sou · GSB33d8 · 2005-01-01 00:00:00 — I detta sammanhang kan man få en förståelse för den praktik som utvecklats och som kommer att diskuteras ytterli- gare i analysen, i vilken utredarna motiverar sin ansökan om tvångsvård genom att återge lagbestämmelsens exakta ordalydelse. I många fall framgår inte hur socialnämnden har kommit fram till att indikationerna är uppfyllda. I några fall får den vars vårdbehov enligt LVM är under utredning rollen som sakkunnig avseende sitt eget vårdbehov. Denna åsikt används sedan för att objektivt styrka ett vårdbehov och är det enda argument som tydligt förs fram i vissa utredningar i syfte att uppfylla detta rekvisit. Utredning 8 (1995/96), Karsvik: XX är i behov av vård. Detta vårdbehov anser alla parter föreligga, inklusive XX själv. Utredning 7 (1995/96), : XX anser sig själv vara i behov av vård och samtycker till LVM. Utredning 4 (1993/94), Hessleby: Frivilliga åtgärder anses inte tillräckliga på grund av missbrukets omfattning. Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM Det senare exemplet återger en motivering till varför frivilliga insatser anses uttömda men det förekommer inte någon förklaring av hur missbrukets omfattning varit, ej heller hur detta påverkar det samtycke till frivillig vård som klienten tidigare avgett. I det följande återges ett utdrag ur några utredningar för att tyd- liggöra hur man i ansökan till länsrätten motiverar vårdbehovet och behovet av tvångsvård. Utredning 2 (1993/94), : Totalt socialt exkluderad och umgås nästan bara med missbrukare. Blir ofta vräkt från sina lägenheter. Far oerhört illa av sitt missbruk. Utredning 3 (1993/94), : Kraftigt mobbad under uppväxt på grund av gomspalt och talsvårigheter. Broder deltog i mobb- ningen. Håller på att supa ihjäl sig. Utredning 6 (1993/94), : Dålig social förankring och social misär. Försörjer andras missbruk genom prostitution. Utredning 9 (1993/94), : Totalt utslagen. Miserabel social situation. Utredning 3 (1993/94), Lunden: Uppvuxen under svåra förhållanden. Sexuellt utnyttjad av tre zigenare. berättat hår- resande detaljer. Vinddriven tillvaro utan nätverk. Utredning 5 (1993/94), Lunden: Saknar totalt kontroll över sitt missbruk. Riskerar att dö när som helst om hon ej får vård. Utredning 5 (1995/96), Lunden: Kaotisk social situation. Mycket nedgången och snurrig. Har inte ätit . Ovetande om graviditet. Utredning 1 (1993/94), Hessleby: Saknar insikt samt förmåga att ha normala sociala relationer. Missbruket dominerar livet totalt. Utredning 6 (1993/94), Hessleby: Tar allt han kommer över. Bryr sig inte om sitt liv Utredning 5 (1995/96), Hessleby: Återkommer till psykakuten med psykos och knivhugg i buken på grund av van- föreställningar. Tror att han håller på att förvandlas till spin- del. Utredning 3 (1997/98), Hessleby: Jag har sällan träffat en patient där metadon är så nödvändigt, både för patientens överlevnad samt för att skydda samhället. (Från läkarintyget som biläggs LVM- ansökan). Utredning 5 (1997/98), Hessleby: Mångårigt, massivt och destruktivt missbruk. Så påverkad att han inte kan tala vid läkar- undersökningen. Från läkarintyget hämtas föl- Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM jande: Påtagligt ovårdat yttre, långt hår och skägg, grön jacka och svarta läderbyxor.12 Utredning 7 (1997/98), Hessleby: Fader sköt sig med hagelgevär när XX hamnade i fängelse. XX tror att detta var hans fel. Miss- bruket alltmer destruktivt efter detta. Utredning 9 (1993/94) från Karlsvik: XX svävar i uppenbar livs- fara. Han lever i en tragisk och förnedrande livssituation. Utredning 3 (1995/96) från Karlsvik: Socialsekreteraren har ald- rig träffat XX nykter de senaste sex månaderna.13 Utredning 5 (1997/98), Karlsvik: Funnen fastfrusen i gatan med flera frakturer och blödningar, lunginflammation samt nedfrusen. T-spritsintag på ett destruktivt sätt. Utredning 3 (2000/01), Karlsvik: Han är inne i ett missbruk där det inte finns några spärrar. Som det stora flertalet utredningar är utformade verkar det som om ansökan om tvångsvård enligt 4 § LVM är självklar och uppenbar, vilket det i flera fall också är. Det är dock inte sällan så att åbero- pade rekvisit inte styrks av vad som framkommer i utredningen i övrigt. Det framgår ofta inte på vilka sätt det finns grunder för tvångsvård utan det sker endast en upprepning av rekvisiten i lag- rummen. Den brist som i princip, med små och få undantag, alla utred- ningar förefaller ha är en oförmåga att beskriva klientens positiva förmågor och/eller personlighetsdrag samt omständigheter som talar till klientens fördel och mot ett tvångsingripande. Lagstiftaren har uppställt vissa formkrav så att utredningen uppfyller kraven på objektivitet och saklighet. Vissa utredare har löst detta genom att hävda att det inte finns några omständigheter som talar mot ett ingripande enligt LVM.14 Ett exempel från Karlsviks LVM-hem (utredning nr 4, 1998) kan belysa ovannämnda förhållande:15 Några egna inneboende resurser, förutom förmågan att tala för sin sak, har utredaren inte kunnat finna hos XX. 12Patientens klädsel förefaller spela relativt stor roll i detta läkarintyg som intäkt för hans påtagligt ovårdade yttre. 13Här framkommer dock inte hur ofta socialsekreteraren faktiskt har träffat sin klient över huvud taget, nykter eller påverkad. 14Se vidare om detta i avsnittet om i denna studie. 15En man, , med mångårigt alkoholmissbruk, som utredare ansöker om vård jämlikt 4 § p 1–3 LVM. Länsrätten prövar och fastställer dock enbart 4 § p 1. Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM Det förefaller orimligt att det skulle finnas människor som helt saknar inneboende personliga resurser. Hela utredningen präglas av ett raljerande över klientens missbruk och en känsla av ett osakligt och subjektivt utredningsförfarande infinner sig vid genomläs- ningen av ovannämnda utredning. Utredningen får inte vara ned- sättande eller kränkande skriven mot den enskilde klienten. 1995 var ett intensivt år. XX greps för rattfylleri fyra gånger, hans vapenlicens drogs in och hans vapen omhändertogs. De omständigheter som talar mot ett omhändertagande omtalas ytterst sällan. De ingår inte i utredningsdiskursen trots att det finns krav på att de skall ingå. Endast fem av 137 utredningar innehåller omständigheter som pekar mot tvångsvård: I utredning 4 /96, Karlsvik, framhåller nämnden den enskil- des goda sociala förhållanden och yrkestillhörighet, civilingenjör, som skäl vilka talar mot tvångsvård. Länsrätten bifaller dock nämndens ansökan, men tvångsvården upphör (25 § LVM) på grund av det goda sociala nätverk som kan stötta klienten till drogfrihet.16 De övriga exemplen på när utredaren har tagit upp positiva omständigheter som kan verka mot ett omhändertagande är föl- jande: I utredning 7 (1995/96), Karlsvik, påtalar utredaren klientens goda kontakt med sitt barn, en 11-årig flicka, samt att han har en bra och varaktig kontakt med andra sociala nätverk och kvarvarande social förankring. I utredning 6 (1993/94), Lunden, beskriver man missbruket hos en ung och i grunden kapabel kvinna. Tillika är hon utbildad undersköterska med fast anställning som dock avslutas under vårdtidsvistelsen. Dessvärre använder utredaren denna förmåga till att ifrågasätta hennes samtycke, då hon har en väl utvecklad duperingsförmåga vilket gör att det positiva omdömet snarare får en negativ betydelse. I utredning 10 (1997/98), Hessleby, beskrivs klienten som väl- utbildad och socialt anpassad och där tragiska omständigheter har bidragit till att orsaka ett accelererat missbruk. 16 Man, med mångårigt missbruk av alkohol som socialnämnden inte haft vetskap om på grund av social förankring och då arbetsgivare betalat behandlingsvistelserna. Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM I ytterligare två utredningar framkommer att klienten har kunnat förhålla sig drogfri under långa perioder efter behandling. I övriga utredningar nämns överhuvud taget inte några omständigheter som är till klientens fördel. Möjligtvis kan det vara så att det helt och hållet saknas faktorer som talar mot ett tvångsingripande, men mer troligt är att det i flertalet fall finns någon omständighet som kan tala mot ett omhändertagande. Detta tyder på att många utredande socialsekreterare inte följer de krav som lagstiftaren har ställt upp för att garantera ett allsidigt och objektivt utredningsförfarande. I skall planerade framtida åtgärder framgå i en s.k. vårdplan (10 § LVM). Denna plan skall sedan socialnämnden och LVM-hemmet utgå från i det fortsatta behandlingsarbetet. I många fall existerar det dock inte någon vårdplan, och i den mån de förekommer kan de ha följande lydelse: Utredning 5 (1995/96), : Inledande vård på . Under den inledande vården skall XX motiveras till behandling. Behandlingen skall leda till insikt i alkoholberoende och den dest- ruktiva livsföring som XX har. Utredning 2 (2000/01), Karlsvik: Vården inleds på sjukhus. Efter avgiftning placeras XX på behandlingshem och där få den hjälp han behöver för att komma ifrån sitt missbruk. Karlsvik skall motivera XX för fortsatta insatser i frivillig form. Dessa båda utredningar handlar om personer med ett flerårigt gravt alkoholmissbruk. När det rör sig om yngre missbrukare försöker utredarna i större utsträckning att få till stånd olika former av psykologiska eller psy- kiatriska utredningar för att få en bättre uppfattning om klientens behov av framtida åtgärder: Utredning 4 (2000/01), Lunden: XX kommer tills vidare att kvar- stanna på Lunden. Ett lämpligt familjehem kommer att rekryteras och placering kommer att ske när det bedöms lämpligt. XX kommer att personlighetstestas av psykolog på Lunden som delvis skall ligga till grund för val av familjehem. Utredning 8 (1995/96), Hessleby: Vård inleds med avgiftning på sjukhus. Därefter skall XX beredas plats på lämplig SiS-institution. Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM På institutionen skall, i samverkan med XX, utformas en indivi- duell behandlingsplan utifrån hans behov under och efter vården. I av utredningarna saknas helt en vårdplan. Det är utredningar om äldre alkoholmissbrukande män som i större utst- räckning än andra klientgruppers utredningar saknar en vårdplan. /94 var detta mer vanligt förekommande än vid senare nedslag i utredningarna, /01. Bristfälliga vårdplaner med schabloniserade uttryck som förmodligen har hämtats från manualer eller från tidigare LVM-utredningar förekommer i av utredningarna. 6.3 Allmänt om utredningar vid beslut om omhändertagande Majoriteten av inledande LVM-insatser sker i ett akut läge genom ett omhändertagande (13 § LVM) vars materiella grund länsrätten därefter prövar och antingen upphäver eller fastställer. Det stora flertalet av dessa beslut, som fastställs av länsrätten, full- följs av socialnämnden genom en ansökan om tvångsvård enligt 4 § LVM. Endast ett ytterst fåtal av dessa ansökningar avslås av läns- rätten.17 har antalet omedelbara omhändertagandebeslut blivit allt vanligare, i synnerhet med avse- ende på äldre klienter med långvarigt alkoholmissbruk bakom sig. Jag kommer att belysa denna fråga mer utförligt längre fram i denna rapport. I de fall det inte sker en fullständig ansökan enligt 4 § LVM efter det att länsrätten har fastställt omhändertagandebeslutet, beror detta nästan uteslutande på att klienten har samtyckt till frivillig vård och att detta samtycke av socialnämnden har betraktas som allvarligt menat och genomförbart. När man tar del av de utredningar som ligger till grund för fast- ställande av ett beslut om omhändertagande är det bestående intrycket att de är oerhört kortfattade och bristfälligt utformade. Inte sällan omfattar det totala beslutsunderlaget en halv A4-sida, där det skall göras sannolikt att rekvisiten för omhänder- tagande är uppfyllda samt styrka att det finns omständigheter i det aktuella fallet som gör att rättens beslut inte kan avvaktas. 17 I denna studie leder av länsrättens omhändertagandebeslut enligt 13 § LVM till ansökan om beredande av vård enligt 4 § som bifalles av rätten. Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM Många av de utredningar om omhändertagande som genomfördes innan utrednings- och ansökningsförfarandet enligt LVM kommunaliserades, var avsevärt bättre än de som skrivs . Av 16 utredningar /01 rör tolv omedelbara omhän- dertaganden. Av dessa har hälften bedömts vara tillräckligt utredda på ½ A4-sida av både nämnden och länsrätten. Resten av utred- ningarna omfattar cirka en A4-sida, och även här kan ifrågasättas om omständigheterna är tillräckligt utredda innan beslut fattas av nämndsordförande och senare av länsrätten. Detta bristfälliga utredningsförfarande får naturligtvis konsekvenser för de omhän- dertagna klienternas rättssäkerhet. Med tanke på att det rör sig om ett frihetsberövande under en dryg veckas tid innan länsrätten prö- var omhändertagandets materiella förutsättningar, kan man på goda grunder ifrågasätta om omhändertagandebeslutet har blivit tillräck- ligt utrett utifrån det knappa underlaget. Med hänsyn till att omhändertagande har blivit en huvudregel i stället för ett undantag som lagstiftaren hade avsett, kan nuvarande förfarande med bristfälligt utformade utred- ningar om omhändertagande ifrågasättas. När social- nämnden dessutom upphäver allt fler omhändertagandebeslut, totalt av alla i riket, och därmed inte fullföljer med en ansökan om beredande av vård, kan utredningsförfarandet och efterföljande omhändertagandebeslut upplevas som oroväckande utifrån den enskildes krav på ett rättssäkert ingripande. 6.3.1 Omhändertagandebeslut av olika klientgrupper När äldre alkoholmissbrukande kvinnor omhändertas med stöd av 13 § LVM uppges inte sällan anledningen vara att de har blivit misshandlade av sin sambo, make eller f.d. sambo. Av tjugo ome- delbara omhändertaganden från anges vid fyra till- fällen, dvs. i en femtedel av ärendena, den upptrappade misshandeln vara en omständighet som medför att rättens beslut inte kan avvaktas. Utredning 1 (1993/94), : Misshandel av f.d. sambo som trappats upp under senaste två månaderna. Utredning 4 (1993/94), : Misshandlad av pojkvän . Dras till missbrukande och misshandlande män. Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM I anslutning till detta förefaller dessutom unga kvinnor bli omedel- bart omhändertagna betydligt oftare än manliga missbrukare och något oftare än äldre kvinnor. Unga kvinnor blir omhändertagna enligt 13 § LVM i drygt 4/5 av fallen (26 av 31 ärenden), äldre kvinnor i knappt 3/4 av fallen (22 av 31 ärenden) och unga män endast i drygt hälften av fallen (15 av 29 ärenden). Äldre missbrukande män, ofta alkoholister, ligger närmast riks- genomsnittet i detta undersökningsmaterial. Totalt 21 av 31 klien- ter, det vill säga drygt 3/5, har blivit omhändertagna. De unga narkotikamissbrukande männens beslutsunderlag inför omedelbara omhändertagande ger en bild av en mer omfattande psykiatrisk problematik jämfört med övriga klientgrupper. I 10 av 14 fall, dvs. cirka 3/4 av utredningarna, finns redogörelser för omfattande och svår psykiatrisk problematik (s.k. dubbla diagno- ser). Vård- och kostnadsansvar förefaller vara föremål för omfat- tande diskussioner i det läkarintyg som biläggs den sociala utred- ningen då flera läkare enligt dessa intyg anser att psykoserna är sekundära till missbruket. I läkarintygen finns en omfattande argu- mentation i denna fråga. Kommer man till rätta med miss- bruksproblematiken innebär detta att klienten förbättras i sitt psy- kiska tillstånd och är då inte längre i behov av psykiatrisk vård, lyder motiveringen (1993). I de unga männens beslutsunderlag inför ett omhän- dertagande finns väsentligt fler tvångsvårdstillfällen inom psykiat- rin omnämnda jämfört med övriga klientgrupper. I flertalet fall förefaller omhändertagandebeslutet i dessa ärenden vara en kon- sekvens av klienternas aggressiva beteende, ofta riktat mot personal inom akutpsykiatrin, men även mot sig själva eller närstående. I vart fall anförs detta som en omständighet som bör beaktas och som förefaller vara den utlösande faktorn till omhändertagandet. Exempel från Hessleby behandlingshem: Utredning 3 (1995/96): avvisades från psykakuten på grund av aggressivitet mot medpatienter. Utredning 11 (1995/96): förvirrad och allt större suicidrisk på grund av kamrats överdos. Utredning 5 (1997/98): suicidrisk och aggressiv mot modern. Utredning 5 (1995/96): uttryckt livsleda och allvarliga sui- cidtankar. Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM 6.4 Manliga och kvinnliga missbrukare Det finns flera och omfattande skillnader i de sociala utredningar- nas diskurser mellan å ena sidan missbrukande kvinnor och å andra sidan missbrukande män. Jag kommer här att belysa vissa av dessa skillnader. 6.4.1 Förekomsten av barn Den mest signifikanta skillnaden mellan män och kvinnor i utred- ningarna gäller omnämnandet av deras eventuella barn i utredning- arna. För äldre kvinnor vid omtalas i 3/4 av alla utredningar om klienten har barn, hur många, var barnet/barnen vårdas för tillfället, men även orsaken till att klienten inte har barn. Utredning 5 (1993/94): XX har haft fyra missfall och kan inte få barn. I utredning 12 (1993/94) anges den bristande kontakten med klientens barn som en anledning till omhändertagande då den anses styrka ett vårdbehov. Inget umgänge med sina tre barn. Utredning 8 (1997/98): Missköter sin 10-årige son, enligt polis. Dessutom anges alltid om barnet blivit omhändertaget enligt LVU, även om detta skedde innan inleddes och således inte har någon aktualitet, särskilt inte för frågan om tvångs- ingripande med stöd av LVM för modern. För klienterna vid Lundens LVM-hem redogörs det i 25 av 31 utredningar om den enskilde har eller inte har barn. Härvid inklu- deras även unga kvinnor i 19–22-årsåldern. Dessa utredningar inleds ofta med orden: ensamstående utan barn. I fyra av de nämnda 31 utredningarna är kvinnorna gravida vilket gör det natur- ligt att barn omnämns i utredningen. Å andra sidan omnämns inte i någon utredning om de manliga klienterna håller på att bli föräld- rar, vilket rimligtvis borde inträffa i lika stor utsträckning som för unga kvinnor. I utredningarna avseende klienter vid Hessleby behandlingshem, dvs. unga narkotikamissbrukande män, nämns barn i en tredjedel av fallen. Motsvarande andel för klienterna vid Karlsvik är . Med tanke på att Karlsviks klienter huvudsakligen utgörs av äldre män torde större delen av dessa ha barn, om än i vuxen Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM Av institutionens egna journalanteckningar och DOK- underlag framkommer ofta också att många av klienterna har barn, även om denna omständighet inte påtalats i socialnämndens utred- ning.18 En annan skillnad mellan i synnerhet unga kvinnor och män är att de unga kvinnorna tillskrivs ett vagabonderande liv, vinddriven tillvaro eller umgåtts i missbrukarkretsar där drogen varit det cen- trala som en omständighet att beakta vid ansökan om vård enligt LVM. Pojkvännernas beteende nämns ofta som en allvarlig indika- tion för omhändertagande.19 Några exempel: Äldre manlig sambo destruktiv för XX, Pojkvän kriminell missbrukare, tillhörig MC- gäng eller sambo med missbrukande man. Av de kvinnliga klienter som är nämns pojkvännens beteende i drygt hälften av utredningarna (10 av 18) som en bety- delsefull omständighet för att motivera ett tvångsingripande. Vid en jämförelse med motsvarande grupp av unga män framkommer att utredare inte i något av de tolv ärendena har berört frågan om sambons eller flickvännens beteende och inte heller påtalat dennes vagabonderande liv eller vinddrivna tillvaro som omständigheter vilka bör beaktas. Oav- sett om dessa omständigheter tillsammans med andra faktorer kan styrka uppenbarhetsrekvisitet i indikationen, förefaller det märkligt att unga manliga missbrukare inte skulle umgås med äldre missbru- kare, kriminella eller föra en vinddriven tillvaro. Med tanke på att flertalet av de unga männen dessutom saknar bostad är det ännu mer anmärkningsvärt att inte någon av dessa omständigheter anses vara värt att notera i nämndens utredning till länsrätten. Är man bostadslös innebär detta ofta att man vagabonderar och bor på flera platser , vilket torde vara lika menligt för det sociala livet oavsett om den enskilde är man eller kvinna. Möjligtvis är det så att samhället bör sätta gränser vid denna typ av beteenden, men dessa gränser bör i så fall vara lika för alla, oavsett kön. 18DOK är ett dokumentationssystem framtaget av SiS för att kartlägga och utreda olika vårdbehov. Schlytter (1999) som finner liknande argument vid omhändertagande enligt 3 § LVU för unga flickor. Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM Vidare skiljer sig utredningsdiskursen åt vad gäller mer subjek- tiva omständigheter av psykologisk art eller karaktär. Diskuterar utredaren missbrukarens förhållanden framkommer misstänkta psy- kiska svårigheter eller problem för kvinnor i mycket högre utsträck- ning än för män. Används psykisk problematik i syfte att motivera en ansökan om tvångsvård jämlikt LVM för män, så görs detta hos nästan 3/5 av klienterna när det finns en diagnostiserad psykisk störning eller sjukdom. Av de totalt 68 kvinnor som finns rep- resenterade i undersökningsmaterialet nämns icke styrkta psykiska problem i drygt hälften av fallen, medan problematiken endast är diagnostiserad i drygt 1/5 av fallen. I socialnämndens utredningar kan exempelvis följande påståen- den förekomma: Utredning 2 (1993/94), Lunden: komplicerad relation till sin moder. Utredning 9 (1993/94), Lunden: mycket tragisk familje- situation. Utredning 3 (1993/94), : kraftigt mobbad under hela uppväxten och överbeskyddad av föräldrar. Utredning 5 (1993/94), : depressiv läggning på grund av upprepade barndomstrauman och flera missfall, tra- gisk barndom. Utredning 7 (2000/01), Lunden: Saknar enligt vår bedöm- ning insikt i konsekvenserna av sitt leverne med missbruk och prostitution. Mycket öppen med detta men ger en känsla av att hon genom att visa upp sitt gränslösa leverne vill utmana och visa förakt för etablerade värderingar och nor- mer kring livets värde. Det verkar som om hon vill se männi- skorna lida för vad hon gör mot sig själv, och genom att själv inte heller bry sig om konsekvenserna av sitt handlande. Med tanke på att de fakta och omständigheter som skall beröras i utredningen skall vara objektivt och sakligt styrkta, även beträf- fande värdeomdömen, är det märkligt att utredaren ger detta utrymme till, vad jag uppfattar vara, ett överpsykologiserande resonemang och spekulationer. I sistnämnda utredning som nämns ovan (nr 7 /01) förekommer även en lång intervju med f.d. maken avseende kvinnans bristande umgänge och intresse för sin dotter. Dessa påståenden får stå oemotsagda i alla dess delar. När handläggaren inhämtar material från klientens bekantskaps- Analys av socialnämndernas utredningar inför ansökan om tvångsvård enligt LVM krets skall extra försiktighet iakttas och påståendena skall vara underbyggda av styrkta fakta. I flera utredningar redogörs för utredarens misstankar att det har förekommit sexuella övergrepp i de kvinnliga klienternas barndom, vilket också används för att klargöra missbrukarens och i vissa fall även missbrukets bakgrund och som ytterligare en grund för tvångsingripande enligt LVM. Man kan sammanfattningsvis konstatera att materialet, som har legat till grund för denna studie, vittnar om att det finns stora skill- nader mellan utredningar som berör manliga och kvinnliga klien- ters psykosociala tillstånd. Rykten, värdeomdömen eller subjektiva värderingar skall inte ingå i utredningen. Denna undersökning visar att icke styrka påståenden om psykisk problematik, dvs.