sou · GSB327d3 · 2005-01-01 00:00:00 — vid premierar institutioner som genomför forskarutbildning till examen genom att fakultets- nämnden tilldelar berörd institution en summa motsvarande 100 tkr vid avslutad licentiatexamen samt 200 tkr vid avslutad doktorsexamen (100 tkr om doktorsexamen föregåtts av licentiat- God examinationsfrekvens av forskarstuderande inom en forskargupp premieras av fakultetsnämnden med fortsatt ekono- miskt stöd för en ny forskarstuderande om ekonomiska förutsätt- ningar till detta finns. En tredjedel av en central pott om delas ut till områdena i direkt proportion till examina i forskarutbildningen. gäller att en del av forskningsanslaget fördelas efter prestationer i forskarutbildningen i proportion till ett antal poäng som beräknas enligt nedan: För varje heltidsekvivalent (aktivitet eller två heltids- terminer) räknas per institutionen en poäng, för varje licentiatexamen två poäng och för varje disputation fyra poäng (oavsett tidigare lic). Systemet är under bearbetning och förslaget är att varje doktorand under sin utbildningstid genererar 16 poäng, varav 8 poäng motsvarar heltidsstudier, 8 poäng motsvarar en disputation utan föregående licentiat- examen, 4 poäng motsvarar licentiatexamen och 4 poäng motsvarar disputation med föregående lic. i det föreslagna systemet (f.n. på remiss) väger examen och aktivitet lika tungt. Prestationer i forskarutbildningen styr (2003) av det prestationsrelaterade forskningsanslaget. Övriga delar fördelas efter antal professorer, antal disputerade lärare, antal publikationer i olika viktade kategorier samt externa forskningsmedel. Befordrade professorer ersätts, när det gäller handledning av forskarstuderande, enligt följande princip. Vid en aktivitetsgrad hos forskarstuderande som ligger på eller ersätts handledaren av sin lön för varje doktorand han/hon handleder. Vid en aktivitetsgrad av lönen. Samtliga dessa kostnader belastar forsk- ningsanslag. Hur har de forskarutbildades arbetsmarknad förändrats? Syftet med denna rapport är att undersöka hur de forskarutbildades arbetsmarknad förändrats . De individer som ingår i studien är alla med antingen en doktors- eller en licentiat- examen som högsta utbildning. De frågeställningar som denna studie kommer att besvara handlar om vilka näringar som de forskarutbildade arbetar inom, samt hur de forskarutbildades arbetsmarknaden skiljer för olika ämnesområden. Det är även av intresse att studera skillnader på arbetsmarknaden när det gäller de forskarutbildades kön. Centralt för studien är även frågor rela- terade till förändringar av de forskarutbildades arbetsmarknad. Studiens upplägg är att vi först börjar med en analys av hur det såg ut för att sedan behandla frågan om arbetsmarknadsföränd- ringar. Förändringar undersöks i studien på två sätt. Dels studeras förändringarna mellan olika kohorter. Registeruppgifter om de forskarutbildade med avseende på arbetsställets näringsgren, har samlats in för sex olika kohorter. De forskarutbildade som befann sig inom någon näring 1985, 1988, 1991, 1994, 1997 samt 1999. Kohorterna definieras som alla de som antingen har en doktors eller en licentiatexamen och har tillskrivits en näringsgren vid observationstillfället. Den andra typen av förändring som studeras är förändringar inom kohorterna. För t.ex. kohort finns uppgifter om arbetsställets näringsgren 1985 och . Vilket gör det möjligt att studera hur individer inom samma kohort rör sig mellan olika näringsgrenar, men även att jämföra föränd- ringen i rörligheten mellan olika kohorter. Den i rapporten använda indelningen av näringsgrenar är utvecklad vid och finns återgiven i (2002). De forskarutbildades arbetsmarknad 1999. Tabell 1 visar de forskarutbildades fördelning efter arbetsställets näringsgren. fanns totalt 30642 individer med fullgjord forskarutbildning, varav 23 732 doktorer och 6 910 licentiater. Av dessa återfinns av doktorerna utanför sektorn utbild- ning och vård, till vilken universiteten räknas. För licentiater är denna andel . För både licentiater och doktorer finns en skillnad mellan könen när det gäller sannolikheten att hamna utanför den traditionella arbetsmarknaden för akademiker. Bland doktorerna är det av männen som finner arbete utan- för utbildning och vård, medan denna siffra för kvinnor är 37,2. När det gäller licentiater är skillnaden mellan könen större: av männen med licentiatexamen befinner sig utanför utbildning och vård, medan denna siffra är för kvinnor. Det är även för båda utbildningskategorierna en större andel av kvinnorna som befinner sig inom övrig offentlig sektor. En del av denna könsskillnad kan sannolikt tillskrivas det faktum att män och kvinnor är till olika grad representerade inom olika ämnen. Men huvudsakliga mönstret är att de forskarutbildade fördelar sig relativt likartat över näringarna oavsett kön eller utbildningsnivå. av de forskarutbildade återfinns inom olika typer av professionella tjänster. Det är även tydligt att de forskarutbildade fördelar sig relativt likartat inom denna kategori. De flesta återfinns inom utbildning och vård eller inom olika teknikföretag. När det gäller de som arbetar inom till- verkningsindustrin, vilket motsvarar av de forskar- utbildade, återfinner vi majoriteten inom högteknologisk tillverk- ning. av de forskarutbildade som arbetar inom tillverkningsindustrin befinner sig i högteknologisk tillverkning. Den tredje större näringsgrenen för forskarutbildade är inom övrig offentlig sektor, vilken sysselsätter av de forskar- utbildade. Tabell 2 visar de forskarutbildades arbetsmarknad med avseende på näring och examensämne. Variationen när det gäller de forskar- utbildades fördelning över näringsgrenar blir inte oväntat större när examensämne introduceras som variabel. Störst koncentration till utbildning och vård finner vi bland dem som fått sin examen inom medicin och humaniora. Framförallt är det tekniker som återfinns inom tillverkningsindustri: av de med en forskar- utbildningsexamen inom teknik arbetar inom tillverknings- industrin. De forskarutbildades fördelning på arbetsmarknaden efter arbetsställets näringsgren 1999 Doktorerer (%) Licentiater (%) Arbetsställets Näringsgren (SNI92) Trä, massa, papper Jord, skog, fiske Fördelningen av forskarutbildade med avseende på näring och ämne (1999) Ämne (%) Arbetsställets Näringsgren (SNI92) Trä, massa, papper Jord, skog, fiske Figur 1: De forskarutbildades spridning över näringsgrenar 1999 Män Kvinnor Män Kvinnor OBS: Spridningsindex = [- sum pi * ln(pi)] / ln(N). Där pi = andelen individer i näringsgren i och N = antalet näringsgrenar. Indexet varierar mellan 0 och 1. Om alla befinner sig i samma näring så kommer SI = 0 och om alla forskarutbildade är representerade med samma proportioner i alla näringar så är SI = 1. Figur 1 visar på hur de forskarutbildades spridning över närings- grenar med avseende på ämne, kön och typ av examen. De forskar- utbildades spridning över näringsgrenarna har sammanfattats med hjälp av ett spridningsindex. Tydliga skillnader går att observera avseende på ämne, kön och typ av examen. Det är de med forskar- utbildning inom medicin som är mest koncentrerade i vissa näringar och det är tekniker som sprider sig mest över närings- grenarna. Det är även tydligt att individer med en licentiatexamen tenderar att sprida sig bredare över arbetsmarknaden än doktorerna i motsvarande ämne. När det gäller de forskarutbildades spridning finns även vissa könsskillnader. I samhällsvetenskap, teknik och naturvetenskap är männen mera jämt fördelade över de olika näringarna. Bland de med examen inom humaniora kan ett svagt men mixat samband observeras. För de med medicinsk examen är sambandet omvänt. Här är det kvinnorna som är mera jämt förde- lade över näringsgrenarna. Ökningen av antalet forskarutbildade på arbetsmarkanden När det gäller tillväxten av antalet forskarutbildade på arbetsmark- naden har endast de forskarutbildade för vilka det finns en näring räknats. Den andel av de forskarutbildade som inte har någon registrerad näring vid de observerade perioderna varierar i de olika kohorterna mellan . Figur 2 visar på hur popula- tionen forskarutbildade med avseende ämne förändrats under de observerade perioderna. Totalt ökar antalet forskarutbildade med någon näringstillhörighet från 14 1985 till 30 1999. Vilket betyder att populationen forskarutbildade vuxit . Men som vi kan se i figur 2 växer olika ämnen olika snabbt. Populationen forskarutbildade blir allt mera dominerade av medicin, teknik och naturvetenskap. Medan huma- nisterna som uppvisar den minsta tillväxten minskar sin andel. Forskarutbildade humanister utgjorde av de forskarutbildade, medan denna andel sjunkit till 1999. Tillväxten av forskarutbildade på arbetsmarknaden har varit snabbast inom medicin och teknik. Förändring av antalet forskarutbildade på arbetsmarknaden med avseende på ämne Humaniora Samhällsvetenskap Teknik Naturvetenskap Medicin Förändringen av forskarutbildades fördelning på olika näringsgrenar Förändring av de forskarutbildades fördelning över näringsgrenar När det gäller det gäller förändringen av de forskarutbildades relativa fördelning över näringsgrenar finns det några intressanta trender som kan vara av värde att notera (tabell 3). För det första är det tydligt att andelen av de forskarutbildade som befinner sig inom utbildning och vård är relativt stabil när man jämför de olika kohorterna. Den tydligaste förändringen gäller den andel av de forskarutbildade som befinner sig inom teknikföretag, vilket ökar från till 23,6. Det är en minskande andelen av de forskarutbildade som arbetar inom tillverkningsindustrin. Men ser man endast till den högteknologiska tillverkningsindustrin är det tydligt att dessa utgör en växande andel av de forskarutbildade. Även om den minskar från . De som arbetar inom kategorierna offentliga sektorn, samt inom övriga näringar utgör även de en minskande andel av de forskar- utbildade. Eftersom vi vet att andelen av de forskarutbildade som är tekniker eller naturvetare ökar, bör vi hålla isär de olika ämnena för att veta om trenderna när det gäller de forskarutbildades arbets- marknad beror på förändringar i den ämnesmässiga sammansätt- ningen av de forskarutbildade, eller på ändrade beteenden bland de forskarutbildade oavsett ämne, eller om de beror på en kombina- tion av dessa händelser. Fördelning av forskarutbildade över näringsgrenar med avseende på ämne Utbildning och vård m m Utbildning och vård m m Utbildning och vård m.m. Utbildning och vård m.m. Utbildning och vård m.m. Tabell 4 visar på förändringarna gällande fördelningen av forskar- utbildade över näringsgrenarna med avseenden på ämne. I tabellen kan för de flesta ämnesområdena två trender observeras. Dels minskar andelen av de forskarutbildade arbetar inom övrig offentlig sektor. Dels så ökar andelen av forskarutbildade som arbetar inom kategorin teknikföretag. Ökningen inom teknikföretag gäller för alla ämnesområden. När det gäller teknik, naturvetenskap och medicin kan man observera att andelen om arbetar inom hög- teknologisk tillverkningsindustri ökar fram till den sista obser- verade perioden. När det gäller förändringen , så verkar det finnas ett samband mellan ökningen inom teknik- företag och minskningen inom högteknologisk tillverkning, dvs. att den ökande andelen inom kategorin teknikföretag är ett resultat av förändringar inom den högteknologiska tillverkningsindustrin. Det är även klart att minskningen inom den högteknologiska tillverkningsindustrin inte är en funktion av att antalet forskar- utbildade inom teknik, naturvetenskap och medicin växer starkare inom andra näringar. Det handlar om reell nedgång i antalet indi- vider som befinner sig i näringen. För forskarutbildade med teknisk examen minskar antalet sysselsatta inom högteknologisk tillverk- ning från 918 individer 1997 till 864 1999, dvs. Antalet naturvetare sysselsatta inom högteknologisk tillverkning minskar från 716 1997 till 459 1999, dvs. Särskilt dramatisk är förändringen för de med doktorsexamen inom medicin. Antalet medicinare sysselsatta inom högteknologisk tillverkning minskar 442 individer 1997 till 195 individer , dvs. en minskning med . Om vi kopplar samman detta med den kraftiga ökningen av forskarut- bildade som sysselsätt inom teknikföretag, så stärks misstanken att detta har att göra med omstruktureringar inom den högtekno- logiska sektorn. Intressant att notera är även att andelen medicinare som finner sin sysselsättning inom utbildning och vård minskar . Detta gäller även för de med en naturvetenskaplig forskarutbildningsexamen. Men detta är en relativ nedgång eftersom antalet individer inom utbildning och vård fortsätter att öka. För varje ämnesområde i tabell 4 finns ett spridningsindex beräknat. Spridningsindexet ger en sammanfattande beskrivning när det gäller de forskarutbildades fördelning över näringsgrenarna och hur detta förändras. Analyser visar på att för alla ämnesom- råden, förutom humaniora, kan vi se en tendens till koncentration av de forskarutbildade i vissa näringar. Men det är även tydligt att dessa tendenser är relativt svaga och att det fortsätter att vara tekniker och naturvetare som är mest spridda över näringsgrenarna. De forskarutbildades förändrade rörlighet på arbetsmarknaden Eftersom det i ovanstående analyser är svårt att skilja på föränd- ringar som är ett resultat av att populationen växer och rörlighet på arbetsmarknaden, så kommer denna avdelning att behandla dels den generella rörligheten mellan olika näringar och de huvudsakliga flödenas riktning, samt hur detta förändras mellan de olika kohorterna. För att kunna mäta rörligheten bland de forskar- utbildade individerna bestäms för varje kohort arbetsställets näringsgren . Avståndet mellan perioderna är . Detta betyder att kohort bestäms arbetsställets näring för och för . Detta betyder även att bortfallet i analysen ökar eftersom individerna måste ha tillskrivits en näring vid båda tillfällena. Bortfallet i de olika kohorterna är relativt lika och varierar mellan . Förändringar i forskarutbildades rörlighet på arbets- marknaden Procent som bytt näring Figur 3 visar på andelen forskarutbildade som bytt näring i de olika kohorterna. Tolkningen av värdena i figuren är som följer: den första observationen gäller andelen av kohort som bytt näring . Med nydisputerade kohort menas de som tog sin examen . Med byte av näring menas att man ändrat näring enligt den indelning som redovisas i tabell 1. Detta betyder att det finns 16 olika näringar som de forskarutbildade kan röra sig emellan. Ett uppenbart problem med detta är att det givetvis är så att ju mera finfördelad närings- indelning vi använder desto högre grad av mobilitet kommer vi att observera. Detta betyder att inte allt för stor vikt bör läggas vid exakta antalet mobila, utan att det är förändringarna mellan kohorterna, samt jämförelsen mellan de nydisputerade och hela kohorten som är av intresse. Att det är sannolikare för en som disputerat att byta näring efter det att man fått sitt första arbete är inte särskilt för- vånande. Intressantare blir det när vi jämför trenderna. Generellt verkar rörligheten mellan de olika näringarna gå ner och rörligheten är som lägst under lågkonjunkturen 1991 och 1994. Man bör komma ihåg att ökande arbetslöshet inte kan driva ner den observerade mobiliteten eftersom de som hamnat utanför arbetsmarknaden inte kommer med i analysen. Intressant är att efter 1994 stiger rörligheten bland de nydisputerade, medan hela kohorterna uppvisar en svagt minskande rörlighet. Procent av forskarutbildade som stannar i de näringarna Procent som stannar i näring Figur 5 visar på hur sannolikheten att man inte byter näring förändras mellan de olika kohorterna i de olika näringarna. I de flesta kohorterna är de med anställning inom högteknologisk tillverkningsindustri de minst rörliga. Inom denna sektor minskar även mobiliteten. Anställda inom övrig tillverkningsindustri uppvisar i de äldre kohorterna relativt låg grad av mobilitet. Men till skillnad från den högteknologiska sektorn ökar rörligheten . Inom utbildning och vård och inom övrig offentlig sektor uppvisar individerna i de yngre kohorterna en allt lägre grad av mobilitet. Nettoflöden till näring i antal individer För att få en uppfattning om till vilka näringar som de forskar- utbildade framförallt går har nettoflödena beräknats för de olika näringarna. Nettoflödet är differensen mellan de individer som går till en näring och de som lämnar näringen. Figur 5 visar hur netto- flödena av individer förändras mellan kohorterna. Det är framför- allt från utbildning och vård som de forskarutbildade rör sig och att det är framförallt till teknikföretag som de rör sig. Det faktum att nettoflödena samsvänger så systematiskt mellan dessa sektorer visar på att det framförallt är mellan dessa sektorer som flödena går. Den finns även en tendens att antalet individer som går till högteknologisk industri ökar . I övrigt är flödet av individer i de övriga sektorerna relativt balanserat. Förändringar i relativ mobilitet För att testa förändringarna när det gäller de forskarutbildades relativa mobilitet kommer hypotesen om perfekt mobilitet att prövas för de olika kohorterna. Perfekt mobilitet kan definieras som ett tillstånd där det inte längre spelar någon roll vilken näring som en individ tillhör 1 för vilken näring som denna kommer att hamna 2. Detta betyder att perfekt mobilitet kan analyseras som statistiskt oberoende mellan de när- ingar som individer befinner sig i 1 och 2. Antagandet om perfekt mobilitet är givetvis orealistiskt. Särskilt orealistiskt blir antagandet om man betänker att sannolikheten för att en individ kommer att röra sig är beroende av hur det är mellan observationerna. Det ligger däremot ett värde i att se i vilken utsträckning som den observerade mobiliteten avvikelser från ett antagande om perfekt mobilitet. Ett sådant test kommer dels att visa på vilken grad av relativ mobilitet kohorten uppvisar, samt hur denna förändras mellan de olika kohorterna. Som påpekats ovan är ytterligare en faktor som påverkar mätresultatet definitionen av näringsgrenarna. Det är uppenbart att en arbetsmarknad som repre- senteras av många näringsgrensindelningar, kommer att uppvisa en högre grad av mobilitet jämfört med om vi representerar arbets- marknad med en grövre indelning. I tabell 5 redovisas resultatet av testerna för perfekt mobilitet. Eftersom varje kohort har obser- verats vi två tillfällen med avseende på arbetsställets näring, kan vi testa hur antagandet om perfekt mobilitet stämmer för varje kohort, men även observera hur avvikelsen från hypotesen föränd- ras mellan kohorterna. Det mått för modellanpassning som används (i tabell 5 benämnt e) visar på observationernas avvikel- ser från den skattade modellen, vilket betyder att ju högre talet är desto mer avviker observationerna från antagandet om perfekt mobilitet. Tabell 5: Test för perfekt mobilitet (log-linjärt test för statistiskt oberoende) Alla individer i mobilitetsmatrisen Utan de stationära individerna (strukturella nollor i diagonalen) OBS: Antalet frihetsgrader = 49, antal parametrar = 14. L2 är log-likelihood ration chi-square. Genom att dividera L2 genom antalet individer erhålls ett normaliserat värde för hur väl modellen (dvs. antagandet perfekt mobilitet) stämmer med de observerade fördelningarna (e= L2/N). Testen för perfekt mobilitet består av två delar. Den vänstra delen av tabell 5 visar på resultatet av testet när hela mobilitetsmatrisen analyserats. I den högra delen av tabell 5 har diagonalen behandlats som strukturella nollor. Detta betyder att det mönster som analy- serats enbart gäller de som bytt näring. Kombinationen av dessa analyser gör det möjligt att särskilja i vilken utsträckning som eventuella förändringar beror på ändrade rörelsemönster, eller på att individerna i allt högre grad är stationära. När det gäller analy- sen av hela mobilitetsmatrisen avviker den observerade rörligheten markant från ett antagande om perfekt mobilitet. En jämförelse över kohorterna ger även vid handen att avvikelsen ökar . Vilket betyder att vilken näring man tillhör i allt högre grad bestämmer i vilken näring man kommer att befinna sig. Analysen visar inte om de ökande avvikelsen från antagandet om perfekt mobilitet beror på att individerna är mera stationära, eller om att rörelsemönstrena mellan näringarna blir allt mera bestämda. Genom att behandla diagonalen som strukturella nollor kan vi testa antagandet om perfekt mobilitet enbart med avseende på dem som faktiskt rör sig mellan olika näringar. Det första vi kan konstatera är att antagandet om perfekt mobilitet stämmer mycket bättre när vi exkluderar de stationära från analysen. Vi kan även se om vi jämför 1985 och kohorter med de övriga så är att tendensen är att modellen stämmer bättre . Den slutsats som kan dras från denna analys är att den relativa rörligheten på arbetsmarknaden sjunker i och med att individerna är mera benägna att stanna kvar i samma näring. Syftet med denna rapport har varit att belysa de forskarutbildades arbetsmarknad med avseende på vilka näringar man arbetar inom. I den första delen av rapporten analyseras de forskarutbildades fördelning över näringsgrenarna. Bortsett från utbildning och vård, inom vilken drygt hälften av de forskarutbildade har sin anställ- ning, återfinns de flesta inom den grupp av näringsgrenar som klas- sificerats som teknikföretag, samt i övrig offentlig sektor och inom högteknologisk tillverkningsindustri. Dessa svarar tillsammans för av de forskarutbildade. När det gäller fördelningen av forskarutbildade över de olika näringarna med avseende på ämne typ av examen och kön, så har tekniker och naturvetare den bredaste arbetsmarkanden, samt att licentiater är mera jämt fördelade över näringarna än doktorer. Bland tekniker, naturvetare och samhällsvetare finns även en tendens till att män är mera spridda över näringsgrenarna än kvinnor. När det gäller föränd- ringen av de forskarutbildades relativa andelar i olika näringsgrenar kan för de flesta ämnesområdena två trender observeras. Dels minskar andelen av de forskarutbildade arbetar inom övrig offentlig sektor. Dels så ökar andelen av forskarutbildade som arbetar inom kategorin teknikföretag. Det är även en allt större andel av de fors- karutbildade som arbetar inom den högteknologiska tillverknings- industrin. När man jämför de olika kohorternas benägenhet att byta näring minskar denna . Rörligheten har in denna studie definierats som andelen som byter näring . Förändringar i rörligheten hänger samman med om det är låg- eller högkon- junktur. När det gäller de forskarutbildades konjunkturkänslig- heten verkar denna vara högre hos de nydisputerade. Analyserna visar även att benägenheten att byta näring skiljer sig mellan indivi- der anställda i olika näringar. Mest mobila är de som arbetar inom offentlig sektor. Även om denna minskar . De som i alla kohorterna uppvisar den minsta graden av mobilitet är de anställda inom den högteknologiska tillverkningsindustrin. För att få en tydligare bild av vilka näringar man lämnar och till vilka näringar det är man går, samt hur detta förändras , har nettoflödena beräknats. Denna analys visar att de primära flödena är mellan utbildning-vård och teknikföretag. Det faktum att dessa flöden samsvänger systematiskt visar att de primära flödena går från utbildning och vård till teknikföretag. Men eftersom FoU-institu- tioner definieras som teknikföretag, kan en del av flödena vara skenmobilitet och resultatet av att man klassificerat om delar av universitetens verksamheter. För att kunna testa frågan om relativa rörligheten bland de forskarutbildade förändrats prövades hypotesen om perfekt mobilitet på mobilitetsmatriserna för de olika kohorterna. Resultaten visar att den relativa mobili- teten minskar bland de forskarutbildade och att detta beror på att man blir allt mera benägen att stanna kvar i samma näring.