sou · GSB3126 · 2005-01-01 00:00:00 — kortsiktig, ofta genom pengar från strukturfonderna. En långsiktig finansiering behöver alltså säkras. För att utveckla attraktionskraften är det också viktigt att kommunerna har en samlad strategi för turistnäringen. Denna bör tas fram av kommun- och näringsrepresentanter tillsammans. Sam- arbete med flera kommuner, ideella organisationer m.fl. kan vara en förutsättning för att lyckas. Om parterna har ett konkret projekt att samverka kring är det lättare att nå resultat. Ett exempel är Västsvenska Sportfiskeprojekt som går ut på att göra till en internationellt framstående sportfiskeregion. Några av de hinder för en positiv utveckling av turistnäringen som har nämnts i våra kommuner, är sådana som också hämmar andra verksamheter. Bl.a. vill man att strandskyddslagen ska ändras så att fisketurismen får samma regler som yrkesfisket och kan utvecklas bättre. Liksom andra små företag behöver turistföretagen bättre möjligheter till lån och riskkapital för investeringar och projekt. Några företag har uppgett att det är svårt att rekrytera personal därför att det saknas attraktiva bostäder. En översyn bör göras av den regionala nivåns organisation och finansiering med förslag till hur en långsiktig lösning skulle kunna se ut. Medelåldern hos arbetskraften är högre och utbildningsnivån lägre i vår region än genomsnittligt i riket. Större andelar av invånare är långtidsarbetslösa, sjukskrivna och förtidspensionerade och står utanför arbetsmarknaden. I några kommuner är försörjnings- kvoten15 redan på en nivå som enligt prognoser uppnås i riket först . Pensionsavgångarna och nyrekryteringsbehoven ökar. Arbetskraften, kompetensförsörj- ningen men även t.ex. människors attityder till arbete, utbildning och arbetspendling är faktorer som har stor betydelse för företagen. Bristen på modernt yrkesutbildade personer i t.ex. verkstadsindustrin och olika hantverksyrken är ett akut problem i flera av kommunerna. Att fungera i systemnätverk kräver en annan sammansättning av arbetskraften än den som företagen i allmänhet har. Det blir allt viktigare att människor från skilda utbildnings- och yrkeskulturer, organisatoriska nivåer m.m. kan hämta impulser från varandra och arbeta tillsammans. Att ha specialkunskaper på rätt nivå och tvärkompetens kommer att vara en stark merit på arbets- marknaden. På många håll i regionen är bristen på modernt yrkesutbildad arbetskraft till industrin och vissa hantverksyrken akut. I allt högre grad krävs mångsidig och kontinuerligt förnyad kompetens på arbetsplatserna. 15 Antal invånare i åldrar 0-19 och 65+ relativt antal invånare . ca 0.7 i riket mot ca 0.85 i flera av kommunerna i regionen. Det är olyckligt om människor hamnar utanför arbetsmarknaden för att den är ensidig och saknar alternativ för den som skulle behöva byta jobb, t.ex. på grund av en skada. I och sydvästra pågår ett projekt som syftar till att ta fram en ny modell för att lättare återinföra långstidsarbetslösa i jobb. Delaktighet, jämställdhet och integration är ledord. Projektet drivs av representanter för LO-distriktens fackliga avdelningar och de berörda kommunerna. Det finns exempel på arbetsförmedlingar i vår region som direkt och individuellt lotsar och mäklar kontakt mellan arbetssökande och arbetsgivare. Mycket bygger på förmedlarnas företags- och personkännedom. På det sättet lyckas man hålla nere antalet arbetslösa bättre än om dessa hänvisas till förmedlingens lediga jobb-lista. Den enskildes potentiella arbetsmarknad bestäms av den arbets- pendling som är möjlig. I flera av våra kommuner är den lokala arbetsmarknaden smal med få jobbalternativ för t.ex. en bransch- specialist. Många människor är negativa till att arbetspendla. Det finns en viktig uppgift för många kommuner att dels arbeta med att underlätta arbetspendling, dels påverka människors attityder. Det är en vanlig uppfattning att det skulle vara omöjligt att intressera människor för jobb utanför de största tillväxtområdena. Vi har exempel på stora antal, väl kvalificerade sökande till lediga jobb inom regionen – även sökande bortom pendlingsavstånd. Det verkar alltså vara en välvald strategi i en kommun att sörja för en god ekonomi med bra skolor och barnomsorg, attraktiva boendemiljöer, bra kommunikationer, möjligheter till jobb för medföljande vuxna så att familjer kan bestämma sig för att flytta till kommunen. Kommunerna kan bli bättre på att informera om sig själva och närregionen. Ett bra exempel är och gemensamma inflyttarportal på kommunernas hemsidor, där all information om skolor, sjukvård, bostäder, föreningsliv m.m. finns samlade och lättillgängliga för presumtiva inflyttare. I flera kommuner behöver man arbeta med att förändra invånares negativa attityd till pendling. Informationen till presumtiva inflyttare om service, skolor, omsorg m.m. kan förbättras. En lucka i samhällets utbildningssystem Dialogen med företagare och analyserna i kommunerna har identifierat arbetskrafts- och kompetensförsörjning och människors attityderna till utbildning och företagande som några av de viktigaste frågorna för näringsliv och samhälle att samarbeta om. Den svenska utbildningspolitiken är starkt ungdomsorienterad och inriktad på akademiska yrken inom den offentliga sektorn och storföretagen. Men i delar av tillverkningsindustrin och vissa hantverk råder akut brist på modernt yrkesutbildad arbetskraft. De industrigymnasier, yrkes- tekniska högskolor, KY-utbildningar som finns, verkar tillkomna mer utifrån särskilda initiativ än som led i en utbildningspolitisk strategi. Arbetsmarknadsutbildningar som främst riktar sig till arbetslösa, är otillräckliga för att möta behoven. För de ungdomar som inte satsar på utbildning för akademiska yrken behövs i stället moderna yrkesutbildningar. Vi har exempel på yrkesinriktade gymnasieprogram som verklighetsanknyts genom att samlokaliseras och samordnas med tillverkande företag. Dels blir utbildningen intressantare för studerande, dels underlättar den företagens rekrytering av arbetskraft. Både yngre och äldre behöver komplettera och förnya sina kunskaper, på alla nivåer, under loppet av ett arbetsliv. Människor kan vilja studera vidare i arbete, men för många gäller att de då måste kunna kombinera studierna med arbete eller familjeliv. Ökade möjligheter till studier behövs för människor med olika typer av funktionshandikapp. Distansstudier, t.ex. via lärcentra och nätuppkopplad hemdator, är den enda möjliga formen för dem som inte kan eller vill flytta till en studieort. Utbildningsmöjligheter för livslångt och flexibelt lärande anpassat till vuxna och till arbetslivets behov är angelägna över hela landet. Samhällets utbildningssystem behöver kompletteras med moderna yrkesutbildningar och möjligheter till lärande på distans som motsvarar näringslivets och arbetsmarknadens behov. Det finns blandade åsikter om hur det formaliserade samrådet mellan skola och näringsliv fungerar. De regionala kompetensråden är inte alltid välkända. I det gemensamma näringslivsbolaget i och kommuner har man tagit fram en modell för samråd mellan näringsliv och utbildning. Ambitionen är att företag och utbildningsanordnare ska matcha behov och utbud bättre genom högre kvalitet på företagens behovsanalyser och snabbare respons i utbildningarna.16 Samhällets utbildningssystem behöver kompletteras med infrastruktur och utbud som motsvarar näringslivets och arbetsmarknadens behov av kompetens. Samrådet mellan näringsliv och skola behöver vara direkt och operativt. Ett uppdrag att bygga strukturer för det livslånga lärandet Det finns stora ekonomiska resurser för utbildning och kompetens- utveckling om man summerar vad som ligger inom olika insats- och politikområden. Offentliga resurser är uppdelade på ett flertal myndigheter med sina respektive mål och regelverk. På det lokala och regionala planet visar sig målkonflikter, samordningsproblem och ineffektivt resursutnyttjande som en mycket tydligt konsekvens av de nationella systemens stuprör. Vi anser att regeringen ska ta grepp om vuxnas flexibla och livslånga lärande så att lösningar för infrastrukturen påskyndas. Det behövs en helhetssyn på kompetensbehov och utbildningar i ett efterfråge- perspektiv. Regeringen skulle t.ex. kunna ge de myndigheter som sysslar med vuxnas lärande ett enhetligt uppdrag att till viss tidpunkt ta fram ett fungerande system för flexibelt lärande. Vi tror att ett sådant uppdrag skulle frigöra myndigheternas förmåga att samarbeta och lösa problem. Vi tror också att myndigheterna självklart skulle engagera näringslivet, de fackliga organisationerna, studieförbunden och andra berörda, regionalt och lokalt. Förslaget följer vår övertygelse att de aktörer som äger och arbetar operativt med problem också är bäst på att lösa dem. Regeringen bör formulera ett enhetligt uppdrag till berörda myndigheter att till en bestämd tidpunkt rapportera hur en fungerande struktur för flexibelt lärande ska se ut. Infrastruktur för flexibelt lärande - lärcentra Möjligheter till lärande och kompetensutveckling är en viktig del i lokala, regionala och nationella strategier för näringslivsutveckling och tillväxt. Kunskaper är färskvara och utbildning behöver vara lättillgänglig. Det kräver särskilda arrangemang utanför storstads- regionerna. I många kommuner pågår arbete med formerna för vuxnas lärande. Flera kommunala nätverk har bildats, bl.a. med frågor om lärcentra på agendan. Ett lärcentrum bör ses som ett system av funktioner för det flexibla lärandet och med uppgiften att vara mötesplats, motor och mäklare av utbildningar. Det är inte nödvändigtvis en byggnad där alla funktioner finns samlade och det måste inte finnas ett lärcentrum i varje kommun. Tvärtom bör flera kommuner kunna lösa detta gemensamt och tillsammans med andra aktörer. Mycket kan ske genom att utnyttja redan befintliga organisationer och deras ekonomiska och fysiska resurser.17 har undersökt vad lärarutbildningar på distans har betytt för individer och den lokala arbetsmarknaden. För av de studerande fanns inget alternativ till distans- utbildning. Utbildningen skulle inte ha blivit av utan denna möjlighet. Examensfrekvensen och benägenheten att arbeta i yrket var högre än genomsnittligt. Nio av tio fick arbete som lärare kort efter examen. arbetar på minst den nivå som utbildningen avsåg. av lärarna finns kvar i länet, i samma kommun som före studierna. Beroendet av bidrag från arbetslöshetskassa, bostadsbidrag eller sjukpenning minskade efter studierna.18 Vi ser infrastruktur för flexibelt lärande som en nödvändig samhällsinvestering. Kommuner och regionala organ bör samarbeta och använda befintliga resurser för att bygga upp den så snabbt och billigt som möjligt. 17Tillväxt- och Inlandsdelegationen 2004, Lärcentrum och flexibelt lärande för vuxna – tillväxtfaktorer som kräver nytänkande 18Glesbygdsverket, två rapporter , Lärarutbildning på distans – om betydelsen för individen och den lokala arbetsmarknaden. samt Mot minskad social snedrekrytering Plus – innovationsarbete i interregional samverkan Plus är ett tvåårigt program för innovationsarbete i s.k. Triple Helix-perspektiv. Universiteten i och samt , och avses samarbeta i programmet. Mot bakgrund av att regionen som berör sex län, har likartade strukturella förutsättningar, är syftet att skapa ett regionalt kunskapsnät för att stärka konkurrenskraften inom områden som är strategiska för tillväxt i näringslivet. Man fångar upp företagens krav och önskemål om kompetens, utbild- ningar och forskning på olika områden från lärosätena. Lärosätenas resurser ska sambrukas för att förse hela regionen med ett effek- tivare utbud av högre utbildning och forskning och en stabilare och mer kraftfull innovationsmiljö än om varje lärosäte agerade för sig. Programmet berör kompetensområden som är relevanta i region- en, bl.a. processindustri, simulering och modellering, robotteknik, upplevelseindustri och materialbearbetning. Representanter för Plus deltar i den funktionella processen kring Måltidsriket. Vidare arbetar man med att stimulera nätverk som knyter an till regionens naturliga förutsättningar, t.ex. kring kulturarvet, träindustrin, mineral-materialteknik-stål men även och skolan. Vi anser att Plus är ett intressant och viktigt försök att etablera konkret samarbete mellan lärosätena och med näringslivet och den offentliga sektorn i övrigt. Plus skulle kunna vara en verklig samverkansarena för tillväxtdrivande aktörer i regionen. Men programmet besväras av samma kortsiktiga finansiering som många andra projekt. Det tar tid att etablera och komma igång med gränsöverskridande, operativt tillväxtarbete, särskilt när det bygger på nya och oprövade samarbetsformer. Om något lärosäte dessutom prioriterar sin individuella profilering före samarbete, blir det extra komplicerat. Det behövs fungerande motorer för att överbrygga länsgränserna som både lokala och nationella aktörer annars har som referens för den regionala utvecklingen. Som vi redan nämnt, anser vi att samhällsaktörernas roll är att upprätthålla och medfinansiera motorfunktioner, speciellt i etableringsskedena. Plus är ett viktigt utvecklingsprogram som kan spara resurser och underlätta bildandet av tillväxtdrivande nätverk. Programmet är dock kortvarigt och riskerar att avbrytas innan det börjat ge verkliga resultat. 10.1Generellt om kommuners ekonomi En god ekonomi är nödvändig för att kommuner ska kunna bedriva ett långsiktigt utvecklingsarbete. Arbetet med ekonomin går därmed hand i hand med ett tillväxtsskapande utvecklingsarbete i övrigt. God ekonomi och service till med- borgarna bidrar till att göra kommuner attraktiva. En kommun med obalans i ekonomin har svårt att avsätta medel till annat än den rena kärnverksamheten. Konjunkturavmattningen har inneburit ekonomiska påfrestningar för kommunerna. Deras samlade resultat (före e.o. poster) har varit negativt åtta av de senaste tio åren.19 redovisades överskott om ca men kostnaderna anpassades inte till intäkterna. Utgifterna fortsatte att öka även sedan tillväxten i skatteunderlaget börjat avta, vilket bidrog till sämre resultat 2002. Resultatförbättringen beror till stor del på skattehöjningar. Trots att prognoser aviserar konjunkturförbättringar har de positiva effekterna dröjt. Enligt kommer kommun- ernas underskott att uppgå till (före e.o.), trots att deras kostnader ökat måttligt. Resultatet är, trots en skattehöjning med i genomsnitt , sämre än 2003 och det sämsta . En tidigare prognos pekade dock på att resultatet skulle bli ytterligare sämre. Enligt förbunden förklaras detta av att regeringen föreslagit ett tillskott på i generellt sysselsättningsstöd och att skatteunderlaget bedöms 19 Budgetpropositionen (prop. 2004/05:1) bli något bättre än väntat. Genom statliga tillskott, stärkt sysselsättning och därmed starkare skatteunderlag förutspås ett bättre ekonomiskt läge . antas kommunernas ekonomi återigen bli kärvare.20 10.2Målet för den kommunala ekonomin Kommuner och landsting ska enligt kommunallagen ha en god ekonomisk hushållning i sin verksamhet. Att ta lån för att täcka löpande kostnader anses inte förenligt med detta. Om anläggnings- tillgångar säljs bör medlen användas till nya investeringar eller för att betala igen lån.21 Kravet på god hushållning har skärpts genom balanskravet som innebär att kommuner och landsting ska upprätta en budget för varje kalenderår där intäkterna överstiger kostnaderna. Budgeten ska innehålla särskilda mål och riktlinjer som anger hur man ska uppnå stabila finanser. Förvaltnings- berättelsen ska bl.a. visa om kommunerna och landstingen lyckats uppnå målet. En budget som inte är i balans får fastställas bara om det finns särskilda skäl. Den tid som kommuner och landsting då har på sig för att återställa ett negativt resultat har förlängts från ett till . Regeln träder i kraft och tillämpas första gången för räkenskapsåret 2005.22 Rådet för kommunala analyser och jämförelser (RKA) har studerat samtliga kommuner utifrån balanskravet.23 Kommunerna har grupperats beroende på om de haft positivt, negativt eller nollresultat samt uppvisat positiv, negativ eller neutral trend i resultaten. Tre fjärdedelar av kommunerna visade sig ha haft nollresultat eller bättre . Motsvarande gäller Tillväxtdelega- tionens kommuner. De olika resultaten och trenderna kan inte helt förklaras av kommunstorlek, geografiskt läge eller kommuntyp, eftersom de kommunala utjämningssystemen neutraliserar strukturella skillnader. Inte heller kärnverksamhetens kostnader förklarar hela bilden. Däremot har resultaten i kommunernas finansiella verksamhet ökat i betydelse – främst negativt på grund , Kommunernas och landstingens ekonomiska läge – 22God ekonomisk hushållning i kommuner och landsting (Prop. 2003/04:105, 2004/05:FiU08, rskr. 2004/05:14) 23RKA, När kommunerna tappar balansen Många skrev ner tillgångsvärdena , men 2003 återfördes de till stor del igen. Räntekostnaderna steg också fram . Det totala finansnettot bidrog därför starkt till att totalresultaten för blev sämre än vad den egentliga kommunala verksamheten i sig skulle ha medfört. Tre av fem kommuner väntas inte klara balanskravet i ekonomin medan fyra av fem kommuner kommer att få balans 2005.24 10.3Läget i delegationens kommuner Flera av våra kommuner uppger att deras ekonomiska problem hindrar det långsiktiga utvecklingsarbetet. En kommun med stora problem ansåg sig inte kunna avsätta tid till närmare samarbete med delegationen. Den finansiella situationen och kostnadsnivån skiljer sig markant mellan våra 28 kommuner. Skillnaderna är nästan lika stora som mellan rikets extremer. De har generellt sett en svagare finansiell situation än rikssnittet men en likartad situation som övriga kommuner i samma län.25 I alla våra kommuner har befolk- ningen minskat. Trots detta hade elva kommuner en finansiell situation som placerade dem bättre än mediankommunen i riket. Övriga 17 hade en svagare situation än mediankommunen. Kommuner med kraftig befolkningsminskning får dock kompen- sation för detta genom det kommunala utjämningssystemet. Flera av våra finansiellt relativt starka kommuner redovisar kostnader som överstiger kommunens strukturkostnader (som de beräknas i utjämningssystemet). Ett motsvarande förhållande råder bland de kommuner som har en relativt svag finansiell position. Man urskiljer alltså inga tydliga samband mellan stark respektive svag finansiell position och kostnadsnivå. hade hälften av våra kommuner en skattesats under medelvärdet för riket. Sex av dessa hade en bättre finansiell situation än mediankommunen i riket. Nio av våra kommuner har både hög skattesats och en svår finansiell situation. För dessa kommuner är situationen bekymmersam, eftersom det är svårt för dem att öka intäkterna genom att höja skatten. , , Kommunernas och landstingens ekonomiska läge 25Anders , 2004, Jämförelse och analys av Tillväxtdelegationens kommuner därmed ett starkt begränsat ekonomiskt handlingsutrymme för att kunna satsa på strategiska åtgärder för att främja utveckling och tillväxt. Vi utgår ifrån att den kommunala utjämningssystemet ligger fast. Regering och riksdag måste dock hitta former för att bättre samordna de insatser som görs för att bistå kommunerna. Insatserna måste utgå från en ansats där kommunernas ekonomiska förutsättningar bedöms i ett helhetsperspektiv. 10.4Särskilda insatser för kommuner Utöver utjämningssystemet betalar staten ut omfattande stöd till kommuner. Stöden används bl.a. för att avveckla tidigare gjorda samhällsinvesteringar och anpassa ekonomin till minskade verk- samheter. utgår t.ex. ett särskilt sysselsättningsstöd till kommuner och landsting. Regeringen föreslår26 att stödet redan innevarande år höjs med 1,5 miljarder konor till totalt . Det föreslås uppgå till och 2006 till . Syftet med satsningen är att kommuner och landsting ska kunna behålla och även nyanställa personal. För kommuner med kraftig befolkningsminskning infördes ett särskilt bidrag på för 2003 och 2004.27 En del av bidraget, totalt har fördelats efter generella principer, med ett enhetligt belopp per invånare för varje procents befolkningsminskning utöver . Av våra kommuner har 24 fått sammanlagt av detta bidrag. Med något enstaka undantag, har dessa medel använts för att finansiera kommunernas kärnverksamhet. Den återstående delen, dvs. 50 miljoner , skulle användas till att främja samverkan mellan kommuner och mellan landsting. har sammanlagt funnits att fördela för detta ändamål. 26Budgetpropositionen , Prop. 2001/02:4, 2001/02:FiU3, rskr. Fram till har totalt 34 kommuner och två landsting tagit del av genom de avtal kommunerna upprättade med Kommundelegationen. Nio av våra kommuner har fått stöd. Sammanlagt uppgår de ingångna avtalen med dessa nio kommuner till nära . Det extra stödet syftade till att initiera omstruktureringar och anpassningar i kommunernas verksamheter och täcka kostnader för dessa. Därmed skulle man skapa bättre förutsättningar för långsiktig ekonomisk balans. Vidare hade elva av våra kommuner fått beslut om bidrag med för att riva lägenheter. Många kommuner är därutöver mottagare av stora regionalpolitiska stöd eller bidrag. Av våra kommuner ingår 26 i det nationella regionalpolitiska stödområdet och alla 28 är s.k. Mål 1- eller Mål 2-kommuner. De statliga kompensatoriska stöden till svaga kommuner och regioner ger alltför liten långsiktig nytta, trots att de är mycket stora. Stöden signalerar uppgivenhet och avveckling. De borde förbindas med villkor och krav att kommunerna ska arbeta utvecklingsinriktat. Bidrag bör användas till insatser som kan ge dynamiska och tillväxtdrivande effekter. Kommunforskning i har undersökt vilken betydelse Kommundelegationens bidrag har haft.28 Resultatet visar att stöd- kommunerna hade en väsentligt lägre kostnadsökningstakt utom , då kostnadsökningen var högre i stödkommunerna än i jämförelsekommunerna. Någon kostnadsminskning, som var Kommundelegationens intention, ägde inte rum, åtminstone inte i löpande priser och för stödkommunerna som grupp. I rapporten görs några sammanfattande iakttagelser från stödkommuner där vändningen inte kom. De ekonomiska problemen ansågs inte vara skapade av organisationen och därför inte organisationens uppgift att lösa. 28 nr 73, Varaktiga effekter? – Om ekonomisk utveckling i Kommundelegationens spår Det var svårt att kontrollera det ekonomiska beteendet i organisa- tionen. Kostnadsutvecklingen kunde inte att styras fullt ut. De ledande politiska partierna tålde inte för mycket besparingar, i synnerhet inte om det saknades politisk konsensus om dem. Bypolitik var en särskilt försvårande omständighet. De ledande partierna ville varken skapa grogrund för missnöjespartier eller majoritetsskifte. Sparutrymmet begränsades av en norm om att värna de offentliga anställningarna. I rapporten sammanfattas också ett antal kännetecken för kommuner med en mer framgångsrik förändring. Framgången tycks ha med attityden till befolkningssituationen att göra. När befolkningsläget blir mer accepterat och ambitionerna att växa minskar, tycks verksamhetsplaneringen bli mer realistisk. Förutsättningarna att spara och nå ekonomisk balans ökar. Kommunerna hade större delaktighet och helhetssyn och bättre information i förändrings- och besparingsarbetet, vilket gav bättre förutsättningar för både administrativt och politiskt samarbete. Enskilda personer var betydelsefulla, både som omorganisatörer och som tydliga ledare med ekonomisk balans i fokus. Det villkorade finansiella stödet via Kommundelegationen gav bättre möjligheter att genomdriva besparingar. Delegationen gav också konkret hjälp i att finna besparingsalternativ. Genom att jämföra sig med andra identifierade man potentiella förändringar. Kommuner kan ha mycket olika ekonomiska resultat, trots att de har likartade strukturella förhållanden eller att utjämningssystemen neutraliserar högre kostnader på grund av ogynnsamma strukturella förhållanden. Förklaringar till de olika resultaten måste därför sökas i hur kommunerna styrs och har styrts .