sou · GSB3110 · 2005-01-01 00:00:00 — En husrannsakan i detta fall förutsätter att man letar efter en viss person, vilken i och för sig inte behöver vara känd till namnet, men som på annat sätt kan bestämmas. Att göra husrannsakan hos annan än den efter- sökte, ställer krav på att det föreligger synnerliga skäl att anta, att den eftersökte uppehåller sig hos annan eller att det eftersökta föremålet finns hos annan än ägaren eller innehavaren. Husrannsakan får också ske för att i transportmedel på viss plats söka efter en person som dömts till fängelse eller genomgår psykiatrisk tvångsvård och personen i fråga avvikit från anstalt eller sjukvårdsinrättning. Ytterligare förutsättning är att den eftersökte kan antas utgöra allvarlig fara för annans liv eller hälsa eller för rikets säkerhet. Det skall göras en konkret bedömning i varje enskilt fall. Bestämmelsen gäller också om den eftersökte avvikit från institution i utlandet. Det kan i dessa situationer vara aktuellt att upprätta vägspärrar eller på annat sätt rutinmässigt stoppa fordon och vid behov kontrollera förarens identitet. Det kan exempelvis vara fallet vid gränsövergångar, om det framkommer uppgifter om att den eftersökte kan komma att lämna landet. Bestämmelsen korresponderar med 28 kap. 2 a § (se ovan). Om det av särskilda skäl finns risk för att ett brott, som kan innebära allvarlig fara för liv och hälsa eller omfattande förstörelse av egendom, kan begås, får en polisman för att avvärja ett sådant brott bereda sig tillträde hus, rum eller annat ställe för att söka efter sprängmedel eller vapen.111 I denna situation får också kropps- visitation företas i syfte att leta efter farliga föremål. 11020 § polislagen. 11123 § polislagen. Nuvarande förhållanden och reformarbeten Polisen ha också rätt att stoppa ett fordon eller annat transport- medel,112 om det finns anledningen att anta, att det i fordonet färdas en person som gjort sig skyldig till brott. För att stoppa någon skall det föreligga samma förutsättningar som gäller för att inleda för- undersökning och avsikten är också att fordonet skall stoppas för att Polisen skall kunna företa en förundersökningsåtgärd som avses i 23 kap. 3 § tredje stycket , exempelvis att hålla för- hör. Det är således inte möjligt att stoppa ett fordon enbart i spa- ningssyfte. I samband med bestämmelsens tillkomst diskuterades om Polisen skulle ges möjlighet att stoppa ett fordon i spaningssyfte, dvs. redan innan det föreligger misstanke om ett konkret brott, men det ansågs att det skulle föra för långt att medge tvångsmedel av detta slag på ett så tidigt stadium.113 Polisen får också stoppa ett fordon, om det behövs för att kroppsvisitera någon som färdas i fordonet, göra en husrannsakan i fordonet (jfr 20 § polislagen), fri- hetsberöva eller på annat sätt inskränka personens rörelsefrihet. Med stöd av bestämmelsen kan Polisen alltså stoppa ett fordon för att ta med någon som färdas i fordonet till förhör enligt 23 kap. 8 § eller med stöd av 24 kap. 6 § gripa någon som är misstänkt för brott. Om det behövs för att reglera trafiken, får Polisen dock mer regelmässigt stoppa fordon för att kontrollera själva fordonet, dess last eller föraren. Det är alltså med stöd av denna bestämmelse som Polisen upprättar särskilda trafikkontroller för att kontrollera exempelvis körkort, förarens nykterhet och vad gäller yrkesmässig trafik att bestämmelserna om chaufförens vila m.m. har iakttagits. Någon möjlighet att stoppa ett fordon i rent förebyggande syfte, exempelvis för att sprida information om trafiksäkerhetsfrågor finns inte. Bestämmelser om att använda våld för att stoppa ett fordon finns i 10 § 5 polislagen. Polisen har också en möjlighet att hos ett transportföretag som befordrar varor, passagerare eller fordon till eller från , begära att företaget lämnar aktuella uppgifter om ankommande och avgående transporter, avseende passagerares namn, resrutt, bagage och samt sättet för betalning och bokning.114 11222 § polislagen. 1996/97:175, Ändringar i polislagen m.m. s. 58 f., bet. 1997/98:JuU7, rskr. 1997/98:138 och SOU 1993:60 s. 225 f. 11425 § polislagen. Nuvarande förhållanden och reformarbeten Därutöver finns i polislagen bestämmelser om Polisens befogen- heter att omhänderta personer och andra särskilda befogenheter i Polisens verksamhet att bereda allmänheten skydd mot brott och att förebygga brott.115 En polisman har också med stöd av andra författningar rätt att omhänderta personer.116 När en kustbevakningstjänsteman medverkar, på myndighetens eget ansvar eller efter en begäran från Polisen, i en uppgift som hör under Polisens ansvarsområde, har denne rätt att i vissa fall tillgripa våld, nämligen om tjänsteman möts med våld eller hot om våld, om det behövs för att verkställa ett beslut om frihetsberövande, för att avvärja en straffbelagd handling eller fara för liv, hälsa eller värdefull egendom, när en person med laga stöd skall avvisas eller avlägsnas samt för att kunna verkställa en straffprocessuell tvångsåtgärd. En kustbevakningstjänsteman får också i samband med ett frihetsberö- vande eller när en persons skall avlägsnas från en viss plats utföra en s.k. skyddsvisitation.117 Några motsvarande rättigheter finns inte för personal, när den medverkar i utlänningskontrollen. befogenheter att tillgripa våld regleras i 6 kap 2 § tulla- gen, och avser endast åtgärder i samband med varukontroll. Även lagen (1970:926) om särskild kontroll på flygplats bör näm- nas i detta sammanhang. Lagen innehåller bestämmelser om säker- hetskontroll. Syftet med lagen är att förebygga brott som hotar säkerheten vid luftfart (1 §). Vid kontrollen får vapen eller andra föremål som är ägnade att användas vid sådana brott eftersökas var- vid kroppsvisitering får utföras av polis (3 §). Liknande bestämmel- ser finn också i lagen (2004:487) om sjöfartsskydd. Se vidare avsnit- ten 4.9.2 och 4.9.10. 4.7Särskilt om och befogenheter I avsnitt 6 framgår att verksamhet är uppdelad mellan olika områden och att verket bl.a. har till uppgift att både bekämpa brott och tillse att en riktig uppbörd kan fastställas. 11511–14 och 24 §§ polislagen. 116Se exempelvis lagen (1976) om omhändertagande av berusade personer och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. 11710, 19 och 29 §§ polislagen, se också 3 § lagen om medverkan i polisiär övervakning om rätt att avlägsna eller omhänderta en person som stör ordningen till sjöss. Nuvarande förhållanden och reformarbeten bekämpande verksamheten har till uppgift att övervaka och kontrollera trafiken till och från utlandet, så att bestämmelserna om in- och utförsel av varor efterlevs. Detta regleras i tullagen och inregränslagen. Inregränslagen är f.n. föremål för översyn av Utredningen om översyn av befogenheter vid gräns mot ett annat land inom EU (Fi 2004:09, dir. 2004:65). När de gäller fiskala verksamhet är dess huvud- uppgift att fastställa och uppbära tullar, mervärdesskatt, andra skatter och avgifter, så att en riktig uppbörd kan fastställas samt att kontrollera att införsel- och utförselrestriktioner (såsom t.ex. för- bud mot införsel av narkotika och tillståndskrav avseende vapen och ammunition) efterlevs. får i denna varukontroll tillgripa långtgående kontroll- och tvångsåtgärder. Dessa är i huvudsak av administrativ art. Kontrollens huvudsyfte är inte att utreda brott utan att undersöka att de administrativa tull- och införselbestämmelserna iakttas. Någon misstanke om exempelvis tullbrott behöver således inte föreligga. Men när sådan föreligger, eller när kontrollen ger anledning att anta att brott har begåtts, får mer ingående kontroll- och tvångsåtgärder tillgripas (se nedan avsnitt 4.7.3). Merparten av befogenheter tillkommer även Polisen och , när myndigheterna medverkar i kontrollverksamhet. har en genom tullagstift- ningen en författningsreglerad skyldighet att medverka vid varu- kontrollen till sjöss, medan det för Polisens medverkan krävs en begäran från Tullverket.118 har därigenom ett själv- ständigt ansvar för varukontrollen till sjöss. kan dock begära bistånd av för att kontrollera varor inom andra områden än ansvarsområde. befogenheter att utföra varukontroll är mer begrän- sade vid gräns mot EU-land än vad som gäller vid gräns mot tredje land. Reglerna för kontrollverksamhet vid yttre tullgräns finns huvudsakligen i tullkodexen (se avsnitt 4.9.8), vilken komplet- teras av tullagen, medan kontrollverksamheten vid inre tullgräns regleras i inregränslagen. Enkelt uttryckt får vid gräns mot tredje land utföra stickprovskontroller, medan kontroller vid inre tullgräns inte får utföras stickprovsvis och endast får syfta till att undersöka eventuella oegentligheter avseende vissa uppräknade varutyper. Att man inte får utföra stickprovsvisa eller slumpmässiga 118 6 kap. 20 § jämfört med 61 och 62 §§ tullförordningen och prop. 1999/2000:126 En ny tullag, s. 115 f. Nuvarande förhållanden och reformarbeten kontroller innebär, att kontroller endast får göras, när det finns en brottsmisstanke eller det visserligen inte finns en konkret brotts- misstanke, men med stöd av tidigare erfarenheter eller andra indicier har stöd för att göra ett urval för kontroll. Denna grund kan exempelvis vara en särskild riskprofil eller att en tull- tjänsteman genom att använda sin intuition eller erfarenhet finner att ett objekt bör kontrolleras, i fall då underlaget är alltför vagt, mot- sägelsefullt eller ofullständigt för att ge upphov till en konkret brottsmisstanke.119 I varukontrollen har rätt att undersöka transportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras, bagage, lager samt vissa andra utrymmen, dvs. en husrannsakan som en administrativ tvångsåtgärd.120 får också ta hand om varor, om det behövs för tullövervakningen.121 Om de behövs för kontrollen, får i vissa situationer anmana förare eller befälhavare av transportmedel att stanna och även preja fartyg eller inbringa det till svenskt tullområde.122 Eftersom även Kustbevak- ningen har nämnda befogenheter och i princip inte har resurser att vidta sistnämnda åtgärder, är det i praktiken vanligen som prejar eller inbringar ett fartyg, när skäl därför föreligger. När Polisen och medverkar i kon- trollen, har de i övrigt i huvudsak samma befogenheter.123 – liksom Polisen och – har också rätt att vidta andra åtgärder för att bl.a. stoppa eller förhindra olovlig införsel av varor eller det av annan anledning behövs för tullövervakningen. Bland annat får man undersöka postförsändelse eller begära att sådan hålls kvar av postbefordringsföretag (dock enbart ), anbringa lås eller förseglingar på transportmedel samt ta hand om registreringsbevis eller liknande.124 Med stöd av 6 kap. 2 § tullagen får en tulltjänsteman använda våld eller tvång för att kunna utföra bl.a. en husrannsakan eller en kroppsvisitation, tillfälligt ta hand om vara eller undersöka en postförsändelse. Tvång och våld får emeller- tid bara tillgripas, i den mån andra medel är otillräckliga och det medhänsyn till omständigheterna är försvarligt. 119Se vidare prop. 1995/96:166, befogenheter vid den inre gränsen. 1203 kap. 4 § och 6 kap. 10 § tullagen och 7 § inregränslagen. 1213 kap. 8 § tullagen och 17 § inregränslagen. 1226 kap. 6 och 7 §§ tullagen och 5 § inregränslagen. 1236 kap. 20 § tullagen och 12 § inregränslagen. 124Se bl.a. 6 kap. 11, 13 och 14 §§ tullagen samt 11 § inregränslagen. Nuvarande förhållanden och reformarbeten 4.7.2Kustbevakningens brottsbekämpande och brottsutredande verksamhet I avsnitt 6.2. anges, att övervakande verksamhet till sjöss delas in i olika områden. I det följande redogörs närmare för brottsbekämpande och brottsutredande verksamhet. Som framgått har ett självständigt ansvar för såväl utlänningskontrollen som varukontrollen.125 I 1 § lagen om medverkan vid polisiär övervakning regleras också ansvar att till sjöss hindra brott mot föreskrifter i andra lagar och andra författningar än utlänningslagen, såsom exempelvis jakt- och fiskeregleringen, trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken samt skydd mot den miljön och sjöfartsskydd. Lagen tillämpas när bedriver övervakning till havs och i kustvattnen samt i och , samt i vissa fall även inom ekonomiska zon. I lagen regleras också vilka kontroll- och tvångsåtgärder Kust- bevakningen får tillgripa, när det förekommer anledning att anta att ett brott mot utlänningslagen eller mot de andra i lagen reglerade områdena har begåtts. En kustbevakningstjänsteman har härvid samma befogenheter som en polisman att hålla förhör och vidta annan åtgärd som anges i 23 kap. 3 § tredje stycket , ta med utlänningen till förhör, gripa utlänningen i avvaktan på åklagares beslut om anhållan samt göra husrannsakan för att efter- söka en person som skall gripas eller för att verkställa ett beslag.126 får också stoppa och visitera ett fartyg eller inbringa det till svensk hamn, om det behövs för att kunna utföra nämnda åtgärder.127 får också efter begäran från åklagare eller Polis biträda i en förundersökning genom att vidta de åtgärder som behövs för utredningen.128 Någon självständig rätt att inleda eller leda en förundersökning har emellertid inte Kust- bevakningen med stöd av denna lag. Enligt lagen (1989:424) om åtgärder mot förorening från fartyg (vattenföroreningslagen) har ett ansvar för att kontrollera och förhindra föroreningar från fartyg m.m. I lagens elfte kapitel finns bestämmelser om förundersökning m.m. Kust- 1251 § lagen om medverkan vid polisiär övervakning första stycket 13 och 1–2 §§ utlänningslagen och 6 kap. 20 § tullagen och 62 § tullförordningen. 1262 § lagen om medverkan vid polisiär övervakning. 1274 § lagen om medverkan vid polisiär övervakning. 1287 § lagen om medverkan vid polisiär övervakning. Nuvarande förhållanden och reformarbeten bevakningen har rätt att inleda förundersökning i vissa fall, varvid i huvudsak bestämmelser tillämpas. När en person är skäligen misstäkt för brott, skall ärendet överlämnas till åklagare för ledning av den fortsatta förundersökningen. När förundersök- ning leds av åklagare eller Polisen får biträde begäras av Kustbevak- ningen. I lagen (samma kapitel) finns också bestämmelser om rätt att tillgripa sådana straffprocessuella tvångsmedel som Polisen har rätt till enligt , såsom att gripa en misstänkt person i avvaktan på ett beslut om anhållan, ta föremål i beslag och göra husrannsakan. Förutsättning- arna för att tillgripa ett sådant tvångsmedel är i huvudsak de som enligt gäller för en polisman. Det gäller dock sär- skilda regler för att vidta en åtgärd mot ett utländskt fartyg och de är beroende av bl.a. var fartyget befinner sig (inre vatten, territo- rialhavet eller svensk ekonomisk zon). – och Polisen – har också rätt att stoppa och hålla kvar ett fartyg, om det behövs för att kunna hålla förhör och för att kunna genomföra en husrannsakan. 4.7.3Tullverkets och ansvar och befogenheter vid tull- och smugglingsbrott Utöver den brottsbekämpande verksamheten som har ansvaret för enligt vad som framgått, bedriver och en brottsbekämpande verksamhet, såvitt avser tull- brott, smugglingsbrott och narkotikasmuggling. Polisens ansvar och befogenheter att utreda sådan brottslighet följer av främst polislagen och . Regleringen av den brottsutredande verksamheten finns i smugglingslagen.129 Lagen innehåller bestämmelser om ansvar m.m. för gärningar som rör införsel till och utförsel från landet av varor. Varor anses in- eller utförda när de har förts över gränsen för svenskt territorium. I lagen finns särskilda bestämmelser om befogenheter för att förhindra, utreda och beivra brott enligt lagen och enligt narkotikastrafflagen (1968:64). I lagen görs en åtskillnad mellan smugglingsbrott och tullbrott. Med smugglingsbrott avses att en vara som enligt särskilda föreskrifter är förbjuden att föras in eller där det gäller särskilda föreskrifter om 129 Närmare om lagen se prop. 1999/2000:124 En ny smugglingslag m.m., bet. 2000/01:JuU2, rskr. 2000/01:28. Nuvarande förhållanden och reformarbeten införsel, förs in i landet. Tullbrott begås när en vara förs in utan att den anmäls för tullbehandling eller att man underlåter att lämna upp- gifter eller lämnar felaktiga uppgifter vid tullbehandlingen. Båda myndigheterna har med stöd av denna lag rätt att tillgripa straffprocessuella tvångsmedel. har också rätt att inleda förundersökning och har därmed de befogenheter och skyldigheter som en undersökningsledare har enligt bestäm- melser130; en rätt som inte tillkommer . Så snart en person är skäligen misstänkt för det aktuella brottet skall åklagare överta ledningen av förundersökningen, om saken inte är av enkel beskaffenhet. Åklagaren kan dock såsom förundersökningsledare biträdas av utredare i det fortsatta utredningsarbetet i förundersökningen. Smugglingslagens bestämmelser utgör emellertid ingen grund för kontroll, utan reglerar vilka tvångsmedel som kan användas vid brottsmisstanke. Grunden för att vidta kontrollåtgärder gentemot resenärer består i att kontrollera anmälningsskyldigheten enligt tullagen eller enligt varulistan i inregränslagen. Uppstår det under kontrollen en brottsmisstanke – eller eller Kustbevak- ningen redan från början har en brottsmisstanke – tillämpas smugg- lingslagens möjligheter att tillgripa straffprocessuella tvångsmedlen såsom kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Vid misstanke om tullbrott, smugglingsbrott och narkotika- smuggling har och enligt 21 § smugg- lingslagen – på samma sätt som Polisen – rätt att i brådskande fall, och i avvaktan på ett beslut om anhållan, gripa en person som är misstänkt för brottet. Förutsättningarna härför är det samma som följer av bestämmelsen i 24 kap. 7 § (se ovan). bestämmelser om polisens befogenhet enligt 27 kap. 4 § att ta föremål i beslag gäller också för och Kustbevakningen.131 Sammantaget innebär denna bestämmelse (liksom bestämmelsen i ) att beslag kan avse endast sådana föremål, inbegripet skriftliga handlingar, som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om tullbrott, smugglingsbrott och narkotikasmuggling (utredningsbeslag) eller bli förverkade på grund av sådant brott (förverkandebeslag). Rätte- gångsbalkens bestämmelser om beslag gäller även föremål som skä- ligen kan antas vara avhänt någon genom brott. Bestämmelsen om beslag i smugglingslagen gäller emellertid endast tullbrott, smugg- 13019 § smugglingslagen. 13122 § smugglingslagen. Nuvarande förhållanden och reformarbeten lingsbrott och narkotikasmuggling Dessa brott är inte sådana, var- igenom ett föremål kan anses avhänt någon i den mening som avses i . Därmed blir denna del av beslagsbestämmelsen i inte tillämplig. och kan också ta föremål i beslag, vilka anträffas när en person grips eller när ett beslut om anhållande eller häktning verkställs eller i samband med en husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning (se nedan). Föremål som påträffas i andra fall får som huvudregel inte tas i beslag utan beslut av undersökningsledare eller åklagare. Är det fara i dröjsmål, får emellertid föremål tas i beslag utan föregående beslut. Det bör här anmärkas, att rekvisitet fara i dröjsmål i allmänhet torde vara uppfyllt, när tulltjänstemän och kustbevakningstjänstemän upp- täcker gods som kan misstänkas vara föremål för brott i samband med in- eller utförsel. och har också i rätt att göra hus- rannsakan.132 Denna befogenhet motsvarar dels den som Polisen har enligt 28 kap. , dels en befogenhet därutöver som innebär att husrannsakan får utföras, även om det inte kan följa fängelse på det aktuella brottet (andra stycket). Bestämmelsen inne- bär att , och Polisen får göra husrann- sakan i magasin eller liknande utrymmen för att söka efter egendom som skäligen kan antas bli förverkade på grund av tullbrott, smugg- lingsbrott och narkotikasmuggling, om det förekommer anledning att sådant brott har begåtts. och har enligt smugglingslagen också rätt att besluta om kroppsvisitation och kroppsbesiktning under samma förutsättningar som en polisman har enligt bestämmelserna i 28 kap. rättegångsbalken.133 Bestämmelsen är till skillnad från andra stycket inte knuten till en persons in- eller utresa, vare sig tids- mässigt eller geografiskt. Som exempel på fall, där det kan bli aktuellt att tillämpa bestämmelsen kan nämnas, att en person behöver kroppsvisiteras i anslutning till en husrannsakan på ett tillfälligt lager eller ett tullager. Vidare kan det bli aktuellt, då personer, som inte är resande men som misstänks ha köpt insmugglade varor, påträffas på eller i närheten av ett fartyg där försäljningen antas ha skett. Det kan exempelvis gälla personer som besöker ett fartyg i hamn eller ett fartyg till havs. I förhållande till andra stycket föreligger också den 13226 § smugglingslagen. 13327 § första stycket smugglingslagen. Nuvarande förhållanden och reformarbeten skillnaden, att befogenheten omfattar även sådan kroppsbesiktning som inte är ytlig. I paragrafens andra stycke ges och befogenhet att företa kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning samt ta urinprov avseende en person som i samband med inresa till eller utresa från landet uppehåller sig i gränsområde eller motsvarande. En grundläggande förutsättning är att det finns anledning att anta, att den person som skall undersökas har med sig sådan egendom som kan tas i beslag på grund av brott enligt smugglingslagen eller ett narkotikabrott. Kontrollåtgärden skall alltså inledas i nära anslut- ning till inresan eller utresan. Bestämmelsen förutsätter därmed att ett ingripande avseende den som reser till görs efter det att denne har kommit till området. Det förutsätts att ankomsten till området utgör ett led i inresan till . Bestäm- melsen är tillämplig, även på den som uppehåller sig i ett sådant område och då står i begrepp att tämligen omgående lämna landet. Att bedöma om och när någon på nämnda sätt har rest in till landet torde sällan vålla några större problem. Däremot kan det av naturliga skäl vara svårare att avgöra, om någon avser att lämna landet och när avresan i så fall är tänkt att ske. Den bedömningen får göras bl.a. utifrån uppträdande och förekomst av biljetter o.d. I paragrafens tredje stycke finns en bestämmelse om och rätt att av säkerhetsskäl besluta om kropps- visitering. Bestämmelse motsvarar 19 § första stycket polislagen. Slutligen skall nämnas, att enligt 28 § smugglingslagen har Tull- verket en möjlighet att besluta om s.k. särskild kontroll. Här- igenom kan besluta om kroppsvisitation av varje resande som med ett visst transportmedel eller under en viss angiven tid an- kommer till eller avreser från en viss gräns- eller kustort eller en annan plats som har förbindelse till utlandet. Sådan kontroll får endast vidtas om 1.det finns anledning att anta, att en eller flera resande ankommer till eller avreser från platsen, har begått eller kommer att begå grovt smugglingsbrott eller grov narkotikasmuggling eller för- sök till sådant brott; 2.tillräckliga uppgifter saknas för att rikta misstanke mot en bestämd person eller mindre krets av personer; och 3.åtgärden är nödvändig för att ett ingripande mot brottet skall kunna ske. Nuvarande förhållanden och reformarbeten Bestämmelsen är tillämplig både vid den för tullagstiftningen yttre gränsen och vid inre gräns. Kontrollen kan som nämnts vidtas, trots att det inte finns misstanke mot någon viss person. Om det i sam- band med kontrollen görs några särskilda iakttagelser som ger anled- ning till misstanke mot en viss person, skall frågan om vidare användning av tvångsmedel mot honom eller henne prövas enligt allmänna regler eller andra bestämmelser i smugg- lingslagen. 4.8Sammanfattning av gällande rätt 4.8.1Kontroll- och tvångsåtgärder i spaningssyfte Polisen, och har långtgående befogen- heter att använda kontroll- och tvångsåtgärder, när det föreligger en misstanke om ett konkret brott. Också i utlänningskontrollen vid yttre gräns får myndigheterna tillgripa ingripande åtgärder för att kontrollera utlänningens rätt till inresa och vistelse i .