sou · GSB3109d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Alla ovanstående korrigeringar/normaliseringar innehåller fel- källor som gör att resultatet avviker från det rätta. Avvikelsen varierar beroende på hur verklighetsanpassade de erfarenhetsbase- rade korrigeringstalen är och hur mycket möda som läggs ned på att göra dessa representativa. För ett mindre antal, icke typiska fas- tigheter kommer dock korrigeringarna att vara mindre rättvisande. När väl korrigeringstal är framtagna, kan korrigeringen göras på ett relativt enkelt sätt med hjälp av datorbearbetning. För att metoden skall kunna användas, krävs dock betydande insatser för att ta fram korrigeringstalen och göra avvägningar för dessa, vilket i hög grad är nationellt betingat. Den andra metoden bygger på att en beräkning genomförs på grundval av den specifika byggnadens förutsättningar beträffande klimatskal, installationer, areor m.m. Data om byggnadens olika system matas in i ett beräkningsprogram – normalt datorbaserat – som med hjälp av matematiska och erfarenhetsbaserade modeller beräknar byggnadens energiprestanda. Därefter läggs normaliserade uppgifter på, vilka motsvarar brukarnas normala beteende. Meto- den kräver att väsentligt fler byggnadsspecifika uppgifter tas in och resultatets noggrannhet är beroende av hur mycket data som matas in och hur tillförlitliga dessa data är samt hur säkert datormodellen kan hantera komplexa förlopp i byggnaden. För att av praktiska skäl minimera indatamängden, görs vissa förenklingar i modellerna, vilka i sig kan utgöra felkällor. Kvalitetskravet på indata medför att dessa normalt bör tas fram av en expert, som genom besiktning tar fram de uppgifter som datorprogrammet kräver. Trots expertens kompetens finns det faktorer såsom köldbryggor och luftomsätt- ningar som är svåra att bestämma, vilket gör att beräkningen inte exakt kommer att återspegla de faktiska förhållandena. Hanter- ingen av datorprogrammet kräver också en viss kompetens, för att fel i samband med inmatning skall minimeras. För att metoden skall kunna användas, krävs också att vissa normaliserade värden tas fram och byggs in i datorprogrammet. Bedömningar skall också göras av värmeanläggningens verkningsgrad och arean bör normali- seras. Även för beräkningsalternativet krävs avsevärda insatser för att anpassa metoden till svenska förhållanden. De ovan beskrivna metoderna har både för- och nackdelar. Den metod som är baserad på köpt energi kräver färre uppgifter när väl korrigeringstalen är framtagna, vilket gör att metoden sannolikt kan användas till en lägre totalkostnad. Vidare kan den för flertalet flerbostadshus antas ge en mer rättvis bild av byggnadens energi- prestanda, eftersom bättre hänsyn tas till hur byggnadens ventila- tions- och uppvärmningssystem fungerar. För andra byggnadstyper blir å andra sidan kvalitén när det gäller att beskriva byggnadens normaliserade energiprestanda sämre. Ju fler av byggnadens systemdelar som energianvändningen delas upp på, desto sämre likhet blir det mellan resultaten och verkligheten. Metodens största nackdel är dock att den endast medger mycket begränsade möjlig- heter att beräkna kostnadseffektiva åtgärdsförslag, eftersom meto- den inte bygger på en beskrivning av byggnaden. Den metod som bygger på beräkning är mer kostsam. Indata- mängden är mer omfattande, vilket i sin tur normalt kräver att en expert hämtar uppgifter från byggnaden. Eftersom byggnaden är väl beskriven fysiskt och energimässigt, erbjuder dock metoden därefter goda möjligheter att beräkna kostnadseffektiva åtgärdsför- slag som är anpassade till byggnaden. Den fysiska besiktningen medger också att t.ex. inomhusklimatet kan bedömas och att bättre information i allmänhet kan inhämtas. Om metoden kompletteras med byggnadsspecifika uppgifter från fastighetsägaren samt upp- gift om köpt energi – ej nödvändigtvis korrigerad – ökar träffsäker- heten betydligt i bedömningar kring kostnadseffektiva åtgärder. Den area som anges är ofta olika för olika byggnader (ofta ägar- relaterat) och olika mellan flerbostadshus och lokaler. är att de representerar den uthyrningsbara arean, dvs. måttet är ekonomiskt betingat. Den area som finns angiven i Lantmäteriver- kets register motsvarar normalt inte den uppvärmda arean, som bör vara utgångspunkten när den specifika energianvändningen skall anges som ett mått på energiprestanda. I genomsnitt är den angivna arean lägre än den uppvärmda arean. Avvikelsen är mycket stor när det gäller lokalbyggnader och mindre för flerbostadshus. Figur 6.1 Areaangivelser för olika byggnadstyper (för definitioner se avsnit- tet Förkortningar och begrepp) Totalt ca 210 milj. m2 ÖVA(t)+BIA(t) BOA(t) Totalt ca 160 milj. m2 ÖVA(t)+BIA(t) BOA(t) Bevekelsegrunderna för valet av metod eller kombination av meto- der samt ambitionsnivå för att ange en energiprestanda beror bl.a. på syftet med energideklarationen. Är syftet att ge kon- sumenten/köparen en så rättvisande bild av byggnadens energian- vändning som möjligt för jämförelse eller räcker det med att dekla- rationen ger en grövre indikation? Skall energideklarationen kunna ange åtgärder som är anpassade för den specifika byggnaden eller räcker det med generella råd? Vår uppfattning är att deklarationens uppgift som konsumentupplysning skall väga tungt vid valet av metod. Vi anser också att ett krav på hög kvalitet i deklarations- förfarandet leder till högre trovärdighet för hela systemet med energideklarationer. Den merkostnad som en besiktning utgör är därför väl motiverad med hänsyn tagen till att åt- gärdsförslagen kan anpassas till det specifika huset. Detta gäller självfallet under förutsättning att åtgärdsförslagen också kan leda till påtagliga energieffektiviseringsåtgärder. Bland annat mot denna bakgrund anser vi att BoEnDe-förslaget och förslaget från Byggsektorns Kretsloppsråd inte svarar mot de kvalitetskrav som bör ställas och mot de krav som ställs i EG- direktivet. Det är vår uppfattning att begreppet normalt bruk som används i direktivet är ett centralt begrepp, varför den valda meto- den på ett eller annat sätt måste kunna medge att prestanda för den enskilda byggnaden skall kunna korrigeras så att den beskriver ett normalt/genomsnittligt brukande. Skälet är att en byggnad skall kunna jämföras med en annan av samma typ. Generellt gäller därför också att prestanda skall anges per ytenhet, t.ex. uppvärmd area – även per volymenhet kan vara aktuellt för vissa byggnader med lokaler – så att prestanda för olika byggnader kan jämföras. Dessutom skall prestanda anges för en definierad tidsrymd och ett definierat klimat, t.ex. ett genomsnittligt årsvärde för en till- räckligt representativ ort beräknat med underlag från en period som är väl dokumenterad ur klimatsynpunkt. För att köparen, den presumtive hyresgästen/bostadsrättshava- ren eller byggnadsägaren skall kunna göra en ekonomisk bedöm- ning, bör olika energislag redovisas var för sig. Detta utgör också en förutsättning för att lönsamheten skall kunna bedömas för åtgärdsförslagen. Det bör också övervägas om både köpt energi och nettoenergi skall redovisas. Enligt direktivet skall prestanda anges på ett klart sätt och får innehålla en indikator för koldioxidutsläpp (CO2). Primärenergi- användning avser den totala energimängd som åtgår från utvinning, via transporter och omvandling ända fram till dess energin når och används i byggnaden. Förutom den levererade energimängden tas alltså hänsyn till förluster i hela kedjan. Motsvarande systemanalys ligger till grund när en CO2-belastning skall beräknas. Eftersom det saknas en svensk metod för att beräkna en primärenergianvändning, har fått i uppdrag av regeringen att utreda frågan. Vi anser att information om byggna- ders CO2-belastning skulle kunna utgöra ett värdefullt beslutsun- derlag för konsumenten, inte minst när det gäller energianvänd- ningens miljöbelastningar, och vi föreslår därför fortsatt metodut- veckling med målsättning att införa informationen i energideklara- tionerna i ett senare skede. Figur 6.2 Möjliga systemgränser för en byggnad värme, kyla, el eller *, VVB, värmepump, värmeåtervinning frånluft, resp. spillvatten, aktiv solvärme, solceller, etc. Energisystemet kan beskrivas på olika sätt och med olika definitio- ner för olika begrepp. bör tillämpa de definitioner som kommer fram i pågående standardiseringsarbete inom . Begrepp beskrivna i fig. 6.2 kan därför komma att förändras. Eftersom den area som normalt anges i genomsnitt är lägre än den uppvärmda arean, bör det övervägas att skatta den upp- värmda arean vid upprättandet av en energideklaration. Vår bedömning är att nyttan med den ökade noggrannheten väl kom- penserar kostnaden för korrigeringen, eftersom en sådan skattning kan göras mycket enkelt. Ett referensvärde syftar till att ge information om hur den aktuella byggnaden energiprestandamässigt förhåller sig till t.ex. andra lik- nande byggnader. EG-direktivet innehåller krav på att ett eller flera referensvärden skall återges. Referensvärdet kan utformas på olika sätt, t.ex. genom att det får motsvara genomsnittsvärdet för likvär- diga byggnader i det befintliga byggnadsbeståndet, eller motsvara den aktuella byggnaden som om den vore uppförd enligt de bygg- regler som gäller vid deklarationstillfället. Det är för tidigt att ange vilken referens som skall användas. För att ett genom- snittsvärde skall komma i fråga, krävs dock sannolikt bättre kun- skap om byggnadsbeståndets energiegenskaper än de vi har . Dessa erfarenhetsvärden kommer att byggas upp successivt när byggnader energideklareras. Direktivet anger att de rekommendationer som skall utarbetas och åtfölja en energideklaration skall ange hur energiprestanda kan för- bättras kostnadseffektivt. Det finns relativt få aktuella studier om möjligheterna att effek- tivisera energianvändningen i svensk bebyggelse. Detta faktum för- svårar också en kvalificerad kvantitativ bedömning av kostnader och intäkter samt vilka resursinsatser som är optimala när energi- deklarationer skall tas fram. Praktiska erfarenheter talar dock om möjliga besparingspotentialer med lönsamma åtgärder på 10–av energianvändningen i genomsnitt. I , som haft energibesiktningsverksamhet och hör till de länder vars byggnadsbestånd är mest jämförbart med , har det konstaterats att i av beståndet finns möjliga energieffektiviseringsåtgärder med kortare återbetalnings- tid än . En uppföljning av genomförda besiktningar –20002 visar på lönsamma besparingar för uppvärm- ning motsvarande av beräknad energianvändning. av dessa åtgärder har en livslängd och . 2 COWI, Evaluering av Energimärkningsförordningen. Energideklarationens innehåll SOU 2004:109 Husägarens krav på kort återbetalningstid är dock så höga att många av dessa föreslagna åtgärder inte genomförs. Det finns också studier genomförda i Danmark3, som indikerar en realistisk besparingspotential på av uppvärmningsenergi för bostäder. I analysen har varje byggnadstyp och årsgrupp av byggnader analyserats utifrån normala konstruktioner och lön- samma åtgärder. För t.ex. ytterväggar antas att av alla bygg- nader med U-värden över 1,0 W/m2K kan isoleras ner till 0,45 W/m2K. Fönsterutbyten eller komplettering med en tredje glasruta står för av potentialen och här antas att alla fönster kan bytas ut mot fönster med dagens standard, vilket i motsvarar ett genomsnittligt U-värde på 1,6 W/m2K. av de uppskattade besparingarna antas ske i bostäder uppförda . Åtgärderna antogs ske främst i samband med naturligt utbyte och renovering, men också som direkta åtgärder. SCB redovisar att av småhusägarna genomförde någon form av energibesparande åtgärd . Isolering av väg- gar/tak och reglersystem stod för merparten av åtgärderna medan byte till isolerglas i minst hälften av alla fönster samt annan åtgärd stod för en mindre del. Den ekonomiska omfattningen av åtgärderna i de enskilda husen framgår inte av statistiken. Statliga fastighetsägare har fått i uppdrag av regeringen att redo- visa förutsättningarna för en effektivare energianvändning i sitt bestånd. har gjort en grov uppskattning och funnit att åtgärder som är lönsamma ger driftskost- nadsbesparingar på med investeringar på . Investeringar som är lönsamma av tre till skulle ge ytterligare driftkostnadsbesparingar på . redovisar att en effektivare ener- giförvaltning är den mest lönsamma åtgärden. anger att investeringar om ca skulle leda till bespa- ringar på 15 GWh . I en rapport5 inom ramen för dialogprojektet , bo och för- valta för framtiden (ByggaBo-dialogen) konstaterades att det finns väl utprovad och etablerad teknik för energieffektivisering på marknaden, men att detta inte utnyttjas i tillräckligt hög grad. Hindren är oftast inte av teknisk art eller beroende av att kunskap 3 Vurdering av potentialet for varmebesparelser i eksisterende boliger. 4SCB Statistiska meddelanden EN16SM0302. 5Använd bästa möjliga teknik och utveckla ny, . Användningen begränsas främst av att kunskap om teknikens möjligheter och systemvillkor inte är tillräckligt spridd och att ekonomiska incitament saknas. Inom ByggaBo-dialogen konstaterades också nödvändigheten av att bästa teknik används för rätt byggnad (system) och att detta sker , också i förhållande till andra bygg- eller energirelaterade åtgärder. Den viktiga slutsatsen är därför att till- gången till effektiv teknik i sig inte är tillräcklig för att nå goda miljölösningar utan den måste kombineras med kompetens och planering i bygg- och förvaltningsprocessen. Följande hinder för att ta tillvara möjligheterna till energihus- hållningsåtgärder identifierades. Livscykelkostnad (inklusive miljöaspekter) beaktas inte i till- räcklig omfattning, speciellt inte för insatser med lång pay-off tid. Bristande kunskaper i branschen, särskilt beträffande system- frågor. Låg kompetens hos driftpersonal. Energieffektivisering höjer en taxeringsvärde. För att uppnå effekter i småhus krävs många, mindre och kor- rekta beslut av lekmän. Marknadsaktörer lämnar olika budskap, överdriver effekter och misskrediterar konkurrenter. Förändrade systemförutsättningar, outnyttjad utvecklingspo- tential. Låg produktionsvolym medför höga kostnader. För att undanröja dessa hinder krävs enligt rapporten bland annat utbildningsinsatser, konsumentinformation, frivilliga klassnings- system, FoU och teknikutveckling. I EG-direktivet anges att bl.a. inomhusklimatet bör beaktas vid åtgärder för att förbättra byggnaders energiprestanda. Det finns ett samband mellan en konstruktion och mänsklig upple- velse av komfort och hälsa. Komforten är beroende av inomhus- temperaturen, luftkvalitet samt ljud- och ljusförhållanden. Luftkvaliteten i en byggnad bestäms av luftens halt av förore- ningar, men även temperaturen och den relativa fuktigheten inver- kar. Förutom åtgärder för att minimera luftens föroreningskällor är ett väl fungerande ventilationssystem avgörande för möjligheterna att uppnå en god luftkvalitet. Ventilationssystemet skall inte bara ge tillräcklig luftomsättning. Det skall också förhindra höga radon- halter och fuktskador, som kan leda till så kallade sjuka hus. Samti- digt får inte ventilationen ge upphov till drag, t.ex. vid tilluftsinta- gen. Internationellt råder stor enighet om att fukt- och mögelskador i byggnader bidrar till ökad förekomst av inomhus- relaterad ohälsa, inklusive astma. Förekomsten av dessa problem, som återfinns i både nya och ombyggda hus, har inte minskat. Bakom problemen ligger både slarv och okunskap i samband med byggnation, även om forsk- ningen har presenterat många lösningar på problemen. Felaktiga åtgärder kan sålunda medverka till sämre inomhusklimat, som det är visat att energihushållningsåtgärder inte behöver vara i konflikt med kraven på en god innemiljö. Det är mot denna bak- grund angeläget att åtgärdsförslag beaktar eventuella effekter på inomhusklimatet. Utan att i detalj ha sammanställt de många tänkbara energieffekti- viseringsåtgärder som är lönsamma för det svenska byggnadsbe- ståndet, uppskattar vi att de uppgår till ett drygt 100-tal. Bland dessa återfinns de med såväl korta som långa återbetalningstider liksom de som kräver stora respektive små investeringar. Det finns också andra effektiva åtgärder, främst när det gäller beteendeför- ändringar, som inte kräver några investeringar alls. går det att identifiera ett färre antal åtgärder som står för den största andelen av effektiviseringspotentialen i bebyggelsen. Vår uppfattning är att åtgärdsförslagen skall vara anpassade till den byggnad som energideklareras. Speciellt viktigt är detta för småhusägare och flertalet ägare av flerbostadshus, som är lekmän på området. Generella åtgärdsförslag med osäkra bedömningar av lönsamheten är mindre verkningsfulla. Åtgärdsförslagen skall anges på ett sätt så att byggnadsägaren enkelt kan bedöma om åtgärderna är ekonomiskt meningsfulla att genomföra. Många av de vanliga åtgärderna är endast lönsamma om de genomförs i samband med reparation eller underhåll. Det kan handla om att en pump går sönder, vilket erbjuder ett bra tillfälle att ersätta pumpen med en effektivare sådan, eller att fasaden isole- ras i samband med att fasadputsen skall åtgärdas. att upprätta en energideklaration kan inte alltid samordnas med tidpunkten för när underhållsåtgärder skall utföras. Även om deklarationen och dess åtgärdsförslag formellt är giltig kan det därför finnas anledning att uppdatera deklarationen för vissa faktorer med kortare intervall. Som tidigare nämnts anger EG-direktivet att inomhusklimatet bör beaktas vid åtgärder för att förbättra byggnaders energipre- standa. Relevanta parametrar som både påverkar inomhusklimatet och energianvändningen bör även beaktas i samband med energi- beräkningen, t.ex. inomhustemperatur, tillåten temperatursväng- ning och luftomsättning. Det finns ett antal metoder för att inhämta uppgifter om och redovisa inomhusklimatet. Dessa är ofta baserade på enkäter som redovisar brukarnas verkliga upplevelser och eventuella besvär. Vi tar inte ställning till någon av dessa, men anser att det i deklaratio- nen bör anges om uppföljningar förekommer, vilken metod som använts och var resultaten kan återfinnas. Detta förslag är i över- ensstämmelse med förslag. 6.6Databas för upprättade energideklarationer Bedömning: En databas bör utvecklas för att registrera och lagra upprättade energideklarationer. Det finns flera motiv för att utveckla en databas för att registrera och lagra upprättade energideklarationer. Det viktigaste är att det därigenom kan verifieras att en deklaration har upprättats. En annan funktion är att databasen kan lagra den bakomliggande information som har använts för att kunna ange energiprestanda, referensvärden och åtgärdsförslag. Denna information är senare åt- komlig, t.ex. vid det tillfälle då energideklarationen skall förnyas. Vidare är det vår uppfattning att svensk energistatistik kan för- bättras med data från basen. Vi har i det här avseendet samrått med , som har fått i uppdrag av regeringen att för- bättra svensk energistatistik för bebyggelsen. Slutsatsen är att upp- gifter från databasen kan utgöra ett viktigt bidrag till en förbättring av den framtida energistatistiken och göra att statistiken lättare kan En förbättrad statistikbearbetning kan också komma att utgöra ett viktigt instrument för bedömningar av effekter av olika styrmedel. kan statistik utgöra en värdefull resurs när det gäller att ta fram referensvärden för energi- deklarationer. Eftersom Energimyndigheten utreder möjligheten för en egen databas, bör samordningsmöjligheterna övervägas. Vår bedömning är också att det är tekniskt möjligt att länka beräkningsprogram till databasen så att data för beräkningar kan hämtas från basen och resultat kan lämnas för lagring. Den som skall upprätta energideklarationen för sålunda in erforderliga data om den aktuella byggnaden i ett beräkningsprogram, som är länkat till databasen. Till databasen och beräkningsprogrammet hämtas också vissa uppgifter från fastighetsregistrets byggnadsdel, t.ex. byggnadens unika beteckning och ytuppgifter. Med dessa uppgifter utförs beräkningar för att upprätta en energideklaration. När energidekla- rationen är färdigbearbetad registreras den i energideklarations- registret och kan sedan skickas till fastighetsregistret, till vilket bl.a. flertalet kommuner, som föreslås få tillsynsuppgifter, redan har tillgång. I sammanhanget kan det vara värt att notera att dekla- rationen kan förekomma i tre versioner – en kortfattad version som anslås i trapphus, en mer utförlig som innehas av fastighetsägaren och som även inkluderar åtgärdsförslag och slutligen en version som lagras i databasen och som innehåller all den information som använts för att upprätta energideklarationen. Mot bakgrund av ovanstående anser vi således att en databas bör upprättas, där uppgifter från energideklarationer sparas. Databasen bör i sin tur vara länkad till fastighetsregistrets byggnadsdel, var- ifrån vissa uppgifter hämtas och till vilken uppgift om en upprättad energideklaration kan skickas. Artikel 8 i direktivet om byggnaders energiprestanda reglerar förfa- randet för att effektivisera energianvändningen och begränsa koldi- oxidutsläppen från värmepannor. Medlemsländerna ges två alterna- tiv. Alternativ (a) innebär regelbunden kontroll av värmepannor med en nominell effekt på (kW) vilka eldas med flytande eller fasta bränslen som inte är förnybara. Sådana kontrol- ler får också tillämpas på värmepannor för annat bränsle. Värme- pannor med en nominell effekt på minst 100 kW skall kontrolleras minst . För värmepannor som eldas med gas kan inter- vallet för kontroll utsträckas till . I fråga om värmeanläggningar med värmepannor med en nomi- nell effekt på minst 20 kW och som är skall hela vär- meanläggningen kontrolleras . Vid kontrollen skall en bedömning göras av värmepannans effektivitet och pannans dimen- sionering i förhållande till byggnadens värmebehov. På grundval av kontrollen skall kontrollanten ge råd till användarna om utbyte av värmepannorna, andra förändringar i värmesystemet och alternativa lösningar. Alternativ (b) ger medlemsstaterna möjlighet att ge råd till användarna om utbyte av värmepannor, andra förändringar i värme- systemet och alternativa lösningar som kan innefatta kontroller för att bedöma värmepannans effektivitet och om pannan är av lämplig storlek. För att alternativ (b) skall kunna väljas måste effekterna i stort sett motsvara effekterna av ett system med obligatorisk och återkommande kontroll. En medlemsstat, som väljer alternativ (b), skall översända en rapport till kommissionen där lik- värdigheten mellan alternativ (a) och (b) bedöms. I kommittédirektiven för vårt uppdrag sägs att rådgivningsalter- nativet, dvs. alternativ (b), i första hand bör övervägas. Därvid skall särskilt beaktas hur uppföljningen skall gå till. Som underlag för vårt arbete har en underlagsrapport utarbetats.1 Förslagen i rapporten har därefter diskuterats i ett seminarium med branschaktörer. Bedömning: Effektangivelsen på 20 kW i direktivet avser effekten på värmepannans brännare, vilket innebär att flertalet villapannor inte omfattas av artikel 8 i direktivet. Av direktivet framgår inte om effekten på 20 kW skall avse bränna- rens effekt eller den effekt som anges på pannans märkplåt. Den förstnämnda tolkningen innebär att i princip inga villapannor om- fattas av direktivets krav, medan flertalet i det senare fallet omfat- tas. Såsom framgår nedan utgör villapannorna ungefär hälften av det svenska pannbeståndet. I villabeståndet har en stor andel fastig- hetsägare helt eller delvis ersatt olja med elenergi. Vidare pågår en omfattande förändring i detta bestånd från oljedrift till andra alter- nativ såsom värmepumpsdrift, pelletseldning och fjärrvärmeanslut- ning. Bakgrunden till dessa förändringar är de senaste årens pris- höjningar, särskilt på olja. I detta läge är en kontroll av villapannor mindre meningsfull. Vi bedömer följaktligen att effektangivelsen skall avse brännarens effekt, vilket i princip utesluter samtliga villa- pannor.