sou · GSB322d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Skärpningar av punkt 5 (f.d. 4) och 8 (f.d. 7) ser jag dock som nödvändiga. Huvudintressenten för överenskommelsen är väljaren. Enligt Utredningens intervjusamtal med representanter för partierna är det i huvudsak journalister som efterfrågat intäktsredovis- ningen. Det skulle kunna övervägas om det vid utarbetande av överenskommelsen eller redovisningsmallen vore av värde att adjungera en erfaren representant för journalistkåren. Självreglering eller offentlig reglering? Vad som sagts under 3.2 ovan förutsätter en fortsatt självreglering men en skärpt sådan med förstärkt kontroll (se nedan). Som tidigare nämnts har våra grannländer valt att grunda föreskrifterna i lag. Förslag i den riktningen har också tagits upp i , bl.a. av professor . (). Som framgår av uppdragsbeskrivningen ingår inte i mitt uppdrag att ta ställning och lämna förslag i denna fråga. Däremot utesluter uppdraget inte generella synpunkter på de båda alternativa lösningarna (se bilaga 2). Enligt min bedömning har den s.k. självregleringens andel av det totala samhälleliga regelsystemet ökat. Det är knappast möjligt att på nya och/eller snabbt föränderliga områden successivt hinna anpassa lagstiftningar. En seriös och systematisk självreglering har blivit en nödvändig del av regleringen. Det kan gälla informationsteknologi, kapitalmarknad (finansiella instrument), redovisning, revision, medicinska innovationer, internationell handel etc. , såsom ifråga om redovisningen av partifinansieringen i , stannar det tillsvidare vid självreglering. I flertalet fall lagfäster dock samhället självreglering genom en relativt kortfattad lagstiftning kompletterad med rättsliga standards av typen god sed. I sistnämnda fall kan antingen myndigheter (men då har man lämnat självregleringen) eller etablerade organisationer ha givits uppgiften att efterhand utveckla regelsystemet. Avstår samhället från att uppdra åt en myndighet att ge föreskrifter är det fråga om ett förtroende: organisationer utvecklar normer och aktörerna ålägger sig disciplin. Om självreglering skall fungera krävs: 3.Någon form av sanktioner 4.Hot om lagstiftning, d.v.s. medvetandet om att samhället har möjlighet att ingripa med lagstiftning om självreglering inte fungerar. I detta fall, informationen om partifinansiering, torde villkor nr. 1 finnas: samtliga i representerade partier i samverkan. Någon uttalad kontroll av efterlevnad (villkor nr 2) finns inte men kan åstadkommas, se nedan. Några specifika former av sanktioner (3) har inte skapats. Det finns heller inte direkt i lagstiftningen i och , däremot i . Det bör emellertid beaktas att utebliven eller bristfällig redovisning i sig reellt medför en icke oväsentlig sanktion i form av den s.k. chikaniseringseffekten hos allmänheten, vilket också påpekas i de norska förarbetena. Villkoret nr 4 om lagstiftningskonsekvenser föreligger givetvis. Många jurister känner uppenbarligen olust inför normer som inte är entydigt givna i lag. Den motviljan leder ofta till aversion mot generalklausuler, mot moral och etikregler och sannolikt också mot rättsliga standards av typen god sed. Andra frågar sig om inte lagbundenheten grundar sig på ett önsketänkande, en övertro på lagstiftningens möjligheter. inte praktiskt möjligt att skriva ett lagverk så komplett att tolkningar blir överflödiga och så kyligt objektivt att värderingar kan uteslutas. Är det då inte bättre att – åtminstone som ett komplement – acceptera rättsliga standards med substantiellt innehåll än att ständigt vara på efterkälken eller efter anglosachsiskt mönster hamna i ett normsystem baserat på rättsfall? Den vanligaste formen av självreglering på områden där samhället har ett direkt intresse synes ha blivit en kombination av en relativt kortfattad lagstiftning i grunden, vilken hänvisar till en utvecklande självregleringsdel som förutsätter ansvarstagande från berörda aktörer, i detta fall partierna. Samma lösning har våra nordiska grannländer valt på partifinansieringsområdet. Den eller de som ansvarar för självreglering på ett område bestämmer själva omfattning och hur länge regleringen kan tillämpas; fungerar den inte ingriper lagstiftaren. Om likformighet i tillämpningen kan åstadkommas genom tydlighet i överenskommelsen och samarbete mellan partierna, har också ett steg tagits mot bättre tillförlitlighet. Därtill kommer att samtliga årsredovisningar revideras av kvalificerade revisorer. En icke oväsentlig svaghet kvarstår dock: ingen oberoende person eller något oberoende organ har uppgiften att ta del av och gå igenom samtliga redovisningar för att säkerställa likformigheten. En sådan genomgång bör enligt min uppfattning göras. Tänkbar för en sådan uppgift vore någon av de tre riksrevisorerna men det finns säkerligen alternativ. Det är inte frågan om någon dubbel granskning utan en kontroll av likformigheten som gör jämförelser möjliga. 1.Ett nationellt program om person- säkerhet. 2.Vem tjänar på att arbeta? Bilaga 14 till /04. 3.Tvång och förändring. Rättssäkerhet, vårdens innehåll och eftervård. Nationellt mål och hur tillgängligheten av dessa bränslen kan ökas. 5.Från klassificering till urval. En översyn av . 6.Översyn av personuppgiftslagen. 8.Folkbildning och lärande med ITK- stöd – en antologi om flexibelt lärande i folkhögskolor och studieförbund. 9.Bokpriskommissionens fjärde del- rapport. Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter IV. 10.Rätten till skadestånd enligt konkurrenslagen. 11.Sveriges ekonomi – utsikter till 2020. Bilaga 1–2 till /04. 12.Patientskadelagen och läkemedels- försäkringen – en översyn. 13.Samhällets insatser mot hiv/STI – att möta förändring. 14.Det ofullständiga pusslet. Behovet av att utveckla den ekonomiska styrningen och samordningen när det gäller länsstyrelserna. Kvalitet registrering tillsyn. 17.Turistfrämjande för ökad tillväxt. 18.Brottsförebyggande kunskaps- utveckling. 19.Långtidsutredningen /04. 20.Genetik, integritet och etik. 21.Egenförsörjning eller bidrags- försörjning? Invandrarna, arbets- marknaden och välfärdsstaten. 22.Allmänhetens insyn i partiers och val- kandidaters intäkter. Ett nationellt program om personsäkerhet. Översyn av personuppgiftslagen. [6] Ledningsrätt. Kvalitet registrering tillsyn. Egenförsörjning eller bidragsförsörjning? Invandrarna, arbetsmarknaden och välfärdsstaten. Allmänhetens insyn i partiers och val- kandidaters intäkter. Från klassificering till urval. En översyn av . Tvång och förändring. Rättssäkerhet, vårdens innehåll och eftervård. [3] Patientskadelagen och läkemedels- försäkringen – en översyn. [12] Samhällets insatser mot hiv/STI – att möta Genetik, integritet och etik. Vem tjänar på att arbeta? Bilaga 14 till /04. [2] ekonomi – utsikter till 2020. Bilaga 1–2 till 2003/04. Det ofullständiga pusslet. Behovet av att utveckla den ekonomiska styrningen och samordningen när det gäller läns- styrelserna. Folkbildning och lärande med ITK-stöd – en antologi om flexibelt lärande i folk- högskolor och studieförbund. Det skall vara billigt att köpa böcker och tidskrifter IV. Nationellt mål och hur tillgängligheten av dessa bränslen kan ökas. Rätten till skadestånd enligt konkurrens- lagen. Turistfrämjande för ökad tillväxt.