sou · GSB3118 · 2005-01-01 00:00:00 — I rättsfallet RÅ 1988 ref. 40 avslogs en begäran om boende i gruppbostad enligt lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda (omsorgslagen) med motiveringen att det vid den aktuella tidpunkten inte fanns någon plats som gav vare sig det personstöd eller den avskildhet som den enskilde hade behov av. Regeringsrätten anförde i huvudsak följande. I målet är ostridigt att NN enligt omsorgslagen är berättigad till sär- skild omsorg i form av boende i gruppbostad. talan grundas enbart på det förhållandet att den saknar fysiska förutsättningar att tillgodose NN:s behov. Nämnden har som stöd för sin talan åberopat ett uttalande av departementschefen i för- arbetena till lagen (prop. 1984/85:176, s. 78) att vid besvärsprövningen rimlig hänsyn måste tas till de resurser som landstingskommunen har att tillgå. Regeringsrätten finner att NN:s rätt till särskild omsorg i form av boende i gruppbostad inte påverkas av det förhållandet att landstings- kommunen inte har någon gruppbostad tillgänglig. Det åligger landstingskommunen att vidta erforderliga åtgärder för att utan dröjsmål uppfylla den förpliktelse som sålunda åvilar kommunen gentemot NN. Vilka åtgärder som krävs härför och åtgärdernas ut- förande är verkställighetsfrågor som inte skall prövas i detta mål. I rättsfallet RÅ 1993 ref. 11 ansåg Regeringsrätten att en kommu- nal socialbidragsnorm som ligger under brutto- normer normalt inte kan anses tillförsäkra den enskilde en skälig levnadsnivå. Kommunens egna ekonomiska förhållanden har därvid inte ansetts kunna tillmätas någon betydelse i sammanhanget vid bedömningen av den enskildes rätt till bistånd. Med anledning av att en kommun inte kunde bereda plats i särskilt boende för alla personer som behövde sådan hjälp, vände sig två privatpersoner till ombudsmän () med vissa frågor angående handläggningen av ärenden om bistånd i form av särskilt boende enligt socialtjänstlagen (SoL). JO besvarade skrivelsen genom ett beslut daterat (dnr 2577-2000). I beslutet anges bl.a. följande. Utredningens uppdrag och utgångspunkter Frågan om kommunernas underlåtenhet att i vissa fall verkställa domar angående bistånd enligt SoL eller insatser enligt LSS har länge varit föremål för diskussion. har införts bestämmelser i dessa lagar enligt vilka en länsstyrelse, som finner att en kommun inte fullgör vad som ålagts kommunen i en lagakraftvunnen dom om rätt till bistånd eller insatser får [vid vite, utredningens anm.] förelägga kommunen att avhjälpa bristen (68 a § SoL och 26 a § LSS; se prop. 1999/2000:79 och socialutskottets betänkande 1999/2000:SoU14). Det finns särskilda föreskrifter för det fall att verkställighet har sökts enligt reglerna i utsökningsbalken men de saknar intresse i före- varande sammanhang. Bestämmelserna om en länsstyrelses befogenhet att utfärda ett före- läggande för kommunen tar sikte endast på fall då det är en domstol som har ålagt en kommun att svara för bistånd enligt SoL eller en insats enligt LSS. Ett vitesföreläggande kan därför inte bli aktuellt om kommunen har beslutat om insatsen men den inte tillhandahålls. Man skulle därför i och för sig kunna påstå att en kommun skulle kunna undgå att drabbas av ett föreläggande om den bifaller en ansökan om t.ex. bistånd i form av särskilt boende enligt 6 f § SoL men därefter underlåter att verkställa beslutet. Det är emellertid uppenbart att en kommun inte får underlåta att verkställa sina egna beslut. Det uppstår givetvis problem när ett beslut om en insats inte kan verkställas på grund av bristande resurser, t.ex. därför att det inte finns någon ledig plats i ett äldreboende. Om den ansvariga nämnden anser att den enskilde har rätt till en viss insats men att hjälpen inte kan till- handahållas kan det diskuteras om myndigheten skall avslå ansökan. Den frågan har tidigare behandlats av JO (se bl.a. JO:s protokoll den 22 , dnr 721-1994). I det nämnda protokollet från JO anges bl.a. följande. Regeringsrätten har i ett avgörande (RÅ 1988 ref. 40) tagit ställning till ett fall där en omsorgsnämnd hade avslagit en ansökan om grupp- bostad därför att sådan inte kunde tillhandahållas. Avgörandet avser tillämpningen av den numera upphävda omsorgs- lagen men torde i nu aktuellt avseende ha full relevans även vad gäller beslut enligt socialtjänstlagen. Regeringsrätten uttalade i det nämnda rättsfallet bl.a. följande. I målet är ostridigt att NN enligt omsorgslagen är berättigad till särskild omsorg i form av boende i gruppbostad. talan grundas enbart på det förhållandet att den saknar fysiska förutsättningar att tillgodose NN:s behov. Nämnden har som stöd för sin talan åberopat ett uttalande av departementschefen i för- arbetena till lagen (prop. 1984/85:176, s. 78) att vid besvärsprövningen rimlig hänsyn måste tas till de resurser som landstingskommunen har att tillgå. Regeringsrätten finner att NN:s rätt till särskild omsorg i form av boende i gruppbostad inte påverkas av det förhållandet att landstings- kommunen inte har någon gruppbostad tillgänglig. Utredningens uppdrag och utgångspunkter åligger landstingskommunen att vidta erforderliga åtgärder för att utan dröjsmål uppfylla den förpliktelse som sålunda åvilar kommunen gentemot NN. Vilka åtgärder som krävs härför och åtgärdernas ut- förande är verkställighetsfrågor som inte skall prövas i detta mål. Som framgår av det nu anförda skall domstolarnas prövning inriktas på huruvida den enskilde har rätt till det begärda biståndet. Detta är även den fråga som nämnden skall ta ställning till. Nämnden bör därvid anlägga samma synpunkter på frågan som domstolarna vid handläggningen av ett besvärsmål. Om någon ansöker om visst bistånd och enligt socialtjänstlagen bedöms ha rätt till sådant bistånd, bör ett bifallsbeslut meddelas även om de för tillfället tillgängliga resurserna inte medger detta. Frågan om själva tillhandahållandet av det bistånd som enligt kommunen skall lämnas är en verkställighetsfråga. Möjlig- heten att verkställa beslutet bör inte läggas till grund för nämndens prövning av rätten till bistånd. Läget är ett annat, om nämnden bedömer att någon rätt till det sökta slaget av bistånd inte föreligger därför att kommunens resurser i ett mer långsiktigt perspektiv inte medger detta. I ett sådant fall synes nämnden böra meddela ett avslagsbeslut. Det kan i och för sig hävdas att den enskilde finner det motsägelse- fullt att nämnden beviljar honom bistånd av ett visst slag men därefter förklarar att beslutet inte kan verkställas. Häremot kan dock invändas att det för den enskilde måste framstå som minst lika förvånande att han i länsrätten vinner bifall till sin framställan men att nämnden därefter inte verkställer domen. Domstols beslut har inte större värde än nämndens egna beslut. I JO:s beslut anges vidare att , med anledning av JO:s uttalanden i protokollet, ändrade sina all- männa råd Handläggning och dokumentation inom , 1994:3, i den del de rörde tillhandahållande av gruppbostäder m.m. I de ursprungliga allmänna råden 1994:3 angavs bl.a. följande (s. 80). Särskilt boende, t.ex. gruppbostad, är en form av bistånd som skall bedömas efter det behov som föreligger vid ansökningstillfället. Ansökan om bistånd i form av särskilt boende som inte kan verk- ställas inom rimlig tid, t.ex. för att plats inte finns att tillgå, bör avslås med hänvisning till bristande resurser i kommunen. Den enskilde har rätt att få ett avslagsbeslut med hänvisning om hur man överklagar. I beslutet bör dock behovet av särskilt boende dokumenteras. Det kan vara positivt för den enskilde att ha behovet dokumenterat. I de nya råden anförde bl.a. följande (SOSFS 1996:2). Framställan bör bifallas om kommunen med säkerhet kan tillhanda- hålla den begärda insatsen inom rimlig tid. Datum för inflyttning bör anges i beslutet. Vad som kan anses vara rimlig tid får bedömas i varje Utredningens uppdrag och utgångspunkter enskilt fall men bör inte överstiga . Gör kommunen den bedömningen att beslutet inte kan verkställas bör framställan avslås. I beslutet bör anges när sökanden har möjlighet att återkomma och få ett positivt besked. I beslutet måste anges vilka alternativa insatser som kan erbjudas i avvaktan på att bostad kan erbjudas. Bifallsbeslut måste hållas aktuella så att den enskilde kan erbjudas bostad inom den tid som utlovats. Det kan vara lämpligt med en förteckning av dessa beslut. I JO:s beslut anges slutligen följande. hade det för den enskilde inte någon praktisk betydelse om det var nämnden eller länsrätten som hade beslutat om han hade rätt till särskilt boende. Efter lagändringarna i socialtjänst- lagen och LSS är dock situationen en annan. JO vill därför understryka vikten av att nämnden, när den enskilde har rätt till en viss insats, klarlägger om insatsen kan tillhandahållas inom rimlig tid. Om det kan förväntas bli svårt att verkställa ett beslut om bistånd ligger det, inte minst från rättssäkerhetssynpunkt, nära tillhands anse att ansökan bör avslås. Därigenom bereds den enskilde möjlighet att överklaga beslutet till domstol. allmänna råd 1994:3 (S) har numera upphävts. Vad tidigare anfört äger likväl en allmän giltighet. Det ligger i sakens natur att man kan diskutera vad som är rimlig tid. Social- styrelsen ansåg för sin del att borde gälla som gräns. Enligt JO:s mening kan den angivelsen även tjäna som riktlinje. Att möjlighet att [vid vite, utredningens anm.]utfärda föreläggande om verkställighet har begränsats till att gälla lagakraft- vunna domar borde mot bakgrund av det sagda inte behöva innebära några egentliga nackdelar för den enskilde. Det finns därför inte skäl för JO att initiera någon ändring av lagstiftningen eller vidta någon annan åtgärd med anledning av Er skrivelse. 2Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade 2.1Kostnader för olika verksamhetsområden inom har publicerat rapporten förelsetal för . Jämförelsetalen belyser omfattningen av och kostnaden för de olika verksamhetsområdena inom social- tjänsten i landets kommuner. Jämförelsetalen grundar sig huvud- sakligen på de ekonomiska uppgifter från kommunernas bokslut, som samlas in av till det årliga räkenskaps- sammandraget (RS) samt uppgifter om verksamheternas omfatt- ning från officiella socialtjänststatistik. (Social- styrelsens publikation Jämförelsetal 2003, s. Kommunernas kostnader för fortsätter att öka och uppgick till . Detta är en ökning med cirka 6,4 miljarder eller jämfört med året innan. Kostnaden för verksamheter som andel av kommunernas totala kostnader varierar mellan bland kommunerna. I relation till antalet invånare var kostnaden för i genomsnitt lägst i förortskommuner (/invånare) och högst i glesbygdskommuner (/invånare). Vården och omsorgen om äldre och funk- tionshindrade är det område som i samtliga kommuner tar i anspråk den största delen av resurserna för som helhet. I glesbygdskommunerna utgjorde kostnaden för denna verksamhet i genomsnitt av kostnaden för social- tjänsten totalt. I storstäderna var denna andel i genomsnitt . Äldreomsorgens kostnadsandel utgjorde av kostnaden för totalt i riket, medan motsvarande kostnadsandel avseende funktionshindrade utgjorde . (A.a. s. Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade Av tabellen nedan framgår de skattade kostnaderna för de olika verksamhetsområdena inom på riksnivå. Att kost- naderna är skattade beror på att flera kommuner bl.a. har haft problem med att fördela den totala kostnaden för ett verksam- hetsområde på en mer detaljerad nivå. Kostnaderna i tabell 2.1 nedan har beräknats utifrån bruttokostnad minus interna intäkter och försäljningsintäkter av verksamheter till andra kommuner och landsting. I kostnaden för vård och omsorg till äldre och funk- tionshindrade ingår ersättningen från staten till kommunerna för (6,). Avsikten med detta kostnadsmått är att spegla resursförbrukningen oavsett vem som finansierar verk- samheten. Kostnaden för färdtjänst ingår inte. (A.a. s. Fördelning av skattade kostnader, miljarder kr. Äldre och personer med funktionshinder, totalt2 Vård och omsorg om äldre, totalt därav i ordinärt boende Insatser till personer med funktionshinder, totalt2 därav i ordinärt boende (enligt SoL, HSL) i särskilt boende (enligt SoL, HSL) insatser enligt LSS och , totalt2 därav boende enligt LSS enligt LSS, LASS2 daglig verksamhet enligt LSS övriga insatser enligt LSS Individ- och familjeomsorg, totalt Källa: Jämförelsetal för 2003 (s. 7). 1 Kostnad = bruttokostnad (interna intäkter + försäljningsintäkter av verksamhet till andra kommuner och landsting). 2 Inklusive kommunernas ersättning från för som uppgick till 5,7 mdkr och 2003 till 6,4 mdkr. Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade uppgick kommunernas kostnader för vård och omsorg om äldre och personer med funktionshinder till . Denna kostnad är beräknad utifrån brutto- kostnad minus interna intäkter och försäljningsintäkter av verk- samheter till andra kommuner och landsting, kommunernas ersätt- ning från staten för samt hyresintäkter. Genom att exkludera statens ersättning för erhålls ett kostnadsmått som speglar kommunernas kostnader för de verksamheter som de har ett betal- ningsansvar för. Hyresintäkterna är fråndragna för att öka jämför- barheten mellan kommunerna, eftersom dessa redovisas på olika sätt beroende på vem som äger fastigheten kommunen eller en extern hyresvärd. (A.a. s. Kostnaden för öppna verksamheter till både äldre och funktions- hindrade var 2003 . Med öppna verksam- heter menas generellt riktade verksamheter där ett deltagande inte kräver individuell behovsprövning och biståndsbeslut. Öppna verksamheter kan t.ex. vara mat- och kaffeservering, hår- och fot- vård, sysselsättnings- och studieverksamhet. (A.a. s. var vård och omsorg om äldre och funktionshindrade det område inom som hade den högsta kostnaden, . Verksamhetsindelningen i det kommu- nala räkenskapssammandraget begränsade 1996 avsevärt möjlig- heterna att särredovisa kostnaderna för de olika delverksamheterna i kommunernas vård och omsorg om äldre och funktionshindrade. (publikation Jämförelsetal för 1996, s. 7, 17 och 40.) Kommunernas kostnad för samtliga insatser enligt socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen till äldre i ordinärt och särskilt boende uppgick till . Denna kostnad är beräknad utifrån bruttokostnad minus interna intäkter, försäljningsintäkter från andra kommuner och landsting samt hyresintäkter. av den totala kostnaden avsåg vård och omsorg i särskilda boendeformer, insatser till äldre som bodde i ordinärt boende och av den totala kostnaden avsåg kostnader för öppna verksamheter. (Jämförelsetal 2003, s. Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade Kostnaden för vård och omsorg om äldre räknat per invånare varierade relativt mycket mellan enskilda kommuner och de olika kommungrupperna. Medianen för riket var . Av kommungrupperna hade glesbygdskommunerna den högsta genomsnittliga kostnaden per invånare (), medan den genomsnittliga kostnaden i medelstora städer var . (A.a. s. Den genomsnittliga kostnaden per person i särskilt boende upp- gick till . Bland kommungrupperna varie- rade denna kostnad mellan som lägst i övriga större städer till som mest i glesbygdskommuner. För vården och omsorgen till äldre i ordinärt boende var den genomsnittliga kostnaden i riket räknat per person med hemtjänst . Denna kostnad varierade mellan kommungrupperna från (storstäder) till som mest (övriga mindre kommuner). I kostnaden ingår förutom kostnad för hem- tjänst även kostnader för övriga insatser till äldre som bodde i ordinärt boende, t.ex. korttidsvård och behovsprövad dagverk- samhet. (A.a. s. Kostnaden för personer med funktionshinder Kommunernas kostnader för insatser enligt LSS och samt insatser i ordinärt och särskilt boende enligt socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen till personer med funktionshinder har beräknats till sammanlagt för . Denna kostnad avser bruttokostnad minus interna intäkter, försälj- ningsintäkter från andra kommuner och landsting, ersättning från för (6,) samt hyres- intäkter. Huvuddelen av denna kostnad, , var kostnad för insatser enligt LSS och , som alltså uppgick till . (Jämförelsetal 2003, s. Preliminära beräkningar av genomsnittskostnaden för olika LSS- insatser har gjorts av Statistiska centralbyrån3. Genom- snittskostnaderna, som är beräknade utifrån kommunernas räken- skapssammandrag (RS) för , kommer enligt uppgift att fastställas slutligt . 3 Uppgifterna har erhållits från . Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade Preliminär genomsnittskostnad för olika LSS-insatser Preliminär beräkning av genomsnitts- kostnad i kr/person (RS 2003) Boende med särskild service Genomsnittskostnaden för olika LSS-insatser framgår av tabell 2.3 nedan4. Genomsnittskostnaden för olika LSS-insatser Genomsnittskostnad i kr/person (RS 2002) 4 Uppgifterna har erhållits från . Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade 2.2Statistik över vård och omsorg till äldre Statistiken över vård och omsorg till äldre (dvs. personer som är ) har genomgått en rad föränd- ringar. Det genomfördes fr.o.m. bl.a. för- ändringar för att uppnå en bättre samordning med den officiella ekonomiska statistiken. Till de förändringar som påverkar jäm- förelser över tiden hör också organisatoriska förändringar i kommunerna. Vid jämförelser mellan åren är det därför nödvändigt att beakta olika mått, definitioner, mättidpunkter samt att orga- nisatoriska förändringar i kommunerna kan ha påverkat resultatet i olika grad beroende på variabel. (publikation Statistik socialtjänst 2004:3; Äldre vård och omsorg , s. I tidigare års statistik över antal boende i särskilda boendeformer medräknades förutom permanent boende även personer som tillfälligt upptog en växelvårds- eller avlösningsplats (korttids- vård/korttidsboende). Dessa uppgifter avsåg förhållandena . Permanent boende i särskilda boendeformer sär- skiljs från korttidsvård/korttidsboende. avsåg uppgifterna om permanent boende i särskilda boende- former förhållandena . Uppgifterna om korttids- vården/-boendet avsåg dock hela , men ändrades 1999 till . Därmed blev det åter möjligt att inkludera korttidsvården/-boendet i redovisningen av personer i särskilda boendeformer. Mätdagen ändrades till för både permanent- och korttidsboende, bl.a. för att få en bättre samordning med uppgifts- insamling till kommunernas räkenskapssammandrag. (A.a. s. Cirka 110 900 äldre bodde permanent i särskilda boendeformer (a.a. s. 4). bodde drygt 115 800 äldre stadigvarande i särskilt boende (publikation Jämförelsetal 2002, s. 8), medan det bodde cirka 118 300 äldre permanent i särskilda boendeformer (Statistik socialtjänst 2004:3; Äldre vård och omsorg , s. 4 och 11). Beträffande de uppgifter om antal permanent boende i särskilda boendeformer respektive antal personer med korttidsvård, som redovisats i Statistik socialtjänst 2004:3; Äldre vård och omsorg , finns det enligt publikationen en viss risk för att personer har dubbelräknats. Vidare är det enligt publikationen tänkbart att Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade enstaka kommuner betraktar som ordinärt boende istället för en särskild boendeform och därför redovisar personer i fel boendeform. (A.a. s. Utredningen har trots försök inte lyckats få fram uppgifter om det totala antalet beslut enligt socialtjänstlagen rörande äldre, som fattades , samt beslutens fördelning på olika typer av bistånd. 2.3Statistik avseende vissa funktionshindrade insamlades, på uppdrag av regeringen, uppgifter på individnivå om personer med verkställda beslut om insatser enligt LSS. Bakgrunden till uppdraget var att regeringen hade fattat beslut om en lagrådsremiss om utjämning mellan kommunerna av vissa kostnader för insatser enligt LSS. Enligt lag- rådsremissen föreslogs att reglerna för utjämningssystemet skulle träda ikraft och att verksamhetsstatistik avseende skulle ligga till grund för beräkningarna av bidragen inför bidrags-/. (publika- tion Statistik socialtjänst 2004:2, Funktionshindrade personer insatser enligt LSS , s. Den individbaserade statistiken är en totalundersökning. Den grundar sig på uppgifter som kommunerna rapporterade om varje enskild person som hade ett eller flera verkställda beslut om in- satser enligt LSS . Endast uppgifter om insatser som kommunerna var kostnadsansvariga för begärdes. Insamlingen av uppgifter inkluderade inte LSS-insatsen råd och stöd. (A.a. s. En annan insamling är en undersökning som gäller personer med beslut om insatsen råd och stöd enligt LSS . Här insamlades uppgifter på mängdnivå om antal personer med beslut om insatser i olika åldersklasser och personkretsar. (A.a. s. Beträffande definition av begreppet personkrets hänvisar utredningen till avsnitt 4.2.1. Det totala antalet personer med beslut om insats enligt LSS går inte att redovisa eftersom insatsen råd och stöd insamlats på mängdnivå och kunskap saknas om vilka av dessa som även har andra LSS-insatser. Av statistiken framgår dock det totala antalet beviljade insatser enligt LSS. (A.a. s. Kommunerna har redovisat att cirka 51 500 personer den 1 okto- ber 2003 hade en eller flera insatser enligt LSS exklusive insatsen Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade råd och stöd. Landstingen och de kommuner som ansvarar för råd och stöd har uppgett att cirka 11 700 personer hade beviljats råd och stöd enligt LSS . I rapporten styrelsen följer upp och utvärderar (1997:3) Handikappreformen Slutrapport, framkom att mellan av de personer som hade råd och stöd enligt LSS enbart hade denna insats. Med utgångspunkt från dessa siffror har det totala antalet personer med insatser enligt LSS uppskattats till mellan 53 000 och 55 000 per- soner. Det motsvarar av landets befolkning. (Statistik socialtjänst 2004:2, Funktionshindrade personer in- satser enligt LSS , s. Som framgår av tabell 2.4 nedan har antalet personer med insatser enligt LSS, exklusive råd och stöd, ökat . Motsvarande ökning är eller 2 800 personer. Antal personer med insats enligt LSS 1999 2003 för- delade efter personkrets. Exklusive insatsen råd och stöd Antal personer med insats enligt LSS Källa: Statistik socialtjänst 2004:2, Funktionshindrade personer insatser enligt LSS (s. 15). Den insats som ökat mest procentuellt jämfört med föregående års mätning är korttidstillsyn. SOU 2004:118 Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade olika insatser enligt LSS Exklusive insatsen råd och stöd Antal insatser samt antal personer med insats enligt LSS Källa: Statistik socialtjänst 2004:2, Funktionshindrade personer insatser enligt LSS (s. 16). Sammanlagt uppgick antalet LSS-insatser som redovisats till cirka 102 000. Cirka 87 100 insatser gällde personer som tillhörde per- sonkrets 1 (), cirka 2 500 gällde personer som tillhörde personkrets 2 () och cirka 12 400 insatser eller gällde personer som tillhörde personkrets 3. Personkrets 1 var den till antalet största personkretsen. Daglig verksamhet utgjorde av samtliga insatser till denna personkrets. Andra vanliga särskilda insatser till personer som tillhörde personkrets 1 var bostad med särskild service för vuxna och kontaktperson. Den vanligast förekommande insatsen enligt LSS för personer som tillhörde personkrets 2 var daglig verksamhet. För personer som tillhörde personkrets 3 var däremot ledsagarservice den vanligaste insatsen. Den utgjorde av samtliga insatser till personer i personkrets 3. En annan vanlig insats till denna person- krets var personlig assistans. (Statistik socialtjänst 2004:2, Funk- tionshindrade personer insatser enligt LSS , s. av alla insatser enligt LSS gavs till barn och ungdomar som var , gällde personer som var i åldrarna 23 samt av insatserna gavs till personer som var eller äldre (a.a. s. 21). Utredningen har trots försök inte lyckats få fram uppgifter om det totala antalet beslut enligt LSS, som fattades , samt beslutens fördelning på olika typer av insatser. Några siffror som gäller äldre och funktionshindrade 2.4Något om det kommunala utjämningssystemet avseende LSS-kostnader