sou · GSB327d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Forskarutbildningen och perioden efter Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall utreda vissa frågor rörande forskar- utbildningen och perioden efter doktorsexamen. Utredaren skall analysera och utvärdera hur rekrytering, urval och antagning till forskarutbildningen fungerar, analysera handledningens och hand- ledarens roll och funktion samt granska effekterna av de förord- ningsändringar för forskarutbildningen som genomfördes . Utredaren skall föreslå förändringar av gällande regler, om så bedöms nödvändigt, för att säkerställa en effektiv och rättssäker forskarutbildning. I syfte att öka effektiviteten och genomströmningen i forskar- utbildningen skall utredaren bl.a. analysera och föreslå eventuella förändringar av forskarutbildningens styrning och resurstilldelning och föreslå hur forskarskolor kan användas och utvecklas. Vidare skall utredaren kartlägga hur perioden efter doktorsexamen ser ut och analysera yngre forskares möjlighet till meritering och karriär. Forskarutbildningen är en strategiskt viktig utbildning i det moderna kunskapssamhället som staten har ett särskilt och grund- läggande ansvar för (Vissa forskningsfrågor, prop. 1998/99:94). Enligt den senaste forskningspolitiska propositionen (Forskning och förnyelse, prop. 2000/01:3) är en väl fungerande forskar- utbildning en förutsättning för att skall kunna befästa och utveckla sin ställning som framgångsrik kunskapsnation. Antalet doktorander inom forskarutbildningen har expanderat kraftigt i och omfattar cirka 18 000 aktiva doktorander. har antalet nyantagna doktorander stadigt ökat. En viss nedgång skedde dock , framför allt inom det humanistiska området. Antalet examina inom forskarutbildningen har fördubblats . Forskarutbildningen har behandlats inom ramen för olika utred- ningar. presenterades en rapport om forskarutbildningen – Studiefinansiering och examina i forskarutbildningen (Ds 1996:35). Rapporten låg till grund för en reformering av forskarutbildningen . Även kommittén Forskning 2000 behandlade forskar- utbildningen i sitt betänkande (SOU 1998:128, Forskningspolitik) och beskrev bl.a. det framtida behovet av forskarutbildade. I betän- kandet Högskolans styrning (SOU 2000:82), som bl.a. behandlade forskarutbildningens resurstilldelningssystem, föreslogs en separat och prestationsbaserad medelstilldelning till forskarutbildningen med bl.a. en examenspremie per doktorsexamen med syfte att öka genomströmningen i utbildningen. Generellt sett är fler män än kvinnor antagna till forskarutbild- ning. har dock antalet kvinnor stadigt ökat i förhållande till antalet män. Av de kvinnor som tog ut en grundutbildningsexamen /01 gick vidare till forskarutbildning. Motsvarande siffra för männen var . Detta innebar att drygt 1 500 kvinnor och drygt 1 800 män antogs till forskarutbildningen under läsåret. har ett övergripande ansvar att granska och utvärdera högre utbildning, vilket inkluderar forskarutbildningen. Som aviserades i propositionen Studentinflytande och kvalitets- utveckling i högskolan (prop. 1999/20:28) har ett uppdrag att med en periodicitet genomföra ämnes- och programutvärderingar av samtliga utbildningar för generella examina och yrkesexamina, inklusive forskarutbildningen. Hög- skoleverket har även fått ett särskilt uppdrag att följa och utvärdera regeringens satsning på de 16 forskarskolor som föreslogs i Forsk- ning och förnyelse (prop. 2000/01:3). följer kontinuerligt förändringar inom forskarutbildningen, vilka bl.a. presenteras i . utvärderingar och rapporter som på olika sätt behandlar forskarutbildningen. trädde flera nya förordningar och förordnings- ändringar i kraft. Syftet med dessa var att effektivisera forskar- utbildningen och förbättra rättssäkerheten för doktoranderna. Huvudtanken är att alla som bedriver forskarstudier skall ha någon form av tryggad försörjning, tillgång till bra handledning och en individuellt uppställd studieplan. Till reglerna fogades olika övergångsregler för de doktorander som redan var antagna. Dessa förordningsändringar byggde till stor del vidare på den forskar- utbildningsreform som infördes och som bl.a. innebar att en forskarutbildning skulle begränsas till heltidsstudier. reformering av forskarutbildningen innebär också att statsmakterna anger kvantitativa mål för examinationen inom forskarutbildningen. Målen avser minsta antal examina inom de fyra vetenskapsområdena och gäller, med vissa undantag, varje läro- säte med rätt att utfärda licentiat- och doktorsexamen. För att nå målen bör enligt regeringen såväl statsanslag som externa medel användas. All forskarutbildning lyder under samma bestämmelser. Dessa medger dock en hel del variationer och i praktiken skiljer sig fors- karutbildningen ofta mellan olika områden. Inom det humanistisk- samhällsvetenskapliga vetenskapsområdet är det vanligt att dokto- randerna läser fler kurser, har fler seminarier samt skriver en monografi. Inom medicin, naturvetenskap och teknik är dokto- randerna jämförelsevis yngre, arbetar oftare i grupper och forskar- lag samt skriver vanligtvis en sammanläggningsavhandling. En forskarutbildning med doktorsexamen som slutmål skall i det svenska systemet motsvara heltidsstudier. Den faktiska tiden är dock oftast längre. Den genomsnittliga nettostudietiden är medan bruttotiden – tiden från antagning till examination – är . Studietiderna är i regel längre inom humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnen än inom medicin och teknik. En doktorand kan avlägga en licentiatexamen som ett delmål eller som en slutexamen. avlade närmare 2 400 personer doktorsexamen och 1 040 licentiatexamen. Ungefär hälften av licentiatexamina utfärdades inom det tekniska vetenskapsområdet. Intresset för att avlägga en licentiatexamen har ökat påtagligt . infördes en bestämmelse i högskoleförordningen (1993:100) som innebär att varje universitet och högskola som anordnar forskarutbildning skall fastställa en särskild antagnings- ordning. Denna antagningsordning skall omfatta de regler som tillämpas lokalt och fastställs av styrelsen för lärosätet. etablerades 16 nya forskarskolor i enlighet med reger- ingens förslag i den forskningspolitiska propositionen (Forskning och förnyelse, prop. 2000/01:3). Syftet med dessa forskarskolor är att förnya och höja kvaliteten, öka genomströmningen, främja rekryteringen inom forskarutbildningen samt utveckla samarbete mellan landets universitet och högskolor och förbättra forsknings- anknytningen vid de högskolor som inte har egen forskar- utbildning. Handledaren har till uppgift att hjälpa och stödja doktoranden till att utvecklas till en självständig forskare. I den forsknings- politiska propositionen gjorde regeringen den bedömningen att alla lärosäten med forskarutbildning skall erbjuda handledarutbildning. En bestämmelse om detta har införts i högskoleförordningen. I propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) angavs en ambition att fördubbla antalet examina inom forskarutbild- ningen . En ökad genom- strömning i utbildningen är en viktig förutsättning för att uppnå denna ambition. I propositionen angavs vidare att det skulle vara möjligt att uppbära utbildningsbidrag eller ha anställning som doktorand på deltid, dock lägst på halvtid. Det angavs även att det skulle vara möjligt att anta sökande till forskarstudier som avser att avlägga licentiatexamen. Forskarutbildningen lägger en kvalificerad grund för en lärar- och forskarkarriär inom universitet och högskolor. Den lägger också grunden för kvalificerade arbetsuppgifter inom näringslivet och den offentliga sektorn. Ett viktigt incitament för att såväl påbörja som genomföra en forskarutbildning är karriärmöjligheterna efter avlagd doktorsexamen. Av dem som disputerar går till en anställning utanför högskolesektorn. Det ser dock olika ut för de olika veten- skapsområdena. Åtskilliga av de svenska storföretagens framgångar och möjligheter till vidare expansion är direkt kopplade till tillgången på högutbildad personal. De nya företag som växer fram och som förväntas bidra till framtida tillväxt är ofta kunskapsintensiva och bygger inte sällan sin verksamhet på stora forskningsinsatser. Regeringen menade i den forskningspolitiska propositionen (Forskning och förnyelse, prop. 2000/01:3) att forskarutbildningen i ökad utsträckning bör utformas så att den även förbereder för ett arbete och en karriär utanför högskolan. En särskild utredare som granskar reglerna om skyddstider för sjukpenninggrundande inkomst (dir. 2001:104) skall bl.a. granska regelsystemets effekter för personer som får postdoktorala sti- pendier. Detta uppdrag skall redovisas . Med anledning av budgetpropositionen (prop. 2000/01:1), har anvisats fram till och med för att ge unga forskare bättre möjligheter att kunna etablera självständig forskning. Dessa medel skall användas till dels rekryteringsanställningar, dels en särskild satsning på framstående unga forskare. Medlen handhas av . En särskild utredare skall utreda forskarutbildningen och perioden efter doktorsexamen. Granska effekterna av de förordningsförändringar för forskar- utbildningen som trädde i kraft . Utvärdera och analysera rekrytering, urval och antagning till forskarutbild- ningen. Utvärdera och analysera handledningens och hand- ledarens roll och funktion i forskarutbildningen. Utredaren skall föreslå förändringar av gällande regler, om så bedöms nödvändigt, för att säkerställa en effektiv och rättssäker forskarutbildning. Utvärdera och analysera såväl statsmakternas som lärosätenas styrning av och resurstilldelningssystem till forskarutbild- ningen. För att öka effektiviteten och genomströmningen bör särskilt möjligheten att införa ett mål- och resultatstyrt resurs- tilldelningssystem, liknande det som finns för grundutbild- ningen, analyseras samt eventuella förslag lämnas. I detta sammanhang bör även en granskning och bedömning av utbildningsbidraget som studiefinansiering göras. Kartlägga befintlig samverkan mellan lärosäten när det gäller forskarutbildning såväl i form av forskarskolor som annan samverkan, samt studera och värdera forskarskolors effekt och föreslå hur dessa kan användas och utvecklas framöver. Kartlägga och belysa hur den svenska forskarutbildningen för- håller sig till andra länders utbildning och till den s.k. Bologna- processen. I detta ingår även att närmare studera hur rörlig- heten ser ut och föreslå åtgärder för att ytterligare öka den internationella mobiliteten. Analysera huruvida forskarutbildningen är utformad till att även förbereda för ett arbete och en karriär utanför universitet och högskola. Kartlägga hur situationen för de nydisputerade doktorerna ser ut samt föreslå hur dessa personers möjligheter till meritering och karriär kan förbättras. I detta ingår att särskilt analysera eventuella skillnader i villkor mellan kvinnor respektive män. Det står utredaren fritt att utöver ovanstående punkter lämna andra förslag till förändringar som har samband med uppdraget. I uppdraget ingår att lämna förslag på de författningsändringar som kan föranledas av uppdraget. Uppdraget skall utföras efter samråd med lärosäten och berörda myndigheter och organisationer, samt med projektgruppen med uppdrag att se över vissa examensfrågor i högskolan (U2002/1944/DK). Utredaren bör inhämta underlag och information från och . Det är viktigt att utredaren i sitt arbete och i sina förslag beaktar jämställdhetsaspekter och tar hänsyn till de olika vetenskaps- områdenas särprägel och förutsättningar. Utredaren får inte föreslå ökade utgifter utan att presentera en godtagbar och hållbar finansiering inom berört utgiftsområde. Utredaren skall redovisa uppdraget . Förlängd tid för uppdraget Genom beslut vid regeringssammanträde flyttades tidpunkten för slutredovisning av uppdraget fram till (U2003/2383/UH). Medlemmar i Rådgivande grupp samt arbetsgrupp för resurstilldelningssystem Arbetsgrupp för resurstilldelningssystem: Rapport från arbetsgruppen för resurstilldelningsfrågor Redovisning av arbetsgruppens överväganden om resurstilldelningssystem för forskarutbildningen Härmed överlämnas resultatet av arbetsgruppens överväganden om principer för statsmakternas framtida resurstilldelning avseende forskarutbildning. I den bifogade slutliga promemorian, daterad , föreslår vi att ett målbaserat resurstilldelningssystem införs. Våra utgångspunkter och preciserade skäl för den förslagna modellen att basera tilldelningen på fastställda examensmål framgår av promemorian. Vårt avgörande skäl för att förorda att ett målstyrt resurstilldelningssystem införs är att kostnaderna för forskarutbildningen därmed synliggörs. Framtida utbyggnader kan då inte beslutas om av statsmakterna utan att motsvarande resurser tillförs. Vi föreslår att modellen införs successivt. Kostnaderna för våra förslag består av två delar. 1.De kostnader som är beroende av om och i vilken takt stats- makterna önskar expandera forskarutbildningen. 2.De kostnader som blir en följd av att de statliga direkta anslagen till vetenskapsområdena som avser forskarutbildning successivt ökas till att motsvara av de totala examensmålen. För att göra bedömningar av kostnaderna för en expansion av fors- karutbildningen krävs också en beräkning av resurstilldelningen per examen för resp. vetenskapsområde Gruppen har inte funnit det vara sin uppgift att beräkna tilldelningsbeloppet per examen. Vi anger dock i promemorian att de kostnader per heltidsekvivalent som redovisade till regeringen med anledning av uppdraget i regleringsbrevet för att redovisa nyckeltal för forskarutbildningen bör kunna tjäna som utgångs- punkt för en närmare kostnadsanalys. Kostnaderna för ökningen av den direkta statliga finansieringen för de föreslagna två etapperna är beroende dels av expansions- takten enligt p.1, dels av inom vilka vetenskapsområden expan- sionen sker. Det senare sammanhänger med den starkt varierande externfinansieringsgraden inom dessa. Arbetsgruppen anser sig härmed ha slutfört sitt uppdrag. Målstyrt resurstilldelningssystem för forskarutbildningen – en modell Utgångspunkter för Arbetsgruppens förslag Våra utgångspunkter och skäl för den föreslagna modellen kan sammanfattas i följande punkter. Statsmakterna bör ha det huvudsakliga ansvaret för finansiering av forskarutbildningen på samma sätt som gäller för grund- utbildningen. Skälen härför är dels kvalitetsskäl, bl.a. integri- tetsskäl, dels de skärpta krav på finansiering av studiestödet som infördes i högskoleförordningen . Den rätt omfattande externa finansieringen av forskning inkl. forskarutbildning – i snitt – kommer vad gäller forskarutbildningen att minska procentuellt och med stor sannolikhet även reellt. Det senare beror i första hand på omprioriteringar hos samtliga forskningsfinansiärer – fullt legitima och rimliga enligt vårt synsätt – vilka innebär sats- ningar på post doc och mer seniora forskare. För forsknings- stiftelserna förstärks denna effekt av den senaste tidens ekonomiska utveckling. All framtida expansion av forskarutbildningen som beror på höjda examensmål måste därför vara helt finansierad av statsmakterna och resurserna härför skall tillföras lärosätena direkt. Fördubb- lingen av examinationen gjordes på den fakultetsfinansierade forskningens bekostnad, vilket bl.a. inne- burit att forskarassistentbefattningarna minskat i antal och att professorers och lektorers forskningsmöjligheter beskurits. Det finns inga som helst möjligheter att utöka forskarutbild- ningen utan att motsvarande resurser anvisas. Det mesta tyder i stället på att en minskad extern finansiering kommer att med- föra ett färre antal examinerade om inte nya statliga resurser tillförs. Resurstilldelningen till lärosätena för forskarutbildning bör relateras till examina och inte till antalet aktiva doktorander och deras årliga prestationer. Antalet avlagda examina – såväl doktors- som licentiatexamina (så länge den senare examen finns kvar) – är det resultat som är av primärt intresse för statsmakterna. Dessutom är kvaliteten på uppgifterna om doktorandernas årliga prestationer låg. Tilldelningen av resurser bör baseras på de mål för forskar- examina som statsmakterna fastställer för resp. lärosäte. Att basera den på antalet avlagda examina är inte möjligt eftersom resultatet – en examen – inte uppnås förrän efter fyra, (två för licentiatexamen), medan kostnaderna uppstår så snart doktoranden påbörjat sin utbildning. Till skillnad från grund- utbildningens resultatbaserade resurstilldelningssystem bör systemet för forskarutbildning vara målbaserat. De resurser som beräknas för varje examen kan variera mellan vetenskapsområden men skall vara. lika stora för alla lärosäten. Inom de skilda vetenskapsområdena ställs nämligen olika omfattande krav på resurser, t.ex. vad gäller lokaler och utrust- ning samt löneläge för doktorander. Det avgörande skälet för att vi förordar att ett målstyrt resurs- tilldelningssystem införs för forskarutbildningen är att kostnaderna för forskarutbildningen därmed synliggörs. Framtida utbyggnader kan då inte beslutas om av statsmakterna utan att motsvarande resurser tillförs. Vårt förslag till målstyrt resurstilldelningssystem: En modell Resurstilldelningen baseras på målen ej på resultaten Modellens huvudprincip är, av de skäl som redovisats ovan, att medel tilldelas respektive lärosäte utifrån de av statsmakterna fast- ställda examensmålen för forskarutbildningen, dvs. tilldelning görs för de kostnader som fastställda mål beräknas ger under den aktu- ella perioden. I följande avsnitt beskrivs översiktligt hur beräkningen av resurstilldelningen per examen bör göras innan det nya resurstill- delningssystemet införs. Nationella ersättningsbelopp per examen varierar mellan vetenskapsområdena Ersättningsbelopp per forskarexamen beräknas för varje veten- skapsområde. Dessa ersättningsbelopp, som skall täcka samtliga kostnader – studiestöd, handledning, kurser, lokaler, utrustning, overhead m.m. – bör fastställas efter samråd med lärosätena. Härvid bör de nyckeltal (kostnader per heltidsekvivalent) som redovisades av med anledning av uppdraget i regleringsbrevet för kunna tjäna som utgångs- punkt för en närmare kostnadsanalys. I kostnadsberäkningarna måste hänsyn tas till att genomströmningen inte kan anses vara hundraprocentig. Ersättningsbeloppen skall givetvis justeras med hänsyn till pris- och löneutveckling, på samma sätt som grundutbild- ningens ersättningsbelopp. Målen fastställs och justeras efter dialog med lärosätena Målen inför varje ny fyraårsperiod föreslås av regeringen och fast- ställs av efter dialog med respektive lärosäte. Faktorer som bör beaktas vid framtagandet av dessa mål kan bl.a. vara hand- ledarkapacitet, lokaltillgång, existerande forskningsmiljöer samt planerade satsningar och omprioriteringar. Arbetsmarknadens och högskolans behov av forskarutbildade bör även vägas in vid dessa dialoger. Om fler forskarutbildningsexamina än de angivna målen skulle avläggas leder detta inte till större tilldelning till lärosätet ifråga. Uppnås inte de fyraåriga examensmålen kan, efter dialog med det berörda lärosätet, målen och därmed även tilldelningen justeras till nästa fyraårsperiod. Viss extern finansiering bör kunna avräknas även Det är rimligt att en viss del av kostnaderna för forskarutbildningen även täcks av externa finansiärer. Olika typer av arbets- givare bör även framöver kunna finansiera doktorander, t.ex. industridoktorander och läkare. Även olika typer av forsknings- projekt, framför allt internationellt finansierade, bör kunna inne- fatta doktorander. Vi har konstaterat att graden av externfinansiering varierar mellan olika ämnesområden. Genomsnittet låg enligt på , men intervallet för extern finansieringsgrad varierade för enskilda ämnesområden från . Vi har trots dagens varierande externfinansieringsgrad enats om att ett rimligt mål bör vara att staten ger direkta anslag till univer- sitet och högskolor med forskarutbildning som täcker av de totala kostnaderna för samtliga de examensmål som fastställs. Därmed kommer statens ansvar för forskarutbildningen att vara lika stort inom samtliga vetenskapsområden. Successiv ökning av de direkta anslagen till forskarutbildning De statliga direkta anslagen till vetenskapsområdena som avser forskarutbildning bör successivt öka till att motsvara av examensmålen. Detta bör ske under en viss tidsrymd, förslagsvis två fyraårsperioder. , som troligen kommer att omfatta 2006–2009, är målet att minst hälften av kostnaderna för det målstyrda resurstilldelningssystemet skall betalas via direkta statsanslag. Detta motsvarar av slutmålet , dvs. av de totala kostnaderna för forskarutbild- ning. Detta förslag innebär att vid oförändrade mål för forskarutbild- ningen kommer endast teknikområdet att få någon förstärkning . Det är nämligen det enda område som har en statlig finansiering som underskrider (jfr. tabell s. 49 i ). Varje ökning av examensmålen skall dock betalas fullt ut till dess att 80 procentnivån nåtts Om statsmakterna önskar höja examensmålen i förhållande till dagens mål, skall full tilldelning (dvs. av ersättningen per examen) ges för tillkommande examina. Dock kommer tilldel- ningen från staten till forskarutbildningen inom ett vetenskaps- område aldrig att överstiga av de beräknade kostnaderna för de totala examensmålen inom vetenskapsområdet i fråga. När examensmålen fastställs för den därpå följande fyraårsperio- den, troligen 2010–2013, bör vårt föreslagna slutmål kunna nås för samtliga vetenskapsområden. Vid utgången av perioden skall stats- makterna således finansiera av samtliga fastställda mål via direkta anslag till lärosätena. Tilldelningen av medel till forskarutbildningen öronmärks Medel för forskarutbildningen anslås som en öronmärkt post under varje vetenskapsområdes anslagspost och blir därmed inte någon ny egen anslagspost. Detta innebär att lärosätena inte behöver företa någon särskild resultatredovisning av medlen. Återredovisnings- kravet ligger i att redovisa och kommentera hur examensmålen uppnåtts. Frågor till universitet och högskolor Brev sänt till samtliga universitet och högskolor Regeringen beslutade att tillsätta en utredning om forskarutbildningen och perioden efter doktorsexamen, med bifogade kommittédirektiv. Utredningsuppdraget omfattar forskarutbildningen i vid mening, från rekrytering, urval och antagning till arbetsmarknad för nyut- examinerade doktorer. Uppdraget innebär också att analysera och föreslå eventuella förändringar av forskarutbildningens styrning och resurstilldelning. Utredningsarbetet koncentreras till att samla in nödvändigt underlag för våra analyser och bedömningar. Det finns ett rikt material från de senaste årens lokala och centrala utred- ningar, utvärderingar och rapporter rörande forskarutbildning. Vissa frågor som vi anser vara centrala i arbetet är dock inte möjliga att få besvarade utan medverkan från universitet och högskolor. Vi ber er därför härmed att besvara bifogade frågor som kan ge oss de kompletterande uppgifter som behövs för att utredningsarbetet skall bygga på ett bra underlag. Vi tar även tacksamt emot infor- mation om relevanta utredningar m.m. som genomförts vid hög- skolan. Avsikten med frågorna är främst att få ta del av sådana regler, riktlinjer, rekommendationer och system som eventuellt utarbetats vid högskolan eller delar av högskolan. Det är inte meningen att ni skall genomföra nya analyser, t.ex. beräkna kostnad för forskar- utbildningen om den uppgiften inte redan finns. Vi kommer att kontakta några få högskolor beträffande möten för att diskutera frågeställningarna mer ingående. Vissa resultat kommer att redovisas vid det möte med företrädare för alla hög- skolor som skall äga rum 16 på , Särskild inbjudan till det mötet skickas ut . Vi vill ha era svar . Frågor till universitet och högskolor Förekommer det vid högskolan förberedande utbildning inför antagning till forskarutbildning, dvs.