sou · GSB3101d3 · 2005-01-01 00:00:00 — De ekonomiska och aktuariella beräk- ningar som valts för värderingen av åtagandena måste också väljas på ett aktsamt sätt, vid behov med beaktande av en tillräcklig säkerhetsmarginal. b)Maximiräntesatserna skall väljas på ett aktsamt sätt och fastställas enligt alla relevanta regler i den medlemsstat som är hemland. Dessa aktsamt valda räntesatser skall fastställas med beaktande av avkastningen på de motsvarande tillgångar som institutet har och med beaktande av den förväntade avkastningen på framtida investeringar, och/eller marknadsavkastningen på statsobligationer eller andra obligationer med låg kreditrisk. c)De biometriska tabeller som används för att beräkna de tekniska avsättningarna skall grunda sig på aktsamma anta- ganden med beaktande av de viktigaste särdragen hos medlemsgruppen och pensionsplanerna, i synnerhet förväntade förändringar i de relevanta riskerna. L 235/18 Europeiska unionens officiella tidning d)Metoden och underlaget för beräkningen av de tekniska avsättningarna skall i regel förbli desamma från ett räkens- kapsår till ett annat. Ändringar kan dock vara motiverade till följd av förändringar i de rättsliga, demografiska eller ekono- miska förutsättningar som ligger till grund för antagandena. 5.Den medlemsstat som är hemland får, för att säkerställa att medlemmarnas och förmånstagarnas intressen skyddas på ett fullgott sätt, fastställa ytterligare, mer detaljerade krav för beräkningen av de tekniska avsättningarna. 6.För att kunna åstadkomma den ytterligare harmonisering av reglerna för beräkningen av tekniska avsättningar som kan vara motiverad – i synnerhet vad gäller räntesatserna och andra antaganden som påverkar de tekniska avsättningarna – skall kommissionen eller på begäran av en medlemsstat lägga fram en rapport om situationen när det gäller utveck- lingen av verksamhet över gränserna. Kommissionen skall föreslå de åtgärder som är nödvändiga för att förebygga eventuella snedvridningar orsakade av olika ränte- satser och för att i övrigt skydda förmånstagares och medlem- mars intressen avseende varje plan. Skuldtäckning av tekniska avsättningar 1.Den medlemsstat som är hemland skall kräva att varje institut alltid skall inneha tillräckliga och lämpliga tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna för alla pensions- planer som det förvaltar. 2.Den medlemsstat som är hemland får tillåta ett institut att inneha otillräckliga tillgångar för att täcka de tekniska avsättningarna. I detta fall skall de behöriga myndigheterna kräva att institutet antar en konkret och genom- förbar återställningsplan så att kraven i punkt 1 blir uppfyllda igen. Planen skall vara förenad med följande villkor: a)Institutet skall upprätta en konkret och genomförbar plan för hur det inom rimlig tid skall kunna återställa tillgång- arnas storlek till den nivå som krävs för att helt täcka de tekniska avsättningarna. Planen skall göras tillgänglig för medlemmarna eller, i förekommande fall, deras företrädare och/eller godkännas av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland. b)När planen upprättas skall hänsyn tas till institutets specifika situation, särskilt vad gäller dess matchning av tillgångar och skulder (asset-liability structure), riskprofil, likviditets- plan, åldersprofilen hos de medlemmar som är berättigade till pensionsförmåner samt till om planerna befinner sig i uppbyggnadsskedet eller skall övergå till full fondering från att inte eller endast delvis ha varit fonderade. c)Om pensionsplanen upphör att gälla som avses ovan skall institutet underrätta de behöriga myndighe- terna i den medlemsstat som är hemland. inrätta ett förfarande för hur tillgångarna och motsvarande åtaganden skall överföras till ett annat finansiellt institut eller liknande organ. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland skall underrättas om detta förfarande, och förfarandets huvuddrag skall göras tillgäng- liga för medlemmarna eller, i förekommande fall, deras företrädare i enlighet med konfidentialitetsprincipen. När det gäller verksamhet över gränserna som avses i artikel 20 skall de tekniska avsättningarna alltid täckas av till- gångar som är tillräckliga i förhållande till samtliga åtaganden enligt de planer som institutet förvaltar. Om dessa villkor inte uppfylls skall de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland ingripa i enlighet med artikel 14. För att uppfylla detta krav får den medlemsstat som är hemland begära att tillgångarna och skulderna skall hållas fullständigt åtskilda. 1.Den medlemsstat som är hemland skall se till att institut, som förvaltar pensionsplaner där institutet och inte det uppdragsgivande företaget står för åtagandet att täcka en biometrisk risk eller garanterar en viss avkastning eller en viss förmånsnivå ständigt, som en buffert, innehar kompletterande tillgångar utöver de tekniska avsättningarna. Dess storlek skall återspegla typen av risk och tillgångssammansättningen avse- ende samtliga de pensionsplaner som institutet förvaltar. Dessa tillgångar skall vara fria från alla förutsebara åtaganden och fungera som en buffert för att kompensera skillnader mellan förväntade och verkliga kostnader och intäkter. 2.För beräkning av den lägsta storleken på de komplette- rande tillgångarna skall bestämmelserna i artiklarna 27 och 28 i direktiv /83/EEG tillämpas. 3.Punkt 1 skall dock inte hindra medlemsstaterna från att kräva att institut som är etablerade inom deras territorium skall uppfylla lagstadgade kapitalkrav eller från att fastställa mer detaljerade föreskrifter, om sådana är berättigade av aktsam- hetsskäl. Medlemsstaterna skall kräva att institut som är etablerade inom deras territorier skall investera sina tillgångar i enlighet med aktsamhetsprincipen och särskilt i enlighet med följande regler: a)Tillgångarna skall investeras på det sätt som bäst gagnar medlemmarnas och förmånstagarnas intressen. Vid en even- tuell intressekonflikt skall institutet eller den enhet som förvaltar dess portfölj se till att investeringen görs uteslu- tande i medlemmarnas och förmånstagarnas intresse. Europeiska unionens officiella tidning L 235/19 b)Tillgångarna skall investeras på ett sätt som tillförsäkrar säkerhet, kvalitet, likviditet och lönsamhet för den samlade portföljen. Tillgångar som skall täcka de tekniska avsättningarna skall dessutom investeras på ett sätt som är anpassat till de förväntade framtida pensionsförmånernas typ och varak- tighet. c)Tillgångarna skall till övervägande del investeras på regle- rade marknader. Investeringar i tillgångar som inte är föremål för handel på reglerade finansmarknader måste under alla förhållanden hållas på aktsamma nivåer. d)Det skall vara möjligt att investera i derivatinstrument, förutsatt att de bidrar till att minska investeringsriskerna eller underlättar effektiv förvaltning av portföljen. De måste värderas med aktsamhet med beaktande av den underlig- gande tillgången och tas med vid värderingen av institutets tillgångar. Institutet skall även undvika överdriven riskexpo- nering gentemot en och samma motpart och gentemot annan derivatverksamhet. e)Tillgångarna skall vara diversifierade på ett lämpligt sätt för att undvika dels överdrivet beroende av någon särskild till- gång, emittent eller företagsgrupp, dels ackumulation av risker i den samlade portföljen. Investeringar i tillgångar som emitterats av samma emittent eller emittenter som tillhör samma grupp får inte innebära överdriven riskkoncentration för institutet. f)Investeringarna i det uppdragsgivande företaget får inte överstiga av den samlade portföljen, och när det uppdragsgivande företaget ingår i en grupp får investering- arna i företag som ingår i samma grupp som det uppdrags- givande företaget inte överstiga av portföljen. Om institutet har fått sitt uppdrag av flera företag skall inve- steringarna i dessa uppdragsgivande företag göras på ett aktsamt sätt och med hänsyn till behovet av lämplig diversi- fiering. Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa de krav som avses i e och f på investeringar i statsobligationer. 2.Den medlemsstat som är hemland skall förbjuda institutet att ta upp lån eller ställa säkerhet på tredje parts vägnar. Medlemsstaterna får dock tillåta instituten att för en begränsad period ta upp vissa lån som endast syftar till att tillgodose likvi- ditetsbehov. 3.Medlemsstaterna får inte kräva att de institut som är etablerade inom deras territorium investerar i särskilda typer av tillgångar. 4.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 12 får medlemsstaterna inte kräva att investeringsbeslut som fattas av ett institut som är etablerat inom dess territorium eller av dess kapitalförvaltare skall vara villkorat av något godkännande i förväg eller någon systematisk anmälan. 5.Medlemsstaterna får i enlighet med bestämmelserna i punkterna 1–4 fastställa mer detaljerade föreskrifter, även kvan- titativa regler, för institut som är etablerade inom deras territo- rier, om reglerna är berättigade av aktsamhetsskäl, med hänsyn till samtliga åtaganden enligt de planer som institutet förvaltar. I synnerhet får medlemsstaterna tillämpa investeringsbe- stämmelser som liknar dem i direktiv /83/EG. Medlemsstaterna får dock inte hindra instituten från att a)investera av de tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna eller, när det gäller planer där medlemmarna står för den finansiella risken, av hela portföljen i aktier, överlåtbara värdepapper som kan jämställas med aktier och företagsobligationer som är föremål för handel på reglerade marknader och att besluta om dessa tillgångars relativa vikt i investeringsportföljen; om det är motiverat av aktsamhetsskäl får medlemsstaterna dock tillämpa en lägre gräns för institut som tillhandahåller pensionsprodukter med en långsiktig lägsta garanterad räntesats, står den finansiella risken och själva står för garantin, b)investera av de tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna i tillgångar denominerade i andra valutor än dem som åtagandena är uttryckta i, c)investera på riskkapitalmarknader. 6.Punkt 5 hindrar inte medlemsstaterna från att, även i enskilda fall, kräva att striktare investeringsregler tillämpas på institut som är etablerade inom deras territorier, särskilt med tanke på institutets åtaganden, om det är motiverat av aktsam- hetsskäl. 7.När det gäller sådan verksamhet över gränserna som avses i artikel 20 får den behöriga myndigheten i varje värdmedlems- stat kräva att reglerna i andra stycket skall tillämpas på insti- tutet i den medlemsstat som är hemland. I sådana fall skall dessa regler endast tillämpas på den del av institutets tillgångar som motsvarar den verksamhet som bedrivs i den enskilda värdmedlemsstaten. Dessutom skall de bara tillämpas om samma eller strängare regler även tillämpas på institut som är etablerade i värdmedlemsstaten. Följande regler avses i första stycket: a)Institutet får inte investera av dessa tillgångar i aktier, andra värdepapper som kan jämställas med aktier och skuldförbindelser som inte är föremål för handel på reglerade marknader, eller också skall institutet investera av dessa tillgångar i aktier, andra värdepapper som kan jämställas med aktier och skuldförbindelser som är föremål för handel på reglerade marknader. b)Institutet får inte investera av dessa tillgångar i aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier, obligationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmarknadsinstrument från samma företag och inte av dessa tillgångar i aktier och andra värde- papper som kan jämställas med aktier, obligationer, skuldförbindelser och andra instrument på penning- och kapitalmarknaden från företag som ingår i en och samma grupp. L 235/20 Europeiska unionens officiella tidning c)Institutet skall inte investera av dessa tillgångar i tillgångar denominerade i andra valutor än dem som åtagandena är uttryckta i. För att dessa krav skall uppfyllas får hemlandet kräva att till- gångarna hålls fullständigt åtskilda. 1.Medlemsstaterna får inte begränsa institutens rätt att, för förvaltningen av investeringsportföljen, utse kapitalförvaltare som är etablerade i andra medlemsstater och som där är vederbörligen auktoriserade för sådan verksamhet i enlighet med direktiven /611/EEG, 93/22/EEG, 2000/12/EG och 2002/83/EG samt de som avses i artikel 2.1 i detta direktiv. 2.Medlemsstaterna får inte begränsa institutens rätt att, för förvaringen av sina tillgångar, utse förvaringsinstitut som är etablerade i en annan medlemsstat och som är vederbörligen auktoriserade i enlighet med direktiven /22/EEG eller 2000/ 12/EG eller som är godkända som förvaringsinstitut enligt direktiv /611/EEG. Bestämmelsen i denna punkt skall inte hindra den medlemsstat som är hemland från att göra det obligatoriskt att anlita förva- ringsinstitut. Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att göra det möjligt enligt sin nationella lagstiftning att i enlighet med artikel 14 förbjuda förvaringsinstitut som är etablerade inom dess territorium att fritt förfoga över förvarade tillgångar om detta begärs av den medlemsstat som är institutets hemland. 1.Utan att det påverkar tillämpningen av nationell social- och arbetsmarknadslagstiftning avseende pensionssystemens uppbyggnad, inbegripet obligatoriskt medlemskap och utfallen av kollektivavtal, skall medlemsstaterna tillåta företag som är etablerade inom deras territorier att ge uppdrag åt tjänstepen- sionsinstitut som är godkända i andra medlemsstater. De skall även tillåta tjänstepensionsinstitut som är godkända inom deras territorier att åta sig uppdrag för företag som är etablerade inom andra medlemsstaters territorier. 2.Ett institut som önskar åta sig uppdrag för ett uppdragsgi- vande företag som är etablerat inom en annan medlemsstats territorium måste enligt artikel 9.5 godkännas i förväg av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland. Det skall till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland där det är auktoriserat anmäla att det avser att åta sig uppdrag från ett uppdragsgivande företag som är etablerat i en annan medlemsstat. 3.Medlemsstaterna skall kräva att institut som är etablerade inom dess territorium och som erbjuder sig att åta sig uppdrag för ett företag som är etablerat inom en annan medlemsstats territorium lämnar följande uppgifter när de gör en anmälan enligt punkt 2: a)Värdmedlemsstat(er). b)Det uppdragsgivande företagets namn. c)De viktigaste särdragen i den pensionsplan som skall förvaltas för det uppdragsgivande företagets räkning. 4.När en behörig myndighet i den medlemsstat som är hemland mottar en underrättelse enligt punkt 2 och den inte har skäl att betvivla att institutets administrativa uppbyggnad, dess finansiella ställning eller dess lednings vandel och yrkesmässiga kvalifikationer eller erfarenhet på området är förenliga med den verksamhet som föreslås i värdmedlems- staten, skall den från mottagandet av de uppgifter som avses i punkt 3 vidarebefordra dessa till de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten och informera institutet om detta. 5.Innan institutet börjar förvalta en pensionsplan för ett uppdragsgivande företag beläget i en annan medlemsstat, skall de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten efter mottagandet av de uppgifter som avses i punkt 3 vid behov underrätta de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland om de krav i social- och arbets- marknadslagstiftningen som är relevanta på tjänstepensionsom- rådet och som skall uppfyllas när pensionsplanen förvaltas på uppdrag av ett företag i värdmedlemsstaten samt om alla regler som skall tillämpas enligt artikel 18.7 och punkt 7 i denna artikel. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland skall underrätta institutet om dessa uppgifter. 6.Institutet får börja förvalta pensionsplanen på uppdrag av ett företag i värdmedlemsstaten i enlighet med de krav i värdmedlemsstatens social- och arbetsmarknadslagstiftning som är relevanta på tjänstepensionsområdet och de regler som måste tillämpas enligt artikel 18.7 och punkt 7 i denna artikel så snart som det har mottagit den underrättelse som avses i punkt 5 eller, om ingen underrättelse från de behöriga myndig- heterna i den medlemsstat som är hemland inkommer, efter utgången av den tidsfrist som anges i punkt 5. 7.I synnerhet skall ett institut som verkar på uppdrag av ett företag som är etablerat i en annan medlemsstat också beträffande medlemmarna i fråga omfattas av de informations- krav som de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten i enlighet med artikel 11 föreskriver för institut som är etable- rade i den medlemsstaten. 8.De behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten skall underrätta de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland om alla väsentliga ändringar dels av de krav i värdmedlemsstatens social- och arbetsmarknadslagstiftning som är relevanta på tjänstepensionsområdet som kan påverka pensionsplanen i den mån det gäller förvaltningen av denna på uppdrag av ett företag i värdmedlemsstaten, dels om de regler som måste tillämpas enligt artikel 18.7 och punkt 7 i denna artikel. Europeiska unionens officiella tidning L 235/21 9.Institutet skall vara föremål för löpande tillsyn av de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten, när det gäller verksamhetens förenlighet med de krav i arbetsmarknads- och sociallagstiftningen i värdlandet som är relevanta på tjänstepen- sionsområdet som anges i punkt 5 och med de informations- krav som anges i punkt 7. Om oegentligheter upptäcks vid denna tillsyn skall de behöriga myndigheterna i den medlems- stat som är hemland omgående underrättas av de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten. De behöriga myndighe- terna i den medlemsstat som är hemland skall i samordning med de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten vidta de åtgärder som krävs för att se till att institutet upphör med de upptäckta överträdelserna av social- och arbetsmarknadslagstift- ningen. 10.Om institutet, trots de åtgärder som vidtagits av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland eller på grund av att lämpliga åtgärder saknas i den medlems- stat som är hemland, fortsätter att överträda de tillämpliga bestämmelser i värdmedlemsstatens social- och arbetsmark- nadslagstiftning som är relevanta på tjänstepensionsområdet, får de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten, efter att ha informerat de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland, vidta lämpliga åtgärder för att förhindra eller beivra ytterligare oegentligheter och, om det är strikt nödvändigt, hindra institutet från att bedriva verksamhet i värdmedlemsstaten för det uppdragsgivande företagets räkning. Samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen 1.Medlemsstaterna skall på lämpligt sätt se till att detta direktiv tillämpas enhetligt genom regelbundet utbyte av infor- mation och erfarenheter i syfte att utveckla bästa praxis på detta område och ett närmare samarbete för att på så sätt förhindra snedvridning av konkurrensen och skapa de nödvändiga förutsättningarna för oproblematiskt medlemskap över gränserna. 2.Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndig- heter skall ha ett nära samarbete för att underlätta tillsynen över tjänstepensionsinstitutens verksamhet. 3.Varje medlemsstat skall informera kommissionen om allvarligare problem som tillämpningen av detta direktiv ger upphov till. Kommissionen och de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna skall behandla sådana svårigheter i syfte att finna lämpliga lösningar. efter det att detta direktiv har trätt i kraft skall kommissionen lämna en rapport som innehåller en översyn av a)tillämpningen av artikel 18 och de framsteg som har gjorts i anpassningen av de nationella tillsynssystemen, och b)tillämpningen av artikel 19.2 andra stycket, i synnerhet den rådande situationen i medlemsstaterna när det gäller anlitandet av förvaringsinstitut och, i förekommande fall, den roll de spelar. De behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten får be de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland att besluta att institutets tillgångar och åtaganden skall hållas fullständigt åtskilda i enlighet med artiklarna 16.3 och 18.7. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De skall genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 2.Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. 3.Medlemsstaterna får till uppskjuta tillämpningen av artikel 17.1 och 17.2 på institut som är etablerade inom deras territorium som som anges i punkt 1 i den här artikeln inte uppfyller det lägsta lagstadgade kapitalkrav som krävs enligt artikel 17.1 och 17.2. Institut som avser att bedriva verksamhet över gränserna i den mening som avses i artikel 20 får dock inte göra detta förrän de uppfyller reglerna i detta direktiv. 4.Medlemsstaterna får till uppskjuta tillämpningen av artikel 18.1 f på institut som är etablerade inom deras territorier. Institut som avser att bedriva verksamhet över gränserna enligt artikel 20 får dock inte göra detta förrän de uppfyller reglerna i detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv sig till medlemsstaterna. Pensionsplaner på den svenska marknaden Den svenska tjänstepensionsmarknaden är speciell så till vida att ett mycket stort antal pensionsförmåner regleras genom överens- kommelser mellan arbetsmarknadsparterna i centrala kollektivavtal. Separata pensionsplaner gäller för olika avtalsområden, vilket får till följd att villkor och förmåner skiljer sig åt. De anställda klassificeras och delas upp i olika avtalsområden beroende på vilken typ av arbete och arbetsgivare det handlar om. Alla dessa omständigheter gör att den svenska tjänstepensionsmarknaden blir mycket komplex till sin natur. Beskrivningen av de svenska pensionsplanerna inleds med en historisk exposé som visar hur tjänstepensionsliknande förmåner utvecklades och hur utvecklingen har fortskridit fram till dagens moderna tjänstepensioner. Därefter beskrivs de stora pensionsplanerna och deras förmåner och ersättningsnivåer, varvid en beskrivning ges av Avtalspension SAF-LO som gäller för de privatanställda arbetarna, den s.k. ITP-planen som gäller för privatanställda tjänstemän jämte frivillig ITP och ITP-liknande planer, pensionsplanerna för anställda inom kooperationen, PA 03 som gäller för statligt anställd personal samt de pensionsavtal som gäller för arbetstagare i kommuner och landsting m.m. Sociala skyddsanordningar i olika former som kan härledas till en anställning har mycket gamla anor. Medeltidens hantverkare erhöll via sitt skråväsende ett visst skydd vid sjukdom och dödsfall, och lagfästes skråmedlemmarnas skyldighet att bistå varandra. hade de statliga tjänstemännen rätt till pension i viss utsträckning. Ämbetsmän som var anställda vid t.ex. och riksgälden var i princip oavsättliga och kunde på så sätt uppbära lön så länge som de levde. Enligt den s.k. legostadgan var en husbonde tvungen att ansvara för försörjningen av de tjänstehjon som hade varit anställda hos honom under en viss bestämd tid. Grunden för tjänstepensions- verksamheten lades således . Det var dock först som den stora utvecklingen av tjänstepensionerna ägde rum i . Den första allmänna svenska folkpensionen tillkom efter att problem med ålderdomsförsörjningen uppmärksammats. Industrialismen och bondesamhällets uppluckring ledde nämligen till att stora grupper arbetstagare var tvungna att flytta till städerna för att få arbete, varvid möjligheterna att åberopa en långvarig tjänstgöring hos en och samma arbetsgivare minskade.