sou · GSB368 · 2005-01-01 00:00:00 — Kommunen ska i en sammanhållen hemvård ansvara för de samlade sociala och medicinska insatserna inklusive rehabiliter- ing och hjälpmedel. Kommunen ska ha ansvar för hälso- och sjukvård i ordinärt och särskilt boende (18 § första stycket HSL). Korttidsplats införs som en social tjänst (3 kap. 6 § SoL). Kommunen ska ha ansvar för hälso- och sjukvård i dagverk- samheter och korttidsplatser enligt socialtjänstlagen samt i daglig verksamhet och korttidsvistelse utanför det egna hemmet enligt lagen om stöd och service till vissa funk- tionshindrade (18 § andra stycket HSL) Ansvaret omfattar även habilitering, rehabilitering, hjälp- medel och vissa förbrukningsartiklar (18 b och 18 c §§ HSL). Kommunens ansvar omfattar inte läkarinsatser och inte sådan hälso- och sjukvård som kräver sjukhusens medi- cinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens (18 § tredje stycket HSL). Landstingens befogenhet att, på kommunens begäran, er- bjuda läkemedel kostnadsfritt ska även omfatta korttids- platser (18 d § tredje stycket HSL). Ansvaret ligger på vistelsekommunen. Bestämmelser om att annan kommun i vissa fall har kostnadsansvar införs (19 § HSL). Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag Vi föreslår att begreppet hemvård ska omfatta hemtjänst i social- tjänstlagen och insatser i bostaden enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) samt hemsjukvård enligt hälso- och sjukvårdslagen. Hemvård inbegriper alltså de integrerade sociala och medicinska insatserna inklusive habilitering, rehabili- tering, hjälpmedel och förbrukningsartiklar som den enskilde be- höver i sin bostad. Med bostad avses såväl ordinärt som särskilt boende. Med särskilt boende avses sådant boende som beviljas enligt socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Till hemvården hör dagverksamheter och korttidsplatser enligt socialtjänstlagen samt daglig verksamhet och korttidsvistelse utanför det egna hemmet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Personer som omfattas av hemvården Vi föreslår att kommunens ansvar ska omfatta dem, som oberoende av ålder, sjukdom, funktionsnedsättning eller insatsernas utsträck- ning , har så stora vård- och omsorgsbehov att de måste tillgodoses i bostaden. Det är individens samlade behov av vård och omsorg i bostaden som sätter gränserna för hemvårdens ansvars- område. Behoven av insatser avgörs som regel i en vård- och om- sorgsplanering. Ansvaret ska även gälla personer som uppenbart behöver insatser i bostaden, men för vilka någon vård- och om- sorgsplan inte har upprättats. Det kan gälla tillfälliga behov av hälso- och sjukvårdsinsatser eller att den enskilde inte har accep- terat att en vård- och omsorgsplanering får genomföras. Kommunernas hälso- och sjukvårdsansvar Vi föreslår att kommunernas hälso- och sjukvårdsansvar i hem- vården ska omfatta sådana insatser som inte kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan särskild kompetens. Kommunens ansvar ska således omfatta sådan hälso- och sjukvård som normalt sker inom primärvården och som den enskilde be- höver i boendet med undantag av läkarinsatser, som ska svara för. Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag Av förslaget om ett samlat ansvar för hemvård följer att ändringar behöver ske i hälso- och sjukvårdslagen i fråga om vilken huvudman som ska ha ansvar för olika hälso- och sjukvårdsinsatser. Kommunerna har ansvar för hälso- och sjukvård i särskilda boendeformer för service och omvårdnad och bostäder med sär- skild service enligt 5 kap. 5 § andra stycket och 7 § tredje stycket SoL samt för dem som efter kommunens beslut placerats i en mot- svarande enskild boendeform eller bostad som anges i 7 kap. 1 § första stycket 2 SoL. Ingen ändring ska ske i detta ansvar. Som framgår av uttalandet i prop. 1992/93:129 sid. 182 ska insatserna bostad med särskild service för barn och ungdomar och bostad med särskild service för vuxna enligt 9 § 8 och 9 LSS även vara sådana bostäder med särskild service som anges i 5 kap. 7 § tredje stycket SoL. Av lagtexten framgår emellertid inte att så är fallet varför 18 § första stycket bör utformas så att det är tydligt att ansvaret för hälso- och sjukvård i nämnda boendeformer enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade ligger hos kommunen. Kommunerna ska också ha ansvar för den hälso- och sjukvård som var och en som vistas i kommunen kan behöva i ordinärt boende samt boende i andra särskilda boendeformer eller bostäder än vad som anges i föregående stycke. Det ska dock vara fråga om boendeformer eller bostäder enligt socialtjänstlagen eller lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade som kommunen driver eller som drivs av andra vårdgivare. I hem för vård eller boende som drivs av är det som svarar för den hälso- och sjukvård som den enskilde behöver. svarar även för hälso- och sjukvård i hem för vård eller boende enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Vi avser inte ändra på detta förhållande. Den enskildes behov av hälso- och sjukvård i boendet ska framgå av en vård- och omsorgsplan som ska upprättas med stöd av 11 kap. 4 a § SoL eller 26 f § HSL eller individuell plan enligt 10 § LSS. De flesta kommuner har inom ramen för särskilt boende inrättat olika former av korttidsboende. Ett sådant boende är en individuellt beslutad insats enligt socialtjänstlagen och utgör ett stöd för den enskilde att kunna bo kvar i den ordinarie bostaden trots sjukdomar och funktionshinder. Någon reglering av denna Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag stödform finns emellertid inte. Vi föreslår att begreppet korttids- plats införs som beteckning på vad som ibland kallas korttids- boende eller korttidsvård och att kommunernas ansvar för att in- rätta korttidsplatser skrivs in i socialtjänstlagen. Användningsområdet för korttidsplats har större likhet med sådana sociala tjänster som finns angivna i 3 kap. 6 § SoL än med boende eller särskild vård och behandling. En bestämmelse om korttidsplats föreslås därför införd i denna paragraf. Det är inte ovanligt att även korttidsplatser drivs i enskild regi. En bestäm- melse om detta föreslås därför införd i 7 kap. 1 § första stycket SoL. Hälso- och sjukvård i korttidsplatser, dagverksamheter och andra öppna verksamheter har kommunerna skyldighet att erbjuda en god hälso- och sjukvård till dem som vistas i en sådan dagverksamhet som om- fattas av 3 kap. 6 § SoL. Som framgår av uttalandet i prop. 1992/93 sid. 182 ska insatsen daglig verksamhet enligt 9 § 10 LSS anses vara daglig verksamhet enligt socialtjänstlagen. Det framgår emellertid inte direkt av lagtexten varför det finns anledning till ett förtydli- gande på denna punkt. Vi förslår att kommunerna därutöver får ansvar för hälso- och sjukvård i korttidsplatser enligt socialtjänst- lagen. Vi förslår vidare att kommunerna får ansvar för hälso- och sjukvård i korttidsvistelse utanför det egna hemmet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. 18 § andra stycket HSL föreslås utformad i enlighet med vad nu anförts. ska dock självfallet svara för hälso- och sjukvård i sådana verksamheter enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade som driver själv. Avgränsning av ansvar gentemot landstingen Landstingen ska ha ansvar för alla läkarinsatser. Bestämmelsen om detta finns enligt förslaget i 18 § tredje stycket HSL. Landstingen har vidare ansvar för mottagningsverksamhet inom primärvården, sluten vård samt öppen specialistsjukvård. Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag För personer som bor i särskilda boendeformer eller bostäder med särskild service enligt 5 kap. 5 § andra stycket, 5 kap. 7 § tredje stycket eller 7 kap. 1 § första stycket 2 SoL gäller att de alltid har rätt att få hälso- och sjukvård genom kommunens försorg i boen- det. De som bor i andra särskilda boendeformer eller i ordinärt boende ska i första hand vända sig till primärvårdens mottagningar. Det gäller även äldre och funktionshindrade personer. Vårt förslag innebär att kommunen även ska ha ansvar för den hemsjukvård i ordinärt boende som ingår i primärvård. Undantag är läkarinsatser för hemsjukvård som ska vara landstingens ansvar. I landstingens ansvar ingår således även i fortsättningen alla läkarinsatser, all mottagningsverksamhet och det förebyggande folkhälsoarbetet. Landstingen har ansvar för all specialistsjukvård, det vill säga verk- samhet som kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan hälso- och sjukvård som kräver särskild kompetens, även i de fall den organiseras inom primärvård. I landstingens ansvar ingår att medverka i hemvården med den kom- petens som behövs för att erbjuda den enskilde en god och säker vård i ordinärt boende och i särskilt boende. Bestämmelsen i 18 § tredje stycket HSL har utformats så att det framgår att kommunen inte ska ha ansvar för sådan hälso- och sjukvård som sagts. Habilitering, rehabilitering, hjälpmedel och förbrukningsartiklar Med ansvaret för hälso- och sjukvård följer ansvar för habilitering, rehabilitering och hjälpmedel samt skyldigheten att erbjuda för- brukningsartiklar. Kommunerna ska alltså ha ansvar för dessa in- satser i särskilt boende, ordinärt boende, dagverksamheter och korttidsplatser enligt socialtjänstlagen samt daglig verksamhet och korttidsvistelse utanför det egna hemmet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. 18 b och 18 c §§ HSL har ut- formats i överensstämmelse härmed. Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag Kommunerna ska ansvara för de hjälpmedel och förbruknings- artiklar som förskrivs av hälso- och sjukvårdspersonal. I ansvaret ingår insatser som hör samman med bedömning och upp- följning av bostadsanpassning. Kommunens hemvård ska uppmärk- samma att den enskilde får den bostadsanpassning och de hjälp- medel som denne behöver. Landstingen ska ha ansvar för alla läkarinsatser som avser habili- tering, rehabilitering och hjälpmedel och sådana insatser som kräver sjukhusens medicinska och tekniska resurser eller annan sär- skild kompetens. Vidare ska landstingen även i fortsättningen ha ansvar för den habilitering, rehabilitering och förskrivning av hjälpmedel som sker vid primärvårdens mottagningar. ansvar ska således även i fortsättningen omfatta all barnhabilitering och hjälpmedel till barn eftersom den kräver sär- skild kompetens. Vidare ska ha ansvar för habilitering, rehabilitering och förskrivning av hjälpmedel som utförs av special- enheter som syn- och hörcentraler, ortopedtekniska avdelningar, rehabiliteringskliniker, geriatriska enheter med flera verksamheter. Den särskilda kompetens som krävs för habilitering och rehabili- tering av personer som tillhör LSS målgrupp ska vara ett fortsatt ansvar för landstingen, något som LSS- och hjälpmedelsutred- ningen anser (S 2001:06, dir. 2001:81, 2002:20, 2003:111). I de fall hjälpmedel och förbrukningsartiklar förskrivs av hälso- och sjukvårdspersonal i öppna eller slutna vård har kostnadsansvar för hjälpmedlet eller förbruknings- artikeln. Vistelsekommunens ansvar – placeringskommunens ansvar Vårt förslag är att ansvaret för hälso- och sjukvård i ordinärt och särskilt boende ska samordnas med ansvaret för sociala insatser. Det innebär att alla insatser inom hemvården utom läkarinsatser kommer att åvila vistelsekommunen. I vissa fall har en annan kommun än vistelsekommunen ansvaret för sociala insatser (16 kap. 2 § SoL). I dessa fall ska också kost- nadsansvaret för hälso- och sjukvård åvila den kommunen. En be- stämmelse om detta tas in i 19 § första stycket HSL. Enligt 17 a § LSS får en kommun om särskilda skäl föreligger träffa avtal om kostnadsansvar för vissa insatser för en enskild som inte är eller inte kommer att vara bosatt i kommunen. Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag sen öppnar möjlighet för en kommun att med bibehållet kostnads- ansvar kunna ge en person insatser enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade i annan kommun. Ett avtal som avses i 17 a § LSS bör även kunna omfatta kostnaderna för de hälso- och sjukvårdsinsatser som personen behöver. En bestämmelse om detta tas in i 19 § andra stycket HSL. Vi föreslår att den befogenhet som landstingen har att, efter framställan av kommun inom , kostnadsfritt erbjuda läkemedel ur ett läkemedelsförråd till dem som får hemsjukvård i särskilda boendeformer vidgas till att även omfatta personer i ordinärt boende och personer som beviljats korttidsplats. Det handlar främst om läkemedel för speciella och akuta situationer och inte om läkemedel för vilka patienterna har en stående ordination. Landstingen får alltså befogenhet att kostnadsfritt erbjuda läke- medel ur sådana förråd till alla som får hälso- och sjukvård i ordinärt och särskilt boende samt vid korttidsplatser. Landstingens kostnadsansvar för läkemedel ändras inte genom våra förslag. Be- stämmelserna i 18 d § tredje och fjärde styckena har utformats i överensstämmelse härmed. Den enskildes avgifter för alla insatser i hemvården enligt såväl socialtjänstlagen som hälso- och sjukvårdslagen ska begränsas av det högkostnadsskydd som gäller för avgifter till vård och omsorg. I anledning härav har 8 kap. 5 § SoL samt 26 och 26 a §§ HSL fått ändrade lydelser. Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag Ansvar för läkare i hemvården ska fortsatt vara huvudman och ha finansieringsan- svar för läkarinsatser i hemvården. ska avsätta läkarresurser för medverkan i hemvården. Insatserna ska vara sådana att patienternas krav på kontinuitet och säkerhet tillgodoses och att de har möj- lighet att välja en fast läkarkontakt (26 c § HSL första stycket). Landsting och kommuner ska vara skyldiga att ingå avtal om omfattning och former för denna läkarmed- verkan (26 c § HSL andra stycket). Om ett landsting inte fullgör sin skyldighet enligt avtalet att till kommunens hemvård avsätta läkartid har en kommun befogenhet att anlita läkare och avgöra hur läkarinsatserna ska användas för hemvårdens behov med som betalningsansvarig (26 c § tredje stycket HSL). Medicinskt ansvarig sjuksköterska i kommunen svarar för att de läkarinsatser som kommunen anlitar fördelas och ut- nyttjas så att kravet på god vård tillgodoses (24 § första stycket 4 HSL). Regeringen eller – med regeringens medgivande – får meddela föreskrifter om kontinuitet och säkerhet (26 c § fjärde stycket HSL). föreslås få i uppdrag att följa upp och ut- värdera att läkarmedverkan i hemvården utvecklas så att den enskilde får en god hälso- och sjukvård i boendet. Staten bör i översyn av läkarspecialiteter ta upp geriatrikens roll och beakta samverkan mellan geriatrik och allmän- medicin. Landstingen bör konstruera ekonomiska ersättningssystem så att hembesök av läkare inte missgynnas i förhållande till patientbesök på vårdcentralens mottagningar. Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag har, enligt hälso- och sjukvårdslagen, ansvar för att er- bjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta i lands- tinget. I ansvaret ingår att organisera primärvården så att alla som är bosatta inom får tillgång till och kan välja en fast läkarkontakt. Vi föreslår ingen ändring av detta ansvar. Landstingen ska organisera primärvården så att alla som är bosatta inom kan välja en fast läkarkontakt som har specialistkompetens i allmänmedicin. Om den enskilde inte kan ta sig till den vårdcentral där hans eller hennes läkare finns ska läkaren när så behövs besöka patienten i bostaden. Det gäller såväl i ordinärt som i särskilt boende och för både planerade och akuta insatser. I läkarens uppgift ska även ingå att kunna svara för kon- sultationer och handledning av hemvårdens personal. Läkarmedverkan ska följa hälso- och sjukvårdslagens mål. Vården ska vara av god kvalitet och tillgodose patientens behov av trygghet i vården och behandlingen, vara lätt tillgänglig, bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, främja goda kontakter samt så långt möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. De principer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som har beslutat (prop. 1996/97:60) ska gälla dvs. vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har störst behov av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Läkarmedverkan i hemvården ska vara sådan att patienternas behov av kontinuitet och säkerhet tillgodoses. ska avsätta den läkartid som behövs för hemvården. Landstingens skyldighet att svara för läkarmedverkan i den kommunala hemvården regleras i en ny 26 c § första stycket HSL under en ny delrubrik Samverkan under huvudrubriken samma bestämmelser om landstingens och kommunernas hälso- och sjukvård. Landsting och kommuner ska avtala om läkarmedverkan och kommunerna inom landstingsområdet ska träffa avtal om omfattningen och formerna för läkarinsatser i hemvården. Det föreskrivs i 26 c § andra stycket HSL. Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag Ett skriftligt avtal mellan kommun och landsting ska reglera omfattning och innehåll av läkares insatser i hemvården anpassade till lokala förhållanden. Avtalet ska vara konkret och precisera om- fattningen och former för läkarinsatser i den kommunala hem- vården. Vägledning för vad ett avtal bör innehålla finns i det gemensamma arbete som och har gjort om läkarmedverkan i kommunernas vård och omsorg. Åtta olika temaområden anges som minimikrav för avtal om läkarmedverkan i äldrevården. Dessa teman är tillgänglig- het, kontinuitet, informationsöverföring och samordnad vårdplane- ring, uppföljning av behandlingsinsatser, handledning, fortbildning, samverkan med sjukhus/specialist samt uppföljning av avtalet. Det är en skyldighet för och kommunerna inom att ingå avtal om läkarmedverkan. Parterna ska före varje kalenderår träffa avtal som gäller för . Parterna kan nästa gång överenskomma om erforderliga ändringar i avtalet men kan naturligtvis också avtala om att förlänga avtalet . Om inte fullgör sin skyldighet Vi föreslår att kommunerna får befogenhet att anlita andra läkare för sådana uppgifter som framgår av avtalet i de fall i en kommun inte fullgör sin skyldighet enligt avtalet om läkarmed- verkan. ska då vara skyldig att ersätta kommunen för de kostnader som kommunen haft för de läkare som de anlitat. ska således ha ett betalningsansvar för all läkartid inom hemvården. Befogenheten för kommunerna att anlita läkare förs in i 26 c § tredje stycket HSL. De eventuella kostnader som ska ersätta kommunen bör följa de bestämmelser som finns i lagen (1993:1651) och förordningen (1994:1121) om läkarvårdsersätt- ning. I 26 c § fjärde stycket HSL förs in en bestämmelse om att regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om hur kravet på kontinuitet och säkerhet ska tillgodoses. Om regeringen vill över- Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag låta den uppgiften på en myndighet bör få denna uppgift. Det framgår direkt av lydelsen i fjärde stycket. Den medicinskt ansvariga sjuksköterskans uppgift Den medicinskt ansvariga sjuksköterskan (eller motsvarande) har vissa uppgifter angivna dels i 24 § HSL, dels i 2 kap. 5 § förord- ningen (1998:1513) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att hon eller han ska se till att det finns sådana rutiner att kontakt tas med läkare eller annan hälso- och sjukvårdspersonal när en patients tillstånd fordrar det och att patienterna får den hälso- och sjukvård som läkare i förekommande fall förordnat om. Om inte fullgör sin skyldighet enligt avtalet och kommunen måste anlita läkare från annat håll ska den medicinskt ansvariga sjuksköterskan svara för att läkarinsatserna fördelas och utnyttjas så att kravet på god vård tillgodoses. En bestämmelse om detta förs in i 24 § första stycket 4 HSL. Vi föreslår att får i uppdrag att följa upp våra förslag om läkarmedverkan i hemvården ökar den enskildes förutsättningar att få en god hälso- och sjukvård i sitt boende. Specialistsjukvården ska vara en resurs för hemvården Den medicintekniska utvecklingen medför att även svårt sjuka per- soner i ökande utsträckning kan få vård i sin bostad. Specialistsjuk- vården måste därför utvecklas så att den blir en tydlig resurs för hemvården med enskilda konsulter eller team från sjukhuset som stöd till hemvårdens personal. Mot bakgrund av den ökande andelen äldre i befolkningen behöver geriatrisk kompetens få en betydligt starkare och tydligare roll i framtidens vård och omsorg. Det finns ett stort behov av att klar- Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag göra geriatrikens roll i vården av äldre. En nära samverkan behövs mellan allmänläkare, specialister i geriatrik och med flera yrkes- kategorier för att bedöma och behandla personer med sammansatta och/eller snabbt föränderliga behov av vård- och omsorg. Den översyn som genomför av antalet specialiteter i bör särskilt behandla geriatrikens roll och dess samverkan med allmänmedicin. saknas i stor utsträckning ekonomiska incitament för läkare att göra hembesök som alternativ till ett besök på mottagningen. Landstingen bör därför konstruera sina ekonomiska ersättnings- system till primärvården så att hembesök av läkare inte missgynnas ekonomiskt. Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag Samverkan mellan landsting och kommun Samverkan mellan landsting och kommuner ska utvecklas. Landsting och kommun ska samverka kring vården och om- sorgen av enskilda personer som behöver integrerade in- satser från specialistsjukvården, primärvård och kommunens hemvård (26 d § HSL). Ett landsting och en kommun ges befogenheter att med- verka i varandras verksamheter under förutsättning att var och en står för sin del av kostnaderna (26 e § HSL). En vård- och omsorgsplan ska på den enskildes begäran eller med dennes samtycke upprättas oberoende av var behoven av vård och omsorg aktualiseras. När en vård- och omsorgs- plan upprättas ska kommunen utse en namngiven sam- ordnare/kontaktperson (11 kap. 4 a § SoL och 26 f § HSL). I den översyn av patientjournallagen som planeras bör möjligheterna övervägas till en gemensam journal för all vård och omsorg som en patient får. Landsting och kommuner ska samverka kring vården av enskilda personer För den enskilde är det angeläget att vården fungerar som en helhet oberoende av var behoven av vård och omsorg aktualiseras. Vi före- slår därför ett antal nya bestämmelser i hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen som ställer krav på landsting och kommuner att samverka kring vården och omsorgen av personer med samman- satta och/eller föränderliga vårdbehov. Förslagen omfattar tre delar: En bestämmelse skrivs in i hälso- och sjukvårdslagen att kom- muner och landsting ska samverka kring vården och omsorgen av enskilda personer som behöver integrerade insatser från specialist- sjukvården, primärvård och kommunens hemvård. Genom att kravet skrivs in i hälso- och sjukvårdslagen vill vi Sammanhållet ansvar för hemvård – förslag markera att samverkan och gemensamt ansvarstagande för den en- skildes vård är angelägen och nödvändig. 2.Vidare ges kommuner och landsting befogenheter att medverka i varandras verksamheter inom hälso- och sjukvården under förut- sättning att var och en står för sina kostnader. Denna bestämmelse möjliggör för kommuner och landsting att gemensamt driva och finansiera verksamheter utan att behöva bilda en gemensam nämnd. 3.Vi föreslår också att en vård- och omsorgsplan ska upprättas på den enskildes begäran oavsett var behoven av vård och omsorg aktualiseras. Att en sådan plan upprättas är en viktig del i att tillför- säkra den enskilde den vård och omsorg som han eller hon behöver. Samverkan för att den enskilde ska kunna få nödvändig vård och behandling En bestämmelse om krav på samverkan mellan landsting och kom- muner med syftet att den enskilde alltid ska kunna få den hälso- och sjukvård, som han eller hon behöver, införs i en ny paragraf 26 d § HSL.