början på 1990–talet stannade dock regionförstoringen delvis upp. –talet har dock takten i minskningen av antalet LA-regioner åter ökat. 26 Även NUTEKs indelning bygger i grunden på arbetspendlingen. Men utvecklingstendenserna har skrivits fram så att indelningen ska kunna hålla under . Det är NUTEKs indelning i 81 LA-regioner som använts i analysen i kapitel 2 och 3. Indelningen redovisas i appendix B. Bilaga 3 till LU 2003/04 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? Diagram 4.1 Förändring av antal LA-regioner –2001 Högutbildade pendlar i genomsnitt längre till arbetet än lågutbildade (se tabell 4.1). Minst antal LA-regioner (längst arbets- pendling) har personer med eftergymnasial utbildning. Flest antal LA-regioner (kortast arbetspendling) har personer med enbart grundskoleutbildning. Anmärkningsvärt är att personer med lång eftergymnasial utbildning ända fram till mitten av 1990–talet hade klart fler LA- regioner än personer med kort eftergymnasial utbildning. Detta fenomen kan dock eventuellt förklaras med att antalet personer med kort eftergymnasial utbildning ändra fram till mitten av 1990– talet varit relativt få och att de har haft en mycket specialiserad arbetsmarknad. är skillnaden mellan de båda grupperna mycket liten. Regionförstoring - högutbildade visar vägen? Bilaga 3 till LU 2003/04 Tabell 4.1 Förändring i antal uppdelat på olika utbildningskategorier kortare än 3 år längre än 3 år Vi vet även att män pendlar längre sträckor till arbetet än kvinnor (se diagram 4.2). Diagram 4.2 Antal LA-regioner för män och kvinnor 1970–2001 Om man tittar på både kön och utbildningsbakgrund , ser man att det finns stora skillnader mellan hög- och lågutbildade personers pendlingsmönster, både för män och kvinnor (se tabell 4.2). Män har dock minst antal LA-regioner i alla utbildnings- grupper, dvs. män pendlar längre till jobbet än kvinnor med samma utbildning. Intressant att notera är dock att skillnaden i pendlings- Bilaga 3 till LU 2003/04 Regionförstoring - högutbildade visar vägen? mönster för personer med kort respektive lång eftergymnasial utbildning är betydligt större för kvinnor. Tabell 4.2 Antalet LA-regioner för män och kvinnor med olika utbildningsbakgrund Kort eftergymnasial kortare än 3 år Lång eftergymnasial eller längre 4.1.2Vad ska regionförstoring vara bra för? Många argumenterar för att regionförstoringen är positiv för den regionala utvecklingen och därför bör stimuleras27. Vilka är argumenten för denna slutsats? Ett enkelt svar är att ekonomisk tillväxt underlättas om arbetskraft kan slussas från näringsgrenar på tillbakagång till mer expansiva sektorer.