sou · GSB339 · 2005-01-01 00:00:00 — Av 1 kap. 2 § RTVL följer att lagen är tillämplig på sändningar av TV-program, om sändningen kan tas emot i någon stat som är bunden av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-stat) och den som bedriver sändningsverksamheten enligt p. 1 är etablerad i enligt definitionen i artikel 2.3 i ändrings- direktivet. De kriterier som ställs upp i artikel 2.3 i TV-direktivet har närmare redogjorts för ovan i avsnitt 4.2. Är den som bedriver sändningsverksamhet varken etablerad i eller i någon annan EES-stat enligt etableringskriteriet, skall man i andra hand gå vidare till de tre tekniska kriterier som be- skrivs i p. 2–4. Kriterierna är rangordnade och skall därmed prövas i en viss ordning. Om den som bedriver sändningsverksamheten använder sig av en frekvens som har upplåtits här i landet gäller radio- och TV-lagen för sändningarna. Använder den som bedriver sändningsverksamheten inte en frekvens som upplåtits här i landet eller i någon annan EES-stat men använder sig av en satellit- kapacitet som tillhör lyder programföretaget under svensk jurisdiktion. Detta gäller också om programföretaget varken använ- der sig av en satellitkapacitet som tillhör eller någon annan EES-stat, men använder sig av en satellitupplänk belägen i . Med att en satellitkapacitet tillhör avses att en svensk fysisk eller juridisk person förfogar över satellitkapaciteten. Att den som bedriver sändningsverksamhet använder sig av en satellitupplänk Särskilt om jurisdiktionsfrågan SOU 2004:39 som är belägen i innebär att ett program förmedlas genom satellitsändning från (prop. 1997/98:184 s. 32 f. och 72). Om vare sig etableringskriteriet eller de tekniska kriterierna ger någon möjlighet att bestämma vilket land som har jurisdiktion över sändningarna från ett visst programföretag skall enligt 1 kap. 2 § p. 5 RTVL i sista hand bestämmelserna om etablering i artikel 52 och följande i EG-fördraget avgöra frågan. Enligt andra stycket i 1 kap. 2 § RTVL skall den som, efter att ha varit etablerad i , etablerar sig i en annan EES-stat i syfte att kringgå svensk lagstiftning när verksamheten huvudsakligen riktar sig till vid tillämpningen av radio- och TV-lagen anses etablerad här. Bestämmelsen infördes i samband med de övriga ändringar som gjordes med anledning av ändringsdirektivet. I det ursprungliga förslaget fanns dock inte något krav på att programföretaget skulle ha varit etablerat i innan det etab- lerade sig utomlands (se Genomförande av EG:s TV-direktiv, Ds 1998:21). Vid remissbehandlingen av förslaget påpekade vissa remissinstanser att lagtexten borde ändras för att bättre stämma överens med texten i direktivet. Regeringen formulerade därför om lagtexten så att den nu syftar på programföretag som har varit etable- rade i och som sedan etablerar sig i en annan medlemsstat (prop. 1997/98:184 s. 33). Bestämmelsen motsvarar stycke 14 i in- gressen till ändringsdirektivet (prop. 1997/98:184 s. 72), vilket återgivits ovan under avsnitt 4.2. För kabelsändningar gäller lagen enligt 1 kap. 3 § RTVL endast om sändningen i fråga når fler än 100 bostäder, utom såvitt avser den s.k. must carry-skyldigheten enligt 8 kap. 1 § som gäller för sändningar som når fler än tio bostäder. Av bestämmelserna i yttrandefrihetsgrundlagen är det endast 1 kap. 2 och 3 §§ som gäller för trådsändningar som når högst 100 bostäder. I samman- hanget kan nämnas att utredningen i sitt tidigare delbetänkande Must carry (SOU 2003:109) har föreslagit en ändring i 1 kap. 3 § RTVL så att för sändningar genom kabel som når 100 bostäder eller färre gäller endast 8 kap. 1 § samt i yttrandefrihetsgrundlagen endast 1 kap. 2 och 3 §§. I två fall har fråga uppkommit om huruvida har jurisdiktion över programföretag som sänder i det svenska digi- tala marknätet. Nedan redogörs för dessa två beslut. Det kan i sammanhanget nämnas att till har inkommit med anmälningar mot och Kanal om överträdelse av de svenska reglerna om spons- ringsskyltar10. har därvid hävdat att förhållandena ändrats sedan fattade besluten nedan och att TV3 och Kanal därför numera är att bedöma som etablerade i , varför svensk lag är tillämplig. har ännu inte fattat slutligt beslut i ärendena. beslut (SB 203/00) Ärendet initierades efter anmälan mot programmet TV3 Direkt som sänts dels via satellit, dels i det digitala marknätet. Nämnden konstaterade inledningsvis att inne- hade sändningstillstånd för satellitsändningar meddelat av Television Commission (ITC) i och att hade sändningstillstånd för digitala sändningar i det svenska marknätet meddelat av den . Enligt artikel 1 b) i TV-direktivet i dess nya lydelse avses med programföretag den fysiska eller juridiska person som har det redaktionella ansvaret för sammansättningen av TV-program enligt a [här återfinns definitionen av TV-sändning] och som sänder ut eller låter sända ut dem genom tredje part. Någon motsvarande definition finns inte i radio- och TV-lagen. Viss ledning ges dock i prop. 1995/96:160 s. 155 där det bl.a. anförs: Liksom nuvarande lagstiftning förutsätter lagen att den som har tillstånd att bedriva sändnings- verksamheten också är den som faktiskt bedriver den. Om till- ståndshavaren upplåtit sändningstid åt någon annan är han ändå an- svarig för att reglerna i denna lag följs. Krävs inget tillstånd ligger ansvaret hos den som bedriver verksamheten. Vem som är den som enligt lagen skall anses bedriva sändningsverksamheten får bedömas med hänsyn till samtliga omständigheter, varvid särskilt bör beaktas var den tekniska och juridiska programkontrollen är belägen och var den dagliga ledningen av verksamheten utövas (jfr prop. 1992/93:75 s. 46). - - - Av det anförda torde ha framgått att endast den som har 10 ärende med diarienr 76/04 redaktionellt ansvar kan betecknas som programföretag eller som den som bedriver sändningarna. Visserligen skulle det ovan återgivna ut- talandet i prop. 1995/96:160 ensamt kunna läsas så att den som innehar sändningstillståndet alltid skall anses vara den som bedriver sänd- ningarna, oavsett de faktiska förhållandena. Såsom framgått ovan skulle emellertid en sådan princip uppenbart strida mot det direktiv som radio- och TV-lagen söker implementera. Nämnden ansåg i stället att radio- och TV-lagen bör tolkas så att en stark presumtion uppställs för att innehavaren av sändningstill- ståndet också är den som bedriver verksamheten, men att denna presumtion kan brytas om det är uppenbart att tillståndshavaren saknar redaktionellt ansvar för innehållet. Nämnden konstaterade därefter att i det aktuella fallet överens- stämde programinnehållet i marksändningarna i det närmaste helt med innehållet i sändningarna över satellit, varför det redaktionella ansvaret kunde ligga endast hos ett av företagen Viasat Broad- casting eller . Mot bakgrund av de upplysningar som lämnats i ärendet av ITC och av fann det klarlagt att detta ansvar låg hos det brittiska bolaget. Eftersom ingenting framkommit som tydde på att det bolaget skulle anses etablerat i ansåg nämnden att sänd- ningarna inte lydde under svensk jurisdiktion och avskrev därför ärendet från vidare handläggning. beslut (SB 202/00) Beslutet föranleddes av en anmälan mot ett inslag i programmet Galna sanningar som sändes dels via satellit, dels i det digitala marknätet. inledde med att konstatera att Kanal innehade sändningstillstånd för satellitsändningar med- delat av ITC i och att Kanal hade sändnings- tillstånd för digitala sändningar i det svenska marknätet meddelat av den . Det antecknades vidare att sändningarna över satellit och i marknätet var i stort sett identiska förutom att vissa av de reklammeddelanden som förekom i satellitsändningarna inte förekom i marksändningarna. Kanal hade inför nämnden anfört att bolaget i första hand ansåg att det var fråga om två olika verksamheter där Kanal svarade för satellitsändningarna och Kanal för sändningarna i det digitala marknätet. vidare att om skulle anse att fråga var om en enda verksamhet den skulle anses vara bedriven av Kanal . ITC uppgav till nämnden att bolagets etablering varit föremål för myndighetens granskning i samband med att bolaget etablerades i –98, dvs. efter ändringarna i TV-direktivet. Huvudkontoret är beläget i Hounslow, Middlesex och de redak- besluten fattas enligt ITC:s mening där. uttalade även i detta beslut att den ansåg att radio- och TV-lagen borde tolkas så att en stark presumtion uppställts för att innehavaren av sändningstillståndet också är den som bedriver verksamheten, men att denna presumtion kan brytas om det är uppenbart att tillståndshavaren saknar redaktionellt an- svar för innehållet. Därefter konstaterade nämnden att programinnehållet i mark- sändningarna i det närmaste helt överensstämde med innehållet i sändningarna över satellit. Det redaktionella ansvaret kunde således ligga endast hos ett av företagen Kanal eller Kanal . Mot bakgrund av de upplysningar som lämnats i ärendet av ITC och av Kanal fann det klarlagt att detta ansvar låg hos det brittiska bolaget. Eftersom ingenting framkommit som tydde på att detta bolag skulle anses etablerat i ansåg nämn- den således att sändningarna inte lydde under svensk jurisdiktion. Ärendet avskrevs därför från vidare handläggning. Huruvida radio- och TV-lagen är tillämplig på en sändning eller inte styrs som ovan redogjorts för av 1 kap. 2 § RTVL, vilken har sin förebild i TV-direktivet. Bestämmelsen bygger på den s.k. sändarlandsprincipen, vilken innebär att det är det land varifrån sändningen härrör som har jurisdiktion över sändningen i fråga. I första hand avgörs frågan av var programföretaget är etablerat. Detta innebär att alla sändningar från programföretag etablerade i måste följa radio- och TV-lagen. Programföretag etablerade i en annan EES-stat skall i stället följa lagstiftningen i etablerings- landet. Denna skall i sin tur minst uppfylla de krav som ställs upp i TV-direktivet. När det gäller programföretag som är etablerade utanför EES men som använder sig av en svensk frekvens, satellit- kapacitet eller en satellitupplänk belägen här i landet så är radio- och TV-lagen tillämplig på sändningarna. introducerades genom satellitsändningar 1994 i och 1996 i . Det tog innan digital-TV startade även i kabel- och marknätet. var först i med digitala marksändningar och inledde dessa 1998. Som tidigare nämnts startade de digitala marksändningarna i . var det andra landet i att sända marksänd digital-TV. Flera andra länder i världen har påbörjat digitaliseringen av marknätet. Länderna har kommit olika långt och strategierna för utvecklingen av ett digitaliserat marknät skiljer sig åt. Enligt upp- gifter i bilaga 2 till kommissionens åttonde rapport (KOM [2000] 695 slutlig) om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommuni- kationsområdet hade av hushållen inom EU digital-TV i någon form 2002, varav genom satellit, genom kabel och genom marknätet. Branschorganisatio- nen () bevakar digitaliseringen av marknätet i och lämnar rapporter om utvecklingen. I rapporten in Europe, Market overview and assessment, fram- tagen för en konferens , anger EBU att den upp- skattar att av de europeiska hushållen hade tillgång till marksänd digital-TV . Nedan följer en beskrivning av hur långt utvecklingen av digitali- seringen av marknätet har nått i de nordiska grannländerna och i vissa andra europeiska länder. En beskrivning ges också i förekom- mande fall av vilken struktur och licensieringsmodell som valts för det digitala marknätet. Digitala marksändningar inleddes i tre sändarnät i de befolkningstätaste regionerna. var befolknings- täckningen . inleddes den reguljära sändningsverksamheten. Utbyggnaden har därefter fort- satt och täckningsgraden är . Det är planlagt att täckningsgraden skall vara och att av befolkningen skall ha tillgång till digital-TV 2007. För att nå den täckningsgraden är det planerat att distribution av digital-TV skall ske via satellit i vissa områden i stället för via mark- nät. Det har beslutats att de analoga marksändningarna skall upp- höra . Det planeras för en fjärde frekvenskanal som skall innehålla TV- tjänster som sänds via Internet Protocol och som kan tas emot med mobila enheter så som mobiltelefon. I den första frekvenskanalen sänder (), som är ett statligt programföretag som sänder public service. I övriga två frekvenskanaler har kommersiella programföretag tillstånd att sända. erbjuds endast okrypterad fri-TV i det digitala marknätet. Tre programföretag har dock erhållit tillstånd att sända betal-TV-tjänster. Det finns inte någon kommersiell operatör i mark- nätet som hanterar programtjänsterna. Hur samordningen av betal- TV-tjänster och andra för marknätet gemensamma funktioner och tjänster skall ske är föremål för beredning. Enligt EBU:s ovan nämnda rapport har det digitala marknätet haft en kraftig tillväxt . Enligt mätningar från företaget var penetrationen för digitala TV-sänd- ningar via marknät och kabel 195 000 hushåll november/. TV-verksamheten är beträffande sändningarnas innehåll, tillstånd, tillsyn m.m. reglerad i lagen (nr. 744/19981) om televisions- och radioverksamhet. har enligt 7 a § angiven lag rätt 1 Lagen har ändrats genom lag 490/2002 och lag om ändring av lagen om televisions- och radioverksamhet av . att utöva (radio- och) TV-verksamhet utan sändningstillstånd på de frekvenser som har reserverats för bolaget. Rundradion Ab:s verksam- het är närmare reglerad i lagen (nr 1380/1993) om . För utövande av övrig TV-verksamhet, som inte är tillfällig, i ett sådant markbundet masskommunikationsnät som avses i 2 § kom- munikationsmarknadslagen (393/2003) krävs enligt 7 § lagen om televisions- och radioverksamhet sändningstillstånd. Tillstånd söks hos statsrådet. Ett tillstånd kan enligt 11 § lagen om televisions- och radioverksamhet förenas med villkor. Urvalsförfarandet styrs av 10 § nämnda lag där det anges att tillståndsmyndigheten i till- ståndsförfarandet skall sträva efter att främja yttrandefriheten och göra programutbudet mångsidigare samt tillgodose behoven hos särskilda grupper bland allmänheten med beaktande av den sam- mantagna televisionsverksamhet och radioverksamhet som utövas på området. Tillstånden kan beviljas för högst enligt 12 § nämnda lag. Det finska regelverket innehåller inga bestämmelser om tillstånd till ett kommersiellt operatörsföretag. Endast provsändningar har genomförts i . Det var plane- rat för att reguljära sändningar skulle ske i tre frekvenskanaler, varav ett var avsett för public service och två för en kommersiell betal-TV-operatör. Nya politiska beslut har sedan tagits och beslöts att skrinlägga planerna på ett kommer- siellt operatörskap i det digitala marknätet. Skälet angavs till att er- farenheterna från andra länder visade att det var svårt att få ekono- misk bärkraft för en betal-TV-operatör i det digitala marknätet. inriktning är nu att sändningar endast skall ske i en frekvenskanal. I denna skall programföretagen , vilka sänder i det analoga marknätet, sända sina public service-program- tjänster DR1, DR2 och TV2 okrypterade. har ännu inte inlett digitala marksändningar men förbereder för sådana. I ett inledande skede är det tänkt att sändningar skall ske i tre frekvenskanaler, men det har aviserats att ytterligare frekvens- utrymme kan komma att reserveras för digitala marksändningar. Utgångspunkten för det statliga engagemanget är att statsmakten inte skall bygga upp infrastrukturen eller finansiera denna. utlystes ett tillstånd till att bygga och driva ett digitalt marknät omfattande tre frekvenskanaler. Tillstånd meddelas dels för att använda frekvensutrymme enligt § 6–2 loven (nr. 83) om elektronisk kommunikasjon, dels för att bygga och driva nätet enligt § 2–2 loven (nr. 127) om kringkasting. Tillståndshavaren, som förfogar över frekvensutrymmet, är skyldig att bereda plats åt de programtjänster som distribueras i det analoga marknätet. I övrigt får tillstånds- havaren välja vilka kommersiella programtjänster som denne vill ha med i sitt utbud. Endast en sökande – televisjon AS – finns till tillståndet. Bolaget ägs av public service-företaget rikskringkasting och . Båda företagen sänder i det analoga marknätet. I ansökan angavs att televisjon åtar sig att bygga ut en frekvenskanal till en täckningsgrad om och att bl.a. de programtjänster som sänds analogt skall distribueras i denna frekvenskanal. Genom kompletterande distribution via satellit skall en täcknings- grad om uppnås i denna frekvenskanal. Övriga två frekvenskanaler byggs enligt företagets planer ut i den utsträckning det är ekonomiskt försvarbart. televisjon vill agera som en kommersiell operatör i marknätet och paketera och distribuera tjänsterna till konsumenterna. Företaget förutsätter att avvecklingen av de analoga marksändningarna har genomförts , eftersom en snabb avveckling är en förutsättning för projektets lönsamhet och ägarnas intresse i detta. Prövningen av televisjon AS ansökan har vilat i avvaktan på behandling av Kultur- og kirkedepartementets skriv- else Stortingsmelding nr. 44 (2002–2003) om digitalt bakkenett for fjernsyn. I skrivelsen har det lagts fram förslag på kriterier som skall vara uppfyllda innan det analoga nätet släcks ner. Det har före- slagits att dessa kriterier – som enligt förslaget bl.a. innebär att en avveckling förutsätter att hela befolkningen skall ha tillgång till digital-TV och att Norsk rikskringkastings sändningar skall vara gratis – skall bli tillståndsvillkor som en sökande måste godta. Stor- tinget beslöt i frågan . anslöt sig därvid i huvudsak till förslagen i stortingsmeldingen. tele- visjons ansökan kommer att tas upp till slutlig prövning. Tillstånd till programföretag att sända TV meddelas enligt § 2–1 loven om kringkasting. Tillstånd krävs endast om programföretaget står under norsk jurisdiktion. Villkor kan uppställas för sändnings- tillstånd liksom för ett tillstånd att upprätta och driva ett marknät. Som tidigare nämnts var först i med att sända TV i det digitala marknätet. tillkännagav regeringen planerna på digitala marksändningar. antogs lagstiftning på området. I har sex frekvenskanaler reserverats för digitala marksändningar. Frekvenskanalerna två – sex och de tjänster som distribueras där hanteras av s.k. multiplexoperatörer enligt tillstånd. Täckningsgraden för frekvens- kanalerna tre – sex är 68–av befolkningen. För de två första frekvenskanalerna är täckningsgraden något högre. Först när de analoga marksändningarna släcks ner kan täckningsgraden uppnås. Den första frekvenskanalen som har den bästa täckningsgraden disponeras av public service-företaget the (). Även övriga programföretag som sänder i det analoga marknätet har reserverats utrymme i det digitala nätet. Så- ledes sänds programtjänsterna , , och S4C Digital. Dessa tjänster har public service-åligganden och betecknas som kvalificerade tjänster (qualifying services). Ut- över dessa tjänster har den allmänna text-TV-tjänsten reserverats utrymme i det digitala marknätet. På det frekvensutrymme som inte går åt till att distribuera de kvalificerade tjänsterna och text-TV sänds s.k. digitala programtjänster och andra digitala tjänster. Tillståndet för frekvenskanalen Digital 3 and 4 Multiplex har getts till företaget 3 and 4 Limited. I denna frekvenskanal distribueras , och text-TV. Frekvenskanalen Multiplex A disponeras av operatören . I denna fre- kvenskanal distribueras och S4C. Även andra regionala tjänster har garanterats utrymme på denna frekvenskanal. Ungefär hälften av frekvensutrymmet går åt för att distribuera nämnda tjänster. Resten av utrymmet får operatören använda för distri- bution av andra tjänster som operatören väljer ut, förutsatt att utbudet håller sig inom ramen för tillståndsvillkoren. frekvenskanaler, Multiplex B, C och D, har inget utrymme reserve- rats för någon speciell tjänst utan det är den som är multiplex- operatör för respektive frekvenskanal som avgör vilka tjänster som skall distribueras inom ramen för tillståndsvillkoren. 1997 gavs multiplexoperatören British Digital Broadcasting plc, sedermera namnändrat till först ONdigital och sedan ITV Digital, tillstånd över frekvenskanalerna B, C och D. ITV Digital erbjöd betal-TV-tjänster. Sedan företaget gått i konkurs 2002 utlystes till- ståndet på nytt. tilldelades BBC tillståndet för fre- kvenskanal B och tillståndet för frekvenskanal- erna C och D. BBC och Crown Castle samarbetar och erbjuder tjänster under verksamhetsnamnet Freeview. Då Freeview enbart har fri-TV är samtliga sändningar i det digitala marknätet okrypterade. Nedsläckningen av det analoga marknätet kommer att ske region för region. Enligt den plan som gjorts kan nedsläckningen påbörjas och bör vara avslutad . Förutsättningen för att nedsläckning kan ske är att två krav har uppfyllts. Det första kravet är att alla som har möjlighet att ta emot analoga TV-sänd- ningar, vilket är av befolkningen, kan ta emot de van- ligaste fri-TV-kanalerna genom okrypterade digitala sändningar i någon form. Det andra kravet är att det stora flertalet av befolk- ningen måste ha råd att byta till digital TV-mottagning. Enligt en måttstock har det andra kravet uppfyllts när av befolk- ningen har tillgång till digital mottagningsutrustning. är det land i där störst andel av hushållen har anslutit sig till marksänd digital-TV. Enligt uppgifter från EBU:s nämnda rapport var hushållspenetrationen . TV-verksamheten är reglerad genom lagarna Broadcasting Act 1990, Broadcasting Act 1996 och Communications Act 2003. BBC:s sändningsrätt är reglerad direkt i lag och BBC ges därför inte något särskilt sändningstillstånd. Den första frekvenskanalen har som ovan nämnts reserverats till BBC. Sändningstillstånden för övriga fem frekvenskanaler och de tjänster som distribueras där licensieras av en särskild myndighet. verksamhetsområde är dock den regionala programtjänsten S4C Digital som regleras av en annan myndighet (S4C Authority). var myndigheten Television Commission (ITC) tillstånds- och tillsynsmyndighet på området för TV-verksam- het. Genom en sammanslagning av flera myndigheter på radio- och telekommunikationsområdet, däribland ITC, har myndigheten the Office of Communications (Ofcom) bildats. Ofcom startade sin verksamhet . Tillstånd för digitala marksändningar ges dels till multiplex- operatörer, dels till enskilda programtjänster. Bland program- tjänsterna har, förutom de som produceras av BBC, de kvalificerade tjänsterna och den allmänna text-TV-tjänsten en särställning genom att tjänsterna är föremål för särskild reglering i lagen. I tillstånden för multiplexoperatörerna har frågan om distribution av dessa tjänster reglerats. För digitala programtjänster och andra tjänster, dvs. de tjänster som inte är reglerade särskilt i lagen, finns ingen rätt till distribu- tion utan distributionen förutsätter att det finns ett avtal om detta mellan programföretaget och en multiplexoperatör. Tillstånd till programföretag för sändning av digitala programtjänster meddelas enligt section 18 (4) Broadcasting Act 1996. Ett programföretag som är etablerat i ett annat land inom EES-området och som har meddelats erforderliga tillstånd enligt det landets föreskrifter för sändning av en programtjänst (om tillstånd krävs) behöver dock inget sändningstillstånd för att sända i . Tillstånd meddelas var och en sökande förutsatt att denne bedöms lämplig och inte är diskvalificerad att inneha ett tillstånd enligt uppställda formella grunder. Ett tillstånd till programföretag enligt section 18 Broadcasting Act 1996 för sändning av en digital programtjänst är inte tidsbegrän- sat utan gäller tills vidare (section 19 (1) Broadcasting Act 1996). Ett sådant tillstånd kan återkallas på begäran av innehavaren eller efter initiativ av tillsynsmyndigheten. Tillståndet förenas med villkor av olika slag.