sou · GSB3129d3 · 2005-01-01 00:00:00 — 2 a § En anläggning för kondenserad naturgas får inte byggas eller användas utan tillstånd (koncession) av regeringen. Koncession krävs inte för en anläggning för kondenserad naturgas som inte ansluts till en naturgasledning eller som ansluts till en naturgasledning för vilken det inte krävs koncession för naturgasledning. Paragrafen är ändrad så att undantaget i andra stycket fortsatt skall gälla anläggningar anslutna till distributionsnät. 4 a § Koncession för område får meddelas endast om området utgör en med hänsyn till överföringsverksamheten lämplig enhet. Koncession får inte meddelas för område som helt eller delvis sammanfaller med ett annat koncessionsområde. Paragrafens första stycke innehåller bestämmelser om att kon- cessionsmyndigheten har att bedöma om en sökt koncession för område avser en lämplig geografisk enhet. En faktor som bör vara vägledande för koncessionsmyn- dighetens ställningstagande härvidlag är att en koncession för område bör täcka ett geografiskt område med både kunder som medför höga kostnader och kunder som medför låga kostnader. En annan faktor bör vara att området inte är större än vad som är motiverat med hänsyn till det befintliga nätet eller planerade nätet. För att upprätthålla ordning vad gäller ansvarsfördelningen mellan områden som gränsar till varandra införs ett förbud mot att låta områden sammanfalla helt eller delvis. 5 § Koncession för naturgasledning, naturgaslager eller anläggning för kondenserad naturgas får inte strida mot en detaljplan eller mot områdes- bestämmelser. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte mot- verkas, får dock mindre avvikelser göras. Ändringen i paragrafen är föranledd av att det i 1 a § införts två sorters koncession avseende naturgasledningar. 6 § Vid prövning av frågor om meddelande av koncession för natur- gasledning, naturgaslager eller anläggning för kondenserad naturgas skall bestämmelserna i 2–4 kap., 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § till- lämpas. En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i en ansökan om koncession för naturgasledning, naturgaslager eller anläggning för kondenserad naturgas. När det gäller förfarandet, kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag gäller 6 kap. . Vad som där sägs om tillståndsmyndighet skall gälla regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Ändringen i paragrafen är föranledd av att det i 1 a § införts två sorters koncession avseende naturgasledningar. 7 § En koncession får beviljas endast den som från allmän synpunkt är lämplig att utöva den verksamhet som avses med koncessionen. Härvid skall särskilt beaktas om sökanden kan antas ha vilja och förmåga att dels utöva den verksamhet som avses med koncessionen, dels utöva verksamheten enligt de föreskrifter och villkor som kommer att gälla för verksamheten. Koncession för område får beviljas endast den som dessutom är lämplig att bedriva överföring av naturgas i det begärda området. I paragrafen föreskrivs att endast den får beviljas koncession som bedöms lämplig från allmän synpunkt att bedriva nätverksamhet. Detta krav gäller både för koncession för naturgasledning kon- cession för område. För ansökan om koncession för område införs dessutom en bestämmelse om att sökanden skall vara lämplig att bedriva överföring av naturgas i just det begärda området. Eftersom områdena har olika omfattning och struktur måste sökandens organisation vara avpassad för just det enskilda området. 8 § En koncession skall förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt. Den skall också förenas med de villkor för anläggningens utförande och nyttjande som behövs av säkerhetsskäl eller som behövs för att i övrigt skydda människors hälsa och miljön mot skador och olägenheter och främja en långsiktigt god hushållning med mark och vatten och andra resurser eller som av annat skäl behövs från allmän synpunkt. Det får anges som villkor för en koncession att naturgasledningen, naturgaslagret eller anläggningen för kondenserad naturgas skall vara färdigställd inom . Om det finns särskilda skäl kan den angivna Ansökan om förlängning skall göras före utgången av den angivna tiden. Koncession för område får villkoras av att en utbyggnad av naturgasnätet i området utförs . Innehållet i paragrafens tidigare första stycke har flyttats till 1 a §. Ett nytt tredje stycke införs för de fall det geografiska området för en koncession för område bestämts med hänsyn till en planerad byggnad av nät. skall då ha möjlighet att villkora koncessionen av att utbyggnaden utförs inom en angiven rimlig tid. 9 a § Gränserna för en koncession för område får ändras av tillsyns- myndigheten, om det behövs för ändamålsenlig överföring av naturgas och det kan ske utan synnerlig olägenhet för koncessionshavaren. Paragrafen är ny och kan användas för gränsändringar under löpande koncessionstid. Syftet med en gränsändring skall vara att åstadkomma en mer ändamålsenlig överföringsverksamhet. I detta begrepp ingår både en lämplig geografisk omfattning och en för prissättning av verksamheten lämplig fördelning av olika kundkategorier och ledningstyper. 10 § En koncession för naturgasledning, naturgaslager och anläggning för kondenserad naturgas skall meddelas . En koncession för område skall meddelas . Om det finns särskilda skäl eller om sökanden begär det, får dock bestämmas. Paragrafen anger koncessioners giltighetstid till . I paragrafen införs en särskild för giltigheten av en koncession för område. Med hänsyn till det svenska naturgasnätets utveckling kan det antas att skäl kommer att föreligga att ompröva koncessioner för område betydligt oftare än koncessioner för naturgasledning. En tid bedöms kunna vara en rimlig avvägning mellan koncessionshavarens behov av säkerhet och behovet av ompröv- ning. 11 § Koncessionens giltighetstid får på ansökan av koncessionshavaren förlängas med i taget eller med i taget om koncessionen avser område. Om det finns särskilda skäl eller om sökanden begär det, får dock bestämmas. I ett ärende om förlängning av giltighetstiden skall 4–8 §§ tillämpas. Ansökan om förlängning av giltighetstiden bör göras senast före Koncessionen gäller till dess att ansökningen har prövats slutligt. Ändringen i paragrafen är föranledd av den i 10 § införda kortare giltighetstiden för koncession för område. Skyldigheter för den som innehar en naturgasledning Skyldighet att ansluta ledning 4 a § Vill någon ansluta en naturgasledning som innehas av en berättigad kund till en naturgasledning som omfattas av en koncession för naturgasled- ning istället för till ett ledningsnät som omfattas av en koncession för område, får den som har koncession för naturgasledning göra anslutningen endast efter medgivande från den som har koncession för området. Om sådant medgivande inte lämnas får tillsynsmyndigheten, om det finns särskilda skäl, meddela tillstånd till anslutningen. Paragrafen är ny. vill någon göra en anslutning till en ledning som omfattas av koncession för naturgasledning i stället för till det ledningsnät som omfattas av koncession för område. Utgångsläget är att båda koncessionshavarna är anslutnings- skyldiga. Huvudregeln är då att anslutningen skall ske till området och inte till ledningen. Huvudregeln i denna paragraf syftar alltså inte bara till att befria innehavaren av koncessionen för natur- gasledning från anslutningsskyldigheten utan också till att förbjuda honom att göra anslutningen. Om innehavaren av koncessionen för området medger det får dock anslutning ske till ledningen. Om sådant medgivande inte lämnas kan innehavaren av koncessionen för ledningen ansöka hos tillsynsmyndigheten om tillstånd att få göra anslutningen. Vid bedömningen av denna fråga bör samma kriterier tillämpas som angivits ovan under 1 b § vid prövning av frågan huruvida koncession för naturgasledning skall meddelas trots att anslutning kan ske på det lokala nätet. Samhäll- sekonomiska bedömningar bör läggas till grund för prövningen. Anskaffande av energi för drift av naturgasledningar 8 § Den som innehar koncession för naturgasledning skall på ett öppet, icke- diskriminerande och marknadsorienterat sätt anskaffa den energi som behövs för att bedriva överföring av naturgas. Paragrafen ändras så att distributionsnät även fortsatt undantas från bestämmelsen. 11 kap. Övriga bestämmelser 4 § Beslut av en myndighet enligt 2 kap. 14 och 15 §§, 3 kap. 4 a § samt 10 kap. 3,6 och 9 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Pröv- ningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Paragrafen ändras så att även beslut enligt 3 kap. 4 a § om att tillåta anslutning till ledning som omfattas av koncession för natur- gasledning istället för till ledning som omfattas av koncession för område kan överklagas. Denna lag träder i kraft . I paragrafen bestäms lagens ikraftträdande till . Innehavare av naturgasledning byggd innan , för vil- ken koncession krävs enligt denna lag, och som vid ikraftträdandet saknar koncession, skall inge ansökan om koncession senast efter lagens ikraftträdande. Regeringen eller den myndighet regeringen bemyn- digar får för sådan ansökan om koncession meddela undantag från bestämmelser om vad som skall ingå i en koncessionsansökan. Har ansökan om koncession ingivits i föreskriven tid får naturgasled- ningen, utan hinder av vad som sägs i 2 kap. 1 §, få fortsätta att användas. Detta gäller dock längst till dess att lagakraftvunnet avslagsbeslut förelig- ger. Bestämmelserna i punkten 2 anger dels i första stycket att inne- havare av redan befintliga naturgasledningar som uppförts utan koncession men som blir koncessionspliktiga har på sig att förbereda och inge en ansökan om koncession. Regeringen, eller efter regeringens bemyndigande annan myndighet, kan meddela särskilda bestämmelser för vad som skall ingå i en sådan ansökan. I andra stycket stadgas att om en ansökan om koncession enligt första stycket inkommit i föreskriven tid skall naturgasledningen fortsatt få användas även efter sexmånadersperiodens utgång. Dock längst till dess att lagakraftvunnet avslagsbeslut föreligger. 20.2Förslag till lag om ändring i Miljöbalk (1998:808) 23 § Tillstånd skall lämnas till följande vattenverksamhet, om inte något annat följer av 2 kap. 9 §: 1.vattenverksamhet som vid prövning av annan verksamhet enligt 17 kap. 1 eller 3 § har angetts som ett villkor för verksamhetens utövande, 2.anläggande av broar och annan vattenverksamhet för väg, järnväg, tunnelbana eller spårväg vars anläggande har prövats i särskild ordning, 3.anläggande av rörledningar i vatten som koncession har meddelats för enligt lagen (1978:160) om vissa rörledningar, 4.verksamhet som bearbetningskoncession har meddelats för enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, 5.anläggande av naturgasledningar i vatten som koncession för natur- gasledning har meddelats för enligt naturgaslagen (2000:599). Lag (2000:600). Paragrafen ändras i femte punkten så att den nya benämningen i 1 a § naturgaslagen på den avsedda sortens koncession införs. 20.3Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Sekretess med hänsyn främst till enskilds ekonomiska förhållanden 30 § Sekretess gäller i myndighets verksamhet som avser hållande av anläggningsregister enligt ellagen (1997:857) för uppgift om registrerad, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör lider skada. Trots sekretessen får uppgift lämnas till den som ingått avtal om elleverans, balansansvar eller överföring av el med den som uppgiften berör. Uppgift om anläggningsidentitet och innehavare av nätkoncession får dessutom utlämnas till den som innehar tillstånd enligt 6 kap. 1 § ellagen. Den registerhållande myndigheten skall lämna ut uppgift i anläggningsregistret till nätmyndig- heten. Bestämmelsen är ny och har kommenterats i avsnitt 7.8.4. Särskilda yttranden har inkommit från sakkunniga , , och , samt från experterna i förening. Särskilt yttrande av sakkunniga I detta särskilda yttrande behandlas förslagen om snabbare leve- rantörsbyten, centralt anläggningsregister och återkallande av till- stånd för elleverantörer. Vidare kommenteras avsnitten om anslut- ningsavgifter, elproduktion och råkraftsmarknaden, effekterna för konsumenterna samt förslaget om åtskillnad av nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet. Jag anser inledningsvis att utredaren haft alltför till sitt förfogande, vilket lett till förändringar av förslagen in i det sista och medfört att dessa i alla delar inte är tillräckligt analyserade och genomarbetade. En orsak till detta, vilken också påtalats, har varit utredningens omfattning och de många tillägg som gjorts beträf- fande uppdraget. Aktiva kunder är grundläggande för en väl fungerande konkur- rensmarknad för el. Jag delar utredarens uppfattning att ju större andel av kunderna som är aktiva desto bättre för marknadens funk- tion. På detta följer att elmarknaden skall vara utformad på ett sådant sätt att ett leverantörsbyte skall kunna genomföras snabbt, enkelt och säkert. Elkundens möjligheter att vara aktiv och fritt välja elleverantör är en viktig bedömningsgrund för om elmark- nadsreformen kan betraktas som en framgång eller inte. Utredaren kritiserar att det kan ta upp från det att anmälan om övertagande av elleverans inkommit tills leveran- törsbytet genomförs. Dessutom kan elleverantören ställa krav på kunden att avtalet ska slutas mer än före bytesdagen, vilket förlänger kundens väntan på bytet ännu mer. Det finns två aspekter av detta problem. Beträffande den tid (nedan kallad bytesfrist) som gäller nätföretagets hantering så är denna reglerad i ellagen genom kravet på elleverantören att sända in anmälan senast en månad innan bytet ska ske samt att byte endast får ske den för- sta dagen i en kalendermånad. Detta innebär att om en korrekt anmälan sänds in så tar bytet inte än . Nätföretagen har ansetts behöva för att kontrollera och bekräfta/avvisa anmälan samt ta fram preli- minära andelstal. Den andra aspekten, nämligen vilken handläggningstid som el- leverantören vill ha för att kunna administrera bytet, är oreglerad eftersom det är en fri marknad. Detta innebär att det är ett konkur- rensmedel för elleverantörerna att kunna erbjuda kunden att få ett leverantörsbyte så snabbt som möjligt. Utredaren föreslår att bytesfristen generellt förkortas från en månad genom att flytta fram senaste anmälnings- datum till den 15:e före bytet. Vidare föreslår utredaren att de elanvändare som blivit anvisade en elleverantör ska ges rätt att byta leverantör både den 1:a och den 15:e . Utredarens förslag om förkortad bytesfrist är en förändring som leder till kraftigt ökad administration för nätföretagen. Det innebär att speciella rutiner för elanvändare med anvisad elleverantör måste utarbetas. Sådana rutiner finns inte . Förslaget leder vidare till en sämre kvalitet på de preliminära andelstalen. Detta kommer i sin tur att leda till större skillnader mellan de preliminära och slutliga andelstalen, vilket kommer att öka såväl kostnaderna som riskerna för elleverantörer, balansansvariga och nätföretagen (nätförluster). Jag föreslår istället att bytesfristen en månad minskas . att bytesfristen kortas ned genom att sista datum för anmälan om leverantörsbyte flyttas fram till den 10:e före leverantörsbytet. Däremot kvarstår kravet att ett leverantörs- byte endast får ske den 1:a . För att kunna bibehålla kva- liteten på de preliminära andelstalen måste datum för rapportering av dessa senareläggas från den 15:e till den 20:e. bytesfristen innebär att den totala tiden för ett leverantörsbyte kan minskas till än en månad för elanvändaren. Jämfört med dagens regelverk innebär detta förslag: Kortare framförhållning för ett leverantörsbyte. Anvisade kunder kan ofta använda detta då inflyttning i många fall sker i månadsskiften och det då är möjligt att hinna få in en anmälan före den 10:e och därmed en ny elleverantör fr o m månaden därpå. Flera fördelar finns med detta förslag i förhållande till utredarens: Enklare administration med en leverantörsbytesrutin för alla elanvändare istället för att ha speciella rutiner för elanvändare med anvisad elleverantör. Kvaliteten på andelstalen kan bibehållas. Kortare men ändå rimlig tid för planering av avläsningar. Att informationsutbytet mellan aktörerna kan ske på ett effektivt sätt är väsentligt såväl för att leverantörsbyten ska kunna genom- föras som för elmarknadens funktion i stort. Det är emellertid av vikt att en sådan lösning inte antar en alltför byråkratisk form. Enligt utredaren är den vanligaste orsaken vid felaktigheter i leverantörsbytesprocessen inkorrekta uppgifter beträffande anläggningsidentitet och kundidentitet. Dessa leder till utredning som behöver utföras manuellt och kan försena byten. har till utredaren lämnat konkreta förslag om för- ändringar i ellagen som leder till att leverantörsbyten ska kunna genomföras säkrare och snabbare enligt följande: 1.Endast en elanvändare med nätavtal ska kunna sluta elavtal. 2.Identifiering av kund vid leverantörsbyte ska ske med hjälp av personnummer/organisationsnummer. 3.Anläggningsidentitet ska bestå av unika EAN-koder och appliceras på såväl uttags- som inmatnings- och gränspunkt. har som ett led i arbetet med att förbättra för elkun- den studerat hur informationsflödet mellan aktörerna kan utvecklas. Resultatet från detta arbete visar på vikten av att kontroll av informationen kan göras innan den skickas till annan arbete utgår från behovet av informationsut- byte mellan marknadens aktörer. Denna omfattar informationsut- bytet vid alla tillfällen, inte enbart vid leverantörsbyten utan även exempelvis när en kund flyttar. Det finns fler olika tekniska lösningar på hur ett effektivare informationsutbyte ska kunna åstadkommas. Det föreslagna cen- trala anläggningsregistret är bara en möjlig lösning. Innan beslut tas om utformningen är det viktigt att olika tekniska lösningar analyse- ras. Hänsyn måste också tas till kravet på månadsavläsning och hur det därmed större informationsutbytet ska kunna hanteras på ett effektivt sätt. Utredaren har inte tillräckligt tydligt definierat det centrala anläggningsregistrets ändamål och omfattning. Utredarens förslag saknar vidare underlag vad avser analys i väsentliga delar såsom t.ex. nyttan med registret genom en beskrivning av hur ett effektivt in- formationsutbyte skall se ut, sekretessfrågor samt en noggrann studie av kostnader för införande och drift av systemet samt anpassning för aktörerna. Mot denna bakgrund föreslås att unik anläggningsidentitet, per- sonnummer/organisationsnummer som kundidentitet och krav på att endast en elanvändare med nätavtal ska kunna sluta elavtal införs som ett första steg för förbättrat informationsflöde. Dessa uppgifter är också en förutsättning för vidare utveckling av infor- mationsflödet mellan aktörerna. Krav på tillstånd för elleverantörer samt återkallelse av tillstånd Konsekvenserna av en återkallelse av tillstånd innebär ett allvarligt ingrepp gentemot den som bedriver elhandelsverksamhet och kan jämföras med näringsförbud. Utredaren föreslår att den som i väsentlig mån inte uppfyller kraven på tillstånd skall kunna få detta återkallat. Detta är inte till- räckligt precist för att kunna utgöra grund för återkallelse. Det bör uttryckligen formuleras vilka kriterier som kan utgöra grund för återkallelse. I lagen om näringsförbud (Lag [1986:436] om när- ingsförbud) uppställs tydligt vilka omständigheter som kan leda till att näringsverksamhet inte får bedrivas. Återkallelse av tillstånd hänger samman med kriterierna för till- stånd. Elleverantörens bristande efterlevnad av kraven som upp- ställts vid tillståndsgivningen utgör ramen för bedömningen vid en Detta visar vikten av utformningen av kraven för till- stånd, men också behovet av att särskilt ange vilka omständigheter som skall kunna leda till att tillståndet återkallas. Av angivna krite- rier bör endast avsaknad av balansansvarig kunna leda till återkal- lelse. Att inte kunna leva upp till övriga krav enligt utredningens förslag bör inte leda längre än ett förläggande om vite i ett första steg. Det har av utredaren inte närmare beskrivits hur processen kring återkallelseförfarandet ser ut och jag förutsätter att denna process medger elleverantören möjlighet att vidta rättelse innan tillståndet återkallas. har tillsammans med till utreda- ren lämnat ett förslag, som förordas alltjämt, kring förfarandet om återkallelse av tillstånd vilket endast tar sikte på när balansansvarig saknas. Såvitt är känt avser regeringen inte att ge myndigheten en föreskriftsrätt avseende anslutningsavgifter. Eftersom det beträf- fande anslutningsavgifter rör sig om ärenden vars förutsättningar till stor del är individuella och därför sinsemellan kan skilja sig mycket åt, anser jag att det dessutom är olämpligt att på ett gene- rellt sätt i förväg detaljreglera ytterligare hur en anslutningsavgift ska vara utformad. Den möjlighet som ellagen medför för den enskilde kunden att få anslutningsavgiften prövad som ett enskilt ärende, och inte inom ramen för en tillsyn, är viktig för såväl kun- den som nätföretaget. Det medger en prövning av dels anslutnings- avgiftens storlek, dels uppdelning mellan vad den enskilde kunden ska betala (kundspecifikt) och vad kundkollektivet ska stå för (till nytta för övriga kunder) i de fall det sker nyanslutningar. När det gäller konkurrenssituationen på elmarknaden är de fakta som presenteras korrekta, men tyvärr är slutsatserna otydliga. För produktionsmarknaden redovisas av utredaren tydligt dels att såväl köpare som säljare alltid måste relatera till priset på den nordiska elbörsen, dels att i praktiken ytterst sällan är ett separat Trots detta är den underförstådda slutsatsen att det finns en svensk marknad under en icke ringa del av tiden. Utredarens definition av en nordisk marknad verkar endast utgå från den tid som det finns ett gemensamt nordiskt pris. Dock bort- ser man då från verkligheten där t ex utformningen av kraftsyste- met i västra och den bristande överföringskapaciteten medför att sannolikheten för ett gemensamt nordisk pris i prakti- ken är tämligen liten. Utredaren kan genom sina formuleringar underförstått låta läsa- ren få uppfattningen att branschen utövar marknadsmakt. Den teo- retiska definitionen på oligopol redovisas, men däremot påpekas inte tillräckligt tydligt att detta inte per automatik innebär en begränsning av marknadens funktion. Att vissa förutsättningar föreligger innebär inte att aktörerna agerar på ett visst sätt. Inte heller kan man peka på några indikationer att någon form av kollektiv dominans förekommer. Vad gäller detta avsnitt vill jag särskilt kommentera kapitlet om prisutvecklingen. Perioden har ur ett hydrologiskt perspektiv varit det värsta , till vilket dessutom ska läggas en tredubbling av kolpriserna, vilket har återspeglats i prisbildningen på . Den prisutveckling som redovisas i kapitlet är visserligen sann men ger en begränsad bild av utvecklingen, särskilt med tanke på den omfattande skatteväxling som skett. Energiskatten på el har stigit . Härutöver tillkommer moms och elcertifikatavgifter. Det kan där- för anses motiverat att redovisa hur priserna och skatterna utveck- lats under ett längre perspektiv, särskilt som statistik finns tillgänglig. Beroende på den unika hydrologiska situationen är det också olyckligt att jämföra med priserna . Sedan års- skiftet har den hydrologiska balansen återställts samt priserna sjunkit tillbaka och denna statistik finns tillgänglig. En aspekt som inte heller lyfts fram är ett av syftena med libera- liseringen, nämligen valfrihet för konsumenterna. har kunderna numera möjlighet att välja inte bara mellan olika leve- rantörer utan också mellan olika avtalsformer. Det är därför inte fel att vid en prisjämförelse utgår ifrån det avtal som vore bäst för