sou · GSB3122d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Eftersom det i många fall handlar om ett solidariskt skade- ståndsansvar, där flera är betalningsskyldiga, blir det dessutom omöjligt att ensam göra rätt för sig för sin egen del av ansvaret. har påpekat att det kan vara näst intill omöjligt för den skadeståndsskyldige att veta på vilket sätt han kan göra rätt för sig eftersom han har utestängts från att få nödvändig information via domstolen. Enligt 45 kap. 16 § RB skall nämligen uppgift om en målsägandes ålder, yrke och bostadsadress, som saknar betydelse i målet, inte framgå av de handlingar som delges den tilltalade. har föreslagit att domstolarna i administrativ ordning skall anmanas att under handläggningen av brottmål utröna hur målsäganden, i de fall dennes identitet inte skall röjas, vill att ett eventuellt skadestånd skall betalas. Enligt uppgift från departementet är en sådan ändring i lagstiftningen inte aktuell. redovisar att vissa åtgärder har vidtagits för att minska problemet. har efter förslag från Skatte- verket utarbetat en informationsbroschyr angående frivillig betalning av skadestånd och utfärdat rekommendationer till domstolarna att distribuera broschyren till den dömde i samband med expedieringen av domen. menar dock att tecken tyder på att denna informationskampanj inte har varit särskilt framgångsrik. Slutligen nämner att i har byggt upp en kontakt med fältassistenterna inom socialförvaltningen i och att ungdomar i åldern 15–som har blivit dömda till ett konsekvensprogram träffar handläggare vid kronofogdemyndigheten för en genomgång av skadeståndsärende, böter etc. Sådana träffar torde förekomma även på andra håll. Som har påpekat leder bristerna i uppbörden av skadestånd till olägenheter för såväl den skadelidande som för den skadeståndsskyldige. Vi delar självklart uppfattning att rutinerna vid inbetalning av skadestånd bör utformas på ett sådant sätt att onödiga registreringar hos kronofogden undviks. Vi instämmer också i vad har anfört om vikten av att Skadestånd i anledning av brott dömda får information angående frivillig betalning i anslutning till domen. BRÅ:s rapport ungdomar om sin rättegång16 bekräftar att unga har bristande kunskaper om vad skadeståndsansvaret innebär. Även de ungas offentliga försvarare har ett ansvar i detta avseende (se avsnitt 6.6.2). Försvararen bör således förklara för den unge betydelsen av skadeståndsskyldigheten och hur en frivillig betalning av skadeståndet kan genomföras. Information till unga kan, som lyft fram, dessutom ske inom ramen för socialtjänstpåföljden. Det är angeläget att bristerna i uppbörden av skadestånd med anledning av brott uppmärksammas av lagstiftaren och enligt upp- gift är frågan föremål för beredning inom . Man planerar därvid att bilda en särskild arbetsgrupp med bl.a. externa representanter från m.fl. I den pågående beredningen bör enligt vår uppfattning övervägas om domstolarna bör vara skyldiga att överlämna en skriftlig upplysning om frivillig betalning av skadeståndet till den dömde i samband med domen. Vi menar att en sådan upplysningsskyldighet skulle minska antalet skadestånds- skulder som går till indrivning. 16 BRÅ Rapport 2002:18. 20Konsekvenser av utredningens förslag Utredningens förslag innebär att de åtgärder som det allmänna vidtar mot unga lagöverträdare blir tydligare och mer pedagogiska. Vi föreslår t.ex. ungdomstjänst som en ny självständig påföljd. Vidare skall den särskilda påföljden överlämnande till vård inom , som döps om till socialtjänstpåföljd, komma i fråga först sedan man efter en mer kvalificerad bedömning har funnit att den unge löper risk för fortsatt brottsligt beteende och därför är i behov av kraftfulla åtgärder från sida. Vidare utvecklas innehållet i påföljden sluten ungdomsvård på så sätt att i verkställigheten av de längre straffen även skall ingå s.k. eftervård av den unge. Påföljdssystemet för unga lagöverträdare bygger på principen att barn och unga som har gjort sig skyldiga till brott i första hand skall bli föremål för insatser inom . Det är angeläget att slå fast att utredningens förslag inte innebär någon förändring härvidlag. Kommunerna har och kommer alltså även fortsätt- ningsvis att ha detta huvudansvar. i kommunerna har ett huvudansvar i fråga om att vidta åtgärder i anledning av att unga begår brott. Uppdraget är krävande och kommunernas antal, storlek och organisation m.m. försvårar möjligheterna att hålla en jämn kvalitet på arbetet och att upprätthålla principen om allas likhet inför lagen. Vi anser att , som tillsammans med länsstyrelserna har tillsyn över i kommunerna och också skall följa Konsekvenser av utredningens förslag och vidareutveckla , skall ges möjligheter att utfärda föreskrifter i fråga om kommunernas insatser inom omsorgen om barn och unga som begår brott. Detta tar inte enbart sikte på de åtgärder som skall vidtas för de unga, utan innefattar även vägledning för när t.ex. återrapportering skall ske till åklagaren. föreslås att även närmare bestämma innehållet i den nya påföljden ungdomstjänst. Våra förslag innebär också att får ett övergripande ansvar för att samordna kompetens- och metodutveckling och sprida allmän information och kunskap när det gäller ungdomsbrott och det allmännas ingripanden med anledning därav. Vi har således den uppfattningen att även fortsättningsvis skall spela en central och viktig roll när det gäller utformningen av arbete med unga lagöverträdare. Det finns därvid mycket kunskap i kommunerna att ta tillvara. Utredningens förslag innebär att vi föreslår att regeringen ger ett antal nya alternativt utvidgade uppdrag. Frågorna ligger dock inom styrelsens nuvarande ansvarsområde och det kan mot bakgrund härav ifrågasättas om styrelsen bör tillföras ytterligare resurser. Flera av uppdragen är emellertid omfattande och tidskrävande samt fordrar kontinuerlig uppmärk- samhet. För att skall ha möjlighet att lägga tillräcklig prioritet på arbetet med barn och unga som begår brott anser vi att det finns ett behov av att tillföra ytterligare medel. Vi uppskattar att myndigheten behöver tillföras ca , motsvarande ett par helårsarbetskrafter, till följd av våra förslag. 20.1.3Ersättning till försvarare i ungdomsmål m.m. Utredningen föreslår att det vid bestämmande av ersättning till försvarare för tilltalade i åldern 15–skall beaktas att ungdoms- mål kan kräva särskilda insatser av försvararen. I mål med de allra yngsta lagöverträdarna i vilka brottmålstaxan är tillämplig bör möjligheterna att kunna överskrida taxebeloppet komma till användning i större utsträckning än . Det är angeläget att försvarare vinnlägger sig om att förbereda den unge för rättegången och att den unge tillsammans med försvararen får möjlighet att reflektera över denna och sätta sig in i vad den av domstolen meddelade domen innebär. Konsekvenser av utredningens förslag Vi föreslår också att den som är och är föremål för brottsutredning i vissa fall skall ha rätt till juridiskt biträde under utredningen. Förslagen innebär ökade kostnader för staten och vi beräknar att enbart ökningen av kostnaderna för försvarare kan komma att uppgå till ca . Vid beräkningen har vi utgått från att ersättningen till försvarare kommer att öka motsvarande någon timmes arbetstid i omkring hälften av de mål där den tilltalade är i åldern 15–. Det är svårare att uppskatta kostnaderna för förslaget om juridiskt biträde för brottsmisstänkt under . Möjligheten skall användas restriktivt och kostnaderna är beroende av många faktorer, såsom omfattningen av brottsligheten som unga gör sig skyldiga till, dess komplexitet i utrednings- hänseende, samt behovsbedömningen i det enskilda fallet. Förslagen är emellertid angelägna och om finansieringen går att lösa anser vi att de bör genomföras. Påföljden överlämnande till vård inom är en av de vanligast förekommande påföljderna för unga lagöverträdare. Utredningens förslag innebär, utöver att påföljden döps om till socialtjänstpåföljd, att påföljden skall komma i fråga endast för de unga lagöverträdare som har ett klart behov av mer kraftfulla insatser från sida för att inte återfalla i brott. Kraven på den bedömning som skall företa i syfte att utreda den unges behov av stöd och hjälp samt risken för att denne skall återfalla i brott skärps. Detta ställer krav på särskild kompetens hos den personal som skall göra bedömningen. Åtgärderna bör medföra att påföljden inte kommer att användas i lika stor utsträckning som . kommer sannolikt de socialtjänstpåföljder som meddelas ofta att innebära att mer omfattande åtgärder vidtas i förhållande till vad som genomsnittligt är fallet . Det är inga nya uppgifter som läggs på i kommunerna i fråga om socialtjänstpåföljden. faller det inom ansvarsområde att bedöma vilka åtgärder som bör göras för den unge och att i förekommande fall verkställa de planerade åtgärderna. Våra förslag innebär, som nämnts, troligen att kommer att få något färre men mer Konsekvenser av utredningens förslag Enligt vår uppfattning bör förslagen i denna del inte föranleda några kostnadsökningar. 20.1.5Samverkan mellan och rättsväsendet Det är angeläget att och rättsväsendet utbyter kunskap och information om varandras verksamheter för att hand- läggningen av ungdomsärenden och ungdomsmål skall bli så ändamålsenlig och effektiv som möjligt. Sådant samarbete före- kommer också i viss utsträckning, dock inte i tillräcklig omfatt- ning. Det är önskvärt att sådant utbyte av information m.m. kommer till stånd och att verkar för att så sker. Detta uppdrag får anses ligga inom kommunernas nuvarande ansvars- område. Såväl kommunerna som myndigheterna inom rättsväs- endet bör enligt vår mening kunna finansiera sin medverkan vid denna form av samverkan utan att tillföras ytterligare medel. Utredningen föreslår att bestämmelserna om åtalsunderlåtelse i LUL och RB såvitt gäller lagöverträdare under skall ersättas med ett nytt institut, straffvarning. Förslaget innebär bl.a. att åklagaren skall ta slutlig ställning till frågan om straffvarning skall meddelas den unge först vid ett personligt sammanträffande med denne. Den unges personliga närvaro vid sammanträdet hos åklagaren skall i princip utgöra ett villkor för att straffvarning skall kunna meddelas. Vi menar vidare att samarbetet mellan åklagaren och social- tjänsten bör förstärkas. Vi föreslår därför att skall vara skyldig att återrapportera till åklagaren i de fall den åtgärd som åklagaren förutsatte vid beslutet om straffvarning inte kommer till stånd. För att åstadkomma en likformig och förutsebar rättstillämpning av bestämmelserna om straffvarning föreslår vi att RÅ utfärdar nya allmänna råd om den närmare tillämpningen. Införandet av bestämmelserna om straffvarning kommer att leda till ett minskat behov av att använda böter och därmed minskade utgifter för staten eftersom berörda myndigheter kommer att handlägga ett färre antal bötesärenden. SOU 2004:122 Konsekvenser av utredningens förslag dock att minska något när antalet dagsböter minskar (se avsnitt 20.1.7). Utifrån ett rättskedjeperspektiv kommer det merarbete, och därmed merkostnader, för åklagarna som villkoret om personligt sammanträffande medför väl att kompenseras av att någon dom- stolsprocess inte behöver hållas i de fall straffvarning meddelas. Bestämmelsen om att socialnämnden skall underrätta åklagaren i de fall den förutsatta åtgärden inte kommer till stånd, bör i praktiken komma till användning i ett relativt fåtal fall. förutsätts det att en viss kommunikation sker mellan åklagaren och i dessa situationer. Det blir därför inte fråga om någon egentlig ökad arbetsbörda för . Uppgiften bör följaktligen kunna genomföras inom de nuvarande ekonomiska ramarna. Uppdraget till RÅ att utfärda nya allmänna råd på området ingår i myndighetens nuvarande arbetsområde och bör inte medföra behov av ytterligare resurser. 20.1.7Ungdomstjänst som självständig påföljd Enligt den nuvarande ordningen kan påföljden överlämnande till vård inom förenas med en föreskift om ungdoms- tjänst. Ungdomstjänsten administreras av kommunerna. Det är emellertid inte obligatoriskt för kommunerna att ha rutiner för detta och var det endast hälften av kommunerna som kunde verkställa påföljden. Av dem som ådömdes överlämnande- påföljden det året fick 433 personer också tilläggspåföljden ungdomstjänst. var motsvarande siffra 463 respektive 529. Vårt förslag innebär att ungdomstjänst införs som en självständig påföljd för unga lagöverträdare. åläggs kommunerna att sörja för att unga lagöverträdare skall kunna verkställa ungdomstjänst. Uppgiften blir alltså obligatorisk för kommunerna. Vi räknar med att ungdomstjänst som självständig påföljd skall få ett stort användningsområde. Vi föreslår alltså att kommunerna får ansvaret för att admini- strera ungdomstjänsten. En del kommuner har redan upparbetade rutiner härför. En utvidgad användning av ungdomstjänst som påföljd kommer dock, oavsett om kommunen redan har rutiner för ungdomstjänst eller inte, att innebära ökade kostnader för Konsekvenser av utredningens förslag medför en sådan utveckling sannolikt att kommunernas kostnader för socialtjänstpåföljden minskar. Minsk- ningen torde dock vara begränsad eftersom det i första hand är de överlämnandepåföljder som innebär mindre omfattande åtgärder som kommer att ersättas av ungdomstjänst. Till stor del kommer ungdomstjänst att kunna användas i stället för böter som påföljd för unga lagöverträdare. Även införandet av det nya institutet straffvarning kommer som nämnts att leda till ett minskat behov av att använda böter. Sammantaget kan det totala antalet dagsböter för unga antas minska med förhoppningsvis upp emot hälften.1 Att bötesstraffen minskar i antal innebär generellt sett minskade intäkter för staten. Vissa besparingsposter kan dock utpekas. Ett minskat antal bötesstraff bör leda till att handläggningsarbetet hos berörda myndigheter, dvs. uppbördsmyndigheten och kronofogde- myndigheten, minskar i omfattning. Vi bedömer vidare att upp emot en tredjedel av dem som döms till överlämnandepåföljden inte kommer att dömas till social- tjänstpåföljd utan i stället till enbart ungdomstjänst. Detta kommer som nämnts att reducera kostnader för socialtjänst- påföljden. Vidare kommer troligtvis ett antal av dem som döms till frivårdande påföljder att komma i fråga för ungdomstjänst. Vi menar även att ungdomstjänst kan komma att ersätta en mindre del av de kortare LSU-straffen. Färre korta LSU-straff och färre frivårdande påföljder, dvs. skyddstillsyn och villkorliga domar, innebär en besparing för staten. Det är enligt vår uppfattning ett rimligt antagande att det antal unga som döms till enbart ungdomstjänst kan komma att uppgå till ca 1 500 personer . Härtill kommer de som kommer att dömas till socialtjänstpåföljd i förening med ungdomstjänst. Omfattningen av kostnaderna för ungdomstjänsten är avhängig av hur många som kommer att dömas till ungdomstjänst och hur dessa fördelar sig över landet. Detta är beroende av ett flertal faktorer och det är ofrånkomligt att uppskattningen blir grov. Sammantaget innebär dock införandet av ungdomstjänst som själv- ständig påföljd en betydande kostnadsökning för kommunerna. Eftersom ungdomstjänsten görs obligatorisk för kommunerna är 1 Enligt uppgift från RPS uppgick det totala beloppet avseende domstolsböter för personer födda 2003 till (beräknat på avgörandedatum). Konsekvenser av utredningens förslag det vår bedömning att de bör tillföras ca för att kunna genomföra detta. Vi har visserligen inte något förslag till finansiering, men ungdomstjänsten är så angelägen att vi trots detta menar att förslaget i denna del skall genomföras. Den s.k. ryggsäcken kan bestå i flera olika åtgärder från sida. Vi har påtalat att i en del fall kan strukturerade öppenvårdsprogram ha den funktion som ryggsäcken är tänkt att ha. Sådana program, t.ex. MST, praktiseras redan i flera kommuner och stadsdelar i landet. Vi har vidare funnit att insatsen kontaktperson enligt SoL och LVU kan leva upp till de krav som ställs på den s.k. ryggsäcken. De unga lagöverträdare som har allvarliga beteendeproblem anser vi dock kräver ett mer avancerat stöd. Vi använder benämningen på denna insats. Enligt våra förslag skall få i uppdrag att ge kommunerna vägledning i hur den bör utformas. Såväl åtgärder i form av kontaktmannaskap som mentorskap faller inom kommunernas nuvarande ansvarsområde. Det är vår förhoppning att kommunerna skall prioritera och utveckla mentor- verksamheten. För att göra det möjligt för kommunerna att utveckla insatsen kontaktperson till att bli ett mentorskap när så erfordras bör kommunerna tillföras resurser. Vid en grov uppskattning bedömer vi att dessa bör uppgå till . Även detta förslag är angeläget och bör genomföras om man kan lösa finansieringen. 20.1.9Rimligare betalnings- och indrivningsrutiner beträffande dagsböter Utredningen anser att betalnings- och indrivningsrutinerna bör utformas på ett sådant sätt att de negativa konsekvenser som kan följa på bötesstraffet för unga motverkas. Enligt vår mening bör det införas en möjlighet för unga som har dömts till böter att redan på uppbördsstadiet vända sig till en myndighet i syfte att komma överens om villkoren för betalningen. Det bör under alla förhållanden införas en möjlighet för unga lagöverträdare Konsekvenser av utredningens förslag att få förlängd tidsfrist vid betalningen av bötesbeloppet. Vi föreslår att RPS skall ges i uppdrag att efter samråd med redovisa hur en sådan möjlighet bör vara utformad. Ett införande av en möjlighet för unga som har dömts till böter att redan på uppbördsstadiet vända sig till en myndighet och förhandla om tiden för betalningen, innebär en ökad kostnad för staten i form av ökad handläggningstid. Det är dock inte möjligt att bedöma denna merkostnad eftersom en sådan bedömning kräver tillgång till det underlag som RPS först senare kan redovisa. Om den föreslagna möjligheten införs kan det dock förväntas resultera i att en större andel av utdömda bötesstraff blir betalda. Det nämnda uppdraget till RPS är inte mera omfattande än att det bör kunna genomföras inom myndighetens nuvarande ekonomiska ramar. Utredningen föreslår att det i lagtexten skall anges att vid bedöm- ningen av om straffvarning skall meddelas, särskilt skall beaktas den unges vilja att medverka till att medling enligt medlingslagen kommer till stånd. Vidare föreslås att tidsfristen för beslut i åtalsfrågan får förlängas i de fall medling är aktuellt. Verksamheten för medling enligt medlingslagen bör organiseras inom kommunernas socialtjänst. kommer då genom sitt allmänna uppdrag inom att utgöra en samord- nande nationell enhet på området. Enligt vår bedömning finns det emellertid inte tillräckliga skäl för att göra medlingsverksamheten obligatorisk för kommunerna. Vi har funnit att det finns anledning att utgå från att det skulle vara positivt om medlingen kunde komma till användning i större utsträckning . Regeringsuppdraget att stödja medlings- verksamheten – i form av ekonomiskt stöd, utbildning, metod- utveckling m.m. – är betydelsefullt i detta avseende. Det är mot den bakgrunden angeläget att detta stöd får fortsätta att verka ytterligare . Vi anser att uppdraget om ett fortsatt stöd till landets medlingsverksamheter bör ges till . har BRÅ i uppdrag att fördela stöd till medlingsverksamhet. För den beskrivna verksamheten tillfördes BRÅ, , 18 respektive . Regeringen har föreslagit att BRÅ Konsekvenser av utredningens förslag skall tillföras för detta ändamål.2 Ett fortsatt stöd därefter innebär sålunda en kostnad för staten om ca . Även om utredningen har funnit att medling bäst bedrivs inom föreslås alltså inte att kommunerna åläggs att anordna sådan verksamhet. Vår bedömning i den delen medför därför inte några direkta kostnadskonsekvenser för kommunerna. Förslaget att tidsfristen för beslut i åtalsfrågan får förlängas i de fall medling är aktuellt, bör leda till att antalet beslut om straffvarning kommer att öka i förhållande till dagens antal åtals- underlåtelser enligt LUL. Till följd av detta kommer även antalet väckta åtal att minska. Förslaget i denna del medför alltså inte några merkostnader för åklagarna (jfr avsnitt 20.1.6). kan få ökade kostnader till följd av dess roll som samordnande nationell enhet för medlingsverksamheten. Det rör sig exempelvis om tillsyn över medlingsverksamheten och utfärd- ande av eventuella föreskrifter som kan behövas och allmänna råd. Uppgifterna ingår dock i styrelsens allmänna uppdrag inom och kostnaderna bör dessutom kunna bli relativt begränsade. föreslås få ytterligare resurser i avsnitt 20.1.2. Även om utredningen således inte föreslår att medlingsverk- samhet skall vara en obligatorisk uppgift för kommunerna kan följande tilläggas i frågan om vilka kostnader ett sådant obligato- rium skulle medföra. Spörsmålet var aktuellt under beredningen av lagstiftnings- ärendet om medling med anledning av brott.3 Inom genomfördes en analys av de ekono- miska konsekvenserna för kommunerna om medlingen gjordes till en obligatorisk uppgift. Bedömningen grundades på officiell kriminalstatistik, kriminologiska och statistiska undersökningar samt intervjuer med företrädare för respektive medlingsverksamheten i kommuner runt om i landet. Kostnaden för en medlingsverksamhet i samtliga kommuner uppskattades därvid till mellan åtta och . Regeringen ansåg dock i propositionen att beloppet troligtvis var alltför snävt tilltaget. Beräkningen byggde bl.a. på att medling skulle kunna 2004/05:1, Utgiftsområde 4: Rättsväsendet, s. 145. beslutade om statsbudgets omfattning i stort i enlighet med regeringens förslag (bet. 2004/05:FiU01, protokoll 2004/05:36). 2001/02:126, bet. 2001/02:JuU26, SFS 2002:445. Konsekvenser av utredningens förslag ersätta vissa andra åtgärder inom , varvid kostnads- besparingar skulle uppstå. Regeringen menade att det inte fanns tillräckligt underlag för att dra sådana slutsatser. För att säkerställa att medling skulle komma till stånd i tillräcklig omfattning förklarade regeringen att den hade för avsikt att avsätta ett belopp som kunde antas motsvara kostnaderna för en obligatorisk medlingsverksamhet i enlighet med utredningens förslag. Regeringen beräknade detta belopp till . Som angetts tillfördes BRÅ för den beskrivna verksamheten och samt tillförs enligt förslag . BRÅ fördelade ut och . Det är enligt vår mening inte möjligt att dra några säkra slut- satser i frågan på basis av vad som framkommit i BRÅ:s läges- rapport . På vår förfrågan har dock BRÅ uppgett att kostnaderna för en obligatorisk medlingsverksamhet torde uppgå till ett belopp som är väsentligt högre än de som myndigheten har fördelat ut. Mot bakgrund av det anförda är det sannolikt att den årliga sammanlagda kostnaden för ett obligatorium skulle uppgå till ett högre belopp. Från beloppet bör som nämnts dras av kostnaderna för de åtgärder inom som medling skulle kunna ersätta. Utredningen föreslår att den som har dömts till sluten ungdoms- vård och som är på fri fot skall kunna få uppskov med verk- ställigheten om det föreligger synnerliga skäl för detta. Vi föreslår också att den dömde skall ha möjlighet att få anstånd med verkställigheten om han har ansökt om nåd hos regeringen. Förslaget innebär vissa, sannolikt mycket begränsade, utökade uppgifter för SiS. Uppgifterna är inte mer omfattande än att de kan genomföras inom befintliga anslag. Vi föreslår vidare att eftervården görs till en del i verkställigheten av sluten ungdomsvård och att ansvaret för utformningen av eftervården läggs på SiS. Vårt förslag om en ny verkställighetsform innebär att om den framräknade verkställighetstiden uppgår skall enligt huvudregeln en eftervård på sex Konsekvenser av utredningens förslag månader ingå i verkställigheten. I sådana fall skall institutionstiden minskas . Eftersom det finns situationer då det inte är lämpligt att bereda den unge eftervård skall SiS ha möjlighet att göra undantag från regeln om eftervård.