sou · GSB388d3 · 2005-01-01 00:00:00 — (17)I överensstämmelse med proportionalitetsprincipen är det nödvändigt och lämpligt för att förverkliga det grundläggande målet med en väl fungerande inre marknad att fastställa regler om reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade målet i enlighet med artikel 5 tredje stycket i fördraget. (18)I detta direktiv respekteras de grundläggande rättigheterna och iakttas de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Detta direktiv avser särskilt att säkerställa respekten för den grundläggande rätten till yttrandefrihet. 7EGT L 250, , s. 17. Direktivet ändrat genom och rådets direktiv /55/EG (EGT L 290, 23.10.1997, s. 18). 8EGT L 194, , s. 26. 9EGT L 213, 30.7.1998, s. 9. 10[2000] . HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Detta direktiv syftar till att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för tobaksvaror och främjande av dessa varor a)i tidningar och andra tryckta publikationer, b)i radiosändningar, c)i informationssamhällets tjänster, och d)genom sponsring till förmån för tobaksvaror, inklusive gratisutdelning av tobaksvaror. Avsikten är att säkerställa frirörlighet för berörda medier och därmed förknippade tjänster samt att undanröja hinder för den inre marknadens sätt att fungera. I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: a)tobaksvaror: alla varor som är avsedda att rökas, snusas, sugas på eller tuggas, om de är tillverkade, även delvis, av tobak. b)reklam: varje form av kommersiella meddelanden vars syfte eller direkta eller indirekta verkan är att främja en tobaksvara. c)sponsring: varje form av offentligt eller privat bidrag till ett evenemang, en verksamhet eller en person med syftet eller den direkta eller indirekta verkan att främja en tobaksvara. d) informationssamhällets tjänster: tjänster enligt definitionen i artikel 1.2 i och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter11. Reklam i tryckta medier och informationssamhällets tjänster Reklam i tidningar och andra tryckta publikationer är bara tillåten i publikationer som endast är avsedda för personer som är yrkesverksamma inom tobaksbranschen och i publikationer som trycks och ges ut i tredje land, när dessa publikationer inte i första hand är avsedda för gemenskapsmarknaden. Övrig reklam i tidningar och andra tryckta publikationer skall vara förbjuden. Reklam som inte är tillåten i tidningar och andra tryckta publika- tioner skall inte vara tillåten i informationssamhällets tjänster. 1.Alla former av radioreklam för tobaksvaror skall vara förbjudna. 2.Radioprogram får inte sponsras av företag vilkas huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av tobaksvaror. Sponsring av evenemang och verksamhet som berör eller äger rum i flera medlemsstater eller på något annat sätt har gräns- överskridande verkan skall vara förbjuden. 11 EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. Direktivet ändrat genom direktiv /48/EG (EGT L 217, , s. 18). All gratisutdelning av tobaksvaror i samband med sponsring av sådana evenemang som avses i punkt 1 vars syfte eller direkta eller indirekta verkan är att främja sådana produkter skall vara förbjuden. Kommissionen skall lämna en rapport om genomförandet av detta direktiv till , rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén. Rapporten skall åtföljas av de förslag till ändringar av direktivet som kommissionen anser nödvändiga. Påföljder och säkerställande av efterlevnaden Medlemsstaterna skall fastställa regler om påföljder för överträd- elser av nationella bestämmelser som har antagits med tillämpning av detta direktiv och skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa påföljder tillämpas. Påföljderna måste vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa regler till kommissionen senast den dag som anges i artikel 10, och alla senare ändringar som gäller dem . Dessa regler skall innehålla bestämmelser som säkerställer att personer eller organisationer som i enlighet med nationell lagstift- ning kan styrka att de har ett berättigat intresse av att förhindra reklam, sponsring eller andra frågor som är oförenliga med det här direktivet kan vidta rättsliga åtgärder mot sådan reklam eller sponsring eller anmäla sådan reklam eller sponsring till ett administrativt organ som har behörighet antingen att yttra sig över klagomålet eller att inleda lämpliga rättsliga förfaranden. Fri rörlighet för varor och tjänster Medlemsstaterna får inte förbjuda eller begränsa den fria rörlighet för varor eller tjänster som följer bestämmelserna i detta direktiv. Hänvisningar till direktiv /43/EG Hänvisningar till det ogiltigförklarade direktivet 98/43/EG skall tolkas som hänvisningar till det här direktivet. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De skall genast underrätta kommissionen om detta. När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelserna i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. ur Europeiska gemenskapernas officiella tidning , 25.1.2003, s. 31 (Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk) om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare tobakskontroll (2003/54/EG) EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152.4 andra stycket i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, och av följande skäl: (1) I artikel 152 i fördraget föreskrivs att gemenskapens insatser, som skall komplettera den nationella politiken, skall inriktas på att förbättra folkhälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröja faror för människors hälsa. 1 Förslag av (ännu ej offentliggjort i EGT). (2)I den resolution om ett förbud mot rökning på offentliga platser2 som antogs av rådet och av medlemsstaternas hälso- ministrar, församlade i rådet , ges riktlinjer för medlemsstaterna i syfte att skydda icke-rökare mot passiv rökning. Till följd av kommissionens rapport om medlemsstaternas reak- tioner på detta initiativ3 stärks skyddet i denna rekommendation och inriktas på särskilt sårbara grupper. (3)I rådets resolution av om minskning av rökningen i Europeiska gemenskapen4 erkänns behovet av att utarbeta en effektiv strategi för bekämpning av tobakskonsumtion; resolutionen innehåller vissa inslag som ingår i denna rekommendation. (4)I rådets slutsatser av om kampen mot tobakskonsumtion5 framhävs behovet av att utveckla en övergripande strategi som inbegriper vissa av de åtgärder som ingår i denna rekommendation för skydd av minderåriga (bestämmelser om försäljning, elektronisk försäljning och varuautomater). (5)I rådets resolution av om hälsofaktorer6 noterades resultatet av överläggningarna vid Europeiska konfe- rensen om hälsofaktorer i Europeiska unionen som hölls i och som lade särskild vikt vid bland annat tobak och som rekommenderade en rad praktiska och målinriktade åtgärder för att möta utmaningarna på dessa områden. (6)De åtgärder som rekommenderas är nödvändiga mot bakgrund av 500 000 tobaksrelaterade dödsfall i Europeiska gemenskapen och en oroande ökning av antalet barn och ungdomar som börjar röka. Tobaksrökning skadar människors hälsa, då rökare blir beroende av nikotin och drabbas av livshotande och handikappande sjukdomar såsom lungcancer och andra former av cancer, ischemiskhjärtsjukdom och andra hjärt- och kärlsjukdomar samt sjukdomar i andningsorganen såsom emfysem. 2EGT C 189, 26.7.1989, s. 1. 3KOM(96) 573 slutlig. 4EGT C 374, 11.12.1996, s. 4. 5EGT C 86, 24.3.2000, s. 4. 6EGT C 218, 31.7.2000, s. 8. (7)Förebyggande av rökning och tobakskontroll är redan prioriterade mål i medlemsstaternas och EU:s folkhälsopolitik. Tobaksrökning fortsätter att vara den främsta orsaken till dödsfall inom Europeiska unionen som är möjliga att förebygga, och resultaten när det gäller att minska tobakskonsumtionen och andelen rökare i befolkningen är alltjämt nedslående. Dessutom bidrar tobaksindustrins reklam, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder till att öka tobakskonsumtionen, vilket leder till en ökning av den redan nu höga tobaksrelaterade mortaliteten och sjukligheten. Vissa av dessa strategier verkar vara inriktade på skolungdomar och studerande för att ersätta det stora antal rökare som dör . Det har fastställts att av rökarna börjar röka innan de fyllt och innan de fyllt 18. (8)Genom programmet mot cancer7 har Europeiska gemenskapen ställt upp som ett av sina mål att bidra till bättre hälsa för medborgarna genom att minska antalet cancerfall och andra sjukdomar som orsakas av tobaksrökning. (9)I och rådets direktiv /37/EG av om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror8 och förslaget till direktiv om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror9 behandlas tobakskontroll inom ramen för fullbordandet och konsolideringen av den inre marknaden och undanröjandet av hinder för en smidigt fungerande marknad, med utgångspunkt från en hög nivå på folkhälsoskyddet. (10)Vissa åtgärder som bör vara del av en övergripande politik för tobakskontroll, såsom förbud mot reklamaffischer och reklam- skyltar eller reklam på bio, kan inte harmoniseras enligt gemenskapens bestämmelser om den inre marknaden i en särskild åtgärd mot tobaksbruk. (11)Alla ovan nämnda faktorer lyfter fram behovet av ett övergripande angreppssätt för tobakskontroll för att minska förekomsten av tobaksrelaterade sjukdomar i gemenskapen. 7EGT L 95, , s. 9. 8EGT L 194, , s. 26. 9EGT C 270, 25.9.2001, s. 97. (12)Som en del av en övergripande politik för tobakskontroll är det viktigt att anta åtgärder som särskilt minskar efterfrågan på tobaksvaror bland barn och ungdomar. Sådana åtgärder kan vara insatser för att minska utbudet av tobaksvaror till barn och ungdomar och för att förbjuda vissa typer av reklam, marknads- föring och säljfrämjande åtgärder för tobaksvaror, med hänsyn till att sådana strategier utan åtskillnad påverkar ungdomar och andra åldersgrupper. (13)Vissa former av försäljning och distribution av tobaksvaror underlättar barns och ungdomars tillgång till dessa varor, och bör därför regleras av medlemsstaterna. (14)Eftersom varuautomater är synliga för såväl konsumenter som icke-konsumenter, bör de inte förses med annat reklammaterial än sådant som är oundgängligt för att upplysa om de produkter som säljs. (15)Två andra viktiga åtgärder på EG-nivå tar itu med tobaksreklam och sponsring av tobaksvaror. Genom direktivet om television utan gränser från 198910 förbjuds alla former av TV- reklam för tobaksvaror och i det föreskrivs att TV-program inte får sponsras av fysiska eller juridiska personer, vars huvudsakliga verksamhet består i tillverkning eller försäljning av tobaksvaror. I det aktuella förslaget till direktiv om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror ingår ett förbud mot tobaksreklam i tidningar och andra tryckta publikationer, i radio och via informa- tionssamhällets tjänster. I förslaget förbjuds även tobaksbolags sponsring av radioprogram och evenemang som äger rum i flera medlemsstater eller på annat sätt har gränsöverskridande effekter. (16)Rekommendationen behandlar andra typer av reklam, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder som industrin använder för att främja tobakskonsumtion, som kan nå barn och ungdomar utan åtskillnad. Sådana metoder är användningen av tobaksvaru- märken på varor eller tjänster som inte har något samband med tobak (brand-stretching) och/eller kläder (merchandising), använd- ning av PR-material (vanliga föremål som askkoppar, tändare, parasoller och andra liknande föremål) och av tobaksvaruprover, 10 EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. användning och förmedling av säljfrämjande åtgärder, (t.ex. rabatter, gåvor, eller möjligheter att delta i reklamtävlingar eller spel) användning av skyltar, affischer och andra reklam- metoder inomhus eller utomhus (reklam på varuautomater), tobaksreklam på biografer samt alla andra former av reklam, sponsring eller metoder som direkt eller indirekt syftar till att främja tobaksvaror. Medlemsstaternas myndigheter bör anta lämpliga lagstiftnings- eller förvaltningsåtgärder för att, i enlighet med nationella konstitutioner eller konstitutionella principer, särskilt förbjuda sådan verksamhet som på något sätt främjar tobaksvaror som den kringgår sådana förbud mot direkt tobaksreklam som redan gäller för vissa medier. (17)och rekommenderar alla länder att förbjuda alla former av tobaksreklam och marknads- föring av tobak. I de fall då endast vissa former av direkt tobaks- reklam förbjuds, flyttar tobaksindustrin ofta reklambudgeten till andra strategier för marknadsföring, sponsring och säljfrämjande åtgärder genom att använda kreativa och indirekta sätt att främja tobaksvaror, särskilt till ungdomar. På så sätt kan effekten av partiella förbud mot reklam för tobaksvaror bli begränsad. Vidare har dragit slutsatsen att reklam ökar konsumtionen av cigaretter och att lagstiftning som förbjuder reklam skulle minska konsumtionen under förutsättning att förbudet är övergripande och omfattar alla medier och all användning av varumärkesnamn och logotyper. En sådan minskning av cigarett- konsumtionen skulle ha omedelbara positiva följder för folkhälsan på både kort och lång sikt. Uppgifter om tobaksindustrins totala utgifter för säljfrämjande åtgärder för tobaksvaror är därför en viktig förutsättning för att man skall kunna kontrollera om politiken för tobakskontroll är effektiv ur ett folkhälsoperspektiv. Med hjälp av sådana uppgifter kan man fastställa om bestämmelser kringgås, särskilt genom omläggning av budgetmedel till nya eller oreglerade marknadsföringsformer. Tobaksindustrin bör ha skyldighet att regelbundet redovisa sådana utgifter. (18)Med tanke på hälsoriskerna med passiv rökning, bör medlemsstaterna inrikta sig på att rökare och icke-rökare skyddas mot passiv rökning. (19)Medlemsstaterna bör fortsätta utvecklingen av strategier och insatser för att minska tobaksbruket, bland annat genom att stödja program för hälsoundervisning för att öka förståelsen för riskerna med tobaksbruk och andra förebyggande program för att motverka rökning. (20)I ramkonvention om tobaks- kontroll, under förhandling, ingår många av de frågor som tas upp i denna rekommendation. Därför är det viktigt att se till att åtgärderna i denna rekommendation stämmer överens med det utkast till ramkonvention som just nu diskuteras. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT MEDLEMS- STATERNA 1.antar lämpliga lagar och/eller andra författningar i överens- stämmelse med nationell praxis och nationella förhållanden för att förhindra tobaksförsäljning till barn och ungdomar, och bland annat a)kräver att de som säljer tobaksvaror tar reda på att köparna har uppnått den lägsta ålder för inköp av sådana varor som fastställs i nationell lagstiftning, om en sådan åldersgräns finns, b)undantar tobaksvaror från självbetjäning i butiker, c)begränsar tillgången till tobaksautomater till platser dit endast sådana personer har tillträde som uppnått den lägsta ålder för inköp av tobaksvaror som fastställs i nationell lagstiftning, om en sådan åldersgräns finns, eller på annat, lika effektivt sätt reglerar tillgången till de tobaksvaror som säljs i sådana automater, d)begränsar distansförsäljning av tobaksvaror inom detalj- handeln, såsom försäljning via Internet, till vuxna genom att använda relevanta tekniska medel, e)förbjuder försäljning av sötsaker och leksaker avsedda för barn och tillverkade med en klar avsikt att produkten och/eller dess förpackning till utseendet skall likna en typ av tobaksvara, f)förbjuder försäljning av cigaretter styckevis eller i förpack- ningar om mindre än 19 cigaretter. 2.antar lämpliga lagar och/eller andra författningar för att i överensstämmelse med nationella konstitutioner eller konstitu- principer förbjuda följande former av reklam och marknadsföring: a)användning av tobaksvarumärken på varor eller tjänster som inte har något samband med tobak, b)användning av PR-material (askkoppar, tändare, parasoller osv.) c)användning och förmedling av säljfrämjande åtgärder, t.ex. rabatter, gåvor, eller möjligheter att delta i reklam- tävlingar och spel, d)användning av skyltar, affischer och andra reklammetoder inomhus eller utomhus (såsom reklam på tobaksautomater), e)användning av reklam på biografer, samt f)alla andra former av reklam, sponsring eller metoder som direkt eller indirekt syftar till att marknadsföra tobaksvaror, 3.antar lämpliga åtgärder, genom att införa lagstiftning eller genom andra metoder i överensstämmelse med nationell praxis och nationella förhållanden, kräver att tillverkare, importörer och andra som i stor skala handlar med tobaksvaror och med andra varor och tjänster som har samma varumärke som tobaksvaror, för medlems- staterna redovisar sina utgifter för reklam, marknadsföring, sponsring och säljfrämjande kampanjer som inte omfattas av förbud i nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning, 4.ser till att myndigheter eller andra organ på lämplig nivå genomför lagstiftning och/eller andra effektiva åtgärder i överens- stämmelse med nationell praxis och nationella förhållanden som ger ett adekvat skydd mot exponering för passiv rökning på arbetsplatser inomhus, på avgränsade offentliga lokaler och på kollektiva färdmedel. Prioritet bör bland annat ges åt utbildnings- anstalter, sjukvårdsinrättningar och platser som tillhandahåller tjänster åt barn, 5.fortsätter att utarbeta strategier och insatser för att minska tobaksbruket, bland annat genom att stödja program för en över- gripande hälsoinformation, särskilt i skolor, och allmänna program för att motverka tobaksbruk och övervinna tobaksberoendet, 6.ser till att ungdomars bidrag till hälsorelaterad politik och verksamhet riktad mot ungdomar utnyttjas fullt ut, särskilt på informationsområdet, samt främjar särskilda verksamheter som igångsätts, planeras, genomförs och utvärderas av ungdomar, 7.antar och genomför lämpliga pris- och skatteåtgärder på tobaks- varor för att motverka tobakskonsumtion, 8.inför alla nödvändiga och lämpliga förfaranden för att kontrollera efterlevnaden av de regler som anges i denna rekommendation, och 9.informerar kommissionen en gång om de åtgärder som vidtagits på grundval av denna rekommendation. HÄRIGENOM UPPMANAS KOMMISSIONEN ATT 1.följa och bedöma utvecklingen och de åtgärder som vidtas i medlemsstaterna och på gemenskapsnivå, 2.rapportera om genomförandet av de föreslagna åtgärderna på grundval av uppgifter från medlemsstaterna, senast efter mottagandet av denna information från medlemsstaterna enligt denna rekommendation, och 3.överväga om de åtgärder som anges i denna rekommendation fungerar effektivt och överväga behovet av ytterligare åtgärder, särskilt om skillnader konstateras inom den inre marknaden på de områden som omfattas av denna rekommendation. Sammanfattning av intervju- undersökning i sex kommuner 2004 rörande tobaksförsäljning och tobaks- kontroll Denna intervjuundersökning är gjord inom ramarna för den statliga utredningen av WHO:s ramkonvention om tobakskontroll m.m. (S 2003:14). Utredningens uppdrag finns i regeringens direktiv av (dir. 2003:168). Syftet med intervjuundersökningen är att samla in uppgifter om under vilka villkor som tobaksvaror säljs till konsumenterna i några utvalda kommuner. Beslutet om att genomföra en intervju- undersökning har fattats i samråd med och . Undersökning baseras på intervjuer med åtta personer ansvariga för tillsyn enligt tobakslagen i sex utvalda kommuner. Intervjuerna är gjorda och 14, 2004. Fyra inter- vjuer, med kommun, , stad och kommun, har gjorts via telefon. Två besöksintervjuer har även genomförts med /stadsdel och stad. Intervjuerna har gjorts med stöd av en så kallad intervjuguide. Utredningen har valt att intervjua tillsynsansvariga i sex kommuner. Urvalet av kommuner har gjorts i samråd med . Huvudkriteriet har varit god tillsyn – vilket definierats utifrån att kommunen har svarat ja på följande tre frågor i den enkät som genomförde angående kommunernas tillsyn enligt tobakslagen: 1.Från skall alla serveringsställen ha områden där rökning är förbjuden. Har kommunen genomfört några särskilda insatser med anledning av detta? 2.Har kommunen besökt lokaler eller motsvarande i informations-/kontrollsyfte gällande tobakslagens bestämmelser om begränsningen av rökning ? 3.Har kommunen besökt försäljningsställen i informations- /kontrollsyfte gällande tobakslagens bestämmelser om ålders- gränsen vid tobaksköp ? Av de 46 kommuner som svarat ja på samtliga frågor gjordes sedan ett urval utifrån bl.a. kriterierna geografisk spridning och kommunstorlek. Nedanstående sex kommuner deltog i intervjuundersökningen: Antal invånare: 8 662 Antal invånare: : Ca 474 000 : Ca 33 000 Antal invånare: 57 994 Antal invånare: 93 300 Antal invånare: 128 900 Antal invånare: 8 900 Tre av de sex kommunerna, , och , anser inte att den egna kommunens tobaksförsäljning skiljer sig från övriga landet. och uppger att kommunen har problem med smuggeltobak. och i samarbetar för att kartlägga smuggeltobaken. Karaktäris- tiskt för anses även vara att kommunen generellt sett har ett stort antal små närbutiker och att tobaksvaror är en av de viktigaste försäljningsvarorna för denna typ av butik. Det stora antalet närbutiker leder till konkurrens mellan butikerna. Ett sätt att locka kunder är att sälja billig tobak. Tobaksförsäljningen i kommun är starkt påverkad av att kommunen gränsar till . Enligt kommunens beräkningar utgör handeln med av kommunens totala försäljning av livsmedel och tobak. Enligt kommun är priset på tobak i ca hälften av priset i . kommun uppger att det visserligen inte finns någon lokal prägel på försäljningen men att konsumtionen i kommunen skiljer sig från riksgenomsnittet. En undersökning om drogvanor i årskurs 9 i kommun genomförd 2002 visar att av flickorna röker.1 En nationell studie från CAN – och narkotikaupplysning, 2003 – rörande andelen rökare bland pojkar och flickor visar att andelen rökande flickor i årskurs nio i hela är 30 procent.2 Alla kommuner uppger att de har upprättat ett register över försäljningsställen som säljer tobak. Trots att alla kommuner har register så har de inte haft möjlighet att lämna fullständiga uppgifter rörande antalet försäljningsställen. 1Undersökningen Drogvanor i årskurs 9 i Kommun 2002. 2Hvitfeldt, och , Skolelevers drogvanor 2003, CAN, och narkotikaupplysning, , 2004. Undersökningens resultat visar på en mindre andel rökare jämfört med resultat . Uppgifterna om vilka olika typer av försäljningsställen för tobak som finns i kommunen varierar mellan kommunerna. Alla kommuner har inte dessa uppgifter inlagda i sitt register. Varje kommun har sin egen kategorisering gällande typ av försäljnings- ställen. Nedanstående uppgifter är kommunernas egna. Livsmedelsbutiker (17 st.) Godiskiosker (2 st.) Videobutiker (1 st.) Bensinstationer (5 st.) ATG-ombud (2 st.) Campingplatser (3 st.) Livsmedelsbutiker enskilda (326 st.) Livsmedelsbutiker kedjor (125 st.) Bensinstationer (54 st.) Serveringsställen personalmatsalar (4 st.) Serveringsställen pizza/grill (18 st.) Serveringsställe och butik (4 st.) Serveringsställen övriga (46 st.) Bensinstationer (3 st.) Serveringar (3 st.) Spelbutiker (4 st.) Närbutiker (12 st.) Kiosker (6 st.) Tobaksbutiker (3 st.) Livsmedelsbutiker (9 st.) Livsmedelsbutiker (42 st.)