sou · GSB327 · 2005-01-01 00:00:00 — Tillskott av nya medel är enligt vår mening en förutsättning för att våra förslag ska ha effekt och förbättra villkoren såväl för enskilda doktorander och handledare som för genomförandet av utbildningen. Finansie- ringsfrågan har flera dimensioner och handlar om resursslag, resur- sernas omfattning och system för tilldelning. Studiefinansierings- formen för doktoranderna ingår i det problemkomplexet. Att kunna rekrytera motiverade, kunniga och kompetenta studenter till forskarutbildningen med goda förutsättningar för utbildningen är en första förutsättning för en god forskarutbild- ning. Processen från information och marknadsföring bland stud- enterna till själva antagningen och introduktionen till utbildningen utgör en av de frågor vi arbetat med. Rekrytering, urval och antagning berör förutom kvaliteten, effektivitet, jämställdhet och rättssäkerhet. En väl genomförd antagningsprocess minskar också risken för att doktoranderna avbryter sin utbildning. Tydliga och kända karriärvägar är ytterligare en förutsättning för att motivera studenter att påbörja forskarutbildning. Att kartlägga och finna lösningar för perioden efter doktorsexamen har bl.a. av Utredningens uppdrag och arbete det skälet varit en viktig del i vårt arbete. Vi diskuterar särskilt den period som följer efter avslutade studier och som möjliggör fortsatt meritering inom akademin. Detsamma gäller forskarutbildningens innehåll och strukturella förutsättningar samt doktorandernas studie- och arbetsmiljö. En sådan strukturell förutsättning rör uppbyggnad av starka forsk- ningsmiljöer inom vilka forskarutbildningen bedrivs. Ett medel för att åstadkomma sådana miljöer bör vara att utveckla såväl fokuse- ring som former för samverkan av skilda slag, vilket också ingår i vårt uppdrag. Genom beslut av utredaren utsågs tidigt i utredningsarbetet en Rådgivande grupp bestående av företrädare för olika vetenskaps- områden, högskolor och organisationer (bilaga 2). Gruppen har träffats tillsammans med utredningssekretariatet fem gånger och vid ett sista sammanträde i internatform . Arbetet i gruppen har bedrivits genom grupparbeten och diskus- sioner, vilket varit till stor nytta för arbetets framåtskridande. Den rådgivande gruppen har inom sina respektive organisationer haft möjligheter att underhand diskutera utredningens förslag. För arbetet med den del av uppdraget som innebar att undersöka möjligheten att införa ett mål- och resultatstyrt resurstilldelnings- system utsåg utredaren en arbetsgrupp med personer som har stor erfarenhet av resurshantering inom högskolan (bi- laga 2). Arbetsgruppen har lämnat en redovisning av sitt arbete som givit underlag för förslag till ett resurstilldelningssystem för forskarutbildningen (bilaga 3). ombad utredningen samtliga lärosäten att besvara ett antal frågor som främst rörde lärosätenas egna regelverk och förhållningssätt till forskarutbildning inom skilda fakultetsnämnder, områden och ämnen. De ombads också ge sin syn på vad som borde vara viktiga delar i utredningens arbete. Alla lärosäten svarade och det samlade materialet gav ett mycket värdefullt bidrag till det fortsatta arbetet (bilaga 4). inbjöd vi till en allmän hearing där bl.a. samt- liga universitet och högskolor var företrädda. Vid särskilda sam- mankomster träffade vi doktorander och deras organisationer och Utredningens uppdrag och arbete vi har även varit inbjudna till ett flertal möten med doktorander i olika konstellationer. Kontakter och samråd med lärosätena har tagit sig olika former. I ett antal fall har vi blivit inbjudna till lärosäten inom ramen för olika aktiviteter eller för att träffa ledningarna. Vissa lärosäten har vi själva tagit kontakt med för att få ett så representativt urval som möjligt för de analyser och bedömningar som ligger till grund för våra förslag. Genom mer eller mindre formella kontakter har vi också fått möjlighet att diskutera och rådgöra med olika organisationer, finansiärer och vetenskapliga råd kring forskarutbildningen, dess förutsättningar och möjliga utveckling. () har haft regeringens uppdrag att sammanställa en första uppföljning av de sexton nationella forskarskolorna, att bedöma det framtida behovet av lärare samt att följa upp tillämpning och effekter av förordningsförändringarna avseende finansiering av en doktorands studier genom utbildnings- bidrag eller genom anställning som doktorand på deltid samt antagning till licentiatutbildning. Dessutom har verket rapporterat från andra uppföljningar och analyser av direkt intresse för vårt arbete, t.ex. Mångfald i forskarutbildningen, Forskarhandledning, samt Studiefinansiering för doktorander. Referenser till de skilda rapporterna lämnas i anslutning till att vi utnyttjar de uppgifter och förslag som redovisas. presenterade HSV resultatet från en stor undersökning om doktorandernas villkor som har haft betydelse för stora delar av vårt arbete. Undersökningen är baserad på ca 10 000 doktorander, vilket gör den till den största i sitt slag som genomförts.1 En rapport rörande behovet av forskarutbildade vid högskolorna mot bakgrund av bl.a. de stora pensionsavgångarna som tar sin början presenterades av HSV . Denna fråga belystes även av , vars resultat indikerade samma tillgångar och brister som HSV. I en särskild studie som genomförts som en enkät belyser Statistiska Central- byrån (SCB) arbetsmarknaden för examinerade från forskarutbild- ningen. 1 , Doktorandspegeln 2003 (rapportserie 2003:28 R). Utredningens uppdrag och arbete arbete med de nämnda uppföljningarna och analyserna har följts i utredningsarbetet. Vi har successivt tagit del av deras resultat och bedömningar för att på så sätt få tillgång till dagsaktuella uppgifter och analyser till grund för våra synpunkter och ställningstaganden. Detta har varit en förutsättning för att kunna genomföra en stor del av uppdraget. I pressmeddelande från presenterades resultatet av HSV:s stora undersökning Doktorandspegeln på bl.a. följande sätt: Undersökningen visar att flertalet doktorander i landet upplever sin utbildning som positiv och stimulerande. skulle välja att påbörja forskarutbildning om valet skedde på nytt. Men finns det brister i forskarutbildningen. Forskarutbildningen har enligt vår erfarenhet från utrednings- arbetet haft en sammantaget positiv utveckling och fungerar allmänt sett relativt bra. Trots detta bör en hel del problem uppmärksammas och åtgärdas för en fortsatt god utveckling avseende såväl effektivitet som kvalitet. Utredningen har funnit skäl att föreslå vissa förändringar, dels sådana som i princip innebär att anpassa forskarutbildningen till dagens och morgondagens krav från såväl akademin som avnämare utanför högskolan, dels sådana som innebär ändrat regelverk på grund av att nuvarande författning till viss del är otydlig eller har brister. I arbetet har vi successivt gjort vissa grundläggande ställ- ningstaganden. De härrör främst från tidigare uttalanden, krav och framförda politiska ambitioner kring forskarutbildning och hur den bör utvecklas för framtiden. I sammanfattning är dessa ställnings- taganden eller slutsatser följande: bör ha en sammanhållen utbildning som tar till vara och vidareutvecklar den stora mångfald, flexibilitet och diversifie- ring som dagens samlade forskarutbildning speglar. Utbild- ningen ska förbereda för: forskningsverksamhet eller konstnärligt utvecklingsarbete inom högskolan, uppgifter i arbetslivet utanför högskolan med forskning, ut- vecklingsarbete eller andra komplexa uppgifter. Utredningens uppdrag och arbete Det är viktigt att en målsättning formuleras för forskarutbild- ningen som så att den blir tydligt mål- och resultatstyrd, ut- värderas och följs upp kontinuerligt. Det är i första hand doktorn och inte avhandlingen som ska kvalitetsgranskas. Av bl.a. det skälet ska doktorandernas avhandlingsarbete inte utgöra så stor del av den samlade forsk- ningen inom universitet och högskolor som den gör . En obalans har utvecklats mellan den forskning som bedrivs av doktorander å ena sidan och seniora forskare å andra sidan. Utredningsarbetet har fokuserat på att en ny forskarutbildning ska vara attraktiv för relativt nyutexaminerade studenter. Den finansiella situationen kännetecknas av minskade direkta statsanslag och ökande andel extern finansiering. Staten måste ta ett större ekonomiskt ansvar för forskarutbildningen genom de direkta statsanslagen, så att den rådande obalansen mellan finansieringskällor upphävs. Med systemperspektivet som utgångspunkt beskriver vi syftet med forskarutbildningen och en konkret utformad målsättning som kan gälla all forskarutbildning, vilket vi menar saknas . Den beskrivningen redovisas i kapitel 2 och blir styrande för våra förslag till forskarutbildningens uppläggning, ingångsfaktorer och därmed forskarutbildningen som en del i en samlad examensstruktur inom högskolan. Den blir också styrande för vår syn på behovet av karriärvägar inom högskolan och i arbetslivet utanför högskolan. Forskarutbildningen ska ha god kvalitet och frågan är vad som kännetecknar god kvalitet i avsaknad av mål att mäta kvaliteten emot. Det finns dock vissa grundläggande krav som utgör förut- sättningar för en god forskarutbildning. I kapitel 3 redovisar vi ett antal sådana kriterier. Mot den bakgrunden har vi i senare avsnitt av betänkandet analyserat vilka behov av förändringar som blir nöd- vändiga. Även övriga inte fullt tillfredsställande förhållanden kring forskarutbildningens inriktning, genomförande och fortsättning i ett arbetsliv presenteras som ett underlag för att diskutera lämpliga och eventuella nödvändiga förändringar. I kapitel 4 lämnar vi ett samlat och översiktligt förslag till En Ny Doktorsutbildning och de principer för behörighet, inriktning och genomförande samt period efter doktorsexamen som är resultatet av vårt utredningsarbete och kärnan i vårt förslag. Eftersom vi har behandlat doktorsutbildningen som en del i ett system, där de Utredningens uppdrag och arbete ingående delarna i systemet är beroende av varandra, har vi valt att inledningsvis presentera det samlade systemet. Förutom målbeskrivning som möjliggör kvalitativa övervägan- den utifrån utvärderingsresultat, så utgör finansieringen den mest fundamentala förutsättningen för en god doktorsutbildning. I kapitel 5 redovisas vår analys av nuvarande finansieringssystem, förslag till ett resurstilldelningssystem för doktorsutbildningen och ett beräkningsexempel som visar behov av resurstillskott av skilda slag. Jämställdhet, kvalitet och goda arbetsförhållanden i forskar- utbildningen är faktorer som har integrerats i alla diskussioner. De byggs in i systemmodellen på så sätt att för varje förslag som redo- visas har vi beaktat dessa tre faktorer och i vissa fall redovisas också på vilket sätt ett visst förslag bidrar till t.ex. ökad jämställdhet (kapitel 11). En mer ingående beskrivning av de analyser, kartläggningar och bedömningar som ligger till grund för våra förslag redovisas i kapitel 6–13. I ett sista kapitel (14) görs ett försök att uppskatta i vilket tidsperspektiv den nya doktorsutbildningen kan införas och hur olika delar av vårt samlade förslag kan bidra till en stärkt forskarutbildning redan innan slutmålet nåtts. En översikt över hur forskarutbildningen utvecklats i olika avse- enden ges i bilaga 5. Såväl den historiska utvecklingen genom olika reformer samt statistiska uppgifter om bland annat volym och genomströmning presenteras där. I utredningens uppdrag ingick också att granska effekter av de förordningsförändringar för forskarutbildning som trädde i kraft . I en särskild bilaga 6 ges en översikt av de effekter som redan nu kunnat uppmärksammas med hänvisning till de kapitel i betänkandet där de behandlas mer ingående. Som en sista bilaga presenteras tre texter som belyser forskar- utbildningen från olika infallsvinklar. De är skrivna av professor emeritus , TeknD och samt professor på beställning av utredningen. De är fritt författade och avsedda att ge läsaren en inblick i förhållanden som är av betydelse för det system som forskarutbildningen ingår i – och därmed en källa till reflektion. Texterna ger angelägna bidrag till belysningen av forskarutbild- ningens komplexa karaktär utan att utgöra en del i utredningen. 2Vad ska vi ha doktorsutbildningen till – syfte och mål En diskussion om forskarutbildningens kvalitet blir meningsfull bara i relation till målet för verksamheten. Vi har därför sett det som nödvändigt att inledningsvis försöka definiera mål för forskarutbildningen. Vi konstaterar att målet bör formuleras i termer av de färdiga doktorernas kompetens, och utifrån dessas betydelse som samhällsinvestering i vid mening. Majoriteten av doktoranderna arbetar utanför akademin efter examen, och det finns starka indikationer på att arbetsgivare som företräder den delen av doktorernas arbetsmarknad önskar mer av generalistkompetens än av specialistkunnande inom ett smalt forskningsfält. Utred- ningen menar att detta inte bör föranleda en uppdelning i två eller flera forskarutbildningar med olika mål, utan att en samlad doktorsutbildning bäst ger den flexibilitet som krävs för att tillgodose behov av olika inriktningar och former för genom- förande. Vi finner att dagens överordnade nationella målsättning inte är tillräckligt tydlig för att tjäna som underlag för kvalitetsbedömningar och ge ledning åt utbildningsanordnare, studenter och avnämare. En ny målbeskrivning för doktorsexamen föreslås, som är uppställd på samma sätt som examensöversynsgruppen diskuterat för de utbild- ningsnivåer som föregår doktorsutbildningen. Regeringen har uttalat önskemål om att examinationen i forskarutbildningen återigen bör fördubblas inom en tioårs- period. Analyser av behovet av forskarutbildade har genomförts som visar att nuvarande examinationsmål behöver analyseras och omprövas för de olika vetenskapsområdena. Vi har inte gjort någon egen bedömning av doktorsutbildningens dimensionering men påtalar den risk för försämrad kvalitet som en alltför snabb expansion kan innebära på grund av otillräcklig handlednings- och lärarkapacitet. Vad ska vi ha doktorsutbildningen till syfte och mål 2.1Vilka slags mål? 2.1.1Mål på olika nivåer Det finns många aktörer i verksamheten kring forskarutbildningen, både på nationell nivå och på ett antal lokala nivåer. Målformule- ringarna måste utformas utifrån respektive nivås intressen, roll och ansvarsförhållanden. Ett oavvisligt krav är dock att hela systemet med målformuleringar är tydligt för alla aktörer, oavsett nivå. På varje nivå måste det finnas förståelse och acceptans för systemet i sin helhet. Vår diskussion om mål i det följande rör en ny forskar- utbildning. Vi vill redan här nämna att vårt förslag innebär bl.a. att vi ändrar benämningen till doktorsutbildning och därmed markera att det handlar om en ny utbildning för framtiden, en utbildning som bl.a. bättre än dagens tillgodoser yrkeslivets krav på examinerade doktorer. På den övergripande nationella nivån uppställs mål för forskar- utbildningen som gäller vad den mycket allmänt syftar till oavsett utformning och innehåll och till vilken omfattning. Dessa är främst av kvantitativ art och diskuteras vad gäller dimensioneringen sist i detta kapitel, avsnitt 2.8. Vi har funnit anledning att inom ramen för utredningsarbetet närmare analysera vilka kvalitativa mål som behövs för att beskriva forskarutbildningen. De kan delas upp i två delar. Den ena delen rör omvärldsfaktorer som styr forskarutbild- ningen. Den andra gäller de mål som bör ställas upp som vägled- ning för innehållslig utformning och former för genomförande av forskarutbildningen. Det är de senare målen som utredningen funnit anledning att analysera närmare. Det samarbete som utvecklas inom Bolognaprocessen innebär att skapa ökade förutsättningar för studenternas rörlighet mellan de europeiska utbildningssystemen och på arbetsmarknaden. Det övergripande målet är att skapa Higher Education Area. Vid det senaste ministermötet i tillfördes målet att skapa närmare koppling till Vad ska vi ha doktorsutbildningen till syfte och mål Research Area och forskarutbildningsnivån infördes som en tredje cykel i en samlad examensstruktur.1 Bolognadeklarationen är inget bindande dokument. Den uttrycker en gemensam politisk vilja hos deltagarna att verka för att ett antal gemensamt satta och allmänt hållna mål uppnås. Deklara- tionen innebär inte att utbildningssystemen ska likriktas men det finns ett uttalat krav på tydlighet i beskrivningen av utbildningar- nas nivå, målsättning och möjlighet till utbyte på den gemensamma marknaden. Det svenska systemet är svårt att beskriva klart och entydigt och behöver struktureras och förtydligas. Det arbete som pågår inom Bolognaprocessen innebär bl.a. att definiera s.k. Qualification Frameworks. De ska på ett systematiskt sätt beskriva examina inom ett utbildningssystem genom att ange kvalifikationer för olika utbildningar samt studentens uppnådda resultat, learning outcomes, mätt i förhållande till målen för en viss examen. De svenska examensnivåerna, som är svåra att särskilja genom att de överlappar varandra, är inte heller jämförbara med de nordiska grannländernas eller med de flesta övriga europeiska ländernas. I Berlinkom- munikén infördes som nämnts forskarutbildningsnivån som en tredje cykel i utbildningssystemet och uttalades dessutom att de tre cyklerna ska bygga på varandra. Då även undertecknade kommunikén innebär det att det svenska examenssystemet behöver förändras, förtydligas och stramas upp. En projektgrupp inom , som tillsattes av regeringen , har i uppdrag att se över vissa examens- frågor i högskolan, den s.k. examensöversynsgruppen. Det är angeläget att samtliga nivåer i utbildningssystemet beskrivs i för- hållande till varandra så att det framgår både vad som karakteriserar de respektive nivåerna och vad som skiljer dem åt. I vårt utred- ningsarbete har vi haft kontinuerlig kontakt med gruppen, bl.a. rörande arbetet med förslag till utformning av mål och examens- beskrivningar för den grundläggande utbildningen på olika nivåer respektive forskarutbildningsnivån. 1 Berlinkommunikén, Realising Higher Education Area: Communiqué of the Conference of Ministers responsible for higher Education in on . Vad ska vi ha doktorsutbildningen till syfte och mål 2.2Utbildning eller forskning? När forskarutbildningen reformerades 1969 var skälet att skapa en väl planerad forskarutbildning, som inte bara skulle förbereda för en forskarkarriär, utan också för kvalificerade insatser i yrkeslivet utanför högskolan. Utbildningen skulle läggas upp så att den effektiva studietiden kunde begränsas till . För varje enskild doktorand skulle finnas en genomtänkt och systematiskt planerad utbildningsgång. Inslaget av metodisk undervisning och individuell handledning skulle öka väsentligt. Den uppläggningen förverkliga- des i stor utsträckning vid vissa fakulteter men fick mindre genom- slag vid delar av de humanistiska och samhällsvetenskapliga fakul- teterna. Frågan huruvida forskarutbildning i huvudsak ska ses som ut- bildning eller forskning har varit ständigt aktuell. Trots olikheter mellan olika områden och trots att begreppet forskar- utbildning är något som skiftar beroende på bl.a. vilken historisk eller geografisk kontext som avses, brukar man tala om att det finns två olika grundläggande synsätt för det som vi i menar med forskarutbildning. Dessa två synsätt har i vissa sammanhang benämnts lärlings- modellen (apprenticeship model) respektive yrkesutbildnings- modellen (professional model).2 Lärlingsmodellen brukar för- knippas med det tyska universitetsväsendet och betonar den personliga mognad och utveckling som, enligt modellen, bör efter- strävas i forskarutbildningen. Denna mognad och utveckling nås genom att doktoranden arbetar självständigt med forskning. Avhandlingsarbetet förväntas ge ett originellt bi- drag till kunskapsutvecklingen inom ämnet. Den andra modellen, yrkesutbildningsmodellen, knyter an till det amerikanska universitetsväsendet. Enligt denna modell ska forskarutbildningen betraktas som just en utbildning. Avhand- lingsarbetet blir här snarare en kvalificerad övningsuppgift inom utbildningen, även om det också förväntas ge ett bidrag till kun- skapsutvecklingen. Dessa båda synsätt kan generellt sett sägas ha präglat olika typer av forskning i . Inom humaniora, där forskningsuppgifterna i allmänhet är relativt fria och avhandlingarna vanligtvis publiceras som monografier, har den tyska modellen haft en starkare förank- 2 , Forskarutbildningen – reformer och resultat. (: , 1994) 12–14. Vad ska vi ha doktorsutbildningen till syfte och mål ring, medan den amerikanska modellen dominerat naturveten- skaplig och teknisk forskning. Utredningen 20003 tar i sitt betänkande upp frågan om forskarutbildning som utbildning. Där betonas att mycket värdefull forskning utförs av doktorander men att den principiella utgångspunkten är att forskarutbildning är en utbildning. Ökad uppmärksamhet måste därför ägnas forskarutbildningens innehåll och uppläggning samt doktorandernas situation, bland annat kravet på handledning. Utredarna menar bl.a. att rimliga krav bör ställas på omfattningen av avhandlingen, som inte ska vara ett livsverk. I stället måste möjligheter till fortsatt meritering förbättras. Mot den bakgrunden och utifrån en rapport från föreslogs att införa en anställning som biträdande lektor, som del av inledningen på en tenure track inom högskolan. Förslaget genomfördes , men utan resurstillskott, och har utnyttjats i liten utsträckning. Det ligger en inbyggd konflikt i forskarutbildningen beträffande balansen mellan forskarutbildning som utbildning och forskar- utbildning som forskningsbidrag. Ett skäl till detta kan vara att en mycket stor del av den forskning som utförs inom universitet och högskolor sker inom ramen för forskarutbildningen. I publikationen Svensk forskarutbildning i internationell belys- ning, definieras forskarutbildningens kvalitetskriterier utifrån tre huvuduppgifter för utbildningen, nämligen: att ge kunskaper och färdigheter för att självständigt bedriva forskningsarbete (forskarutbildning som utbildning) att ge ett eget bidrag till forskningen (forskarutbildning som forskning) att utveckla den forskarstuderande till självständig forskare (forskarutbildning som personlighetsdaning). Vidare sägs i rapporten att: Det råder delade meningar om i vilken utsträckning dessa tre huvud- uppgifter är förenliga. Inom ramen för en begränsad utbildningstid råder under alla förhållanden konkurrens om utrymmet, eller snarare om var tyngdpunkten ska ligga.4 3SOU 1998:128, Forskningspolitik. 4Lillemor , Svensk forskarutbildning i internationell belysning (Kungl. , 2000) 44. Vad ska vi ha doktorsutbildningen till syfte och mål I olika sammanhang påtalas behovet av en förskjutning av tyngd- punkten i forskarutbildningen mot utbildningshållet, men det går olika snabbt och får olika konsekvenser inom olika vetenskaps- områden. En avgörande fråga vid kvalitetsbedömning av doktors- utbildningen är om det ska vara utbildningens resultat, att ge kunskaper och färdigheter och att utveckla doktoranden till fors- kare, eller om det är kvaliteten på doktorandens avhandlingsarbete, dvs. forskningsbidraget, som ska bedömas. En utgångspunkt för vårt arbete är att det inte i första hand är forskningsbidraget utan den examinerade doktorn och den visade kompetensen som ska kvalitetsgranskas. Detta förhållningssätt kräver att den samlade forskningen vid universitet och högskolor till större del utförs av disputerade forskare än av doktorander. I och förnyelse i svensk forskarutbildning5 pekar författarna på bildningsaspekten i hög- skoleutbildning: Ett första syfte med bildning är inte primärt att förmedla så breda kunskaper som möjligt, utan att förmedla ett förhållningssätt till tillägnandet av kunskaper. Ett annat syfte är personlighetsdanande och avsett att stimulera till kreativitet och självständigt tänkande.