sou · GSB375d2 · 2005-01-01 00:00:00 — En följd av medlemskapet är överföringen av normgiv- ningskompetens till EU inom vissa områden. är flera av de inom EU beslutade normerna direkt tillämpliga i . När det gäller de enskilda medlemsländernas hantering av upp- gifter och handlingar som rör EU-samarbetet kan i princip uteslutande tillämpa den nationella svenska rättsordningen. Det finns emellertid i flera EG-rättsakter på olika sakområden föreskrif- ter om tystnadsplikt som skall iakttas.10 Ett problem är att före- skrifterna ofta inte innebär någon fullständig reglering av hur eller på vilka grunder uppgifter kan hållas hemliga. De anger endast att tyst- nadsplikt gäller för förtrolig information, men inte närmare vilka uppgifter som avses. Regeringen konstaterade inför inträ- de i EU att i detta avseende är sekretesstadganden i direkt tillämp- liga förordningar inte mer utvecklade än motsvarande regler i direk- tiv.11 Sådana materiella regler utgör inte en tillräcklig rättslig regler- ing av hur skall hantera handlingar, utan de svenska regler- na om offentlighet och sekretess måste fortfarande tillämpas. Vid en prövning enligt de svenska nationella bestämmelserna måste emellertid hänsyn tas till den allmänna lojalitetsplikten inom EU. 8Se t.ex. prop. 1992/93:120 s. 15 1992/93:120 s. 11 f 1994/95:112 s. 8 Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal Det innebär att har att tillämpa svenska regler på ett sådant sätt att de krav som kan utläsas ur EG-rätten kan tillgodoses.12 Ett särskilt problem inom EU är det vanliga synsätt på hantering av sekretess som innebär att den som upprättar eller avsänder en handling själv bedömer om den skall hållas hemlig eller inte och att den som tar emot handlingen skall respektera denna vilja (origina- tor control).13 De konflikter som kan uppstå i dessa situationer får hanteras med stöd av sekretesslagens materiella bestämmelser inom skilda sakområden och av den generella utrikessekretessen i 2 kap. 1 §. När det bedöms nödvändigt kan det också införas särskilda bestämmelser som direkt eller indirekt hänvisar till den sekretess som föreskrivs i de rättsakter som är bundna av till följd av medlemskapet i EU. En redogörelse för de sistnämnda bestämmel- serna i sekretesslagen finns nedan i avsnitt 6.4. 6.2.3Exempel på andra internationella avtalsformer Även utöver EU-medlemskapet deltar i stor omfattning i internationellt samarbete. Det manifesteras ofta genom bilaterala eller multilaterala avtal eller konventioner med andra stater och ge- nom medlemskap i olika mellanfolkliga organisationer. Oavsett formen för samarbete kan det förekomma krav på att iaktta olika regler om tystnadsplikt, sekretess och förfogandeinskränk- ningar i samband med informationsutbyte avtalsparterna emellan. Bilaterala och multilaterala avtal med andra stater förekommer inom många skiftande sakområden. Ofta innebär dessa avtal att informa- tion skall utbytas mellan avtalsstaterna. Som exempel kan nämnas överenskommelser med de nordiska länderna och med och om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Andra exempel är Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden samt Europeiska konventionen till skydd för mänsk- liga rättigheter. Som exempel på andra mellanfolkliga organisationer än EU som – på grund av medlemskap eller samarbetsavtal – har infor- mationsutbyte med, kan nämnas det Europeiska Rymdorganet (). Inom ramen för vissa internationella avtal utgör delta- gande närmast ett mellanting av medlemskap i en mellanfolklig or- ganisation och avtalspart i en mellanstatlig överenskommelse. Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal gäller t.ex. de konventioner som EU:s medlemsländer undertecknar vid sidan av det gemenskapsrättsliga samarbete. Två exempel på sådana överenskommelser inom ramen för EU-samarbetet som in- nebär ett omfattande informationsutbyte mellan medlemsstaterna är om asylmottagning och om gränskontroll. 6.3Tillämpning av sekretesslagen vid internationella förbindelser utan att särskilda åtgärder vidtas I många fall utgör det inga problem ur svensk synvinkel att det i internationella avtal som ingår finns särskilda bestämmelser om sekretess. Det är ofta möjligt för svenska myndigheter att sek- retessbelägga uppgifter i handlingar som berörs av ett sådant avtal med direkt stöd av en materiell sekretessbestämmelse inom sak- området, t.ex. 5 kap. 1 § sekretesslagen om förundersökningssekre- tess i en svensk brottsutredning. Också när det saknas en sådan direkt tillämplig materiell bestämmelse avseende den aktuella sak- frågan eller ärendet, kan uppgifter i vissa fall hemlighållas på ett avtalsenligt sätt med stöd av den generella bestämmelsen om utri- kessekretess i 2 kap. 1 § sekretesslagen (se kapitel 4). Grunden för en sådan tillämpning är då vanligtvis att det kan antas störa de mel- lanfolkliga förbindelserna om inte följer ett internationellt avtal som innebär att har åtagit sig att inte sprida vidare uppgifter som har erhållits med stöd av avtalet.14 När det gäller tillämpningen av utrikessekretessen har Regerings- rätten emellertid slagit fast att det måste vara det konkreta informa- tionsinnehållet i en uppgift – eller i vissa fall uppgiftens art och an- knytning till internationell verksamhet – som medför att ett röjan- de av uppgiften kan förorsaka störningar i de mellanfolkliga för- bindelserna.15 En störning som förorsakas endast av det faktum att en uppgift röjs skulle därmed inte alltid omfattas av skadebegreppet (jfr avsnitt 5.3). Även med beaktande av Regeringsrättens ställningstagande är ut- formningen av rekvisiten för utrikessekretess enligt 2 kap. 1 § sek- retesslagen sådan att det finns ett stort utrymme för att sekretess- belägga uppgifter som berör förbindelser med andra stater eller mellanfolkliga organisationer. Trots detta har regeringen ansett 14Se t.ex. prop. 1987/88:41 s. 15 f 15RÅ 1998 ref 42 och RÅ 2000 ref 22 Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal det omöjligt att generellt göra gällande att varje uppgiftslämnande i strid med ett internationellt avtal skulle kunna anses uppfylla något av de skaderekvisit som gäller enligt 2 kap. 1 §.16 Det finns med andra ord situationer då det är nödvändigt med särskilda sekretessbestäm- melser för att skall kunna fullgöra sin skyldighet i vissa fall att hemlighålla uppgifter som erhållits från andra stater eller från mellanfolkliga organisationer. Sådana bestämmelser kan antingen direkt ange vad som gäller enligt en överenskommelse eller endast hänvisa till de bakomliggande internationella avtalen. I detta sammanhang bör nämnas att i vissa fall, genom politiska förhandlingar innan ett internationellt avtal undertecknas, kan undvika att förbinda sig att följa omöjliga sekretessbestäm- melser. kan med andra ord få till stånd ändringar i föreslag- na avtalstexter så att de överensstämmer med svensk rätt. Till ex- empel kan bestämmelser om förbud att lämna ut hemliga handling- ar utan the written consent of the originator, dvs. principen om originator control (jfr avsnitt 6.2.1), ändras till ett krav på att lämnar ut sådana handlingar endast after consultation with the originator. Ofta godtar emellertid andra länder eller mellan- folkliga organisationer inte en sådan uppmjukning, eftersom den inte ger tillräckliga garantier för den eftersträvade sekretessen. När måste ingå internationella avtal som ställer icke upp- fyllbara krav på sekretess, kan det ändå i vissa fall göras utan att det leder till särskilda lagstiftningsåtgärder i sekretesslagen. I vissa situ- ationer förklarar i stället genom en särskild deklaration i sam- band med avtalet, att de svenska offentlighets- och sekretessreglerna kommer att tillämpas och att är medvetet om att en till- lämpning av de nationella reglerna i strid med det ingångna avtalet kan komma att störa förbindelserna med övriga avtalsparter (en s.k. unilateral declaration). I princip innebär detta att klargör att det internationella avtalet inte kommer att följas på denna punkt. Genom ett sådant förfarande har folkrättsligt formellt för- bundit sig att uppfylla t.ex. vissa sekretesskrav, som de övriga avtalsparterna är medvetna om att inte kan garantera att så kommer att ske.17 Eventuella efterföljande konsekvenser av ett svenskt avtalsbrott får då lösas genom politiska förhandlingar. 16Se t.ex. prop. 1987/88:41 s. 15 f 17Se t.ex. deklaration till överenskommelsen om säkerhetsskydd med det Europeiska Rymdorganet () Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal 6.4Särskilda bestämmelser i sekretesslagen med anledning av internationella avtal I sekretesslagen finns det ett flertal bestämmelser som särskilt före- skriver sekretess för uppgifter som har fått eller förfogar över med anledning av ett internationellt avtal. En bestämmelse i 9 kap. 3 § sekretesslagen avseende sekretess i internationellt sam- arbete inom beskattningsområdet infördes . Regeringen gjor- de då ett flertal generella uttalanden – som tillstyrktes av konstitu- tionsutskottet – rörande införandet av särskilda bestämmelser om sekretess med anledning av internationella avtal.18 Regeringen pe- kade särskilt på att det internationella samarbetet är viktigt och att man därför bör sträva efter att försöka underlätta ett uppgiftsutbyte med utländska stater genom ett ökat svenskt sekretesskydd.19 Ut- gångspunkten var att den svenska sekretesslagen inte i onödan bör försvåra för att erhålla sekretessbelagd information från utlandet. I detta avsnitt redovisas inledningsvis de generella överväganden som legat till grund för införandet av särskilda sekretessbestämmel- ser med anledning av internationella avtal om informationsutbyte som har ingått med andra länder eller mellanfolkliga organi- sationer. Därefter lämnas en redogörelse för de materiella bestäm- melser i sekretesslagen som reglerar sådan särskild sekretess inom skilda sakområden. Den senare redogörelsen är kronologisk såtill- vida att de aktuella lagrummen redovisas i den ordning de ursprung- ligen infördes i sekretesslagen respektive i andra lagar. 6.4.1Generella principer för de särskilda sekretess- bestämmelserna Det finns inte någon fullständig enhetlighet i utformningen och inne- börden av de sekretessbestämmelser som har tillkommit på grund av internationella avtal om informationsutbyte som innefat- tar sekretessåtaganden m.m. från sida. Den vanligaste lag- stiftningsmodellen i sekretesslagen innebär emellertid att absolut sekretess gäller för uppgifter som erhållit eller förfogar över på grund av ett internationellt avtal som innehåller en klausul om att uppgifterna inte får lämnas vidare i det aktuella fallet.20 Ofta s. 14 ff och bet. KU 1987/88:22 s. 6 Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal kompletteras denna sekretess med en bestämmelse om att uppgif- terna inte heller får lämnas till andra svenska myndigheter med stöd av sekretessbrytande bestämmelser, om det skulle strida mot det bakomliggande avtalet. Ett typexempel på en sekretessbestäm- melse som tillkommit på grund av ett internationellt avtal kan ut- formas på följande sätt. Sekretess gäller, i den mån har godkänt avtal härom med främmande stat eller mellanfolklig organisation, hos myndighet i verk- samhet som avses i X § för sådan uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som myndigheten erhållit/förfogar över på grund av avtalet. Föreskrifterna i 14 kap. 1–3 §§ får inte i fråga om denna sekretess tillämpas i strid med avtalet. Utformningen av bestämmelserna har sin grund i 9 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen avseende sekretess i internationellt samarbe- te inom beskattningsområdet.21 De bakomliggande motiven för den bestämmelsen har senare åberopats i ett flertal andra lagstiftnings- ärenden om sekretess vid internationellt samarbete.22 Regeringen anförde som skäl för införandet av bestämmelsen att enligt 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen skall en begränsning av rätten att ta del av allmän handling anges noga i sekretesslagen eller i annan (svensk) lag som sekretesslagen hänvisar till. Orsaken är att man skall kunna utläsa av sekretesslagen i vilka fall uppgifter i en allmän handling är hemliga.23 I vissa internationella avtal finns det klausu- ler som säger att andra sekretessregler än de svenska skall tillämpas, om de senare ger ett sämre skydd. Skall kunna åta sig en sådan avtalsförpliktelse måste den svenska lagstiftningen vara ut- formad så att en tillräckligt sträng sekretess föreskrivs, eftersom det enligt tryckfrihetsförordningen inte är möjligt att inskränka offent- ligheten genom att hänvisa till utländsk lag.24 Normalt förutsätts i sekretesslagen att en viss risk för skada skall föreligga för att upp- gifter skall kunna sekretessbeläggas. I många fall kan denna kon- struktion göra att sekretesskyddet i är svagare än i andra stater som vill ingå avtal med.25 En föreskrift om absolut sekretess är däremot särskilt ägnad att tillgodose ett önskemål att den svenska lagstiftningen skall vara minst lika sträng som en ut- 22Se t.ex. prop. 1990/91:42 (om insiderhandel) och prop. 1992/93:120 (om ) 1987/88:41 s. 16 24Lagrådet har dock uttalat att en hänvisning till en EG-förordning bör kunna likställas med en hänvisning till svensk lag och därför uppfylla kraven i 2 kap. 2 § TF (se prop. 1999/2000:126 s. 283) 1987/88:41 s. 16 Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal Det bör därför i vissa fall vara möjligt att i särskil- da bestämmelser ge ett sådant sekretesskydd som den utländska staten eller den mellanfolkliga organisationen vill ha för att lämna känsliga uppgifter till Sverige.26 Regeringen har också konstaterat att de krav som vissa interna- avtal ställer om att uppgifter inte får spridas vidare, inte bara gäller utlämnande av uppgifter till enskilda utan även utläm- nande till andra myndigheter.27 Enligt 15 kap. 5 § sekretesslagen skall en myndighet lämna ut uppgifter till en annan svensk myndig- het som begär det, om inte hinder möter på grund av sekretess. I många fall föreligger det inga sådana hinder mot utlämnande på grund av sekretess, trots att sekretess gäller för en uppgift. Anled- ningen är att det i 14 kap. 1–3 §§ sekretesslagen finns eller hänvisas till särskilda sekretessbrytande bestämmelser som tillåter utbyte av hemliga uppgifter mellan myndigheter. Även om det föreskrivs sär- skilt i sekretesslagen att en uppgift omfattas av absolut sekretess på grund av kopplingen till ett internationellt avtal, skulle sådana upp- gifter alltså ändå kunna lämnas ut från en myndighet till en annan med stöd av de sekretessbrytande bestämmelserna. För att skall kunna fullfölja sina åtaganden fullt ut – vilket kan inkludera att uppgifter inte får lämnas från en myndighet till en annan – har regeringen ansett att de sekretessbrytande bestämmelserna i 14 kap. 1–3 §§ inte bör få tillämpas i den mån det skulle strida mot ett bak- omliggande avtal.28 Avslutningsvis bör något nämnas om de problem som kan vara förknippade med den unika svenska meddelarfrihet som i många fall bryter tystnadsplikten, dvs. den i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen stadgade rätten att röja även sekretess- belagd information för publicering. Denna meddelarfrihet kan i sin tur brytas genom bestämmelser i 16 kap. sekretesslagen om s.k. kvalificerad tystnadsplikt.29 Regeringen har konstaterat att det är vanskligt att avgöra vilket utrymme som internationella sekretess- regler ger åt uppgiftslämnande i publiceringssyfte, men att det är möjligt att i mellanfolkliga sammanhang hävda uppfattningen att det finns utrymme för meddelarfriheten.30 Slutsatsen från regering- ens sida var att ett krav på sekretess i ett internationellt avtal inte nödvändiggör undantag från meddelarfriheten, utan att den frågan 29Se SOU 2003:99, kapitel 16 och 17 1992/93:120 s. 11 Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal får avgöras från fall till fall efter den typ av intresseavvägning som görs också i andra sammanhang. 6.4.2Beskattning och exekution (9 kap. 1-3 och 19 §§) I 9 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen finns bestämmelser om sekretess i främst och beskattningsverksamhet till skydd för enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. En- ligt huvudregeln gäller absolut sekretess hos , vilket innebär att utlämnande av uppgifter skall vägras utan skadepröv- ning i det enskilda fallet. Hos gäller sekretessen med ett omvänt skaderekvisit. För uppgifter hos allmän förvaltningsdom- stol i mål om skatt m.m. gäller sekretess med ett rakt skaderekvisit. Enligt 9 kap. 19 § gäller enligt huvudregeln sekretess med ett om- vänt skaderekvisit i mål eller ärenden inom exekutionsväsendet. Redan vid sekretesslagens införande föreskrevs i 9 kap. 3 § att när avtal om det har ingåtts med en främmande stat, gäller beskattningssekretessen enligt 1 och 2 §§ också i ärenden om hand- räckning eller bistånd som en myndighet lämnar till ett organ i den främmande staten i dess beskattningsverksamhet. Grunden för be- stämmelsen var att hade ingått avtal med de nordiska län- derna och vissa andra stater, som innebar att åtagit sig att bl.a. driva in skatt åt de avtalsslutanden staterna. Enligt dessa avtal skulle svenska sekretessbestämmelser tillämpas på uppgifter som enligt ett avtal lämnas till Sverige.31 gäller bestämmelsen endast sådana avtal som har godkänts av och med anledning av är den tillämplig även på avtal med mellanfolkliga organisationer.32 Bestämmelsen har betydelse genom att den slår fast att den i gällande stränga sekretessen för svensk beskattningsverksamhet också skall tillämpas avseende uppgifter som erhåller för att hjälpa and- ra stater med deras beskattningsverksamhet.33 finns ytterligare en särskild bestämmelse om sek- retess med anledning av internationella avtal på beskattningsområ- det, bl.a. Europaråds- och om ömsesidig hand- räckning i skatteärenden.34 Det året infördes ett andra stycke i 9 kap. 3 § som föreskrev absolut sekretess hos myndighet i beskattnings- 1979/80:2 Del A s. 262 32SFS 1987:1161 och 1992:1775 1987/88:41 s. 17 Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal och exekutionsverksamhet, dvs. de verksamheter som avses i 9 kap. 1, 2 och 19 §§ sekretesslagen. Sekretessen gäller för uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden som myndighe- ten erhållit enligt ett av godkänt avtal med främmande stat.35 Med anledning av blev bestämmelsen tillämplig också på avtal med mellanfolkliga organisationer.36 Bestämmelsen innebär vidare att de i förhållande till andra myndigheter sekretess- brytande föreskrifterna i 14 kap. 1–3 §§ sekretesslagen inte får till- lämpas i strid med bakomliggande avtal. I förarbetena konstaterades att problemet med att tillgodose de krav som ställs på sekretess i internationella avtal är mindre inom beskattningsområdet än inom andra områden, eftersom redan den grundläggande materiella bestämmelsen föreskriver absolut sekre- tess inom skatteförvaltningen.37 Det huvudsakliga syftet med be- stämmelsen var därför att absolut sekretess för uppgifter som fått enligt avtal skulle kunna gälla även hos , hos de allmän- na förvaltningsdomstolarna och inom exekutionsväsendet, efter- som det enligt grundbestämmelserna föreskrivs omvänt eller rakt skaderekvisit för dessa myndigheter.38 Dessutom fanns behov av att kunna hindra att uppgifter lämnas ut till andra svenska myndigheter med stöd av sekretessbrytande bestämmelser. I samband med att anslöt sig till EES ändrades bestämmelsen i 9 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen så att sekretess numera inte endast omfattar uppgifter som erhållit från utlandet enligt ett bakomliggande avtal, utan sekretes- sen är tillämplig på samtliga uppgifter som förfogar över på grund av avtalet.39 Anledningen var att de krav på sekretess som uppställdes i även gällde uppgifter som en svensk myn- dighet själv inhämtar i inom ramen för det internationella samarbetet.40 För uppgifter som är sekretessbelagda med stöd av 9 kap. 3 § andra stycket gäller kvalificerad tystnadsplikt, vilket innebär att meddelarfriheten är inskränkt avseende sådana uppgifter som om- fattas av sekretess på grund av ett internationellt avtal. Hos Skatte- verket och gäller denna kvalificerade tystnadsplikt även för uppgifter som enligt 9 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen omfattas 1987/88:41 s. 16 och 19 1992/93:120 s. 17 Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal av sekretess i den rent nationella beskattningsverksamheten. Där- emot är situationen annorlunda för exekutionsväsendet, eftersom kvalificerad tystnadsplikt i den verksamheten endast kom att gälla för sådana uppgifter som förfogar över på grund av ett in- ternationellt avtal. Kvalificerad tystnadsplikt gäller nämligen inte generellt för uppgifter som är sekretessbelagda i den nationella exe- kutionsverksamheten med stöd av 9 kap. 19 §.41 Regeringen motive- rade inte närmare skälen för detta ställningstagande. 6.4.3Särskilt sekretessförordnande i domstol (12 kap. 3 och 4 §§) Genom lagen (1990:313) om ömsesidig handräckning i skatteären- den godkände en Europaråds- och om sådan handräckning. Regeringen ansåg att de huvudsakliga sek- retesskrav som ställdes upp i konventionen kunde uppfyllas med stöd av den tidigare införda och ovan redovisade bestämmelsen i 9 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen om skattesekretess till följd av internationella avtal.42 Kraven gällde bl.a. att svenska myndigheter skall tillämpa sekretesslagstiftningen i det land varifrån en viss upp- gift kommer, om det landets sekretess är strängare än den svenska. Konventionen ställer emellertid ytterligare krav, som bl.a. berör domstolarna. Av särskild betydelse var kravet på att uppgifter som fått från en annan stat inte får yppas offentligt i domstols- förfaranden och domstolsavgöranden, om inte ursprungslandet sam- tycker till det (s.k. originator control). I förarbetena uttalade reger- ingen att den ökade internationella rörligheten medför ett ökat be- hov av samarbete mellan skattemyndigheter i olika länder och att den aktuella konventionen utgör ett instrument som kan leda det internationella samarbetet ett stort steg framåt.43 En förutsättning för att skall kunna delta i det internationella samarbetet på ett meningsfullt sätt ansågs därför vara att de svenska sekretessbe- stämmelserna ges en sådan utformning att de inte hindrar inhäm- tandet av uppgifter med stöd av konventionen. För domstolarnas del löstes de på grund av konventionen upp- komna sekretessproblemen i två steg. För det första infördes det i 5 kap. 1 § en bestämmelse som innebär att en dom- 1987/88:41 s. 21 1989/90:14 s 22 Särskilda sekretessåtgärder på grund av internationella avtal stol alltid skall hålla förhandling inom stängda dörrar om sekretess gäller enligt 9 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen och det skulle strida mot avtal som avses där att uppgiften röjs vid förhandlingen. Den processuella bestämmelsen är enligt 16 § förvaltningsprocess- lagen (1971:291) är tillämplig också hos allmän förvaltningsdom- stol. För det andra infördes särskilda bestämmelser i 12 kap. 3 och 4 §§ sekretesslagen.44 En domstol skall alltid i dom eller beslut förordna att sekretessen skall bestå för uppgift som har före- bringats vid förhandling inom stängda dörrar, om sekretess enligt 9 kap. 3 § andra stycket gäller för uppgiften och det skulle strida mot avtal som avses där att uppgiften röjs. I fråga om sådana upp- gifter skall en domstol dessutom alltid förordna att sekretessen skall bestå även för uppgifter som tas in i domen eller beslutet. Dom- stolen skall med andra ord sekretessbelägga domskälen i den del de innefattar en uppgift som är sekretessbelagd med stöd av 9 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen. Bestämmelserna berör främst skatte- mål i de allmänna förvaltningsdomstolarna.45 6.4.4Tillsyn m.m. över bank- och kreditväsendet (8 kap. 5 §) infördes en ny insiderlag (1990:1342), varvid förbudet mot insiderhandel utvidgades som lagstiftning- en anpassades till EG:s direktiv om insiderhandel.