sou · GSB353 · 2005-01-01 00:00:00 — tillstånd att sända radio- och televisionsprogram till hela landet och tillstånd att sända ljudradioprogram till utlandet. Till denna kate- gori räknas också tillstånd att bedriva digitala ljudradiosändningar För sändningar från närradio, privat lokalradio och kabel-TV tillämpas ett urvalsförfarandet med inkrävning av . Urvalsförfarandet gäller även taltidningar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar leveransplikten inträder. Genom 7 a § i förordningen (1993:1439) om pliktexemplar av dokument har föreskriftsrätten rörande ur- valsförfarandet delegerats till Statens ljud- och bildarkiv. Av dele- geringen följer att Statens ljud- och bildarkiv kan bestämma ett lägre antal veckor än fyra. Möjlighet finns också att ge dispenser från kravet på leverans. Framställning av exemplar inom arkiv och bibliotek Av 16 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konst- närliga verk framgår att vissa i lagen angivna arkiv och bibliotek har rätt att framställa exemplar av skyddade verk för specifikt angiva ändamål. Rätten till exemplarsframställning gäller mångfaldigande av alla typer av verk utom datorprogram. Exemplarsframställning får bl.a. ske för bevarande-, kompletterings-, eller forskningsända- mål. För att samlingar hos arkiv och bibliotek skall kunna bevaras intakt är det alltså tillåtet att kopiera material för bevarandeända- mål. Det kan t.ex. ske genom mikrofilmning för att bevara material som på grund av ålder annars skulle gå sönder eller för att fysiskt minska materialet så att det skall ta mindre plats. Det finns ingen- ting i lagtexten som begränsar vilket material som får kopieras för bevarandeändamål, undantaget datorprogram. Med exemplarsframställning för kompletteringsändamål avses två situationer, nämligen (1) när ett exemplar av ett verk är ofullstän- digt eller (2) när ett exemplar inte kan köpas i handeln och kopie- ringen sker hos ett arkiv eller bibliotek som har rätt att få plikt- exemplar av den aktuella produkttypen (2 § upphovsrättsförord- ningen (1993:1212)). Slutligen tillåter bestämmelsen även exemplarsframställning för forskningsändamål. För den exemplarsframställning som sker enligt ovan angivna ändamål får vilken teknik som helst användas, exempelvis foto- kopiering, scanning in i en databas eller bandinspelning. Statens ljud- och bildarkiv hör till de arkiv och bibliotek som är berättigade att framställa exemplar med stöd av 16 § upphovs- rättslagen. I det här sammanhanget kan även nämnas ett lagt förslag från (Ds 2003:35, Upphovsrätten i informationssamhället genomförande av direktiv /29/EG, m.m.) I departementspromemorian föreslås införandet av en ny s.k. avtalslicens för att underlätta för vissa bibliotek och arkiv att överföra och sprida exemplar i digital form om avtalslicens gäller. Om förslaget blir verklighet innebär det en möjlighet att med stöd av den nya bestämmelsen kunna sända material med e-post eller skicka över en diskett med materialet om ett avtal har ingåtts enligt den nya avtalslicensbestämmelsen. Har ett sådant avtal ingåtts ger det även rätt för arkivet att förfoga över material, i enlighet med de villkor som bestäms i avtalet, från upphovsmän som inte företräds av den avtalsslutande organisationen. Förslaget har varit ute på remiss. En proposition planeras . Det finns ytterligare en bestämmelse i upphovsrättslagen som har betydelse för Statens ljud- och bildarkivs verksamhet, nämligen 26 e §. För att en statlig myndighet (främst och TV) skall kunna utöva tillsyn över radio- och tele- visionsföretags sändningar får utsända program spelas in av radio- och televisionsföretagen. Upptagningar som sker av denna anled- ning får med ett undantag endast användas för tillsynsändamål. Undantaget framgår av 26 e § andra stycket upphovsrättslagen. Enligt detta får upptagningarna bevaras i Statens ljud- och bildarkiv om de har dokumentariskt värde Personuppgiftslagen (1998:204) som är en direkt följd av EU- direktivet (95/46/EC) om skydd för enskilda personer med avse- ende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, är teknikoberoende och reglerar hanteringen av personuppgifter. Behandling av personuppgifter som inte sker med stöd av lagen är otillåten. Den skall tillämpas på all automatiserad behandling av personuppgifter och viss behandling av per- sonuppgifter. Syftet med lagen är att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personupp- gifter. Om det i annan lag eller i annan förordning finns bestäm- melser som avviker från lagen skall de bestämmelserna gälla. Personuppgift är all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till fysisk person som är i livet. Behandling av person- uppgifter är varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, t.ex. insamling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, återvinning, inhämtande, användning, utlämnande genom översändande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring. När det gäller hantering gäller lagen först när upp- gifterna har strukturerats på något sätt så att det går att hitta bland uppgifterna på ett enkelt sätt. Detta innebär att uppgifterna i sänd- ningar som lagras analogt i regel inte omfattas av lagen eftersom de inte är strukturerade på ett sådant sätt som gör att det går att hitta personuppgifterna. När motsvarande uppgifter finns i digital form är lagen alltid tillämplig. Personuppgifter skall behandlas på ett korrekt och lagligt sätt samt i enlighet med god sed. De skall samlas in för särskilda, och uttryckligt angivna och berättigade ändamål. får uppgifterna inte behandlas för något annat ändamål. Det anses inte oförenligt med de ursprungliga ändamålen att behandla uppgifterna för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Personupp- gifter för dessa ändamål får också bevaras . Det är den personuppgiftsansvarige som har ansvaret för att behandlingen uppfyller kravet i personuppgiftslagen. Första rapporten om genomförandet av dataskyddsdirektivet Kommissionen skall särskilt undersöka tillämpningen av direktivet på behandling av ljud- och bilduppgifter som rör fysiska personer och framlägga lämpliga förslag, som med beaktande av informa- tionstekniken och informationssamhällets utveckling, visar sig vara nödvändiga (artikel 33). Kommissionen har i en rapport om genom- förandet av dataskyddsdirektivet, ett avsnitt om denna fråga. Man säger här bl.a. att behandlingen av ljud- och bilduppgifter omfattas av alla nationella lagar som genomför direktivet och att tillämp- ningen av direktivet på dessa kategorier av behandling inte varit särskilt problematisk. Kommissionen uttalar att det finns ett antal rättsliga och praktiska problem som uppstått vid genomförandet av direktivet som skapat en viss osäkerhet. Regleringen i personuppgiftslagen har vållat flera svårigheter. Per- sonuppgiftslagsutredningen har haft i uppdrag att göra en översyn av personuppgiftslagen och att undersöka om det går att införa regler mot missbruk av personuppgifter i stället för regler om han- teringen av sådana uppgifter. I sitt betänkande rörande översynen av personuppgiftslagen (SOU 2004:6) anser utredningen att det är möjligt i fråga om behandling av personuppgifter i ostrukturerat material t.ex. i form av löpande text och ljud och bild. Utredningen föreslår därför ett undantag från de allra flesta hanteringsreglerna i personuppgiftslagen för behandling av sådana personuppgifter som inte ingår i eller är avsedda att ingå i en samling av personuppgifter som har strukturerats för att påtagligt underlätta sökning efter eller sammanställning av just personuppgifter, dvs. i praktiken person- register och personuppgiftsanknutna databaser. Utredningens för- slag innebär i korthet att hanteringsreglerna inte skall tillämpas på bl.a. sådan vardaglig hantering som publicering av löpande text på Internet eller användning av ljud- och bildupptagningar. Den behandling som undantas från hanteringsreglerna skall en- ligt förslaget i stället regleras av en enkel regel till skydd mot miss- bruk av personuppgifterna. Det föreslås också ett generellt undan- tag för den händelse det skulle visa sig omöjligt eller skulle inne- bära oproportionerligt stor arbetsinsats att lämna ett registerut- drag, t.ex. därför att det är svårt att hitta uppgifter om en viss per- son i löpande text och i ljud- och bildupptagningar. Förslaget be- reds i . 4.4Yttrandefrihetsgrundlagen, Radio- och TV-lagen m.m. Inspelningsskyldighetens syfte och omfattning Av 3 kap. 6 § yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469) framgår att det finns möjlighet att i lag meddela inspelningsskyldighet av radio- och televisionsprogram samt att de inspelade programmen skall bevaras och tillhandahållas för granskning i efterhand. Av samma paragraf framgår även att det i lag får föreskrivas skyldighet att lämna inspelningarna till arkiv. De lagar som åsyftas i grundlags- texten är lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförord- ningens och yttrandefrihetsgrundlagens område, radio- och TV- lagen (1996:844) samt lagen (1993:1392) om pliktexemplar av do- kument. Den som sänder radio- och televisionsprogram till allmänheten skall ombesörja att varje program spelas in. Det är i allmänhet fråga om en löpande bandning av det totala sändningsutbudet, inklusive repriser, på- och avannonser, reklaminslag mm. Syftet med inspel- ningen är att möjliggöra en effektiv utredning och eventuell lag- föring av yttrandefrihetsbrott. Justitiekanslern är exklusiv åklagare vid tryck- och yttrandefrihetsbrott. I takt med att 1900-talets medielandskap expanderade och audio- visuella medier med tiden kom att dominera offentligheten, växte insikten om behovet av statligt finansierade bevarandeåtgärder. Det var ur denna process som Statens ljud- och bildarkiv inrättades som centrala vetenskaplig forskning. Målet för verksamheten är att bevara hela den svenska produktionen av inspelat ljud och rörliga bilder: tele- vision, radio, film och video, fonogram och multimedier. Statens ljud- och bildarkiv erbjuder dagens forskare ett brett och omfat- tande forskningsmaterial som successivt byggts upp under . Arkivets samlingar kan nyttjas för en mängd olika forsknings- ändamål, och lämpar sig för såväl kvantitativa studier av över- gripande medietendenser som för kvalitativa studier av enskilda verk. Statens ljud- och bildarkiv utnyttjas främst av samhälls- vetenskapliga och kulturvetenskapliga forskare. Den samhälls- vetenskapliga forskningen bedrivs företrädesvis av statsvetare, sociologer samt medie- och kommunikationsvetare, medan den humanistiska forskningen bedrivs inom film- och musikvetenskap. För den samlade medievetenskapliga forskningen är det viktigt att så mycket av medieutbudet som möjligt bevaras för framtiden, då det är omöjligt att avgöra vad som är intressant att studera . Detta är också grundtanken bakom pliktexemplarslagen som reglerar Statens ljud- och bildarkivs verksamhet. Efterfrågan från forskningen kommer med all sannolikhet att öka . För detta talar bl.a. att den samlade medieforsk- ningen är relativt ung. märks en tydlig ökning av medieutbildningar, från gymnasieprogram till kurser på högskolor och universitet, vilket för med sig ett ökat behov av kunskap om, och forskning kring, medier. Redan nu syns tecken på att mediala forskningsarkiv som Statens ljud- och bildarkiv kommer att bli ännu viktigare för den humanistiska och samhällsvetenskapliga Exempelvis har två svenska doktorsavhand- lingar i historia och filmvetenskap tematiserat och diskuterat audiovisuella medier som historiska källor. Utöver det faktiska arkivinnehållet är tillgängligheten till materi- alet central. Även om tillgängligheten kan anses vara god krävs dock ofta en relativt omständlig hantering vid framtagning av forskningskopior. Utifrån originalmaterial framställs forsknings- kopior genom överföring till annan informationsbärare – en tids- krävande och ofta tekniskt komplicerad process. Mycket av den äldre utrustningen kräver justering vid överföringen. Från beställning till färdig kopia kan det ta . För de fors- kare som befinner sig utanför tillkommer dessutom tid för posthanteringen. Med beaktande av att de upphovsrättsliga aspekterna kan lösas kan tillgängligheten till materialet helt för- ändras genom digitalisering i samband med kommande migre- ringsinsatser. Vid uppspelning av digitala filer är det enkelt att med hjälp av en mediespelare bläddra sig genom filerna, vilket gör det möjligt att effektivt gå igenom stora mängder material. En digitali- sering av materialet skulle kunna ge även forskare som är verk- samma utanför en betydligt smidigare tillgång till mate- rialet än vad som är fallet . Vid sidan om upphovsrättens regler är det därvid viktigt att säkerhetsfrågorna löses. Datafiler kan då enkelt kopieras och skickas via lösenordsskyddade nätverk till fjärrlåneinstitutionerna. Statens ljud- och bildarkiv har ge- nomfört två mycket uppmärksammade projekt kring digital han- tering av större mediematerial, det ena med tidiga fonografinspel- ningar och det andra med dokumentär journal- och kortfilm. Forskare och allmänhet kan söka i Statens ljud- och bildarkivs kataloger och ta del av materialet med direkt tillgång från ett antal datorer placerade i institutionens lokaler. Framför allt har journal- och kortfilmsmaterialet rönt intresse från forskarhåll. Det pågår nu försök vid universitet ute i landet där forskare har direkt tillgång till de digitala filerna via arbetsstationer vid respektive universitets- bibliotek. 6Radio och televisionsutbudets utveckling Sedan televisions- och radiomonopolet upplöstes har en mängd nya distributionsformer tillkommit vilket givit plats för en stor mängd radiokanaler och framför allt televisionskanaler, detta har resulterat i ett explosionsartat utbud. Ett antal av dessa kanaler riktar sig mot den svenska marknaden, och skall därmed leverera pliktexemplar till Statens ljud- och bildarkiv. till unika produktioner är det dock en ansenlig andel pliktlevererade radio- och televisions- program som består av repriser, material som sänds i flera kanaler, eller av material som levereras till Statens ljud- och bildarkiv som videogram eller som scanneröverförs från pliktlevererad film. Även om det, utifrån de stickprov som Statens ljud- och bildarkiv låtit göra, inte går att exakt uttala sig om hur stor andel av det levere- rade televisions- och radiomaterialet som utgörs av repriser, står det dock klart att det rör sig om stora mängder. Då Statens ljud- och bildarkiv bildades hade dåvarande , nuvarande , och , monopol på att sända radio och television i . Samtliga sändningar distribuerades i det rikstäckande analoga och statligt ägda marknätet. 1979 inleddes de första närradiosändningarna, men det skulle dröja till 1994 innan pliktexemplarslagen kom att omfatta närradion. förändrades televisionslandskapet radikalt då satellit- distribuerad television med TV3 i spetsen lanserades som ett kom- mersiellt finansierat alternativ. Då TV3 sände från omfat- tades dock inte sändningarna av pliktexemplarslagen, men Statens ljud- och bildarkiv beslöt sedermera att förvärva kanalens sänd- ningar. , efter att monopolet var brutet, gav regeringen tillstånd att sända reklamfinansierad televi- sion i det rikstäckande marknätet. Tillståndet var bl.a. förenat med kravet att även skulle sända regionalt. Radio och televisionsutbudets utveckling kom lokal kabel-TV och lokal kommersiell radio, följt av lanse- ringen av nya digitala distributionsformer, att ytterligare öka utbu- det av radio och television. Pliktexemplarslagen har sedan Statens ljud- och bildarkiv bilda- des omfattat hela utbudet från , , och samt satellitsänd television som utgått från . har lagen även omfattat ett urval av privata lokalmedier och radio- tidningar. Kanal fem, TV3 samt andra kanaler ägda av () som riktar sig till en svensk publik, men som sänts via satellit från och därmed fallit utanför plikt- exemplarslagen, har förvärvats genom frivilliga leveranser. Ovan beskrivna utveckling har inneburit att antalet plikt- exemplar och förvärvade sändningar av television och radio som inkommit till myndigheten ökat mycket kraftigt sedan Statens ljud- och bildarkiv inrättades. Framförallt är det intaget av televi- sion som ökat, något som översiktligt åskådliggörs i diagrammet nedan. Diagrammet som visar antal inkomna objekt avser riks- och lokalsändningar, samtliga levererade rikssända televisionskanaler samt regionaltelevision från och . Radio och televisionsutbudets utveckling Utifrån Statens ljud- och bildarkivs beräkningar förväntas arkivet att mottaga ca radio- och televisions- sändningar. Till denna siffra skall läggas leverans om fyra urvals- veckor av privata lokalmedier. Fördelningen av det förväntade inta- get av riks- och regionalsänd television och radio för- delar sig enligt följande: SVT och UR: 6 rikssända och 11 regionala kanaler TV4: 4 rikssända och 16 regionala kanaler Filmkanalerna TV1000 och Canal+ : 5 rikssända kanaler Övriga kanaler: TV3, TV8, ZTV, Kanal fem, Viasat sport m.fl. Radio och televisionsutbudets utveckling SOU 2004:53 SR: 13 kanaler inklusive 6 digitala kanaler. Viasat: 12 kanaler Även om det totala antalet timmar av radio- och televisonssänd- ningar som levererats till Statens ljud- och bildarkiv är omfattande, består en förhållandevis stor del av materialet av repriser. Detta är särskilt framträdande vad gäller filmkanaler, övriga kommersiella televisionskanaler samt nya digitalt distribuerade kanaler. Filmkanaler som Canal+ och TV1000 sänder ett likartat utbud av ett förhållandevis begränsat antal filmer som sedan repriseras. Många filmer som sänds i filmkanalerna inkommer även som plikt- exemplar till Statens ljud- och bildarkiv i form av utgivna video- gram eller vid Statens ljud- och bildarkiv scanneröverförd film. Statens ljud- och bildarkiv har utifrån en urvalsvecka för låtit göra nedanstående beräkningar av antal timmar och procent unikt material i förhållande till kanalernas totala sändningstid. Beräkningarna har gjorts på årsbasis för två filmkanaler: antal timmarunikt material/år total sändningstid/år Kommersiella televisionskanaler har i regel ett nischat utbud riktat mot köpstarka grupper. Då flera av kanalerna riktar sig mot lik- nande målgrupper har detta fått till följd att de sänder ett i vissa delar överlappande utbud. T.ex. sänds ett stort antal, företrädesvis amerikanska, serier i flera olika kanaler. Utifrån en urvalsvecka har nedanstående beräkningar av antalet unikt material i för- hållande till kanalernas totala sändningstid gjorts på årsbasis för två av de största kommersiella kanalerna. antal timmarunikt material/år total sändningstid/år TV3 Utvecklingen av digitala marksändningar av television och radio respektive Digital Audio Broadcasting (DAB-radio) har sedan slu- Radio och televisionsutbudets utveckling tet av nittiotalet fört med sig att en rad nya kanaler lanserats. Inom televisionsområdet sänder både och kanaler som endast kan nås digitalt. För att kunna ta del av sändningarna i det digitala marknätet krävs en särskild dekoder. Satsningarna på nytt programinnehåll har varit relativt blyg- sam. Mycket som sänds digitalt utgörs därför av repriser och ibland av parallellsändningar med det analoga nätet. sänd- ningar av DAB-radio kräver speciella mottagare som varit svårsålda vilket lett till att även nyproduktionen av radioprogram som endast sänds digitalt har varit blygsam. Förutsättningarna för att fortsättningsvis kunna förse den forskning som behöver tillgång till ljud och rörliga bilder med källmaterial minskar successivt. Orsaken till detta är de analoga informationsbärarnas relativt korta livslängd och de tekniska systemens successiva generationsväxlingar. Det fysiska underlaget som bär de audiovisuella upptagningarna bryts ner och informationen går förlorad. Processen beskrivs närmare i den tekniska rapporten. För magnetband, som är den vanligaste bäraren hos Statens ljud- och bildarkiv, orsakas de åldersrelaterade problemen av att bandets inspelningsskikt drabbas av sönderdelning genom att syre och fukt tränger in i skiktets bindemedel och orsakar kemiska reaktioner som oxidering respek- tive hydrolys. Till symtomen hör också att det smörjmedel som finns i bindemedlet mellan bandets olika skikt kan tränga upp mot ytskiktet och försvåra eller omöjliggöra avspelning. På grund av bandens och kassetternas olika egenskaper är respittiden innan detta sker olika lång. Till problembilden hör att de tekniska systemen som används för att avläsa informationen genomgår successiva generationsväxlingar. Statens ljud- och bildarkiv har material på mer än 50 olika ljud- och videosystem, som sinsemellan inte är kompatibla. Kombinationen av den fysiska bärarens korta livslängd och den snabba omloppstiden för de tekniska systemen innebär, som fram- går av den tekniska rapporten, att inspelningarnas faktiska livslängd är begränsad. Som ett led i kartläggningen av samlingarnas tekniska status och den pågående processen av åldersrelaterat fysiskt söder- fall har Statens ljud- och bildarkiv gjort tester på avläsbarheten hos informationsbärarna. Testerna visar tydligt att för vissa format är det endast fråga om innan materialet kan anses vara förlo- rat. Överföring till digitalt format Statens ljud- och bildarkiv har insett dessa svårigheter och intagit ståndpunkten att det är utsiktslöst att försöka bevara inspelningarna i den fysiska form som de har . Det är i stället det inspelade informationsinnehållet som genom överföring till nya tekniska system och till nya informationsbärare (s.k. migrering) kan fås att leva vidare till kommande generationer. Erfarenheterna från den omkopiering som Statens ljud- och bildarkiv utifrån nuvarande resurser har kunnat göra, visar att migrering i den omfattning som det här måste bli fråga om är resurskrävande med använda metoder. Mycket av arbetet måste ske genom personalinsatser. Statens ljud- och bildarkiv har därför ansett att det är ytterst betydelsefullt att en sådan överföring endast behöver göras . Strategin har därför varit att ta fram ett system, det automatiserade audiovisuella arkivet, som genom datoriserade rutiner kan sköta kommande migrering med ett minimum av insatser. Detta förutsätter en digital hantering, materialet måste därför i ett första skede mig- reras från analoga till digitala informationsbärare i ett databeva- ringssystem. Statens ljud- och bildarkiv har genom projekt förberett för digi- tala masslagringssystem. Systemet fungerar som en prototyp och skulle kunna användas som en stomme att bygga på. De krav som ställs på ett digitalt audiovisuellt arkiv förutsätter dock nog- grann planering och helt nya funktioner i systemet. Förutsättningar finns för att migreringen i den här omfattningen kan bli en engångsinsats, och att framtida migreringsinsatser kan skötas genom automatiserade uppdateringar. För att kunna rädda samlingarna av ljud och rörliga bilder är det nödvändigt att starta en storskalig digitaliseringsprocess. I annat fall kommer med all säkerhet inspelningarna i Statens ljud- och bildarkivs samlingar att förstöras. Informationsbärarna är av olika fabrikat och format, och motstår åldrandet olika . Det innebär att förstörelseprocessen kommer att drabba samlingarna på ett osystematiskt och oplanerat sätt, och inte som resultat av ett genomtänkt urval. Forskningen kommer därvid att gå miste om ett källmaterial som utgör en viktig del av den framtida förståelsen av vår tid och vårt samhälle. Vid sidan av migreringen, som är nödvändig för att samtiden och kommande generationer skall kunna ta del av ljud- och rörliga bil- der , kan läggas en annan aspekt. När det analoga materialet är överfört till den digitala miljön upp- står möjligheter att öka tillgängligheten.