sou · GSB337d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Systemet med miljökvalitetsnormer skall följas upp av kommittén som skall analysera normernas genomslagskraft och vid behov lämna förslag till de förändringar av systemet som kan bidra till att föreskrifterna enligt 5 kap. fungerar som instrument för att minska miljöbelastningen till nivåer som naturen långsiktigt tål. Det är därvid viktigt att kommittén beaktar syftet med de nationella miljökvalitetsmålen och de regionala mål som länsstyrel- ser och andra myndigheter fått i uppdrag att utveckla. Kommittén skall vidare analysera hur balkens styrmedel är relaterade till det nya systemet med miljökvalitetsnormer. Dessutom skall kommit- tén analysera vilka effekter reglerna har för svenska företags natio- nella och internationella konkurrenskraft. Miljökonsekvensbeskrivningarna har mot bakgrund av den EG- rättsliga regleringen utvecklats och fått nya formkrav i . Bland annat skall länsstyrelserna avgöra om en verksamhet har betydande miljöpåverkan. Om finner att miljöpå- verkan är betydande, krävs det bl.a. ett omfattande samrådsför- farande. Kommitténs arbete skall därför särskilt inriktas på att utvärdera om det utvecklade förfarandet att sammanställa miljö- konsekvensbeskrivningar är effektivt och ger miljö- konsekvensbeskrivningarna en tillräckligt hög kvalitet. Kommittén skall även analysera förslaget att det bästa alternativet ur miljö- synpunkt alltid skall ingå i en miljökonsekvensbeskrivning och vad som skall innefattas i detta begrepp (SOU 1998:137). Kommittén skall också utreda om regelverket tillgodoser rimliga anspråk hos myndigheter, organisationer, sakägare och enskilda på att kunna utöva inflytande över projekten när det gäller att begränsa skade- verkningarna av planerade anläggningar. Vidare bör kommittén analysera om det nu beslutade förfarandet i alla delar står i propor- tion till syftet med kravet. Kommittén skall lämna förslag till de ändringar som kan behövas. Regeringen anser att utformningen av systemet för prövning av tillsynsavgifter bör övervägas ytterligare. Bland annat bör kom- mittén närmare studera i vilken utsträckning fasta avgifter sned- vrider konkurrensen. Det är också viktigt att upprätthålla skill- naden mellan skatt och avgift. Arbetets inriktning skall vara att sådan myndighetsverksamhet som avser prövning och tillsyn endast skall avgiftsfinansieras om den klart faller inom de ramar som regeringsformen ger. föreslog i sitt huvudbetänkande Miljö- balken (SOU 1996:103) att dispensavgifter skulle betalas för att utjämna ekonomiska konkurrensfördelar till följd av dispensen (Del 2 s. 323). Regeringen ansåg dock i propositionen om Miljö- balk att grunderna för avgiftsuttaget borde lagregleras på ett tydli- gare sätt (Del 1 s. 516–517). Regeringen anförde vidare att underlag för att göra detta saknades men att regeringen hade för avsikt att låta utreda frågan. I sitt slutbetänkande (SOU 1998:35) Förord- ningar till pekade utredningen på andra avgiftsfrågor exempelvis om vattenverksamhet som förtjänade ytterligare upp- märksamhet. En annan fråga som utredningen tog upp var den om gränsdragningen mellan skatt och avgift i regeringsformens mening när det gäller myndigheternas tjänster till ett kollektiv (SOU 1996:103, Del 2 s. 321 f.). Denna gränsdragning har bl.a. betydelse för riks- dagens möjlighet att delegera beslutanderätt. I kommitténs arbete skall också ingå att överväga de nämnda frågor som väckts av och lämna förslag till de ändringar som behövs. innebär att en ny och sammanhållen prövningsordning införs. Nya processuella och administra- tiva regler har tillkommit. Som framgår av avsnittet om en fortsatt reformering av miljölagstiftningen, har regeringen aviserat en över- syn av frågan om tillståndsprövningen bör ligga direkt hos miljödomstol eller skall prövas av domstol först efter över- klagande av förvaltningsmyndighets beslut. Kommittén skall utreda denna fråga med beaktande av bl.a. tidigare utredningar och förslag om administrativ prövningsordning för vattenmål (SOU 1977:27, 1981/82:130, bet. 1982/83:JoU30 s. 40, rskr. 1997/98:278). Kommittén skall vidare beakta den utveckling som skett genom att renodlingen av domstolarnas roll att avgöra tvister mellan enskilda och det allmänna, alltmer kommit i förgrunden (SOU 1991:106, prop. 1994/95:100 s. 4 f. och 48, prop. 1996/97:1 s. 33 f. och prop. 1997/98:1 s. 42 f). Kommittén skall vid bedömningen av för- och nackdelar med en administrativ prövning i första instans belysa frå- gan hur anspråk på ersättning eller skadestånd enligt skall lösas samt redovisa konsekvenserna av olika alternativ i för- hållande till den föreslagna prövningsordningen. Kommittén skall även närmare utreda förslag att anläggandet av järnvägar, vägar och allmänna farleder skall prövas av miljödom- stol i stället för av de verk som är ansvariga för sakområdet i sam- band med den prövning som sker enligt lagen (1995:1649) om byg- gande av järnvägar, väglagen (1971:948) och lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn (SOU 1998:137). Även prövningspliktens omfattning liksom frågor av processuell och administrativ art som faller inom ramen för miljödomstolarnas tillämpning skall vid behov belysas av kom- mittén som skall lägga fram förslag i dessa och andra tillstånds- frågor i den utsträckning det behövs. Härutöver skall kommittén redovisa sådana kostnadsmässiga konsekvenser för tillståndsökande och andra parter som myndig- heter och miljöorganisationer som har föranlett. I fråga om miljöorganisationerna skall kommittén även redovisa erfarenheterna av den vidgade talerätten enligt 16 kap. och hur denna rätt har utnyttjats eller på annat sätt berört organi- sationerna när det gäller tillståndsbeslut som har meddelats på central, regional eller nivå. Tillsynsmyndigheterna får genom ytterligare ett sank- tionsmedel, nämligen miljösanktionsavgifter. I förordningen (1998:950) om miljösanktionsavgifter föreskriver regeringen att avgifter skall betalas för de överträdelser som anges i en bilaga till förordningen. Kommittén skall utvärdera effektiviteten hos det nya sanktions- systemet och samspelet mellan tillsynsreglerna, sanktionsavgifterna och de straffrättsliga reglerna samt föreslå de ändringar av regel- verket som kan behövas. Den straffrättsliga regleringen i bör uppmärksammas av kommittén. Riksåklagaren har genom rap- porten Effektivare miljöbrottsbekämpning lämnat förslag till åtgär- der. På uppdrag av (bet. 1997/98:JuU1) har en nationell miljöbrottsstrategi utarbetats. Dessa frågor skall kommittén beakta i sitt arbete. Vidare framförs det ofta i den allmänna debatten att alltför få brott med miljörättslig anknytning beivras. Riksåklagaren har under beredningen av framfört att det bör göras en översyn av brotten miljöbrott och vållande till miljöstörning. Kom- mittén skall utreda förutsättningarna för att ändra brottsbeskriv- ningen av främst miljöbrott och även i övrigt följa den straff- rättsliga tillämpningen av samt lämna de förslag som kan behövas för att åstadkomma ett effektivt och rättvist sank- tionssystem. Om kommitténs förslag påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, skall dessa redovisas. Om förslagen innebär kostnadskonsekvenser för staten, kommu- ner eller landsting, skall även förslag till finansiering anges. Tidsplan, arbetsformer m.m. Kommittén skall utöver vad som tidigare anförts samråda med den parlamentariska beredningen om mål i miljöpolitiken (M 1998:07). Kommittén skall dessutom genom utfrågningar, enkäter och på andra lämpliga sätt hämta in erfarenheter av tillämp- ning. Om det under utredningens gång kommer fram ytterligare frågor av lagstiftningskaraktär som rör uppdraget, är kommittén fri att behandla dessa frågor. Större frågor skall först anmälas till regeringen. Genom de övergångsregler som ges genom lagen (1998:811) om införande av gäller att äldre lag skall tillämpas i fråga om mål och ärenden som inkommit till domstolar och myndigheter före . Detta innebär att de erfarenheter kom- mittén kan inhämta om och dess genomslag blir begränsade särskilt som för miljöskydd överlämnat en stor mängd mål till dom- stolarna som skall handläggas enligt äldre ordning. Trots att utvär- deringen av balken därför kommer att dröja finns det frågor av mer begränsad natur som kommittén kan inleda sitt arbete med. Kom- mittén skall därför i ett delbetänkande redovisa förslag av mer begränsad, lagteknisk natur som upp- draget leder till. Kommittén skall i ett mer samlat betänkande lämna förslag till de mer omfattande änd- ringar av lagstiftningen som uppdraget kan medföra och redovisa de dittills gjorda erfarenheterna av hänsyns- regler. Kommittén skall i ett slutbetänkande redovisa en fullständigare bild av hur fått genom- slag i den praktiska tillämpningen liksom andra frågor som rör uppföljningen av de centrala instrumenten i balken. Viss statistik avseende straff och miljösanktionsavgifter Nära 4 000 ärenden avseende brott mot 29 kap. anmäls till polis och åklagare. Det är mer än en tiodubbling av anmälningar jämfört innan trädde i kraft. Ökningen av brottsanmälningar har också lett till ökat antal lagföringar för dessa brott. En stor andel av de anmälda brotten avser det vi kallar för brott mot kontrollsystemet, dvs. huvudsakligen brott mot 29 kap. 4–5 §§. Cirka hälften av de anmälda brotten är att hänföra till kontroll- systemsbrott. En tredjedel avser otillåten miljöverksamhet enligt 29 kap. 4 §. Ökningen i lagföringar avser emellertid även de centrala miljöbrottsbestämmelserna i nuvarande 29 kap. 1 och 2 §§. har det under de år varit i kraft meddelats fler domar avseende dessa två straffbestämmelser än sedan bestämmelserna infördes i . Sedan inkomna brottsmisstankar behandlats fattas beslut om lagföring skall ske eller inte. Lagföringsandelen – dvs. den andel av åklagarnas beslut i brottsärenden som leder till lagföring i form av åtalsunderlåtelse, strafföreläggande eller åtal – skiljer sig åt för olika brottskategorier. För samtliga brott utgör lagföringsandelen . Lagföringsandelen för brott enligt 29 kap. uppgår till ca 20 procent.1 Dessa siffror ger dock inte någon rättvisande jämförelse eftersom de endast avser åklagarnas – och inte polisens – behandling av brottsärenden. I stort sett alla ärenden avseende miljöbrottslighet blir föremål för beslut av åklagare. Så är emellertid inte fallet för de flesta övriga brott. I Polisens årsredo- visning för anges att av de brott som anmälts till polisen leder till ett färdigt förundersökningsprotokoll som lämnas till åklagare. De beslut åklagare fattar grundas till största delen, , på färdiga förundersökningsprotokoll. De flesta nedlagda eller aldrig inledda förundersökningarna har därmed aldrig blivit föremål för åklagarbeslut. En mer rättvisande jäm- förelse kan göras mellan miljöbalksbrotten och ekobrotten. Eko- brotten blir – liksom miljöbalksbrotten – i de allra flesta fall föremål för åklagarbeslut. För ekobrotten uppgår lagföringsandelen till . Till övervägande del är det låga bötesstraff som döms ut för brott mot . Så har varit fallet även när det varit fråga om brott mot de centrala miljöstraffbestämmelserna i 29 kap. 1 och 2 §§. har dock ett 20-tal villkorliga domar meddelats avseende dessa straffbestämmelser och även ett kortare fängelsestraff. Att beräkna andelen frikännanden möter vissa svårigheter med den officiella rättsstatistik som finns . Med ledning av unge- färliga uppgifter om antalet meddelade domar jämfört med regist- rerade fällande domar har vi kunnat konstatera att andelen ogill- ande domar, dvs. frikännanden, för brott mot –2002 varit förhållandevis hög, . Eftersom det inte är helt jämförbara underlag som använts och då upp- gifterna inhämtats från olika håll föreligger dock viss osäkerhet i denna uppskattning. I förhållande till en annan grupp förhållande- vis svårutredda brott, arbetsmiljöbrotten, är det fråga om ungefär samma ogillandeandel. Ekobrottmålen förefaller ha en något lägre ogillandeandel, , enligt uppgift inhämtad från Ekobrotts- myndigheten. För den totala brottsligheten nämns i vissa samman- hang andelen 4–ogillande. 1 var lagföringsandelen . Huvudorsaken till denna sänkning är att en särskild åtalsprövningsregel infördes detta år (29 kap. 11 § sista stycket ). Åklagare skall enligt bestämmelsen pröva om överträdelser som också kan föranleda miljösanktionsavgift och som inte föranleder strängare straff än böter bör åtalas. I dessa fall skall åtal väckas endast om det är påkallat från allmän synpunkt. Efter- som tillsynsmyndigheternas skyldighet att anmäla sådana brott till åtal alltjämt kvarstår påverkas lagföringsandelen. Antalet ärenden om miljösanktionsavgifter hos tillsynsmyndigheterna har varierat efter ikraftträdande (figur 1). Den klart övervägande delen beslutas av de kommunala tillsyns- myndigheterna (figur 2). Överträdelse av köldmediekungörelsen är den vanligaste grunden för miljösanktionsavgift (figur 3-4). Det kan vara fråga om åsidosätt- ande av krav på ackreditering eller certifiering vid installation och andra ingrepp i köldmediesystem, eller underlåten återkommande kontroll av köldmediesystem, eller underlåten rapportering av sådan kontroll. Andra vanliga grunder för miljösanktionsavgifter är underlåtenhet att söka tillstånd eller göra anmälan, utebliven miljö- rapport samt underlåtenhet att lämna kompletterande uppgifter till Kemikalieinspektionens produktregister. Summan av beslutade miljösanktionsavgifter uppgick till (figur 5). Det finns fortfarande ett antal kommuner som ännu inte beslutat om miljösanktionsavgift. Antal myndigheter som fattat beslut under olika år framgår av figur 6–7. Figur 1: Totalt antal ärenden om miljösanktionsavgift per myndighetstyp Källa: , . Figur 2: Totalt antal ärenden om miljösanktionsavgift per myndighetstyp 2003 2003 Totalt: 1 014 ärenden Källa: , . Bilaga 2 SOU 2004:37 Figur 3: Beslutade sanktionsavgiftsbelopp 2003 efter avgiftstyp2 1.1 Tillstånd/ anmälan 5.4 Kompletteran de uppgift Källa: , . 2 för avgift enligt bilagan till förordningen om miljösanktionsavgifter. SOU 2004:37 Bilaga 2 Figur 4: Antal ärenden per avgiftstyp Tillst./anm. 1999: 824 beslut : 2 283 beslut : 1 558 beslut : 1 276 beslut : 1 014 beslut Källa: , . Bilaga 2 SOU 2004:37 Figur 5: Beslutade sanktionsbelopp efter avgiftstyp Tillst./anm. 1999: Summa ej tillgänglig Källa: , . SOU 2004:37 Bilaga 2 Figur 6: Antal kommuner med beslut om miljösanktionsavgift Figur 7: Antal länsstyrelser med beslut om miljösanktionsavgift Källa: , . Vad bör vara sanktionerat med miljösanktionsavgift? I följande tabeller tar vi till en början upp de typer av överträdelser som kan föranleda miljösanktionsavgift och som även i fort- sättningen bör göra det (tabell A). Vi redovisar också sådana förpliktelser som vi fört bort från det straffbara området eller där vi sett att straff saknas, och där det kan övervägas att införa miljösanktionsavgift (tabell B). Vi har inte tagit ställning till hur bestämmelserna om miljösanktionsavgift skall form- uleras för dessa fall. Vi har inte heller gjort någon fullständig genomgång av samtliga föreskrifter meddelade i eller med stöd av balken där miljösanktionsavgift skulle kunna över- vägas. Därutöver redovisar vi sådana överträdelser som omfattas av miljösanktionsavgift och som bör delas upp och i någon del sanktioneras med avgift och i andra delar med straff (tabell C). Slutligen redovisar vi sådana överträdelser som omfattas av miljösanktionsavgift och som vi av olika anledningar inte anser bör sanktioneras på det sättet (tabell D). Det kan bero på att straffvärdet är så högt att straff i stället bör aktualiseras. Det kan också bero på att överträdelser inte är lätta att bedöma eller av andra skäl är olämpliga att sanktioneras med miljösanktionsavgift. A.Överträdelser för vilka det är föreskrivet miljösanktions- avgift och som även fortsättningsvis helt eller delvis bör sanktioneras på det sättet 38 § förordningen (1998:899) om miljöfarlig verk- Innan anmälan har gjorts tar i bruk byggnader, lokaler eller anläggningar, i fall där det är före- skrivet att anmälan skall göras 19 § Statens naturvårdsverks kungörelse (SNFS Underlåter att föra journal över underhålls- 1990:14) med föreskrifter om kontroll av utsläpp till vatten- och markrecipient från anläggningar för behandling av avloppsvatten från tätbebyggelse 13 a § Statens naturvårdsverks kungörelse Underlåter att i fråga om fast förbränningsanordning (SNFS 1991:4) med föreskrifter om kontroll av minst en gång låta ackrediterat laboratorium utsläpp av kväveoxider och svaveloxider till luft utföra kontroll av mätsystemet för SO2, NOx, NO, från förbränning i fasta anordningar NO2, O2 och CO2, eller, i fall där den årliga drifttiden understiger , låta utföra kontroll en gång per , dock minst en gång vart 15 § Statens naturvårdsverks kungörelse (SNFS Underlåter att föra journal över kalibreringar, 1991:4) med föreskrifter om kontroll av utsläpp av underhållsåtgärder samt resultatet av dessa kväveoxider och svaveloxider till luft från förbrän- ning i fasta anordningar 6 § föreskrifter (NFS 2000:13) om Åsidosätter skyldighet att ge in miljörapport miljörapport för tillståndspliktiga miljöfarliga senast från utgången av det kalenderår som avser eller den tidpunkt som bestämts i ett skriftligt beslut om anstånd (A- och B-verksamheter) 5 § förordningen (1998:904) om täkter och Åsidosätter föreskriven skyldighet för den som exploaterar en täkt eller bedriver en stenkross- rörelse att till lämna uppgift om produktionen enligt föreskrifter som 6 § förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i Åsidosätter kravet inom de områden som anges i 5 § första stycket vad avser jordbruksföretag med fler än tio djurenheter och för övriga delar av landet jordbruksföretag med mer än 100 djurenheter att ha utrymme för lagring av stallgödsel som motsvarar en SOU 2004:37 Bilaga 3 11 § förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i Åsidosätter kravet för jordbruksföretag med mer än 5 ha att ha en viss del av marken höst- eller vinterbevuxen enligt vad som fram- går av 11 § 1–3 §§ Statens jordbruksverks föreskrifter Åsidosätter föreskrifter om begränsning av (SJVFS 1999:79) om miljöhänsyn i jordbruket antalet djur i ett jordbruk om den tillgängliga arealen för spridning av stallgödsel är för liten 13–15 §§ förordningen (1998:947) om bekämp- Använder bekämpningsmedel i klass 1 utan att ningsmedel samt 46–49 §§ förordningen föreskrivna särskilda kunskapskrav för använd- (2000:338) om biocidprodukter ning av medel i klass 1 är uppfyllda. Anmärkning: Tveksamhet om var krav på kunskap föreskrivs i bekämpningsmedels-förordningen. 13–15 §§ förordningen (1998:947) om bekämp- Använder bekämpningsmedel i klass 2 utan att ningsmedel samt 46–47 §§ förordningen föreskrivna särskilda kunskapskrav för använd- (2000:338) om biocidprodukter ning av medel i klass 2 är uppfyllda 7 kap. 1 § Kemikalieinspektionens föreskrifter Påbörjar tillverkning eller införsel av kemiska (KIFS 1998:8) om kemiska produkter och bio- produkter utan att göra verksamhetsanmälan till Kemikalieinspektionens produktregister, och inte har åsidosatt sin skyldighet att 7 kap. 8 § Kemikalieinspektionens föreskrifter Har gjort produktanmälan men inte lämnar kom- (KIFS 1998:8) om kemiska produkter och bio- pletterande uppgifter om de mängder som har tillverkats eller förts in till under före- 9 kap. 36 och 37 §§ Kemikalieinspektionens Överlåter buntat träskyddsbehandlat virke utan att föreskrifter (KIFS 1998:8) om kemiska produkter och föreskriven information finns på buntarna Anmärkning: Omfattas även av straffansvar enligt 29 kap. 3 § första stycket. leda till att åtal som huvudregel inte väcks. 9 kap. 36 och 38 §§ Kemikalieinspektionens före- Överlåter träskyddsbehandlat virke som inte är skrifter (KIFS 1998:8) om kemiska produkter och buntat utan att det på anslag vid virket finns information om de begränsningar i använd- ningen som enligt särskilda föreskrifter gäller Anmärkning: Omfattas även av straffansvar enligt 29 kap. 3 § första stycket. leda till att åtal som huvudregel inte väcks. Bilaga 3 SOU 2004:37 4 och 14 §§ Statens naturvårdsverks Åsidosätter krav på ackreditering/certifiering görelse (SNFS 1992:16) med föreskrifter om kyl- vid installation och andra åtgärder som förut- sätter ingrepp i köldmediesystem HCFC och HFC (''köldmediekungörelsen'') 11 § Statens naturvårdsverks kungörelse Underlåter att genomföra föreskriven återkom- 1992:16) med föreskrifter om kyl- och värme- pumpanläggningar innehållande CFC, HCFC och HFC (''köldmediekungörelsen'') Anmärkning: Bör vara högre belopp än för straffansvar enligt 29 kap. 3 § första stycket. Åtalsprövningsregeln bör leda till att åtal som huvudregel inte väcks. 16 § Statens naturvårdsverks kungörelse Underlåter att fullgöra föreskriven rapporterings- 1992:16) med föreskrifter om kyl- och värme- skyldighet från den återkommande kontrollen pumpanläggningar innehållande CFC, HCFC och HFC (''köldmediekungörelsen'') 11 § Statens naturvårdsverks föreskrifter (SNFS Underlåter att skriftligen göra föreskriven 1997:2) om spridning av kemiska bekämpnings- anmälan till nämnd som fullgör upp- gifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet om 34 § avfallsförordningen (2001:1063) Underlåter att till anmäla tran- sport av farligt avfall Anmärkning: Vad miljösanktionsavgift skall omfatta Viss tveksamhet när det gäller bemyndigandestödet i balken. 41 § avfallsförordningen (2001:1063) I egenskap av avsändare underlåter att upp- rätta ett transportdokument med uppgift om avsändare, mottagare, transportör, avfallsslag B.Förpliktelser som inte är sanktionerade med miljö- sanktionsavgift men där avgift kan övervägas 18 c § artskyddsförordningen Det krävs anmälan till för att mot betal- ning eller annars yrkesmässigt för allmänheten förevisa 1. levande fåglar och ägg med embryo av arter som lever vilt inom Europeiska unionens europeiska 2. levande däggdjur av arter som lever vilt i , 3. levande djur av de arter som i bilagan till denna förordning markerats med N eller n, 4. levande djur av arter som anges i bilaga A eller B till rådets förordning (EG) nr 338/97. En anmälan enligt första stycket skall göras minst Den som har tillstånd som avses i 15, 17 eller 18 § skall fortlöpande föra en förteckning över de djur, växter, ägg, fröer, sporer eller delar av djur eller växter som hanteras eller ingår i verksamheten och som omfattas av kravet på tillstånd. Den som har tillstånd enligt 15, 17 eller 18 § skall till lämna uppgifter om de exemplar av djur, växter, ägg, fröer, sporer eller delar av djur eller växter som hanteras i verksamheten. 13 § förordningen om miljöfarlig verksamhet Det är förbjudet att utan tillstånd enligt inrätta avloppsanordningar till vilka vattentoaletter Motsvarande gäller vid anslutning av vattentoalett till befintlig avloppsanordning. Det är förbjudet att inrätta annan avloppsanord- ning än som avses i första stycket utan anmälan till den kommunala nämnden. att det skall fordras tillstånd även vid inrättande av sådan anordning inom vissa delar av kommunen, om det behövs för att skydda människors hälsa eller Bilaga 3 SOU 2004:37 14 § förordningen om miljöfarlig verksamhet Det är förbjudet att utan anmälan till den kom- munala nämnden ändra sådana avloppsanord- ningar som avses i 13 §, om åtgärden kan medföra väsentlig ändring av avloppsvattnets mängd eller 17 § förordningen om miljöfarlig verksamhet Det är förbjudet att utan anmälan till den kom- munala nämnden inrätta en värmepumpsanlägg- ning för utvinning av värme ur mark, ytvatten eller Kommunen får föreskriva att det skall fordras tillstånd av inrätta en sådan anläggning inom kommunen eller inom vissa delar av denna, om det behövs för att skydda människors hälsa eller miljön. 37 § förordningen om miljöfarlig verksamhet Den som avser att anordna en gödselstad eller