sou · GSB343d2 · 2005-01-01 00:00:00 — En grundläggande fråga, och en problematisk sådan för flera av de refererade teorierna om rationella val, är huruvida högstadie- elever kan förutsäga sina arbetsmarknadsvillkor tillräckligt precist för att låta antagna villkor styra utbildningsvalen. Stu- dier (oftast på mindre urval) av ungdomars framtidsplaner talar för att pojkar har en mer diffus bild av familjelivet än av yrkeslivet medan det omvända gäller för flickor, även om flickor också planerar att yrkesarbeta (se Bierrum och 1991; 1992; samt forskningsgenomgången av 1991). Vissa menar också att utbildningsvalen kommer i en känslig ålder då ungdomars könsidentitet mejslas ut och då de således kan tänkas vara speciellt mottagliga för alternativ med en kvinnlig respektive manlig prägel (jfr. Head 1987). Det saknas inte invändningar mot sådana tankegångar. De som hävdar att flickor anteciperar sin dubbla roll som yrkesarbetande och huvudansvarig för hem och familj gör ändå ett starkt antagande om flickor . Det kan nog ifrågasättas att de har sådana könstypiska planer och anpassar sitt studieval efter detta – det före- faller betydligt mer sannolikt att de numera ser fram mot att leva i ett jämställt parförhållande. För de flesta ligger också familjelivet ännu långt fram. Problemet med dessa förklaringar är därutöver att två av de stora vattendelarna i utbildningsvalen – att flickor inte väljer teknik och pojkar inte väljer språk – också är tydliga vid val som görs . För inte särskilt länge sedan, då tillvals- ämnena i årskurs sju enligt Lgr 69 innefattade könstypiska alterna- tiv, var också könsskillnaderna betydande. t.ex., var mer än hälften av alla tillval könstypiska (bara tyska var könsblandat). Det populäraste bland dessa var teknik, som valdes av var fjärde tolv/trettonåring; där utgjorde flickorna av samtliga. Flickorna utgjorde istället närmare tre fjärdedelar av alla som valde ekonomi, konst och franska (Utbildningsstatistisk Års- bok 1978, Tab. 3.12). Könsrollstänkande uppträder åtminstone ända ner till tioårsåldern (1977). Att utbildningsvalen till gymnasiet är mer könssegregerade än dem till högskolan är ändå ett visst stöd till tanken att könsrollstänkandet är starkare bland de yngre: för de ungdomar som snabbare ämnar sig ut i arbetslivet kan könsrollsbevarande strategier möjligen vara mer akuta om köns- identiteten är central vid den åldern (jfr. gender, där sådana strategier tycks komma i förgrunden för män vars manliga roll är hotad, t.ex. genom arbetslöshet). Givet svenska kvinnors långa utbildningstider och de låga åldrarna vid vilka de könstypiska valen uppkommer, skulle det trots allt vara en styrka i en teori om könssegregering om den inte utgick från att flickor och pojkar har olika livsprojekt. (1996) refererar visserligen ett antal empiriska studier, främst amerikanska, som ger vid handen att bara en relativt liten andel kvinnor skulle vara hängivna förvärvsarbetande. Det råder dock brist på goda data och det finns skäl att vara uppmärksam på skillnader över livs- cykeln och mellan länder vad gäller kvinnligt yrkesarbetsengage- mang. är det ungefär lika stor andel kvinnor som män som förvärvsarbetar i . Kvinnors mindre intresse för förvärvs- arbete skulle möjligen kunna vara ett skäl till att betydligt fler kvinnor än män jobbar deltid.14 är skillnaderna inte stora jämfört med den dramatiska könssegregeringen i val av utbildnings- inriktning, speciellt när vi beaktar kvinnors jämbördiga investe- ringar i humankapital i utbildningssystemet. Till detta kommer att dagens höga skilsmässotal borde få kvinnor att ta hänsyn till att de kan bli tvungna att försörja sig själva, och möjligen sina barn. Jämfört med teorier som söker förklara könssegregerade utbild- ningsval med att kvinnor anteciperar en framtida roll som huvud- ansvarig för familjen, förefaller teorier om könsskillnader i yrkes- relaterade intressen – skillnader som alltså leder pojkar och flickor till att ha skilda nyttokalkyler – mer lovande. Vissa yrkesrelate- rade könsroller, t.ex. åsikterna att vård/omsorg är mest för flickor, medan tekniska/hantverksinriktade aktiviteter är mest för pojkar, existerar i tio-trettonårsåldern (1977). Undersök- ningar om yrkesaspirationer/attityder (oftast gjorda i femtonårs- åldern) visar i allmänhet få könsskillnader – t.ex. verkar flickor och pojkar numera ha ungefär samma intresse av lön och karriärmöjlig- heter. Den riktigt stora skillnaden tycks vara när det gäller olika dimensioner av att arbeta med människor, t.ex. att flickor hellre vill ha ett jobb där man kan hjälpa människor (1972, Figur 40; Gamberale, Sconfienza och 1996), vilket för- stås till stor del har samband med att flickor är mer inriktade på vårdyrken. 14 Här kan man invända att könsskillnader i intresse för förvärvsarbete kan uppstå därför att kvinnor har en svagare förhandlingssituation gentemot sina makar och anpassar sina yrkesaspirationer till den faktiska situationen. Två varianter av teorier om rationella val framstår därmed som mer fruktbara när det gäller att förklara den bestående könssegre- geringen. Den ena är den som hävdar att män och kvinnor har olika intresse för olika utbildningsområden, dvs. för utbildningens innehåll, framför allt att män attraheras av teknik och kvinnor av språk, vård och omsorg. En besläktad och på sitt sätt elegantare förklaring är att flickor och pojkar under skolåren ådagalägger olika skicklighet och kunnande i olika skolämnen och att deras lämp- lighet och komparativa fördelar i olika ämnen fäller avgörandet vid deras val av utbildningsinriktning.15 I en analys av detta för ut- bildningsvalen till gymnasiet grundat på betygen i olika ämnen i årskurs 9, skattar (1999) denna betydelse till mellan 10 av könsskillnaderna. Det innebär att den enkla handlingsregeln att välja en utbildningsinriktning för vilken ens tidigare skolprestationer verkar lämplig har en god förklarings- potential – som mer än två tredjedelar ändå återstår att förklara. Figur 8 visar de skattade övergångsfrekvenserna till hum/sam respektive teknisk linje på gymnasiet (1992) för flickor och pojkar med olika betygsprofil. Vi kan se att det finns påtagliga könsskillnader även när signalerna om deras komparativa fördelar är starka. Av kvinnor vars betyg i humanistiska och samhälls- vetenskapliga (HS) ämnen i årskurs 9 är betydligt bättre än dem i naturvetenskapliga och tekniska (NT) ämnen väljer över 80 pro- cent HS på gymnasiet för män är motsvarande andel (se figurens vänstra sida). Ännu större könsskillnader finner vi i valet av teknisk linje. Av dem som h ar klart bättre betyg i NT än i HS längst till höger i figuren väljer av männen teknisk linje, men av kvinnorna. Bland dem som har ungefär samma förutsättningar för endera studie- inriktning (i figurens mitt) slår könstillhörigheten också igenom tydligt. Det är framför allt kvinnor som väljer könstraditionellt i denna analys, men det måste påpekas att den bara rör val av teo- retiska gymnasielinjer och som vi har sett är könssegregeringen betydligt kraftigare på yrkesprogrammen. 15 I båda dessa fall lämnas, som i teorier om könssegregering (1993), den bakomliggande orsaken oförklarad varför har pojkar och flickor så olika intressen, alternativt så olika förmågor? Den komplicerade debatten om biologiska faktorers betydelse relativt inverkan av tidig socialisation etc. kan dock inte utvecklas här. Övergångsfrekvenser till studier inom hum/sam respek- tive teknik efter komparativa betygsfördelar och kön Rationella val representerar en förklaringstyp som söker orsaken till könssegregeringen i utbildning att kvinnor och män har olika kostnader för, intäkter av och sannolikhet för att lyckas vid olika utbildningsalternativ. Vid den andra polen finns olika typer av socialisationsteorier. De fokuserar individens beroende av sin sociala omgivning, sin uppväxt och de normer hon internaliserat, snarare än att framhålla individens intentionella och övervägda val. Det måste påpekas att det inte föreligger någon logisk motsättning mellan förklaringar i termer av socialisation och tron på att män- niskor träffar rationella val: exempelvis kan man tänka sig fall där våra preferenser helt är en funktion av vår sociala omgivning och vi väljer rationellt enligt dessa preferenser. (I ett sådant fall är dock den bästa förklaringen till handlandet socialisationen, inte rationa- liteten.) En vanlig förklaring av könstypiska utbildningsval brukar ges i termer av könsrollssocialisation. I denna teori betraktas individers val som formade och beskurna av det omgivande samhället, så att exempelvis utbildningsval främst är en konsekvens av uppväxtmiljö i hem och skola, men också av massmedias bild av män och kvin- nor, den existerande könssegregeringen på arbetsmarknaden, etc. Om barn och ungdomar socialiseras in i könsroller kommer deras val, snarare än att vara framåtsyftande, att reflektera den starka påverkan som det omgivande samhället har; valet blir så att säga en bekräftelse på pojkars och flickors uppfattning om vad pojkar och flickor bör göra, vilka yrken de kan och bör ha. I vissa situationer – t.ex. yrkesval – manifesterar män och kvinnor sin könsidentitet sådan den existerar i ett könssegregerat samhälle. En sådan syn implicerar en tröghet mot förändring eftersom könsroller liksom ärvs mellan generationer. Inom sociologin är socialisationsteorier vanliga och när politiska åtgärder föreslås för att minska könssegregeringen förs ofta resone- mang om könsrollssocialisation och rollmodeller. Bakom politiska krav på fler kvinnliga professorer och en jämn fördelning av ministrar ligger delvis idén att kvinnliga förebilder är viktiga för kvinnors utbildnings- och yrkesval. Även om begreppet könsroll förkastas av vissa feminister ingår tankar om socialisationens be- tydelse i de flesta feministiska teorier. Även sociologer som står närmare den ekonomiska skolbildningen lyfter fram könsrolls- socialisation som en fundamental faktor bakom könssegregering (1992). Förklaringar till könstypiska utbildningsval i termer av socia- lisation innebär att det bör finnas en variation i valen som kan återföras till variationer i socialisationen. När det gäller könsrolls- beteende är det kanske rimligt att anta att det finns en gemensam kärna som beror på rådande värderingar och faktiska förhållanden i samhället och som överförs inte bara via föräldrarna utan också av kamrater, släktingar, lärare och massmedia. Därutöver torde det finnas en betydande överföring av könsrollstypiska värderingar och beteenden inom familjen, som ju är den viktigaste socialisations- agenten, speciellt under barndomen. Överföringens styrka torde variera mellan familjer beroende på föräldrarnas roller när det gäller yrkesarbete och hushållsarbete – roller i betydelsen vad de faktiskt gör – och på de könsrollsvärderingar de förmedlar när de uppfostrar sina barn. Utifrån ett socialisationsperspektiv skulle man förmoda att barn som växer upp i könstraditionella familjer oftare själva kommer att göra könstypiska utbildningsval, medan de vars föräldrar inte har de traditionella könsrollerna i högre utsträckning bryter könsmönstret i sina utbildningsval. Empiriska studier visar emellertid inte något starkt stöd för hypotesen att könstypiska (eller -atypiska) föräldrar påverkar barnen i liknande riktning. (1997) visade att moderns sysselsättning (en skala från hemmafru till fullt förvärvsarbetande) under uppväxten inte tycks ha någon betydelse för hur könstypiska utbildningsval barnen gör. Inte heller gör barnen annorlunda val i de oortodoxa familjer där modern hade en högre klassposition än fadern. Dryler (1998) fann inget eller svagt stöd för antagandet att barn i familjer där någon av föräldrarna har en könsotypisk inrikt- ning på sin utbildning själva i högre grad kommer att bryta traditionella könsmönster i sina utbildningsval. Istället tycks det finnas en generellt positiv effekt av föräldrarnas utbildningsinrikt- ning på barnens. Denna är densamma för mödrar döttrar som för mödrar söner; däremot är den något starkare för fäder söner än för fäder döttrar. Att den könsspecifika effekten är svag (jfr. Nordli ) utgör ett viktigt fynd eftersom en stark överföring mellan föräldrar och barn av samma kön skulle ha varit en potentiell förklaring till hur könssegregeringen i skolan repro- duceras. Slutsatsen av de refererade analyserna är denna: Den socialisa- tionsteori som menar att barnen imiterar eller påverkas av föräld- rarnas könsroller (eller könsstereotypier) som dessa manifesteras i föräldrarnas förvärvsarbetsgrad respektive utbildnings- och yrkes- val, får bara svagt stöd. Barn som är uppvuxna i familjer där föräldrarna hade traditionella könsroller väljer könsotypiska ut- bildningsinriktningar i ungefär lika hög grad som barn där föräld- rarna hade icke-traditionella roller (och vice versa). Även om få kanske skulle antagit att det finns ett starkt element av påverkan av föräldrakönsroller på barnens utbildningsval, tas könsrollsförkla- ringar av den typ som refererats mången gång för given, ingår ofta som en reflexmässig tolkning hos forskare och allmänhet. Svårt att förklara könsbundna utbildningsval Förklaringar till könsbundna utbildningsval kan bland annat sökas i teorier som betonar individers rationella val, grundade i ådagalagd lämplighet för vissa studieinriktningar inklusive komparativa för- delar, samt i socialisationsteorier som betonar människors prägling av rollmodeller under uppväxten. Analyserna som refererats visat att dessa teorier får relativt svagt stöd i empiriska studier, även om könsskillnader i val av gymnasielinje till viss del tycks kunna för- av pojkars och flickors komparativa betygsfördelar – detta ger visst stöd åt teorier som menar att utbildningsvalen är rationellt fattade. Det vore önskvärt att kunna pröva teorier om rationella val och socialisation i deras fulla bredd. När det gäller rationella val skulle man framför allt vilja veta vilka intressen eleverna har vid val- tillfället. Är det exempelvis så att flickor finner det rationellt att välja en utbildning där arbete och familj kan kombineras? Avhåller sig ungdomar från vissa utbildningsval därför att de tror att de kommer att bli diskriminerade inom könsotypiska yrken? När det gäller socialisationsteorier har jag fr.a. fokuserat frågan om barnens valbeteende präglas av föräldrarnas könstypiska/-atypiska egen- skaper när det gäller deras sysselsättning, yrke och utbildning. Möj- ligen hade resultaten blivit annorlunda om vi kunnat inlemma också andra rollmodeller – föräldrarna bör dock vara viktiga. Kanske är fördelningen av hushållsarbetet viktigare än föräldrarnas yrke/ut- bildning eftersom den är mer synlig för barnen? Kanske finns det en generell socialisationseffekt som verkar i riktning mot köns- typiskt valbeteende, där såväl föräldrar som det omgivande sam- hället överför könstypiska värderingar till barn? Avslutningsvis kan det vara fruktbart att även söka diskutera slutsatserna från de refererade analyserna i ljuset av andra studier och förklaringsmodeller. Den stora utmaningen när det gäller att förstå könssegregering i val av utbildningsinriktning – och ett huvudproblem för anhängare av olika socialisationsteorier – är att förklara varför denna segregering är så stark under det att det skett en dramatisk utjämning av könsskillnaderna i utbild- ningsnivå. Om överföringen av traditionella könsroller är viktig för ungdomars utbildningsval borde detta slå igenom både för nivå och inriktning. har istället flickor gradvis brutit det könsmönster som deras mödrar representerat när det gäller hur långt de går i utbildningssystemet, som de – liksom sina bröder – i hög grad bibehållit sin benägenhet att göra könstypiska val av studieinriktning. En rimlig delförklaring till detta är att kvinnors utbildnings- karriärer, åtminstone skolreform då kvinnor fick tillträde till de allmänna läroverken, varit beroende av efterfrågan på kvinnlig arbetskraft/jobb i kvinnotypiska yrken och på den ekono- miska avkastningen av utbildning för kvinnor. Om utvecklingen varit styrd av efterfrågan på arbetskraft skulle det också kunna vara en möjlig förklaring till att könssegregeringen i inriktning inte minskat lika snabbt som könsskillnader i utbildningsnivå. Den ökade efterfrågan på arbetskraft sam- manhängde ju med expansionen av kvinnotypiska yrken inom den offentliga sektorn (vård, omsorg och utbildning) och i då strukturella förändringar medförde att industriarbetena minskade torde det ha varit rationellt för flickor att välja köns- typiska utbildningar. Om då t.ex. pojkarna uppfattade att flickorna har komparativa fördelar inom dessa områden, eller av andra skäl höll fast vid val av tekniska/hantverksyrken – av intresse eller därför att de expanderande sektorerna ofta erbjöd deltids- arbeten som män i allmänhet undviker – kan en starkt könssegre- gerad arbetsmarknad ha följt den växande efterfrågan (jfr. Väl etablerad, skulle denna könssegregering möjligen kunna ha en självständig effekt för efterkommande generationers utbild- ningsval. Man kan tänka sig att arbetsmarknaden kastar en skugga över utbildningssystemet och att befintliga yrkes/könsstrukturer därmed påverkar ungdomars syn på vilka utbildningsalternativ som är realistiska. Men sådana tröghetsmekanismer kan knappast för- klara frånvaron av större förändringar på lite . Det vi söker måste vara en uppsättning faktorer som är svårför- änderliga och som är fundamentala i pojkars och flickors med- vetande när de avgörande utbildningsvalen görs. Det ligger nära till hands att söka sådana förklaringar i individers egna önskemål och intressen. Det förefaller inte lika lovande att utgå från traditionella könsroller när det gäller hemarbete. En potentiellt viktig faktor är förväntade icke-monetära belöningar (positiva eller negativa) av ett visst utbildningsval. Om pojkar och flickor, genom biologi eller socialisation, värderar olika jobbegenskaper olika mycket, kommer de att göra könstypiska överväganden: stereotypen är att män offrar familjen (och kanske arbetsmiljön) för pengarna och kvinnor försakar ekonomin för att få ett arbete som är meningsfullt i sig, gärna ett där man kan hjälpa andra människor. Men könsspecifika förväntade belöningar skulle också kunna förklara könsskillnader i utbildningsval om många uppfattar det som att otraditionella ut- bildningar och yrken är belagda med en straffskatt – det kan gälla omgivningens ogillande, osäkra karriärvägar, social isolering, diskri- minering eller t.o.m. sexuella trakasserier.16 Dessa förklaringar är kanske inte så glamorösa, men kan ändå vara slagkraftiga. Ytterligare en utbudsmekanism som förtjänar ett närmare stu- dium är i vilken utsträckning pojkar och flickor tar hänsyn till sina kamraters val när de själva gör sitt utbildningsval. Att göra detta skulle enligt teorin om rationella val kunna bero på att man mini- merar informationskostnaderna, alternativt att de upplevda be- löningarna i termer av konsumtion av utbildning – trivsel , aversion mot att vara ett kraftigt underrepresenterat kön t.ex. väger tungt. Generellt sett underskattas troligen ofta det kortare tidsperspektivet i förklaringar av utbildningsval därför att man förbiser det faktum att valen är helt avgörande för det var- dagliga välbefinnandet under en för ungdomar relativt lång och näraliggande tidsperiod. En icke-rationell förklaring är också möjlig: valen är inte överlagda och framåtsyftande utan många följer sina kamrater eller konvenansen utan att reflektera så mycket över konsekvenserna av studiernas inriktning. Det finns få empi- riska analyser av detta, men en studie på svenska data talar mot att kamratinflytande har några märkbara könssegregerade effekter (Dryler 1999). Avslutningsvis är det möjligt, givet de resultat som redovisats ovan, att könssegregeringen uppstår därför att utbildningsvalen är beroende av vilka områden som eleven finner vara intressanta och meningsfulla i kombination med hans/hennes uppfattade lämplig- het för studier inom dessa områden. I så fall handlar både pojkar och flickor vad man skulle kunna kalla institutionellt rationellt, dvs. de beter sig faktiskt som skolans företrädare vill och låter anlag och intressen styra utbildningsvalen. Detta är dock en hypotes. Det är inte omöjligt att exempelvis pojkar som inte är särskilt intresserade av teknik väljer en sådan inriktning för att den ger högre eko- nomisk avkastning, dvs. de låter den instrumentella rationaliteten överflygla den institutionella. 16 Denna förklaring kan väl närmast betraktas som en kombinerad efterfråge- och utbuds- förklaring; om det finns en diskriminering, så att arbetsgivare föredrar män framför kvinnor är det en efterfrågeförklaring, men om diskrimineringen, som den uppfattas av en- skilda individer, leder till att deras nyttokalkyl förändras kan förklaringen också formu- leras i utbudstermer. Bilaga 6 SOU 2004:43 (1985), Human capital, effort, and the sexual divi- sion of labour, . 3, s. S33 S58. (1991), A Treatise on the Family. Beller, A. (1982), Occupational Segregation by Sex: Deter- minants and Changes, , Vol. 17, s. 371 92. (1972), Utbildningsval, utbildningsforskning och ut- bildningsplanering. Bierrum , H. och M. (1991), Historien om flickor och pojkar. Könssocialisation i ett utvecklingspsykologiskt perspek- tiv. (2000), The incorporation of Women into Higher Education: Paradoxical Outcomes?, Sociology of Education 73:1 18. Dryler, H. (1998), Parental Role Models, Gender, and Educational Choice, 49:375-98. Dryler, H. (1999), The Impact of School and Classroom Characteristics on Educational Choices of Boys and Girls: A Multilevel Analysis, Acta Sociologica 42:299-318. (1982), The Failure of Human Capital Theory to Explain Occupational Sex Segregation, , Vol. (1992), Comparable Worth. Theories and Evidence. (1993), Sociological Theories and the Study of Gender, i P. (red.) Theory on Gender / Feminism on Theory. , R. och J. O. (1993), Ursprung och utbildning. Social snedrekrytering till högre studier (SOU 1993:85). , R. och J. O. (1994), Ökade löneskillnader ett sätt att ta tillvara begåvningsreserven?, Ekonomisk Debatt, Vol. 22, No 6, s. 581 94. (2001), Barns hushållsarbete och könsroller, s. 265 300 i J.O. och V. , Barns och ungdomars välfärd. Gamberale, F., C. Sconfienza och T. (1996), Värderingar och förhållningssätt till arbete bland ungdomar i . (Arbete och hälsa 1996:19.) (1996), in Womens Work. Female Hete- rogeneity and the Polarisation of Womens Employment. (2000), Work-Lifestyle Choices in the 21st Century: Preference Theory. Head, J. (1987), A Model to Link Personality Characteristics to a Preference for Science, i A. (red. ), Science for Girls?, : . (1996), Utbildningsskillnader mellan män och kvin- nor vilka är de och hur kan de förklaras?, i E. (red.) Det har ändå hänt fantastiskt mycket! Vad har jämställdhets- forskningen uppnått? Rapport från ett jämställdhetsseminarium den 25e . (1997), Hur skall vi förklara könsskillnader i utbild- ningsval? En empirisk prövning av hypoteser om rationella val och könsrollsmodeller, s. 16 46 i I. och E. Wadensjö (red. ), Glastak och glasväggar? Den könssegregerade arbetsmark- naden. (1999), Explaining Sex Differences in Educational Choice. An Empirical Assessment of a Rational Choice Model, (1996), Economic Theories of Occupational Segrega- tion by Sex – Implications for Change over Time, i P. (red.) Gender Specific Occupational Segregation. (1992), Women in Education from a Swedish Perspective, i J. (red. ), Education and Gender Equality, : The . Nermo, M. (1994), Den ofullbordade jämställdheten, i J. och O. (red. ), Vardagens villkor, : Brom- bergs. (1993), Kjönnssegregering i höyere utdanning. Betydningen av foreldrerenes fagutdanning og sosial bakgrunn for studenters valg av fag, for samfunnsforskning Polachek, S. W. (1981), Occupational self-selection: A human capital approach to sex differences in occupational structure, 1, s. 60-69. SCB (1988), Svensk utbildningsnomenklatur (SUN). (Meddelanden i samordningsfrågor 1988:4.)