sou · GSB354d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Utredningen bedömer det även som fullt möjligt att åstadkomma den nära kopplingen till regeringen som flera efterfrågat och betonat, med tillskapandet av en ny myndighet. Mitt förslag: Den nya myndigheten skall vara en självständig myndighet under det departement som har ansvaret för samordning av det handikappolitiska arbetet. Regeringen har i budgetpropositionen slagit fast att verksamhet avseende särskilda behov och program bör bedrivas inom endast när särskilda behov föreligger. I första hand skall undersökas om uppgiften kan utföras utanför Utredningens förslag och överväganden Utredningen konstaterar att inte är organiserat för att inom sig inordna organisationer av det slag som utredningen föreslår. Eftersom handikappfrågorna är av generell och övergripande karaktär är det dock mycket viktigt att en tydlig närhet finns mellan den föreslagna myndigheten och regeringen. Jag anser därför att den nya myndigheten skall vara en själv- ständig myndighet under det departement som har ansvaret för samordning av det handikappolitiska arbetet. Som alternativt förslag till departementsmässig placering av den nya myndigheten har inom utredningen diskuterats Justitiedeparte- mentet. Kopplingen till skulle kunna moti- veras med att de handikappolitiska frågorna handlar om med- borgerliga rättigheter och strukturell diskriminering, snarare än om hälso- och sjukvård och social omsorg. Därför skulle den nya organisationen av dessa skäl kunna kopplas samman med det departement som generellt sett handhar frågor om diskriminering och medborgerliga rättigheter. Utredningen har dock funnit att det mest lämpliga alternativet är att myndigheten skall vara en självständig myndighet under det departe- ment som har ansvaret för samordning av det handikappolitiska arbetet – . har även ansvar för Handikapp- delegationen som utredningen föreslår ges viss koppling till den föreslagna nya myndigheten. Mitt förslag: Den nya myndigheten inrättas som ett enrådighetsverk med brukarråd . Utredningen föreslår att den nya myndigheten skall ledas av en chef som inför regeringen ensam bär ansvaret för myndighetens verksamhet – så kallat enrådighetsverk. Skälet är att det finns ett starkt behov av en direkt styrning av myndigheten och att politiska beslut måste genomföras utan fördröjning. Jag föreslår dessutom att till den föreslagna myndigheten knyts ett brukarråd. För att få en tydlig anknytning mellan olika instanser Utredningens förslag och överväganden inom det handikappolitiska området föreslår jag att den nya myndighetens brukarråd består av de representanter som även sitter som delegater i Handikappdelegationen. Den nya myndighetens brukarråd bör utses av regeringen efter förslag från HSO/SRF. Leda- möterna i Handikappdelegationen har övergripande och aktuell kunskap om det handikappolitiska läget och om pågående insatser. Jag bedömer det därför vara angeläget att denna kunskap också kommer den nya myndigheten till del. Jag föreslår att ledamöter och suppleanter som företräder handikapprörelsen i delegationen utgör brukarråd till myndigheten. skall ha möjlighet att följa den nya myndighetens arbete och skall därigenom beredas möjlighet att lämna synpunkter på och påverka de insatser och förslag som myndigheten presterar/pre- senterar. Myndighetens generaldirektör skall vara brukarrådets ordförande. Av myndighetens instruktion bör framgå vilken roll brukarrådet har och hur rådets mandatperiod etc. skall regleras. I denna instruktion bör det framgå att brukarrådet skall höras innan myndigheten beslutar i övergripande och strategiska frågor. skall dock inte ha beslutanderätt i några frågor. Min bedömning är vidare att den nya myndigheten bör tillskapa en handikappolitisk förankringsgrupp, om möjligt bestående av de statssekreterare som ingår i Handikappdelegationen. En sådan förankringsgrupp ger myndigheten dels ett övergripande nätverk, dels möjlighet att regelbundet informera om verksamheten. Detta bedömer jag skulle ge goda möjligheter för en aktiv dialog mellan myndigheten och . För att ytterligare stärka denna dialog anser jag det angeläget att även andra former för nära samspel mellan och den nya myndigheten utvecklas, exempelvis kan man överväga att handläggare inom de departement som ansvarar för sektorsmyndig- heterna i lämplig form ingår i myndighetens kontaktnät. Syftet med denna samverkan är främst att skapa bra förutsättningar för det sektoriella och tvärsektoriella arbetet. betonas också samspelet mellan den nya myndigheten, sektorsmyndigheterna och . Utredningens förslag och överväganden Den nya myndigheten har behov av kompetens inom flera sak- områden inom myndighetens verksamhetsområden. Av väsentlig betydelse är att myndigheten besitter stor strategisk förmåga med utvecklingsinriktning och fördjupad utvärderingskompetens inne- fattande förmåga att beställa och leda utvärderingsuppdrag. God förtrogenhet med aktuell forskning är angeläget. Stor vikt behöver läggas vid att få väl utvecklade kontaktnät på ledande nivåer inom statlig och . Myndigheten behöver också ha en bred och djup kunskap om situationen i samhället för personer med funktionshinder samt kompetens om mänskliga rättigheter och diskriminering, Den nya myndigheten behöver ha god förmåga till internationell omvärldsbevakning och kunna utveckla kontaktnät även inter- nationellt. Omvärldsanalysen är mycket avgörande för att få in ny kunskap om metoder, nya lösningar m.m. Detta är i sin tur av stor betydelse för att kunna göra strategiska och övergripande bedöm- ningar. För att kunna fylla sin strategiska roll behöver myndigheten vara väl förtrogen med organisation och arbetssätt i den centrala förvalt- ningen och . God förtrogenhet med förutsätt- ningarna för politisk styrning förutsätts också. Mitt förslag: Finansiering av den nya myndigheten sker ur de anslagsmedel som disponeras av Sisus för bemötande- uppdraget och av HO för tillgänglighetscentret. Även vissa medel av de statsbidrag som ges till nuvarande HI kan komma att ingå i finansieringen av den nya myndigheten. De beskrivna uppgifterna för den nya organisationsstrukturen innebär att de uppdrag som ligger på Sisus i bemötandefrågor och på HO genom TC upphör vid dessa myndigheter. Den före- slagna myndigheten tar över vissa av dessa uppgifter med den inriktning som beskrivits ovan. En arbetsfördelning genomförs där Nya HI får ansvar för de uppgifter som innebär genomförande samt vissa uppgifter som är av stödjande och pådrivande karaktär. Utredningens förslag och överväganden förs vissa uppgifter från det nuvarande HI till den nya myndigheten. Dessa uppgifter handlar främst om strategiska insatser avseende samordning och utvärdering inom tillgänglighets- området. Min bedömning är att resursbehovet för den nya myndigheten ligger i intervallet 15–. Min bedömning: Myndighetens ekonomi- och administrativa stöd bör samordnas med någon annan myndighet alternativt köpas av någon större myndighet, t.ex Huvudskälet för denna bedömning är att man genom en sådan organisation minskar kostnaderna för ekonomi och administration så långt som möjligt. Detta är särskilt viktigt vid bildandet av en relativt liten myndighet. Mitt förslag: Den nya myndigheten placeras i . Frågan om lokalisering av den nya myndigheten har övervägts. Såväl HO, Sisus som HI är belägna i . har lagt fast vissa principer för lokalisering av statlig verksamhet. Av arbets- marknadsutskottets betänkanden /90:AU13 och 1996/97:AU2 framgår bland annat att omlokalisering, men kanske framför allt decentralisering, är viktiga inslag i strävandena att åstadkomma en balanserad regional utveckling. Regionalpolitiska hänsyn skall tas när ny verksamhet startar. Frågor om lokalisering av statlig verk- samhet som är av större vikt eller av principiellt intresse bör under- ställas . För en ny myndighet skall det finnas bärande skäl för att skall föreslås som lokaliseringsort. Det anges också att en utgångspunkt skall vara att myndigheter även efter omlokalisering skall kunna fullgöra sina arbetsuppgifter effektivt. Utredningens förslag och överväganden Den nya myndighet jag föreslår är relativt liten. Frågan om vilka resultat myndigheten kan nå blir därför klart relaterat till vilken kompetens som myndigheten kan knyta till sig. Jag gör bedöm- ningen att den nya myndigheten bör lokaliseras till för att kunna fullgöra sina uppgifter effektivt. I detta ingår förutsätt- ningarna för nära samverkan med nya HI. Lokaliseringen av nya HI är en fråga för medlemmarna i den ideella föreningen. Det har inte framkommit något som tyder på annan lokalisering än . Den nya myndigheten bör lokaliseras till av följande skäl: Stabsfunktionen mot regeringen innebär krav på geografisk närhet. Bemanningen av den nya myndigheten underlättas genom att flera av de resurspersoner som troligen kommer att övergå till den nya myndigheten finns inom Stockholmbaserade myndigheter/verksamheter. Erfarenheter från statlig omloka- lisering visar att kompetensberoende verksamheter som flyttar ut i ytterst liten utsträckning får med sig anställda till den nya orten. Att bygga upp ny kvalificerad verksamhet med regionalt nyrekryterad personal innebär en flerårig kompetensuppbyggnad – vilket inte är förenligt med att nå målen i handlingsplanen . Den nya myndigheten kommer att ha behov av särskild kompetens som det nationellt finns en begränsad tillgång till. Samarbetet med de nationella brukarorganisationerna under- lättas betydligt vid en placering i , eftersom praktiskt taget samtliga dessa organisationer har sina kanslier i . 6.4Nya HI:s uppgifter och roll. Min bedömning: bör ombildas och få en delvis förändrad roll till att bli ett för funktions- hindrades delaktighet. För att markera den förändrade roll nya HI förväntas ha bör namnet ändras. nuvarande uppgifter beskrivs ovan under avsnitt 3.2 . Som framgår av redovisningen Utredningens förslag och överväganden har HI en bred verksamhet med tyngdpunkt på hjälpmedel, men även uttalade uppgifter inom tillgänglighetsområdet. Utredningen konstaterar att det sker förändringar på upphandlings- området och det finns en osäkerhet om vilken omfattning HI:s upphandlingsarbete för kommuner och landsting kommer att ha framöver. Som en följd av en ökande regionaliserad upphandling och anpassning till regler för offentlig upphandling har HI i samverkan med sjukvårdshuvudmännen utarbetat en delvis ny modell för institutets upphandlingar. Den innebär att huvud- männen får en egen aktiv roll i upphandlingen med tecknande av avtal och egen utvärdering. Modellen som tillämpas , avser upphandlingar av hjälpmedel som representerar stora inköpsvärden och volymer (bassortiment). Den nya modellens upphandlingar skall genomföras som nationella projekt med HI som projekt- ledare. Detta innebär enligt min bedömning en förskjutning och nedtoning av HI:s arbete och roll inom upphandlingsverksam- heten. Den förändrade roll som utredningen föreslår för HI inom ramen för den nya organisationsstrukturen innebär en tyngd- punktsförskjutning från hjälpmedel till design för alla, hjälpmedel i miljö samt tillgänglighet och bemötande. Det innebär en ökad verksamhet inom utredning/utvecklingsarbete, utbildning, information och rådgivning/konsultation. Den nya strukturen för att genomföra den nationella handlings- planen föreslås bestå av två delar – dels en strategisk och pådriv- ande/normerande och dels en stödjande och utförande. När det gäller ansvaret för utförandet har sektorsmyndigheterna en själv- klar roll inom sina respektive verksamhetsområden. Men det fordras också stödjande- och utförarinsatser av såväl övergripande handikappolitisk karaktär som konkreta insatser. Insatserna behöver avse sektorsmyndigheter, andra statliga myndigheter samt kom- muner och landsting. Det är önskvärt att det skapas förutsättningar för ett stort antal utförare av detta slag. är det av grundläggande betydelse att det i den nya och förstärkta strukturen för genomförande av den nationella handlingsplanen finns en nationell bas för insatser av hög kvalitet. Detta gäller till exempel insatser för kompetensutveckling, FoU–verksamhet, utredningsarbete och liknande. Därför är det ett samhällsintresse att garantera att en sådan nationell resurs ingår i den nya strukturen. För att säkra ett effektivt utnyttjande av samhällsresurserna och att snabbt komma igång med kvalitetssäkrade aktiviteter bör denna nationella resurs Utredningens förslag och överväganden byggas upp kring redan existerande verksamhet. Jag föreslår, som ovan framgått, att det ombildade får detta ansvar. Den föreslagna strukturen innebär att det kommer att finnas en mångfald möjliga aktörer, men att kvalitetssäkring sker av en aktör genom vilken nya aktiviteter utvecklas, provas ut och utvärderas. Nya HI som bas för stödjande och utförarinsatser Min bedömning är att är en naturlig bas för stöd- och utförarinsatser genom: att föreningens huvudmän stat, landsting och kommuner alla har viktiga roller i att förverkliga den nationella handlings- planen brukarinflytandet i institutet som med väl utvecklade samverk- ansformer är en självklar del av HI:s verksamhet. , där både handikapp- och pensionärsorganisationer ingår, är rådgivande till i strategiska frågor befintliga nätverk och samarbete med främst myndigheter, kommuner, landsting, forskare, företag och brukarorganisationer bredd i verksamhet och arbetssätt – FoU, utredning, utbild- ning, information, bibliotekstjänster m.m. sitt arbetssätt med kopplingen hjälpmedel – miljö organisationens kunskap och befintliga kompetens. Ombildningen medför ett krav på ett framtida hindrades delaktighet att utvecklas mot att i allt högre grad tillhandahålla kvalitetssäkrande: information och kunskapsförmedling (skrifter, video m.m.) Även för HI:s nuvarande verksamhetsområde gäller att det av utredningen föreslagna nya HI måste verka på ett sådant sätt att redan ingångsatta processer och kunskapsutvecklingar säkerställs och vidareutvecklas. Utredningens förslag och överväganden Utredningen finner, av skäl som ovan redovisats, att det är ange- läget att stärka kopplingen mellan hjälpmedel och handlingplanens inriktning mot delaktighet och tillgänglighet. Tillgången till väl fungerande hjälpmedel är för många en förutsättning för delaktighet och självständighet. Kopplingen mellan tillgänglighet/delaktighet och hjälpmedel är angelägen inte bara för genomförandet av handlings- planen utan också av samhällsekonomiska motiv. Satsningar på utvecklad hjälpmedelsanvändning är investeringar som innebär att samhället undviker att få kostnader som i annat fall skulle upp- komma. Detta framkommer av nytto-/kostnadskalkyler som HI arbetar med. Hur hjälpmedel används och fungerar är beroende av till- gängligheten i samhället varför kunskap om hjälpmedel utgör en viktig ingrediens i arbete med tillgänglighetsfrågor. Det kan gälla kunskaper om utvecklingen generellt på hjälpmedels- och IT- området liksom mer specifika kunskaper som till exempel utrymmes- krav vid användning av olika typer av rullstolar och rollatorer eller räckvidder för elektronisk utrustning. Det kan också handla om hur hörapparater och annan hörselteknik fungerar tillsammans med elteknisk utrustning, hur olika datormiljöer fungerar tillsammans med punktskriftsdisplayer och talsyntes etc. IT-utvecklingen innebär att olika hjälpmedel som var avsedda för ett specifikt ändamål eller särskild brukargrupp tenderar att bli tillgänglighetsskapande komponenter i generella IT- system som kan tillgodose breda gruppers behov. Utvecklings- arbetet blir allt mer en fråga om gemensamma funktionskrav och tekniska plattformar. En viktig roll för det nya HI är att stödja och medverka i sådant utvecklingsarbete. Genom utvecklingen på IT-området blir gränsen mellan hjälp- medel och generell tillgänglighet allt mer flytande. Denna utveck- ling är i hög grad tvärsektoriell. Min bedömning är att erfarenhet och kompetens från HI:s arbete inom IT- och hjälpmedelsområdet bör tas tillvara i den nya strukturen. Ett viktigt mål för det nya HI är fortsatt aktiv medverkan till ökad forskning om handikapp och funktionshinder och att särskilt lyfta fram teknik, miljö och funktionshinder som ett angeläget forskningsområde. FoU-verksamheten bör fortsättningsvis beröra frågor om funktionshindrades delaktighet i samhället med särskilt fokus på frågor om tillgänglighet och bemötande. Utredningens förslag och överväganden FoU bör, som HI tidigare gjort, samarbete ske med forskare, företag, brukare och olika grupper av professionella, samt informa- tion om nya resultat spridas. Arbetet med standardisering har fått ökad nationell och inter- nationell uppmärksamhet, särskilt i samband med arbetet för till- gänglighet för personer med funktionshinder. I den nya strukturen föreslås både den nya myndigheten och det ombildade institutet arbeta med standardisering, men med olika roller. I den nya myndighetens pådrivande och normerande uppgift bör standardisering ingå. Inom HI pågår en utvärdering av standardiserings- arbetet. Med denna grund kan fortsatt analys göras av avgräns- ningen mellan den nya myndigheten och nya HI. Detta gäller såväl fysisk tillgänglighet som tillgänglighet till det nya informations- samhället. Begreppet Design för alla har anammats också inom standardiseringen. har uppdragit åt de europeiska standardiseringsorganisationerna att finna metoder för att ge äldre- och handikappaspekter reellt genomslag i all standardisering. Ord- förandeskap och sekretariat för huvuddelen av arbetet är förlagda till HI. Detta arbete är ett exempel på insatser och processer som är viktiga att säkerställa och vidareutveckla inom den nya organisations- strukturen. Utredningar, utbildning och kunskapsspridning Nya HI bör även vidareutveckla sina utrednings- och utbildnings- insatser för enskilda kommuner och landsting, som man bör förbereda för en utvidgad verksamhet som även innefattar andra aktörer, som sektorsmyndigheter och andra statliga myndig- heter. Uppdragsverksamheten har inneburit ett delvis nytt arbetssätt för HI och antog styrelsen en policy för denna verk- samhet, som innebär att uppdragsgivarna är externa och avgift tas ut enligt en självkostnadsprincip. Denna princip bör även fortsätt- ningsvis gälla för denna typ av verksamhet. Sådana uppdrag bör tas inom såväl utrednings- och utbildningsverksamheten som inom andra verksamhetsgrenar. Utredningens förslag och överväganden HI har tidigare ordnat flera återkommande informations- och utbildningsarrangemang, en verksamhet som jag anser bör fortsätta men med ett bredare perspektiv som utgår ifrån funktionshindrades rätt till delaktighet och som därmed omfattar även frågor om tillgänglighet och bemötande som inte enbart är relaterat till hjälpmedelsperspektivet. Min bedömning: Institutets roll och ansvar inom äldreområdet bör lyftas fram och markeras genom en stadgeändring i anslut- ning till att det nya institutet bildas. Den demografiska utvecklingen innebär att antalet äldre – och fram- förallt de mycket gamla – ökar. Utvecklingen innebär av naturliga skäl ett ökat tryck mot vård och omsorg. Av både humanitära och samhällsekonomiska skäl är det angeläget att åtgärder vidtas som innebär att kvarboende främjas och att människor kan leva aktivt och oberoende . Det är uppenbart att både tillgänglighet och bra hjälpmedel är centrala verktyg i en sådan politik. Den framtida kraftiga ökningen av antalet mycket gamla i innebär också att fler människor kommer att leva med funktionshinder. På det sättet understryker de demografiska förändringarna i sam- hället ytterligare vikten av den nationella handlingsplanen, och att arbetet med att genomföra den effektiviseras. Mot den bakgrunden har särskilt prioriterat äldre med funktionshinder i sin verksamhet. Man har också byggt upp och förstärkt kontakter både med pensionärsorganisationer och med ansvariga på samhällsnivå. Enligt min uppfattning är det viktigt att betydelsen av tillgänglighets- frågor och teknik även ur ett äldrepolitiskt perspektiv tydliggörs. Min bedömning är därför att institutets roll och ansvar inom äldreområdet bör lyftas fram och markeras genom en stadge- ändring i anslutning till att institutet ombildas. Utredningens förslag och överväganden för ökad delaktighet. HI har ett nära samarbete med HO:s tillgänglighetscenter. Samarbetet har främst inriktats mot frågor om fysisk tillgänglighet, tillgänglig- het på transportområdet och till information. HI:s roll som inom tillgänglighetsområdet omfattar frågor om tillgänglighet till IT-tjänster, byggd miljö, produkter och tjänster. Ett exempel på sådan kunskapsspridning är de kurser som HI anordnar om tillgängliga webbsidor, utbildningar för myndigheter m. fl. om en tillgänglig statsförvaltning samt , som är avsedd att användas som uppslagsbok vid planering och projektering av byggnader och utemiljö Utredningen anser att kunskap om tillgänglighetsfrågor är en nödvändighet för arbetet med hjälpmedel. För att få fram bra hjälp- medel måste man även ta in i perspektivet vilken miljö dessa hjälp- medel skall fungera i. Det bör därför vara en uppgift för institutet att, i all verksamhet, arbeta för en god tillgänglighet och ett förbättrat bemötande, dvs. för ökad delaktighet i samhället för personer med funktionshinder. Jag vill framhålla att den nya myndighetens samverkan med det ombildade institutet avser genomförandeinsatser inom ramen för myndighetens arbete med handlingsplanen. Det berör inte direkt HI:s nuvarande verksamheter med direkt bäring på hjälpmedel. Sammantaget innebär ovanstående att utredningen anser att det föreslagna nya institutet ges uppgifter som medför en omställning av verksamheten jämfört med nuvarande verksamhet vid HI. Dock bygger denna förändring på de grunduppgifter och arbetssätt som genomförs av HI men den medför krav på omställningsinsatser, framförallt avseende den kompetensprofil det framtida nya institutet bör ha. I denna omställning är det viktigt att de kunskaper och erfarenheter som finns vid Tillgänglighets- centrum och Sisus (avseende bemötande) tillvaratas. Mitt förslag: Regeringen tar initiativ till att ombildas i enlighet med ovanstående inriktning, fort- farande dock med associationsformen allmännyttig ideell förening. Utredningens förslag och överväganden Förslaget innebär att staten som medlem i den ideella föreningen tar initiativ till en förändring av konsortialavtalet mellan huvud- männen och förändringar i föreningens stadgar med syfte att genomföra en ombildning av . Insatser vid det nya institutet initieras huvudsakligen genom –eget initiativ, dvs. efter beslut av institutets huvudmän/ägare och styrelse –uppdrag eller förslag från den nya myndigheten –förfrågan från enskilda eller grupp myndigheter, landsting, kommuner och övriga aktörer (uppdrag, konsultinsatser m.m.). Genomförande av informationssatsningar, utbildningar m.m. enligt ovan, förutsätter god handikappolitisk kompetens, god kännedom om och kontakt med myndigheters, kommuners och landstings- verksamheter etc. För genomförandet av insatser skall det finnas en mångfald möjliga aktörer. Kvalitetssäkring sker dock genom en aktör (nya HI) som initierar och utvecklar nya insatser. Det nya institutet skall ha nära koppling till stat, kommuner och landsting för att insatserna skall få största möjliga genomslag. Mot denna bakgrund har utredningen gjort bedömningen att nuvarande associationsform är den mest effektiva och således bör kvarstå. 6.4.2Finansiering av det nya institutet Mitt förslag: Det nya institutet finansieras dels genom det nuvarande systemet med ett bidrag som lämnas över statsbudgeten till den ideella föreningen, dels genom särskilda projektbidrag på samma sätt som samt genom ett än mer aktivt uttag av avgifter för exempelvis kompetensutveckling, utredningar och konsultinsatser. För det nya HI sker finansieringen i huvudsak på samma tre sätt som : det statliga bidraget över statsbudgeten, projektbidrag bland annat från Allmänna arvsfonden samt genom avgifter.