sou · GSB3101d2 · 2005-01-01 00:00:00 — får då svårt att ta ställning till om pensionsstiftelsen skall omfattas av tjänstepensionsdirektivet eller inte, såvida det inte är fråga om en pensionsstiftelse med ett generellt formulerat ändamål att trygga pensionsutfästelser för alla anställda och arbetsgivaren är av sådan storlek att det tydligt framgår att minst 100 individer kommer att omfattas. För att klarhet skall kunna vinnas bör styrelsen åläggas att så snart tryggandet når upp till att omfatta minst 100 personer göra en anmälan om det till tillsynsmyndigheten. Direktivets krav om att medlemmarna skall ha fått tillräcklig information om de ovan angivna verksamhetsreglerna saknar mot- svarighet i svensk rätt. Endast för försäkringsbolagen har i rörelse- regleringen uppställts bestämmelser om information. Den s.k. genomlysningsprincipen i 1 kap. 1 a § FRL, vari föreskrivs att informationen till bl.a. liv- och skadeförsäkringstagare och dem som erbjuds att teckna en sådan försäkring skall vara anpassad efter försäkringens art och tydligt visa försäkringens villkor och värde- utveckling, tar emellertid inte sikte på nu avsedd information. Inte heller torde det offentliggörande av handlingarna som äger rum i samband med ansöknings-, registrerings- eller anmälningsför- farandet vara tillfyllest. Direktivets krav om att tillräcklig informa- tion skall lämnas till medlemmarna bör tillgodoses genom nya bestämmelser i lag vilka får preciseras i myndighetsföreskrifter. I avsnitt 6.9 behandlas direktivets krav på information som skall lämnas till medlemmar och förmånstagare mera utförligt i samband med att en redogörelse för artikel 11 lämnas. Beräkning av de tekniska avsättningarna (9.1 d) Direktivets krav i artikel 9 om att ett tjänstepensionsinstitut skall ha tekniska avsättningar som beräknats och bestyrkts av en aktua- rie eller annan expert skall här ta sikte på befattningshavaren och inte på avsättningarna. Innehållet i och beräkningarna av de tekniska avsättningarna behandlas i artikel 15. För en närmare redogörelse av den artikeln hänvisas till avsnitt 6.10. I 8 kap. 18 § FRL föreskrivs att de försäkringstekniska utred- ningarna och beräkningarna i ett försäkringsbolag skall utföras under överinseende av en aktuarie och att aktuarien skall ha den insikt och erfarenhet som krävs med hänsyn till arten och omfatt- ningen av bolagets verksamhet. Motsvarande bestämmelser finns såvitt avser understödsföreningarna i 21 § fjärde stycket UFL, vari stadgas att den försäkringstekniska utredningen skall verkställas av person som är behörig att utöva befattning som aktuarie vid livför- säkringsbolag eller som av har förklarats behörig att verkställa sådan utredning. Den svenska lagstiftningen överensstämmer med direktivets krav i denna del och något behov av lagändring föreligger inte. Bestämmelserna om tekniska avsättningar och aktuariell expertis är inte tillämpliga på pensionsstiftelserna. Tryggandelagens regler gäller arbetsgivarens egna avsättningar för pensionsutfästelserna genom kontoavsättning eller överföring av medel till pensions- stiftelse. Krav på regelbunden finansiering (9.1 e) Avseende det fall att det uppdragsgivande företaget garanterar pensionsförmånerna föreskrivs i direktivet att det skall tillses att företaget är skyldigt att regelbundet finansiera sitt åtagande. För svenskt vidkommande föranleder detta inte någon lagändring efter- som en sådan finansieringsskyldighet följer av regler om avsätt- ningar och ibland även av avtalsparternas pensionsplaner. Information till medlemmarna (9.1 f) Direktivets krav rörande information till medlemmarna avseende pensionsplanens innehåll, villkor och risker saknar motsvarighet i lagstiftningen men får tillgodoses genom dels nya bestämmelser i lag, dels myndighetsföreskrifter efter bemyndi- gande i lag. Direktivets krav om information till medlemmarna behandlas som nämnts mera utförligt i avsnitt 6.9. Kompletterande förmåner (9.2) Direktivet möjliggör visserligen för en medlemsstat att ålägga ett tjänstepensionsinstitut att tillhandahålla kompletterande förmåner i form av invaliditetsskydd, efterlevandeskydd och återbetalnings- skydd. En sådan styrning av produktutbudet ligger emellertid inte i linje med de synpunkter som framförts i senare tids lagstiftnings- arbete på försäkringsområdet. Syftet med denna direktivets bestämmelse tillgodoses i första hand genom arbetsmarknads- parternas överenskommelser i kollektivavtalen. rikt produktutbud tillgodoses i någon mån även av konkurrensen tjänstepensionsinstituten emellan. Frihet för medlemsstaterna att uppställa ytterligare villkor för tillstånd (9.3) Det synes för svenskt vidkommande inte erforderligt att utnyttja möjligheten att utöver direktivet ställa upp ytterligare villkor för att ett tjänstepensionsinstitut skall få bedriva verksamhet än dem som redan gäller i nuvarande lagstiftning. Överlåtelse av driften av ett tjänstepensionsinstitut (9.4) Direktivets bestämmelser om att en medlemsstat har rätt att tillåta eller kräva att driften av ett tjänstepensionsinstitut helt eller delvis överlåts till andra enheter som agerar för institutets räkning för- anleder ingen åtgärd i det här sammanhanget. Godkännande av gränsöverskridande verksamhet (9.5) Direktivets föreskrifter om att villkoren för att få bedriva gräns- överskridande verksamhet skall godkännas i förväg av myndig- heterna i hemlandet hänför sig till de allmänna verksamhetsvillkor som tillsynsmyndigheten skall pröva i samband med att koncession eller registrering söks. Bestämmelserna kompletteras av föreskrifter om ett anmälningsförfarande i artikel 20 som innebär att institut som avser att bedriva gränsöverskridande verksamhet skall under- rätta tillsynsmyndigheten därom. Också i det sammanhanget görs en prövning av verksamhetsvillkoren. Frågan om gränsöver- skridande verksamhet behandlas mera ingående i avsnitt 6.16. I artikel 10 stadgas att tjänstepensionsinstitut skall upprätta års- bokslut och förvaltningsberättelser där hänsyn tas till varje pensionsplan som institutet hanterar. ningsberättelserna skall ge en rättvisande och korrekt bild av insti- tutets tillgångar, skulder och finansiella ställning. Uppgifterna däri skall vara konsekventa, uttömmande och sakligt presenterade samt godkända av auktoriserade personer i enlighet med nationell lag- stiftning. Av 1 kap. 1 § lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkrings- företag (ÅRFL) framgår att lagen är tillämplig på försäkrings- företag. avses försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag som omfattas av FRL samt under- stödsföreningar som omfattas av UFL. I ÅRFL hänvisas till åtskil- liga bestämmelser i årsredovisningslagen (1995:1554), ÅRL, bl.a. bestämmelserna om årsredovisningens delar, om överskådlighet och god redovisningssed och om rättvisande bild samt om förvalt- ningsberättelsens innehåll. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Finans- inspektionen, får enligt 1 kap. 4 § ÅRFL meddela närmare före- skrifter om bl.a. årsredovisning i försäkringsföretag som omfattas av ÅRFL. I FFFS 2003:13 ges föreskrifter och allmänna råd om årsredovisning i försäkringsföretag. Föreskrifterna är tillämpliga på både försäkringsbolag och understödsföreningar och reglerar hur årsredovisning skall upprättas av försäkringsföretagen. Före- skrifterna ändrades , se FFFS 2004:5. Särskilda regler om revision upptas i 10 kap. FRL. Reglerna står i nära överensstämmelse med motsvarande bestämmelser i aktie- bolagslagen (1975:1385). I 29 § UFL stadgas att bestämmelserna i skall tillämpas på understödsföreningarna. I 31–32 a §§ UFL finns bestämmelser om revision och de krav som ställs på revisor som skall granska en understödsförenings räkenskaper. Hänvisning görs i lagtexten till vissa bestämmelser i den numera upphävda lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar, vilken som framgått av föregående avsnitt är tillämplig för understödsföreningar. I 17 a § tryggandelagen anges att bestämmelser om redovisning för en pensionsstiftelse finns i ÅRL. Revisor utses enligt 17 b § tryggandelagen av arbetsgivaren, om stadgarna inte säger något annat. Föreskrifter om normgivningsbemyndigande saknas i ÅRL. Den kompletterande normgivningen vad gäller icke-finansiella företags redovisning har ansetts böra grundas framför allt på normgivande organs uttalanden, se prop. 1998/99:130 s. 181 ff. Direktivets allmänt hållna bestämmelser om årsbokslut och för- valtningsberättelser bedöms överensstämma med svensk lagstift- ning. Ett krav om att hänsyn skall tas till varje pensionsplan som institutet hanterar uttrycks visserligen inte i nuvarande lag, men redovisningslagstiftningens regler om årsredovisning och förvalt- ningsberättelse får ändå anses rymma ett sådant krav. För försäk- ringsbolagens och tjänstepensionskassornas del finns möjlighet att utfärda kompletterande föreskrifter med stöd av det bemyndigande som finns i ÅRFL. Det saknas skäl att i detta sammanhang föreslå ett motsvarande normgivningsbemyndigande beträffande pensions- stiftelserna. 6.9Information till medlemmar m.fl. Utredningens förslag: Vid tjänstepensionsförsäkring skall ett försäkringsbolags information till bl.a. försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade innehålla uppgifter om bolaget och dess verksamhet samt om de överenskommelser som ligger till grund för försäkringarna. Nya informationsbestämmelser införs för tjänstepensions- kassor och pensionsstiftelser, vilka motsvarar dem som skall gälla för försäkringsbolagen. Närmare föreskrifter om informationens innehåll och omfattning meddelas genom myndighetsföreskrifter efter bemyndigande i lag. I artikel 11 specificeras den information som medlemmar, för- månstagare och i förekommande fall deras företrädare har rätt att erhålla. Artikelns bestämmelser har karaktären av miniminivå och det finns således inte hinder mot att en enskild medlemsstat väljer att ålägga ett tjänstepensionsinstitut mera omfattande krav på till- handahållande av information. På begäran har medlemmar och förmånstagare enligt artikel 11.2 rätt att få ta del av tjänstepensionsinstitutets årsbokslut och för- valtningsberättelse. Medlemmarna skall vidare inom skälig tid erhålla all relevant information om ändring av reglerna för pensionsplanen. Artikel 9.1 c föreskriver att medlemmarna skall ges information om de ursprungliga reglerna för institutets hantering av pensionsplanen. Medlemmar och förmånstagare har vidare enligt artikel 11.3 rätt att på begäran få ta del av institutets riktlinjer för placerings- verksamheten i enlighet med artikel 12. Om den artikeln, se avsnitt 6.13. Enligt artikel 11.4 skall varje medlem på begäran även få utförlig och saklig information om målnivån för pensionsförmånerna samt information om pensionsförmånernas storlek och om villkor för överföring av pensionsrättigheter till annat fallet att anställningen upphör. Om det är medlemmen själv som svarar för den finansiella risken skall även uppgifter om olika tillgängliga investeringsalternativ och den faktiska investerings- portföljen samt uppgifter om riskexponering och kostnader som är förenade med investeringarna lämnas, om den enskilde begär det. Artikel 11.4 föreskriver vidare att medlemmarna har rätt att årli- gen erhålla kortfattad information om institutets situation och de individuella pensionsförmånernas aktuella finansiella nivå. I samband med pensionsavgång eller när andra förmåner skall betalas ut har förmånstagare rätt att få information om de förmåner som vederbörande har rätt till och de utbetalningsalternativ som finns att tillgå, se artikel 11.5. Som angetts i avsnitt 6.7 skall medlemmarna enligt artikel 9.1 f hållas tillräckligt informerade om pensionsplanens villkor. För det fallet att en medlemsstat i enlighet med artikel 4 väljer att låta livförsäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet omfattas av tjänstepensionsdirektivet blir bestämmelserna om information i artikel 36 i det konsoliderade livförsäkringsdirektivet inte tillämp- liga på bolagens tjänstepensionsverksamhet. Det anges i artikel 4 andra stycket. Den s.k. genomlysningsprincipen finns stadfäst i 1 kap. 1 a § andra stycket FRL, vari föreskrivs att information till liv- och skadeför- säkringstagare och dem som erbjuds att teckna en sådan försäkring skall vara anpassad efter försäkringens art och tydligt visa försäk- ringens villkor och värdeutveckling. Även andra ersättningsberät- tigade på grund av liv- och skadeförsäkringar skall ges den information de behöver. Regelns syfte är att förbättra försäkrings- tagarnas möjligheter att tillgodogöra sig relevant information avse- ende försäkringens villkor och värdeutveckling och att försöka råda bot på den obalans i information som råder mellan den enskilde försäkringstagaren och försäkringsgivaren. Bestämmelsen kompletteras i 1 kap. 1 a § fjärde stycket FRL med ett normgivningsbemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare före- skrifter om vilken information som ett försäkringsbolag skall lämna till försäkringstagare, andra ersättningsberättigade på grund av försäkringarna och presumtiva försäkringstagare. Det informa- tionsbehov som det i första hand är fråga om att tillgodose är information av ekonomisk art, såsom t.ex. om avgifter och åter- bäring. Informationen skall anpassas efter den kategori försäk- ringstagare som informationen skall riktas till liksom efter vilken typ av försäkring det handlar om. Större krav på information kan t.ex. i allmänhet ställas om det är fråga om en livförsäkring jämfört med en skadeförsäkring, se prop. 1998/99:87 s. 189 f. Genomlysningsprincipen kompletteras vidare av bestämmelserna i 7 kap. § FRL som föreskriver skyldighet för ett försäkrings- bolag att informera livförsäkringstagarna och de som erbjuds att teckna en livförsäkring i bolaget om det huvudsakliga innehållet i bolagets placeringsriktlinjer, om det inte av särskilt skäl saknas anledning till sådan information. har utfärdat föreskrifter om information till livförsäkringstagare, se FFFS 2003:7. Föreskrifterna reglerar hur försäkringsbolag skall lämna information om livförsäkring till för- säkringstagare och vad informationen skall innehålla. Information skall under vissa särskilt angivna förutsättningar lämnas innan avtalet ingås, under avtalets löptid fram till utbetalningen samt . Före avtalsslutet skall information lämnas om bl.a. försäkringsbolaget och dess långsiktiga placeringsmål såvitt avser de försäkringstekniska avsättningarna, försäkrings- avtalet, , disposition av överskott, flyttning av försäkrings- sparande och klagomålshantering. Vidare skall uppgifter anges om hur information kan erhållas om bolagets ekonomiska ställning, t.ex. genom den senaste årsredovisningen. Är det fråga om en fondförsäkring skall information även lämnas om värdepappers- fonderna och de kostnader som är förenade med fondförsäkringen. skall försäkringsbolaget ge årlig information avseende t.ex. garanterad och villkorad återbäring, utvecklingen av försäkringens värde, kostnader samt ändringar som är av väsentlig betydelse för försäkringstagaren. skall årlig information lämnas om bl.a. försäkringsbelopp, avkastning samt kostnader och skatteuttag som belastat försäkringen. Information skall även ges om alla ändringar som kan vara av bety- delse för försäkringstagaren att känna till. Om en försäkring grundar sig på kollektivavtal och därmed jämförbara tjänste- pensionsarrangemang får informationen lämnas till arbetsgivaren. Försäkringsbolaget skall i sådana fall framhålla vikten av att de anställda får ta del av den information som de kan antas behöva. I lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag (ÅRFL) finns bestämmelser om den ekonomiska information som ett sådant företag skall lämna. Lagen kompletteras av föreskrifter och allmänna råd som har utfärdats av , se FFFS 2003:13. I föreskrifterna anges hur årsredovisning skall upp- rättas av försäkringsföretag liksom vad denna skall innehålla. I sammanhanget bör även propositionen till den nya försäkrings- avtalslagen nämnas. Den lagen är tänkt att ersätta försäkrings- avtalslagen och konsumentförsäkringslagen (1980:38) och syftar till att ge försäkringstagarna ett starkt skydd vid alla typer av försäkringar. Den nya lagen föreslås träda i kraft . Lagen skall reglera såväl konsumentförsäkringar, företagsförsäkringar och personförsäkringar som gruppför- säkringar och kollektivavtalsgrundade försäkringar. Lagen skall som huvudregel vara tvingande till försäkringstagarens eller den försäkrades förmån. Det föreslagna 10 kap. innehåller regler om försäkringsbolagens informationsskyldighet såvitt avser personförsäkring. Information skall enligt förslaget lämnas av bolaget innan en försäkring tecknas i syfte att underlätta kundens bedömning av försäkringsbehovet och val av försäkring. Informationen skall återge försäkrings- villkorens huvudsakliga innehåll, och väsentliga begränsningar av försäkringsskyddet måste tydligt framgå. bolagen att lämna en skriftlig bekräftelse på avtalet och i samband därmed lämna information om försäkringsvillkoren och dess innehåll, varvid bl.a. villkor som utgör en väsentlig begräns- ning av försäkringsskyddet särskilt skall framhållas liksom eventu- ella förbehåll om att försäkringsbolagets ansvar inte inträder förrän premien betalats, bolagets rätt att säga upp försäkringen eller att ändra villkoren. Bolagen skall vidare enligt förslaget åläggas att lämna information under försäkrings- tiden i samband med förnyelse och vid villkorsändring samt i sam- band med försäkringsfall. I vissa särskilt angivna fall föreslås bolagen vara skyldiga att lämna information om de möjligheter till överprövning som finns att tillgå. Om information inte har lämnats på föreskrivet sätt föreslås bolagen inte få åberopa dessa villkor mot försäkringstagaren. Förslag lämnas också på ett marknads- rättsligt sanktionssystem, se prop. 2003/04:150 s. 233 ff. och 484 ff. 20 kap. i nya försäkringsavtalslagen behandlar de kollektivavtals- grundade personförsäkringarna och innehåller bl.a. bestämmelser om information. Behovet av information bedöms vara lika stort när det handlar om kollektivavtalsgrundade försäkringar, men regler- ingen måste anpassas till dessa försäkringars särskilda natur. När en överenskommelse som medför skyldighet för en arbetsgivare att teckna en kollektivavtalsgrundad personförsäkring har ingåtts, föreslås försäkringsbolaget och arbetsmarknadsparterna vara skyldiga att lämna information till de arbetsgivare och anställda som berörs av överenskommelsen. Informationen skall avse arbets- givarens skyldighet att teckna försäkring, kostnaderna för försäk- ringen och omfattningen av densamma. När en försäkring har meddelats föreslås att försäkringsbolaget skall informera de anställda. Information skall därvid lämnas om de väsentliga rättig- heter och skyldigheter som följer av försäkringen liksom viktigare begränsningar av försäkringsskyddet. Detsamma gäller när försäk- ringen har ändrats eller förnyats, om de nya försäkringsvillkoren innebär en begränsning av försäkringsskyddet eller en väsentlig ändring av försäkringen. föreslås försäk- ringsbolaget och arbetsmarknadsparterna vara skyldiga att i skälig omfattning informera arbetsgivare, anställda och andra som omfattas av försäkringen om för dem betydelsefulla förhållanden. Samma marknadsrättsliga sanktionssystem som föreslås gälla för de individuella personförsäkringarna föreslås bli tillämpliga avseende de kollektivavtalsgrundade försäkringarna i de situationer då för- säkringsbolaget har underlåtit att lämna föreskriven information, se prop. 2003/04:150 s. 341 ff. och 637 ff. Som nämnts i föregående avsnitt är den särskilda årsredo- visningslagen som gäller för försäkringsbolag tillämplig även på understödsföreningar. UFL saknar däremot informations- bestämmelser. Pensionsstiftelser omfattas av årsredovisningslagen (1995:1554) men i övrigt saknas regler av informationskaraktär för pensions- stiftelserna. åligger det försäkringsbolagen att lämna information till bl.a. försäkringstagarna och andra förmånsberättigade personer. Såsom anförts tidigare skall information om försäkringens villkor och värdeutveckling lämnas med stöd av den s.k. genomlysnings- principen. Ett försäkringsbolag har vidare en skyldighet att informera om innehållet i bolagets placeringsriktlinjer. I ÅRFL finns bestämmelser om den information av ekonomisk karaktär som bolagen åläggs att presentera. Enligt direktivet skall ett tjänstepensionsinstitut till medlem- marna lämna information om reglerna för hanteringen av pensions- planen och om planens villkor. Medlemmar och förmånstagare har vidare enligt direktivet rätt att på begäran erhålla årsbokslut och förvaltningsberättelse samt placeringsriktlinjer. Direktivet till- erkänner vidare medlemmarna och förmånstagarna rätt att få information om ändringar av reglerna för pensionsplanen, samt, på begäran, om målnivån för pensionsförmånerna, förmånernas storlek vid anställnings upphörande, tillgängliga investerings- alternativ och villkor för flyttning. Medlemmarna skall erhålla kortfattad information om tjänstepensionsinstitutets situa- tion och de individuella rättigheternas finansiella nivå. Vid pensionsavgång skall förmånstagare informeras om vilka utbetal- ningsalternativ som finns. Direktivets krav på information om placeringsriktlinjer, pensionsförmåner, investeringsalternativ, flyttning och utbetal- ningsalternativ är uppfyllda genom FRL och meddelade myndig- hetsföreskrifter. Däremot är direktivets informationsbestämmelser mera långtgående i andra avseenden. Det gäller bl.a. kravet på information om de enskilda pensionsplanerna, dvs. kommelser som ligger till grund för försäkringarna. Den s.k. genomlysningsprincipen som kommer till uttryck i 1 kap. 1 a § FRL tar bara sikte på information om försäkringen. Också i den föreslagna försäkringsavtalslagen ligger tyngdpunkten på sådan information. För att tillgodose direktivets krav avseende information om pensionsplanerna måste alltså ett tillägg av mot- svarande innehåll införas i lagstiftningen. Även direktivets krav på information om institutet och dess verksamhet är mera långtgående än den gällande lagstiftningen. Det offentliggörande av årsredo- visning och förvaltningsberättelse som sker i samband med att dessa handlingar ges in till liksom det offent- liggörande av bl.a. bolagsordning som förekommer när ett bolag får koncession bedöms inte tillräckligt för att uppfylla direktivets krav på information om bl.a. tjänstepensionsinstitutets regler för hantering av pensionsplanerna och institutets situation. De offent- liggörandena är inte heller nog för att tillförsäkra försäkringstagare och förmånstagare redovisningshandlingar från institutet. Också i detta avseende måste lagstiftningen alltså kompletteras. Det bör i sammanhanget noteras att utredningens förslag om att livförsäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet skall omfattas av tjänstepensionsdirektivet innebär att artikel 36, som behandlar den information som skall lämnas till försäkringstagarna, i det konsoli- derade livförsäkringsdirektivet inte kommer att bli tillämplig. Det förhållandet innebär emellertid inte att kravet på information skall minska. Utredningens uppfattning är i stället att informationens omfattning och kvalitet skall uppgå till i vart fall samma nivå som det konsoliderade livförsäkringsdirektivet föreskriver. För tjänstepensionskassorna och pensionsstiftelserna krävs helt ny lagstiftning för att tillgodose direktivets krav på information. Kraven på innehållet i sådana instituts information bör motsvara dem som skall gälla beträffande livförsäkringsbolagens tjänste- pensionsverksamhet. För försäkringsbolagen uppställs, som redogjorts för ovan, krav om att information skall lämnas även till personer som erbjuds att teckna en försäkring. Frågan är om det finns behov av att införa en motsvarande reglering för tjänstepensionskassorna och pensionsstiftelserna.