sou · GSB3101d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Innehållet i bestämmelserna överensstämmer nära med vad som enligt förslaget till ändring av 2 § skall gälla vid upp- rättande av sekundäretablering för meddelande av tjänste- pensionsförsäkring. Genom hänvisningen i första stycket till 2 § andra stycket 1 och 2 tillgodoses tjänstepensionsdirektivets krav på granskning av insti- tutets administrativa uppbyggnad och av dess finansiella ställning. Kravet i direktivet beträffande institutets ledning är tillgodosett genom tillsyn av efterlevnaden av bestäm- melsen i 2 kap. 3 § femte stycket 3. Tilläggen i tredje och sista styckena innebär att det blir något olika tidsfrister för gränsöverskridande verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring jämfört med annan gränsöverskridande verk- samhet. Motsvarande tidsfrister skall gälla för tjänstepensions- verksamhet vid sekundäretablering enligt 2 §. De nya reglerna är avsedda att tillgodose artikel 20.4–6 i tjänste- pensionsdirektivet. Paragrafen har ändrats för att tillgodose tjänstepensionsdirektivets tidsfrister vid inledande av tjänstepensionsverksamhet. Mot- svarande ändringar har för verksamhet vid sekundäretablering före- slagits i 3 §. Se kommentaren till den paragrafen. Till andra stycket har lagts en begränsningsregel för upplåning i ett försäkringsbolag som meddelar tjänstepensionsförsäkringar. Vad som förstås med sådana försäkringar anges i det nya femte stycket i 1 kap. 3 § och har utvecklats i kommentaren till den paragrafen. Utgångspunkten i tjänstepensionsdirektivet är att upplåning i angivna bolag är förbjuden. Undantag från en sådan huvudregel gäller endast två situationer. Det ena fallet, som omnämns i artikel 18.2, avser att bolaget behöver tillgodose tillfälliga likvidi- tetsbehov. Det andra fallet följer av bestämmelserna om en tillräck- lig kapitalbas. Ett bolag kan nämligen uppta sådana lån som är tillåtna enligt bestämmelserna om kapitalbasens sammansättning i det konsoliderade livförsäkringsdirektivet. Enligt 7 kap. 22 § andra stycket får ge tillåtelse till att i kapitalbasen räkna in andra poster än dem som anges i första stycket av den paragrafen, t.ex. förlagslån. Som en förutsättning för att angivna lånesyften skall kunna tillgodoses skall enligt förslaget gälla att den samlade upplåningen är av ringa betydelse. Att den förutsättningen för upplåning är uppfylld krävs redan enligt nuvarande bestäm- melser. skall också för bolag som meddelar tjänste- pensionsförsäkring kunna besluta om undantag från kravet på att upplåningen skall vara av ringa betydelse. I en ny mening i fjärde stycket har införts en särregel för beräk- ningen av avsättningarna för den ansvarighet som ett bolag har på grund av löpande tjänstepensionsförsäkringar. Regeln är en följd av den princip om aktsamhet som tjänstepensionsdirektivet vilar på och som beträffande de försäkringstekniska avsättningarna kom- mer till uttryck i artikel 15.4. Innebörden av det nya kravet på aktsamma antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntesats samt driftskostnader har utvecklats i avsnitt 6.10. Med stöd av bemyndigandet i paragrafens sista stycke får med- delas föreskrifter där aktsamhetskravet preciseras. I paragrafens första stycke har införts en hänvisning till den nya 12 §, vilken innehåller särskilda placeringsregler för tjänste- pensionsverksamheten i ett försäkringsbolag. I artikel 12 i tjänstepensionsdirektivet anges att ett tjänste- pensionsinstituts riktlinjer för placeringsverksamheten skall inne- hålla i vart fall sådana uppgifter som metoder för att mäta placeringsrisker, processer för riskkontroll och den strategiska allokeringen av tillgångar i förhållande till pensionsåtagandenas art och varaktighet. De kraven bör kunna tillgodoses genom myndig- hetsföreskrifter. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer har därför bemyndigats att lämna föreskrifter om rikt- linjernas innehåll. Bemyndigandet har förts till ett nytt tredje stycke. Placeringsriktlinjerna skall enligt artikel 11.3 i direktivet på begäran göras tillgängliga för medlemmar och förmånstagare eller deras företrädare. Genom ett tillägg i paragrafens andra stycke skall därför i fortsättningen även andra ersättningsberättigade på grund av tjänstepensionsförsäkringar än livförsäkringstagare och de som erbjuds att teckna en livförsäkring ges information om riktlinjerna. Angivna personer kan på grund av direktivets bestämmelser naturligtvis inte genom föreskrifter undantas från informations- skyldigheten i paragrafen. En annan sak är att informationen i vissa fall kan lämnas till företrädare för den ersättningsberättigade. kan visserligen med stöd av 19 kap. 3 § begära upplysning om innehållet i placeringsriktlinjerna. Enligt ett nytt sista stycke skall emellertid för placeringsriktlinjer för tjänste- pensionsförsäkring i fortsättningen tillämpas de regler om inlämnande till som gäller för försäkrings- tekniska riktlinjer för livförsäkring. Placeringsriktlinjer för tjänste- pensionsförsäkring skall alltså ges in till inspektionen senast när de börjar användas och när de ändras. Vidare skall till riktlinjerna fogas en konsekvensanalys. Genom reglerna markeras att placeringsriktlinjerna utgör ett viktigt tillsynsinstrument. Bestäm- melserna syftar även till att underlätta tillsyn. Av separationskravet i 1 kap. 3 § femte stycket följer att det fordras en särskild redovisning av ett bolags verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring, om bolaget också bedriver annan verk- samhet. Sålunda skall av riktlinjerna framgå de särskilda förhål- landena för tjänstepensionsförsäkringsverksamheten. I första stycket har tillagts en bestämmelse som tar sikte på sådana livförsäkringsbolag som förenar verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring med annan livförsäkringsrörelse. Sådana bolag måste i fortsättningen föra ett särskilt register över de tillgångar som används för skuldtäckning i tjänstepensionsverksamheten. Bestämmelsen är en följd av det nya separationskravet i 1 kap. 3 § femte stycket. I en ny paragraf har införts särbestämmelser för skuldtäckning i ett livförsäkringsbolags tjänstepensionsverksamhet. För sådan verk- samhet har i första stycket uppställts ett allmänt krav att placering- arna skall ske på ett aktsamt sätt. Därmed slås fast den princip om aktsamhet (the person rule) som enligt tjänstepensions- direktivet skall vara den generella grundsatsen för samtliga kapital- placeringar i tjänstepensionsverksamhet. Av den grundsatsen följer bl.a. att tillgångarna skall placeras på det sätt som bäst gagnar de ersättningsberättigades intressen och som tillförsäkrar säkerhet, kvalitet, likviditet och lönsamhet för den samlade portföljen. Vidare medför aktsamhetsprincipen krav på matchning och diversifiering. Den kräver också att tillgångarna till övervägande del skall placeras på reglerade marknader, men ger försäk- ringsbolaget rätt att investera på riskkapitalmarknader. Skuldtäck- ningstillgångarna skall med andra ord vara lämpliga. Angående den vidare innebörden av aktsamhetsprincipen, se kapitel 5. Liksom vid skuldtäckning i annan försäkringsverksamhet måste alltså reglerna om matchning och diversifiering i 7 kap. 9 a § tillämpas. Även reglerna om dotterbolagsaktier, enhands- engagemang, lokalisering, valutamatchning och värdering i 7 kap. 10 a, 10 c, 10 d, 10 e och 10 f §§ är tillämpliga. Däremot gäller inte bestämmelserna om tillåtna tillgångsslag och begränsningar för olika tillgångsslag i 7 kap. 10 och 10 b §§. En annan sak är att de bestämmelserna ändå kan ges viss betydelse vid bedömningen av om ett försäkringsbolags placeringar är förenliga med den generella aktsamhetsprincipen. De nya reglerna är en följd av tjänstepensionsdirektivets artikel 18, och motiven till reglerna har utvecklats i avsnitt 6.12. De begränsningsregler som upptagits i andra stycket motsvarar delvis de bestämmelser som finns i artikel 18.7 i direktivet. Begränsningarna för enhandsengagemang i uppdragsgivande före- tag i de tredje och fjärde strecksatserna tillgodoser kraven i artikel 18.1 f i direktivet. Vad som i direktivet förstås med upp- dragsgivande företag anges i kommentaren till 2 a kap. 1 §. Enligt paragrafens tredje stycke omfattar begränsningarna för enhandsengagemang inte obligationer och andra skuldförbindelser som stater svarar för. har i sista stycket bemyndigats att i enskilda fall tillåta ett försäkringsbolag att tillfälligtvis överskrida procent- satserna i andra stycket första och andra strecksatserna. Härför fordras att det finns särskilda skäl. Sådana skäl kan föreligga vid s.k. förmånsbestämd försäkring men också vid värdeförändringar i ett bolags skilda tillgångsslag. Undantag från begränsningarna i de båda andra strecksatserna, vilka som nämnts vilar på artikel 18.1 f i direktivet, kan däremot inte medges. Av den allmänna aktsamhetsprincipen kan ibland följa att de angivna procentsatserna måste underskridas av ett försäkrings- bolag. Någon särskild bestämmelse därom har inte ansetts behöv- lig. Artikel 18.1 d ger vid handen att aktsamhetsprincipen medger ett försäkringsbolag att använda derivatinstrument vid skuldtäckning. Lämpligheten därav får avgöras från fall till fall. Försäkrings- bolagets möjligheter att utnyttja sådana instrument i allmänhet regleras genom 7 kap. 17 b §. Förutsättningarna för användande av derivatinstrument i skuldtäckningssammanhang diskuteras i avsnitt 6.12. I paragrafens första stycke anges att de nya placeringsreglerna för ett livförsäkringsbolags verksamhet avseende tjänstepensions- försäkringar inte gäller för tillgångar motsvarande avsättningar för villkorad återbäring och för fondförsäkringsåtaganden för vilka för- säkringstagaren bär risken. I ett nytt andra stycke har för tjänstepensionsförsäkrings- verksamhetens del gjorts vissa tillägg till regeln i första styckets andra mening om lämplig placering. Angivna tillgångar i sådan verksamhet skall placeras i enlighet med den aktsamhetsprincip som slagits fast i 12 § första stycket. Vidare skall för de tillgångarna gälla de begränsningar avseende enhandsengagemang i uppdrags- givande företag som föreslagits i 12 § andra stycket tredje och fjärde strecksatserna och tredje stycket. De nya reglerna är en följd av artikel 18.1 i tjänstepensions- direktivet. Enligt artikel 18, punkten 7, i tjänstepensionsdirektivet kan en medlemsstat kräva att ett utländskt försäkringsbolag för sin gräns- överskridande verksamhet i den staten följer de i den punkten angivna bestämmelserna om placering. Ett svenskt försäkringsbolag kan alltså i vissa fall bli skyldigt att i sin tjänstepensionsverksamhet utomlands underkasta sig det landets placeringsregler, som beträf- fande användande av aktier och enhandsengagemang kan avvika från den föreslagna 12 §, se angiven punkt andra stycket a. I före- varande paragraf, som är ny, kommer nämnda EG-regel till uttryck. Med beaktande av att de utländska placeringskraven i endast mindre omfattning torde kunna avvika från de svenska placerings- reglerna, har utredningen valt att inte utnyttja möjligheten i tredje stycket i artikel 18.7 att kräva separation av de tillgångar som svarar mot åtagandena i utlandet. 12 kap. Vinstutdelning om annan användning av försäkrings- bolagets egendom I paragrafens sjätte stycke har införts ett förbud för försäkringsbolag som meddelar tjänstepensionsförsäkringar att ställa säkerhet för tredje man. Förbudet är föranlett av artikel 18.2 i tjänstepensions- direktivet. Eftersom direktivets förbud är absolut saknas möjligheter för att med stöd av 12 kap. 13 § FRL medge undantag från den nya regeln. Den nya lagstiftningen bör träda i kraft vid det månadsskifte som närmast föregår den dag tjänstepensionsdirektivets bestämmelser senast skall vara tillämpliga i medlemsstaterna, vilken är . Det slås fast i första punkten. I föreskriften i andra punkten medges att nuvarande verksam- hetsregler för livförsäkring tillämpas under efter lagens ikraftträdande. Uppskovet kan utnyttjas endast av bolag som vid ikraftträdandet meddelar tjänstepensionsförsäkringar. Det är avsett att underlätta anpassningen och ge tid bl.a. för den separation av skuldtäckningstillgångar för tjänstepensionsförsäkringar som de nya reglerna kräver. Tillämpningen av de nya reglerna rörande gränsöverskridande verksamhet får dock inte skjutas upp. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:262) om understödsföreningar Som framgår av avsnitt 6.2 är sådana understödsföreningar som meddelar tjänstepensionsförsäkringar tjänstepensionsinstitut i direktivets mening. Enligt artikel 7 första stycket skall sådana institut begränsa sin verksamhet till sådan verksamhet som avser pensionsförmåner, inbegripet verksamheter som föranleds av dessa. Det kravet har införts i ett nytt tredje stycke i förevarande paragraf. Vad som avses med tjänstepensionsförsäkringar har utvecklats i kommentaren till 1 kap. 3 § FRL. De möjligheter har att med stöd av första och andra styckena medge undantag kan naturligtvis inte utnyttjas så att det kommer i konflikt med nya kravet. I ett nytt sista stycke har angetts förutsättningen för upptagande av penninglån i en understödsförening som meddelar tjänste- pensionsförsäkring. Regeln överensstämmer nära med den nya bestämmelsen i 5 kap. 1 § andra stycket FRL, se kommentaren till den paragrafen. Med hänsyn till att frågan om en förenings möjlig- heter att ta upp lån ansetts förknippad med förbudet mot främ- mande verksamhet enligt första stycket, har den nya låneregeln bedömts ha en naturlig plats i förevarande paragraf. Låneregeln följer av artiklarna 17 och 18.2 i tjänstepensions- direktivet. Enligt artikel 18.4 i tjänstepensionsdirektivet får en stat inte kräva att ett tjänstepensionsinstituts investeringsbeslut skall vara villkorat av förhandsgodkännande eller systematisk anmälan. Upp- gifter om placering av tillgångar skall därför i fortsättningen inte ingå i stadgarna för en understödsförening som meddelar tjänste- pensionsförsäkringar. Enligt förslaget skall i stället sådana upp- gifter upptas i föreningens placeringsriktlinjer, se kommentaren till 24 c §. Genom ett nytt tredje stycke i förevarande paragraf har följakt- ligen föreskrivits undantag beträffande innehållet i stadgarna i en understödsförening som meddelar tjänstepensionsförsäkringar såvitt avser frågor om hur medel som ej behövs för löpande utgifter skall placeras. I en ny paragraf anges den underrättelseskyldighet som måste iakttas av en understödsförening som avser att från med- dela tjänstepensionsförsäkringar vilka skall fullgöras i ett annat EES-land, s.k. gränsöverskridande verksamhet. Paragrafens innehåll överensstämmer nära med bestämmelserna rörande ett försäkrings- bolags gränsöverskridande verksamhet avseende sådana för- säkringar enligt förslaget till ny lydelse av 2 a kap. 4 § FRL. Paragrafen är liksom de båda härefter följande paragraferna för- anledda av artikel 20 i tjänstepensionsdirektivet. Den artikeln upp- tar till skillnad mot det konsoliderade livförsäkringsdirektivet inte bestämmelser om s.k. sekundäretablering i ett annat EES-land. Regler därom föreslås därför inte för understödsföreningarna. Om bakgrunden till de nya bestämmelserna, se avsnitt 6.16. I paragrafen anges det förfarande som skall på följa på en under- stödsförenings underrättelse till om en avsikt att bedriva gränsöverskridande verksamhet. Innehållet i paragrafen ligger i sak mycket nära meddelandeförfarandet beträffande försäk- ringsbolags tjänstepensionsverksamhet i ett annat EES-land enligt förslaget till ny lydelse av 2 a kap. 5 § FRL. Enda skillnaden är att meddelande om en understödsförenings gränsöverskridande verksamhet inte behöver innehålla ett intyg angående kapitalbasen eller en upplysning om försäkringsklasser. I enlighet med vad som uttalats i tidigare förarbeten till FRL bör kunna vägra att vidarebefordra en underrättelse t.ex. om understödsföreningen inte har sådana administrativa rutiner som krävs för att möta de speciella krav som ställs på grund av att en verksamhet bedrivs utomlands, jfr prop. 1994/95:184 s. 254. Det bör framhållas att tjänstepensionsdirektivets krav i artikel 20.4 beträffande ledningen tillgodoses genom bestämmel- serna i den nya 27 a § och fortlöpande tillsyn över efterlevnaden av de bestämmelserna. Paragrafen reglerar situationen vid ändrade förhållanden. Den över- ensstämmer i sak med motsvarande bestämmelser för verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring i 2 a kap. 6 § FRL i föreslagen lydelse. En ny paragraf har införts för att tillgodose de krav på information som uppställs i artikel 9.1 c och f samt artikel 11 i tjänstepensions- direktivet. Den förstnämnda artikeln tar sikte på en medlems behov av information om föreningens stadgar m.m. och om tillämplig pensionsplans villkor, medan artikel 11 rör information till såväl medlemmar som andra ersättningsberättigade om pensions- förmånerna och föreningens verksamhet, bl.a. dess placerings- riktlinjer. Se vidare härom avsnitt 6.9 och kommentaren till 1 kap. 1 a § FRL. Informationsplikten fastslås i första stycket. Närmare föreskrifter om vilken information som skall lämnas får enligt andra stycket meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen har utformats i nära överensstämmelse med 1 kap. 1 a § andra stycket FRL. Det är naturligtvis föreningen som har ansvaret för att erforderlig information lämnas. Som angetts i avsnitt 6.9 hindrar emellertid det förhållandet inte att informa- tionen rent faktiskt ges av t.ex. en arbetstagarorganisation efter sär- skild överenskommelse därom. Paragrafen innehåller nya bestämmelser som gör om försäkringstekniska avsättningar vid livförsäkring tillämpliga för understödsföreningar som bedriver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring. Genom bestämmelserna tillgodoses tjänste- pensionsdirektivets krav på försäkringstekniska avsättningar i artikel 15. Se avsnitt 6.10. I paragrafen har införts nya regler om skuldtäckning och placering av tillgångar för understödsföreningar som meddelar tjänste- pensionsförsäkringar. I första stycket slås fast att 23, 24 och 24 a §§ inte skall gälla för sådana föreningar. Bestämmelserna i andra–fjärde styckena avser placering av föreningens samtliga tillgångar, medan sista stycket tar sikte på de tillgångar som svarar mot försäkrings- tekniska avsättningar. För föreningens samlade tillgångar gäller enligt andra stycket den s.k. aktsamhetsprincipen, vilken omfattar bl.a. principerna om matchning och diversifiering enligt 7 kap. 9 a § FRL. För de till- gångarna uppställs också begränsningar i fråga om investeringar i uppdragsgivande företag. Av tredje stycket framgår att de begräns- ningarna inte gäller tillgångar som stater svarar för. Beträffande användande av optioner och terminskontrakt eller andra liknande finansiella instrument anges i fjärde stycket att föreningen skall tillämpa bestämmelserna därom i 7 kap. 17 b § FRL jämte med stöd därav meddelade föreskrifter. I fråga om tillgångar som svarar mot försäkringstekniska avsätt- ningar skall om skuldtäckning i verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring tillämpas. Det kommer till uttryck i sista stycket. Om de nya reglernas bakgrund och närmare innebörd, se avsnitt 6.12 samt kommentarerna till 7 kap. 12 och 13 §§ FRL. Genom paragrafen införs i enlighet med artikel 12 i tjänste- pensionsdirektivet ett krav på upprättande av placeringsriktlinjer. Paragrafen överensstämmer nära med 7 kap. § FRL. Det är föreningens styrelse som har ansvaret för att riktlinjerna upprättas, efterlevs och vid behov ändras, se förslaget till 28 a §. Som framgår av förslaget till ny lydelse av 11 § ersätter placeringsriktlinjerna nuvarande föreskrifter om placering av till- gångar i föreningens stadgar. Direktivets krav i artikel 11.3 på information om placerings- riktlinjer tillgodoses genom den nya informationsbestämmelsen i 20 a §. information om riktlinjerna skall ställas till medlemmar och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar. I en ny paragraf har intagits regler om kapitalbas i understöds- föreningar som bedriver rörelse avseende tjänstepensions- försäkring. Paragrafen, som utformats med 1 kap. 8 a § FRL som förebild, är en följd av reglerna om kapitalkrav i artikel 17 i tjänste- pensionsdirektivet. Bestämmelserna upptas i första och andra styckena, vari hänvisningar görs till om kapitalbasens sammansättning och solvensmarginal. Till skillnad mot vad som gäller för försäkringsbolagen uppställs här inte krav på garanti- belopp. Ett sådant krav gäller nämligen inte enligt tjänstepensions- direktivet och har av utredningen bedömts onödigt tyngande för understödsföreningarna. Se vidare härom i avsnitt 6.14. Med anledning av de nya bestämmelserna om ett särskilt konsolideringskapital har i 71 § föreslagits sanktionsregler som skall tillämpas när konsolideringskraven inte uppfylls. I sista stycket har en erinran om de reglerna gjorts. Genom en övergångsbestämmelse har det öppnats möjligheter för understödsföreningar som vid ikraftträdandet inte uppfyller kapitalkraven att skjuta på tillämpningen av de nya reglerna. I ett nytt fjärde stycke har införts ett förbud för en understöds- förening som meddelar tjänstepensionsförsäkringar att ställa säker- het för tredje man. Ändringen är föranledd av artikel 18.2 i tjänste- pensionsdirektivet. Ett motsvarande tillägg har införts i 12 kap. 12 § FRL. Såsom anförts i kommentaren till den paragrafen är direktivets förbud absolut, varför det saknas möjlighet för att meddela dispens. Som en följd av tjänstepensionsdirektivets regler om kapitalkrav på individuell nivå har införts också ett gruppbaserat kapitalkrav för understödsföreningar som meddelar tjänstepensionsförsäkring. Ett sådant krav bygger på det s.k. försäkringsgruppsdirektivet (98/78/EG). När det direktivet genomfördes för svenska försäkringsföretag ansågs det inte meningsfullt med ett grupp- baserat kapitalkrav för understödsföreningarna, bl.a. eftersom det för dem då inte gällde ett kapitalkrav på individuell nivå. Andra stycket i paragrafens nuvarande lydelse är till följd av den nya 26 d § inte längre erforderlig beträffande understödsföreningar som meddelar tjänstepensionsförsäkring. Detta framgår av förslaget till ny lydelse av det stycket. I paragrafen har intagits en ny bestämmelse som syftar till att till- godose kravet i artikel 9.1 b i tjänstepensionsdirektivet beträffande de personer som driver den faktiska verksamheten i ett tjänste- pensionsinstitut. Därmed torde förstås institutets ledning. Para- grafen har utformats i nära överensstämmelse med föreskriften i 2 kap. 3 § femte stycket 3 FRL. I likhet med regeln i FRL tar kravet här sikte på ledningens kun- nande, erfarenhet, omdöme och vandel, jfr prop. 1995/96:173 s. 85. Genom 24 c § har införts krav på upprättande av placerings- riktlinjer i understödsföreningar som bedriver tjänstepensions- verksamhet. I en ny paragraf anges att det är styrelsen som skall fastställa, upprätthålla och vid behov ändra riktlinjerna. Paragrafen överensstämmer beträffande angivna riktlinjer helt med 8 kap. 8 § FRL. De skyldigheter gentemot som anges i första stycket 1 och 3 har genom ett nytt andra stycke kommit att gälla också verkställande direktören och andra befattningshavare i ansvarig ställning i en understödsförening som meddelar tjänste- pensionsförsäkringar. Det tillägget är en följd av artikel 13 i tjänstepensionsdirektivet, vari föreskrivs att tillsynsmyndigheten skall kunna kräva uppgifter av styrelsen, verkställande direktören och andra befattningshavare i ansvarig ställning i ett institut. I ett nytt tredje stycke har införts regler om upplysnings- skyldighet mot utländsk myndighet för nämnda befattnings- havare i en förening som bedriver verksamhet i ett annat EES-land. Sådan verksamhet avser enligt förslaget till nya bestämmelser i 14 a–14 c §§ enbart tjänstepensionsförsäkring. Det primära tillsynsansvaret för en svensk förenings verksamhet utomlands åvilar visserligen , men den behöriga myndigheten i det andra landet har ändå vissa tillsynsuppgifter.