sou · GSB3133 · 2005-01-01 00:00:00 — 2001/02:55) anger regeringen att en viktig åtgärd för att begränsa transportsektorns klimatpåverkan är en politik som främjar introduktion och ökad användning av alternativa drivmedel. Regeringen anger i propo- sitionen att man avser att återkomma med förslag till nationellt mål för vidare introduktion av alternativa drivmedel då beslut fattats om de direktivförslag som lagts inom EU. I propositionen anges också att regeringen avser, när ställning tagits till gröna certifikat för el, att utreda om systemet för gröna certifikat även kan vara tillämpligt för alternativa drivmedel och hur ett sådant system kan utformas. Skattestrategi för alternativa drivmedel I propositionen Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier (prop. 2000/01:130) pekar regeringen på introduktion av alter- drivmedel som ett led i strategin för effektivare energi- användning och transporter. I syfte att stimulera en fortsatt intro- duktion presenterades en skattestrategi för alternativa drivmedel. Skattestrategin bör, enligt propositionen, utformas så att den på ett kostnadseffektivt sätt bidrar till ökad miljönytta och till sam- hällsekonomiskt effektiva lösningar. I budgetpropositionen (prop. 2001/02:1) lades skatte- strategin fast. Totalt avsattes per kalenderår för skattenedsättning för alternativa drivmedel. För pilotprojekt avsattes per kalenderår och intäktsbortfallet för en generell koldioxidskattebefrielse för koldioxidneutrala driv- medel beräknades till ca . Avsikten var att strategin skulle börja tillämpas 2003 sedan ansökan inlämnats och godkänts av rådet och kommissionen. Strategin är ännu inte godkänd i sin helhet. I avvaktan på ett godkännande har regeringen dels förlängt de befintliga dispenserna för energi- och koldioxid- skatt till utgången av 2003, dels på samma villkor prövat och beviljat nya ansökningar, allt inom ramen för de för skattestrategin avsatta totalt . Samtliga nuvarande dispenser löper ut vid utgången av 2003, och skattestrategin kan därefter sättas i verket. Kommissionen beslutade om ett meddelande om alternativa drivmedel för vägtransporter och om åtgärder för att främja användningen av biodrivmedel (KOM(2001)547), om förslag till biodrivmedelsdirektiv samt om ett förslag till ändring av direktiv /81/EEG (mineraloljedirektivet) vad gäller möjligheten att tillämpa nedsatta punktskatter på vissa mineraloljor som innehåller biobränslen och på biobränslen. Syftet är att bidra till att unionens åtagande enligt Kyotoprotokollet kan uppnås samt att minska EU:s importberoende i enlighet med kommissionens Grön- bok för försörjningstrygghet (KOM(2000)769). I biodrivmedelsdirektivet som publicerades i EUT , ges allmänna riktlinjer innebärande att varje medlemsland sätter nationella, indikativa mål för introduktionen av biodrivmedel och andra förnybara drivmedel utifrån referensvärden gällande för gemenskapen som helhet. Ett antal kriterier för fastställandet av dessa nationella mål angavs också. Referensnivån sattes till för och avser energi- innehåll av på marknaden ersatt bensin och dieselolja för tran- sporter. Enligt direktivet skall medlemsstaterna rapportera till kommissionen om vidtagna åtgärder för att främja biodrivmedel och andra förnybara drivmedel m.m. I den första rapporten efter direktivets genomförande, dvs. , skall länderna även ange nivån på sina nationella vägledande mål för den första fasen. Eftersom tiden är kort till det första rapporteringstillfället bör det vägledande nationella målet för denna fas utredas med förtur. rapport skall motsvarande rapporteras för den andra fasen. antogs en politisk överenskommelse i Ekofin- rådet gällande ett direktiv om omstrukturering av gemenskapens regler för beskattning av energiprodukter och elektricitet (energi- skattedirektivet) vilken bl.a. innebär att en generell skattebefrielse eller en skattereduktion för biodrivmedel är tillåten genom artikel 16. Artikel 16 upphör att gälla om bindande kvoter skulle införas i biodrivmedelsdirektivet. I slutsatserna från toppmötet den 20 stödjer att nationella vägledande mål sätts i överens- stämmelse med referensvärdet för transportändamål . Principer för introduktion av förnybara fordonsbränslen Introduktionen av förnybara fordonsbränslen skall genomföras på ett kostnads- och energieffektivt sätt under beaktande av alla aspekter av en långsiktigt hållbar utveckling. I bedömningen av kostnadseffektivitet bör ett långsiktigt perspektiv användas där möjligheten att uppnå en utveckling med en framtida situation baserad på ny teknik beaktas. Det är också viktigt att bedöma kostnadseffektiviteten i relation till andra möjliga åtgärder inom respektive sektor. Ett införande av förnybara drivmedel enbart som en åtgärd för att på kort sikt minska de totala utsläppen av koldioxid oavsett sektor är knappast kostnadseffek- tivt. Det är dock nödvändigt att väga in även andra möjliga samhällsekonomiska effekter i bedömningen såsom en förbättring av försörjningstryggheten, en ökad sysselsättning samt en diversifiering inom näringslivet. Eftersom de totala utsläppen bör minska betydligt och utsläppen av koldioxid från transportsektorn ökar kontinuerligt och utgör en stor andel av de totala utsläppen är det angeläget med kraftfulla styrmedel för att främja en långsiktigt hållbar utveckling. Ytterligare samhällsekonomiska effekter skulle kunna uppnås om utsläppen av reglerade föroreningar (CO, HC, NOX) och partiklar kan minskas genom åtgärderna. Det är av stor vikt att introduktionen sker så att det ges ett tydligt incitament till utveck- ling av miljöanpassade förnybara drivmedel som kan bli konkurrenskraftiga på marknaden. Det är också viktigt att konsumenterna ges möjlighet att göra miljöanpassade val. Det långsiktiga perspektivet bör vara en viktig utgångspunkt för åtgärder för att främja en introduktion av förnybara fordons- bränslen. Vid utformandet av mål och strategi för introduktion av förnybara fordonsbränslen, på kort (), medellång () och lång (> ) sikt, är det väsentligt att dessa utformas så: –att en god balans erhålls mellan introduktion av dagens förnybara fordonsbränslen på kort sikt och utvecklingen mot framtida konkurrenskraftiga alternativ, –att sådana drivmedel som har en påtaglig klimateffektfördel i ett livscykelperspektiv främjas i första hand, –att mål för introduktion av ny teknik och nya produkter utformas på sådant sätt att näringslivet ges rimliga och stabila förutsättningar för investeringar m.m., –att hänsyn tas till specifika förutsättningar vad gäller processer, råvarupotential och tekniska eller klimatrelaterade förhållanden m.m., –att fördelar och nackdelar med överbryggande teknik beaktas, både för transportsektorn och för el- och värmeproduktionen. Med överbryggande teknik menas att använda alternativa drivmedel av fossilt ursprung för att ut- veckla teknik, infrastruktur och marknad för att främja en övergång till förnybara drivmedel. Det är angeläget att åtgärder för att uppnå klimatmål inte kommer i konflikt med andra miljömål om t.ex. biologisk mångfald, luft- kvalitet, försurning eller övergödning. uppstår måste nyttan av olika åtgärder i möjligaste mån vägas mot varandra. Utredaren skall föreslå nationella mål och strategier för en fortsatt introduktion av förnybara fordonsbränslen mot bakgrund av den referensnivå på för som antagits genom biodrivmedelsdirektivet. Av särskilt intresse är de skatteregler som läggs fast i energiskattedirektivet. Utredaren skall ta fram ett förslag till strategi för introduktion av förnybara fordonsbränslen på kort, medellång och lång sikt. Förslaget bör bidra till att skapa en marknad för förnybara driv- medel som inte premierar vissa tekniska lösningar eller begränsar utvecklingen av alternativ till dagens motor- och bränsletekniker. Utredarens förslag bör med andra ord vara teknikneutralt och främja en kostnadseffektiv produktion och introduktion av för- nybara fordonsbränslen. är nätet av bensinstationer med förnybara bränslen bristfälligt utbyggt vilket minskar möjligheterna att använda alter- nativt drivna fordon. I arbetet skall frågan om skyldighet för bensinstationer att tillhandahålla minst ett förnybart fordons- bränsle 2005 utredas med förtur. Förslag till en heltäckande, nationell distribution av förnybara fordonsbränslen skall presen- teras liksom behov och utformning av eventuella dispenser från ett heltäckande system. Möjligheterna att införa tvingande lagstiftning såväl som frivilliga åtgärder skall belysas. Utredaren skall beakta möjligheten att ställa kraven så att den infrastruktur som byggs upp även skall kunna användas för andra bränslen . I upp- draget ingår att lämna förslag till hur ett sådant system lagtekniskt kan utformas. Låginblandning i bensin, som är vanligt före- kommande och kan användas i befintlig fordonspark, kan ses som ett av stegen mot en övergång till förnybara bränslen. Därför bör dessutom ytterligare låginblandning i bensin och diesel liksom introduktion av förnybara bränslen med egen standard, t.ex. E85 eller biogas, utredas ur olika aspekter och tidsperspektiv. Utredaren skall även analysera möjligheten att införa någon form av drivmedelscertifikat (s.k. gröna certifikat) för att främja intro- duktion av förnybara fordonsbränslen. Målet med ett certifikats- system är att på ett kostnadseffektivt sätt stimulera produktionen av förnybara fordonsbränslen och teknisk utveckling. I uppdraget ingår att lämna förslag till hur ett sådant system lagtekniskt kan utformas. I sitt arbete skall utredaren noga följa tillämpningen av den beslutade skattestrategin för alternativa drivmedel samt vid behov föreslå förändringar och förbättringar av strategin. Utredaren skall också beakta att skattestrategin endast beslutats för en femårs- period. Utredaren skall även beakta fördelar och nackdelar med överbryggande teknik i den långsiktiga introduktionen av förny- bara drivmedel, såväl för transportsektorn som för sektorerna för el och värme. Den forsknings-, utvecklings- och försöksverksamhet om förny- bara fordonsbränslen som pågår inom ramen för Statens energi- myndighets, och verksamhet skall belysas och eventuella behov av förändrad inriktning analyseras. EG-rätten och de begränsningar som den innebär för det nationella handlingsutrymmet är av central betydelse när det gäller att utforma mål och strategier för introduktion av förnybara fordonsbränslen. Utredaren bör i sin analys ägna särskild upp- märksamhet åt de gemenskapsrättliga regler om statligt stöd som syftar till att förhindra att konkurrensen snedvrids på den gemensamma marknaden. Förslag till mål och strategi skall utfor- mas så att de är förenliga med dessa regler. Vid behov bör utredaren även föreslå de eventuella förändringar av regelverket som krävs för att nå de uppsatta målen. Kommissionens riktlinjer för godkän- nande av statligt stöd på miljöområdet (EGT C 37, , s. 3) och den praxis som kommissionen och har utveck- lat bör uppmärksammas i detta sammanhang. Utredaren bör, utöver författningsförslagen ovan, lämna förslag till åtgärder och eventuella författningsändringar, som utredarens överväganden ger upphov till. Utredaren skall vidare analysera de samhällsekonomiska och miljömässiga konsekvenserna av förslagen samt redovisa såväl statsfinansiella effekter som effekter för före- tag. Utredaren skall, vad gäller redovisning av förslagens kon- sekvenser för små företag, samråda med näringslivets . Vid förslag med statsfinansiella effekter skall utredaren dessutom lämna förslag till finansiering. Utredaren skall i sitt arbete samråda med , , , och andra berörda myn- digheter samt föra en dialog med relevanta intresseorganisationer, näringslivet inklusive mindre företag och andra samhällsaktörer. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag till regeringen . De delar av uppdraget som rör det nationella målet och frågan om skyldighet för bensinstationer att till- handahålla förnybara fordonsbränslen till 2005 skall dock redovisas med förtur i ett delbetänkande . Transumt ur 2 kap. i lagen (1994:1776) om skatt på energi 2 kap. Energiskatt och koldioxidskatt på bränslen Skattepliktens omfattning och skattebelopp m.m. 1 § Energiskatt och koldioxidskatt skall, om inte annat följer av andra stycket, betalas för följande bränslen med angivna belopp: Tabellen är inte med här. Tabellen ändrad genom lag (2003:810)1. I fall som avses i 4 kap. 1 § 7 och 8 och 12 § första stycket 4 tas skatt ut med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan de skattebelopp som gäller för bränslets olika användningssätt. För och efterföljande kalenderår skall de i första stycket angivna skattebeloppen räknas om enligt 10 §. Lag (2003:810). 1 a § Energiskatt skall även betalas för råtallolja (KN-nr 3803 00 10) med en skattesats som motsvarar den sammanlagda skatt som tas ut på bränsle enligt 1 § första stycket 3 a. Lag (1998:1699). 2 § För bränslen som beskattas enligt 1 § första stycket 1 3 eller enligt 1 a § gäller angivna skattebelopp bränslets volym vid en temperatur av . Om en skattskyldig visar att bränslet när skattskyldigheten inträder har en annan temperatur får volymen räknas om till . Om skattskyldighet inträder vid leverans till en köpare som inte är registrerad som skattskyldig för bränslen, får dock omräkning göras endast om detta särskilt avtalats mellan säljaren och köparen. För naturgas och metan skall de angivna skattebeloppen beräknas på volymen vid en temperatur av och ett tryck av 101,325 kilopascal. Lag (1999:1323). 1 Tabellen finns i bifogade SFS 2003:810 (utredarens anm.). 3 § Energiskatt och koldioxidskatt skall betalas även för 1.andra mineraloljeprodukter enligt 1 kap. 3 a § än sådana som avses i 1 §, och 2.andra mineraloljeprodukter än sådana som avses i 1 kap. 3 a §, om en sådan produkt säljs eller förbrukas som motorbränsle eller för uppvärmning. Skatt skall i fall som avses i första stycket betalas med de skattebelopp som gäller för motsvarande bränsle enligt 1 §. Lag (1995:1525). 4 § Energiskatt och koldioxidskatt skall betalas även för andra produkter än som avses i 1 och 3 §§, om en sådan produkt 1.säljs eller förbrukas som motorbränsle eller som tillsats till motorbränsle eller som medel för att öka motorbränslets volym, eller 2.innehåller minst fem viktprocent flytande eller gasformiga kolväten och säljs eller förbrukas för uppvärmning. Skatt skall i fall som avses i första stycket betalas med de skattebelopp som gäller för motsvarande bränsle enligt 1 §. Skatt enligt första stycket 2 skall dock betalas endast för den del av produkten som består av flytande eller gasformiga kolväten. Skatteplikt, skattskyldighet och skattskyldighetens inträde Lagen (1994:1776) om skatt på energi (LSE) reglerar skatter på bränslen och elektrisk kraft. Tre skatter regleras i LSE, nämligen energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt. Lagstiftningen på området har anpassats till gemenskapsrätten. Inom EU finns bl.a. gemensamma bestämmelser för punktskatterna på mineralolje- produkter. Avsikten med de gemensamma punktskattereglerna är att undanröja behovet av gränskontroller mellan medlemsstaterna men se till att varan beskattas i det land där den konsu- meras. Bestämmelser om vilka bränslen som är skattepliktiga för energi- skatt och koldioxidskatt finns 2 kap. 1, 1a, 3 och 4 §§ LSE, se bilaga 2. Svavelskatt skall betalas på svavelinnehållet i de bränslen som anges i 3 kap. 1 § LSE. Skatteplikten delas i lagen in i två typer; direkt skattepliktiga och indirekt skattepliktiga. De s.k. EG-harmoniserade bränslena1, som räknas upp i 1 kap. 3a § LSE, är direkt skattepliktiga för energi- och koldioxidskatt. Direkt skattepliktiga är även de icke EG-harmoni- serade bränslena som räknas upp i 2 kap. 1 § första stycket 6 8 LSE samt råtallolja i 2 kap. 1 a 1 LSE. Direkt skatteplikt innebär att ett bränsle alltid är skattepliktigt oavsett användningsområde. Skatte- frihet kan erhållas genom avdrag i deklaration, återbetalning av skatten eller genom att godkännas som skattebefriad förbrukare. För bränslen som inte är direkt skattepliktiga, indirekt skatte- pliktiga bränslen, kommer skatteplikten att inträda om och när de säljs eller förbrukas för motordrift. Även medel som säljs eller för- brukas för att öka bränslets volym eller tillsatser till bränslet är 1 Inom EU finns gemensamma bestämmelser om punktskatter på mineraloljeprodukter. De produkter som omfattas av bestämmelserna benämns EG-harmoniserade. De bränslen som inte är harmoniserade, men som omfattas av skatteplikt i , benämns icke EG- harmoniserade. skattepliktiga, dvs. blandningen blir i sin helhet skattepliktig. Med motordrift förstås inte enbart bränsle som förbrukas för drift av motordrivna fordon utan även bränsle som förbrukas för drift av gasturbiner eller liknade stationära motorer. om skatteplikt är knappast särskilt lättlästa. Särskiljningen mellan olika bränslen görs med hjälp av KN-num- mer. KN är en förkortning av Kombinerade Nomenklaturen, som är det system efter vilka varor numreras enligt EG:s tulltaxa. De KN- nummer som anges i LSE är i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av om tulltaxe- och statistik- nomenklaturen och Gemensamma tulltaxan i dess lydelse . De KN-nummer som återges i LSE stämmer inte längre med de KN-nummer som gäller för vissa bränslen, eftersom omfattande ändringar skett i den Kombinerade Nomen- klaturen. Detta påverkar dock inte skatteplikten eftersom det finns bestämmelser om att KN-numren är de som gällde . Undantag från skatteplikten har i vissa fall ansetts befogad (2 kap. 11 § LSE). Bland undantagen märks metan som framställs genom biologiska processer (biogas) men också bränsle som till- handahålls i en särskild förpackning om högst en liter. Exempel på bränslen som brukar säljas i småförpackningar är lysfotogen, tvätt- bensin och tändvätskor på petroleumbas. Vem är skattskyldig? För besvarande av frågan måste bränslena delas upp i de som är EG-harmoniserade och de som inte är EG-harmoniserade. Vem som är skattskyldig för EG-harmoniserade bränslen, dvs. sådana bränslen som räknas upp i 1 kap. 3 a § LSE, framgår av 4 kap. 1 § LSE. Följande personer är skattskyldiga enligt paragrafen. den som godkänts som upplagshavare den som säljer bränsle till genom distansförsäljning den som i annat fall än som ovan nämnts från ett till för in eller tar emot leverans av bränsle den som i yrkesmässigt tillverkar eller bearbetar bränsle utanför ett skatteupplag den som förvärvat bränsle för vilket ingen skatt eller lägre skatt ska betalas när bränslet används för ett visst ändamål men som använder bränslet för ett annat ändamål som medför att skatt ska betalas med ett högre belopp, och den som förvärvat bränsle som ger mindre destillat än 85 volymprocent och som avvänder bränslet för drift av motordrivna fordon. En godkänd upplagshavare är en fysisk eller juridisk person som av behörig myndighet i sitt hemland fått tillstånd att som ett led i sin näringsutövning i ett godkänt skatteupplag tillverka, bearbeta, lagra, ta emot och leverera skattepliktiga varor under suspension, dvs. utan att skatten förfaller till betalning2. Den som i har godkänts som upplagshavare har således rätt att under suspension av skatten ta emot skattepliktiga varor i ett skatteupplag. Vidare har upplagshavaren rätt att från ett skatteupplag använda skatte- pliktiga varor under suspension av skatten till andra upplagshavare i eller i ett annat , samt till registrerade eller oregi- strerade varumottagare i ett annat än . Däremot kan en i godkänd upplagshavare inte leverera skattepliktiga varor under suspension till svenska registrerade eller oregistrerade varumottagare. Förutsättningarna för godkännande av upplagshavare framgår av 4 kap. 3 § LSE. Som upplagshavare får godkännas den som i yrkes- mässig verksamhet som bedrivs i avser att 1) tillverka eller bearbeta bränslen, eller 2) i större omfattning3 a) hålla bränslen i lager, eller b) återförsälja eller förbruka metan. Sökandens ekono- miska förhållanden och omständigheterna i övrigt bör vara sådana att sökanden kan anförtros ställning som upplagshavare med rätt att hantera skattepliktiga bränslen under skattesuspension. Om en godkänd upplagshavare inte längre uppfyller kraven på lämplighet skall godkännandet återkallas. Några ord skall i detta sammanhang sägas om skatteupplaget. Bestämmelser om skatteupplag finns i 4 kap. 3 § andra stycket LSE och föreskrifter om godkännande av dessa finns i SKV:s före- skrifter (RSFS 1996:18). Skatteupplag är en plats där en godkänd upplagshavare har tillstånd att tillverka, bearbeta och lagra bränsle, 1994/95:54 s. 104 3Lagerkapacitet för bränslen som avses i 1 kap. 3 a § LSE om ; behöver inte ha denna mängd i lager – räcker att han har förvaringskapacitet; prop. 1994/95:54 s. 106 och 2000/01:118 s 75. eller återförsälja eller förbruka metan. Upplagshavaren bär skatte- ansvaret för samtliga bränslen i för honom godkänt skatteupplag oavsett om han har äganderätt till dem eller inte. Om en upplags- havare t.ex. sålt ett parti olja och hela hans oljelager brinner upp innan han levererat det sålda partiet från sitt skattupplag blir han skyldig att redovisa skatt för den sålda oljan i deklarationen. Rent fysiskt kan det röra sig om exempelvis en tillverkningslokal, lager- lokal, byggnad, depå, lagringscistern eller anläggning4. Mobila anläggningar för lagring av olja kan inte godkännas som skatte- upplag. En upplagshavares försäljningsställe för detaljförsäljning som inte utgör en depå kan inte heller godkännas som skatte- upplag5. Med försäljningsställe avses även konsignationsstationer och cisterner med räkneverk, med undantag av sådana verk som är uppställda i direkt anslutning till en depå. Vad som i vardagligt tal benämns som en bensinstation kan alltså inte vara ett skatteupplag. Även varumottagare är skattskyldiga. Dessa delas upp i två grup- per dels registrerad varumottagare och dels oregistrerad varumot- tagare. För registrerad varumottagare6 gäller följande. Den som i yrkesmässig verksamhet i tar emot bränslen från en god- känd upplagshavare i ett annat utan att själv vara godkänd som upplagshavare, kan hos SKV ansöka om registrering som varumottagare. Den som i är registrerad varumottagare kan ta emot varor under suspension från en upplagshavare i ett annat . Säkerhet skall ställas för betalning av skatten. En regi- strerad varumottagare kan inte skattefritt lagra varor eller sända dem vidare. Om en svensk upplagshavare levererar bränsle till en registrerad varumottagare i är det leverantören och inte varumottagaren som är skyldig att betala skatt för bränslet. Vid import från tredje land ska en registrerad varumottagare vad gäller bränslebeskattningen betala skatt till i samband med importen. Registrering får meddelas den som med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig som registrerad varumottagare, vilket innebär att SKV har att pröva om sökanden kan anförtros ställning att ta emot varor under skat- tesuspension. Lämplighetsprövningen skall motsvara den som gäller vid ansökan om godkännande som upplagshavare7. För en oregistrerad upplagshavare gäller följande. Den som i sin närings- 1994/95:54 s. 116 6bestämmelser om registrerad varumottagare finns i 4 kap. 6 § LSE 1994/95:54 s. 102 verksamhet mera undantagsvis tar emot skattepliktigt bränsle från en upplagshavare i ett annat behöver inte vara godkänd som upplagshavare eller registrerad varumottagare för att får ta emot bränslet under suspension. Genom att till SKV anmäla att man avser att ta emot en leverans av bränsle från en upplagshavare i ett annat samt till SKV ställa säkerhet för betalning av den svenska skatten som skall betalas för bränslet kan mottagaren få ta emot bränslet under suspension. Vederbörande är då en s.k. oregi- strerad varumottagare. En upplagshavre som är registrerad i ett annat och som levererar bränsle till en registrerad eller oregistrerad varumottagare i , kan utse en s.k. skatterepresentant8. Skatterepresentanten ska godkännas av SKV.