sou · GSB315 · 2005-01-01 00:00:00 — Kammarkollegiet har utarbetat tillämpnings- föreskrifter till förordningen i kollegiets tolkföreskrifter (KAMFS 1994:1), se bilaga 2. Bestämmelser som berör tolkar finns också i vissa andra författ- ningar. De viktigaste är: förvaltningsprocesslagen (1971:291), förvaltningslagen (1986:223), lagen (1975:689) om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare, se bilaga 3 sekretesslagen (1980:100). Lagbestämmelserna kommenteras närmare i avsnitt 4 och 5. I avsnitt 2 och 3 kommenteras tolk- och translatorsförordningen och Kammarkollegiets tolkföreskrifter. Auktoriserade tolkar eller translatorer skall samvetsgrant utföra de uppdrag som anförtros dem och i allt iaktta god tolk- eller translators- sed. Auktoriserade tolkar eller translatorer skall avböja att utföra ett uppdrag om det finns särskilda omständigheter som kan rubba förtro- endet för deras opartiskhet eller självständighet. (9 § tolk- och translatorsförordningen) Uttrycket god tolksed i paragrafens första stycke är ett samlande begrepp för det regelverk som finns på detta område, den yrkes- kodex som utvecklats bland tolkarna och den praxis som skapas av Kammarkollegiets tillsyns- och utvecklingsverksamhet på tolkom- rådet. God tolksed innefattar de krav som rimligen bör ställas på varje yrkesverksam tolk för att denne hos omgivningen skall skapa och bevara ett förtroende för sig själv och för tolkarna som yrkes- kår. De följande avsnitten är avsedda att ge en allmän vägledning om vad god tolksed innebär. Andra stycket i paragrafen understryker att tolkanvändarna alltid skall kunna förlita sig på tolkens opartiskhet och oberoende ställ- ning. Flera av de föreskrifter som kommenteras nedan behandlar vad tolken skall iaktta för att bevara detta förtroende. De allmänna jävsreglerna behandlas särskilt i avsnitt 4.1. Tolkens lämplighet för uppdraget En auktoriserad tolk skall, innan han åtar sig eller fullföljer ett upp- drag, noggrant överväga om han är lämplig att utföra uppdraget. Tolken skall avsäga sig uppdraget om han inte är kompetent att utföra det på ett tillfredsställande sätt eller om han av annan anledning är olämplig. (14 § Kammarkollegiets tolkföreskrifter) Innan tolken åtar sig ett uppdrag bör han i möjligaste mån ta reda på så mycket om det att han kan bedöma sina möjligheter att klara tolkningen tillfredsställande. Han bör också informera sig så långt att han redan från början kan upptäcka en eventuell jävssitua- tion. Det ligger även i uppdragsgivarens intresse att lämna tolken behövlig information. Om tolken bedömer att han även efter rimliga förberedelser inte kan klara av tolkningen bör han inte åta sig uppdraget. Om tolken under pågående tolkning upptäcker att han har svårt att klara sitt uppdrag bör han informera parterna om detta. Överstiger svårig- heterna hans förmåga bör han som regel frånträda uppdraget. Under tolkningen skall en auktoriserad tolk återge all information så exakt som möjligt. (15 § Kammarkollegiets tolkföreskrifter) Tolkens uppgift är att möjliggöra kommunikation mellan personer som inte talar samma språk. Han skall på det andra språket återge all information som lämnas. I tolkens roll ingår inte att bedöma vad som är intressant eller ointressant av det som sägs. Principen för informationsöverföringen kan sammanfattas med vittnesedens pas- sus att intet förtiga, tillägga eller förändra. En fullgod tolkning kräver att budskapet med alla dess nyanser återges så korrekt som möjligt på det andra språket. Det innebär att termer och uttryck så långt som möjligt återges på motsvarande sätt. Emotionella uttryck eller kraftuttryck bör inte tonas ner. Om tolken inte hinner med eller riskerar att tappa information kan han avbryta den talande på lämpligt sätt. Om han inte kan översätta en term bör han be om en omskrivning. Finner tolken i efterhand att något feltolkats eller tappats vid tolkningen – och detta har den minsta betydelsen – bör parterna informeras omedel- bart. Diskussioner över huvudet på någon av parterna bör inte före- komma. Bara vid hörfel eller om tolken själv inte förstått ett uttryck bör han svara eller fråga själv och då bör den andra parten informeras om vad saken gäller. Förtydligande eller bekräftande upprepningsfrågor skall naturligtvis tolkas. Tolkningen kan störas eller avbrytas av tal från personer som inte omfattas av tolkningssituationen. Om någon av parterna i tolkningssituationen samtalar med en utomstående bör samtalet återges av tolken om det berör det ämne tolkningen avser. Om samtalet rör något helt annat ämne, exempelvis en privat ange- lägenhet, bör tolken nöja sig med att upplysa den andra parten om detta. Om den störande personen inte samtalar med någon av parterna och det som sägs är uppenbart ovidkommande behöver tolken inte alls återge det. Tolken kan ha med sig hjälpmedel såsom ordlistor och anteck- ningsmaterial. Att anteckna data, siffror och namn eller att skriva ner stolpar under tolkningen minskar risken för att något faller bort eller överförs på ett felaktigt sätt. Det kan vara lämpligt att man förstör eventuella anteckningar i parternas närvaro efter avslutad tolkning. Tolkningen kräver stark koncentration och kan vara ansträng- ande. Under längre tolkningar kan tolken behöva kortare vilo- pauser med rimliga mellanrum. Det är dock inte lämpligt att han själv ber om en paus mitt under en sammanhängande redogörelse eller genomgång. Det kan ofta vara bra om tolken redan i förväg informerar parterna om sin roll. Han kan då exempelvis lämna följande upp- lysningar: Det parterna inte vill ha tolkat skall inte heller sägas. Parterna bör sträva efter att göra sina inlägg korta och att und- vika onödiga facktermer, slang eller utpräglad yrkesjargong. Om någon av parterna inte förstår ett ord eller uttryck är det parten själv som skall be om en förklaring – via tolken – av den andra parten. Parterna skall tala till varandra och inte till tolken. Tolken återger vad som sagts i första person-form (jag-form). Tolken är neutral och skall inte ta parti för någon i tolknings- situationen. Tolken skall följa tystnadspliktsregler. En auktoriserad tolk får när han utför ett tolkuppdrag inte ge uttryck för sina åsikter och värderingar eller på annat sätt låta dem påverka tolkningen. (16 § Kammarkollegiets tolkföreskrifter) Den som använder tolk måste kunna lita på att tolken inte gynnar eller missgynnar någondera parten. En förutsättning för att parterna skall känna detta förtroende är att tolken förhåller sig neutral i de frågor som tolkningen berör. Tolken får såleder inte låta sin egen uppfattning i sakfrågorna komma fram när han utför uppdraget. Detta inbegriper alla moment från det att tolken får uppdraget till det att uppdraget avslutats. Vidare får tolkens inställ- ning till parterna inte påverka tolkningen. Tolkens egna kunskaper om parterna och deras förhållanden bör inte heller komma till yttryck under tolkningen. Om tolken tillfrå- gas om andra sakförhållanden som berörs av tolkningen och om vilka frågeställaren kan förvänta sig att tolken har särskilda kunska- per, exempelvis förhållanden i ett annat land, bör tolken noggrant överväga om ha skall yttra sig. Tolkens svar kan komma att upp- fattas som att han tar ställning för endera parten. En felaktig upp- lysning kan få ej avsedda konsekvenser och rubba förtroendet för tolken. Vad som behandlats gäller inte de samtal om alldagliga ting som ofta t.ex. föregår en tolkning. Tolken skall naturligtvis i ett sådant samtal kunna ge uttryck för sin egen uppfattning och sina kunskaper. Andra uppgifter än tolkning En auktorisera tolk får när han utför ett tolkuppdrag inte företräda den ena parten inför den andra. Han får under tolkningen inte utföra någon annan uppgift än att tolka. (17 § Kammarkollegiets tolkföreskrifter) Tolken får inte – ombedd eller oombedd – vara medhjälpare eller fixare åt någon av parterna t.ex. genom att ställa frågor eller genom att uppträda som ombud. Av samma skäl som han inte får ge uttryck får sin egen uppfattning i sakfrågor får han inte före- träda någon annans uppfattning vid tolkningen. Tolkens neutrala ställning gör att han under tolkningen inte får utföra andra uppgifter än att tolka, exempelvis föra protokoll eller sköta en bandspelare. Tolkningssituationen i sig kräver därtill stor koncentration. Det är därför inte heller lämpligt att tolken splittrar sig på flera uppgifter. Vilka uppgifter tolken kan utföra inom ramen för ett tolkupp- drag men utanför tolkningssituationen måste bedömas från fall till fall. Uppgifter som att hämta någon som har svårt att själv ta sig till tolkningen eller att efter tolkningen ledsaga någon exempelvis till ett apotek, torde tolken i många fall kunna utföra utan att hans opartiskhet kan ifrågasättas. Uppgiften bör dock rymmas inom det uppdrag som tolken fått och inte utföras på hans eget initiativ. Om tolken åtar sig andra uppdrag utanför ett tolkuppdrag bör han vara uppmärksam på att de kan medföra jävsproblem i fram- tiden. Om en auktorisera tolk utför skriftliga översättningar får han på översättningen eller på annan vidhängande handling inte ange beteck- ningen auktoriserad tolk. (18 § Kammarkollegiets tolkföreskrifter) Skillnaden mellan en tolk och en översättare står inte alltid klar för allmänheten. Regeln i 18 § har tillkommit för att undvika missför- stånd. Beteckningen auktoriserad tolk kan ge uppfattningen att den skriftliga översättningen utförts av någon vars kompetens på detta område prövats av samhället. Risken för missuppfattningar kan bli ännu större om beteckningen översätts till ett annat språk. I sin marknadsföring och vid kontakter med uppdragsgivare bör tolken också undvika att använda auktorisationsbeteckningen på ett sätt som kan ge intryck av en dokumenterad översättarkompe- tens. Om tolken blir erbjuden översättningsuppdrag bör han också informera om att hans auktorisation som tolk avser endast muntlig kommunikation. En auktoriserad tolk som ansöker om förnyad auktorisation eller för- nyad auktorisation med bevis om speciell kompetens skall redovisa sin verksamhet som auktoriserad tolk och sin övriga språkliga verksam- het. (13 § Kammarkollegiets tolkföreskrifter) Enligt tolk- och translatorsförordningen gäller en auktorisation som tolk eller bevis om speciell kompetens . Om tolken vill förnya sin auktorisation resp. sitt bevis måste han ansöka om det. Han skall i samband med detta redogöra för sin verksamhet som auktoriserad tolk och för sin övriga språkliga verksamhet. För att få ett underlag för denna redovisning är det lämpligt att han fort- löpande dokumenterar alla tolkuppdrag han utför. Av dokumentationen bör för varje uppdrag framgå: 1.uppdragsgivare eller förmedlare, 2.ämnesområde för tolkningen, 3.mellan vilka språk tolkningen skett, 4.åtgången eller arvoderad tid. 4.Jäv, tystnadsplikt och vittnesplikt Här behandlas reglerna om jäv, tystnadsplikt och vittnesplikt. En del av dessa bestämmelser är särskilt riktade till tolkar och andra gäller allmänt för dem som kommer i kontakt med eller deltar i myndigheters och domstolars verksamhet. Reglerna är i första hand uppställda för att skydda den enskilde och, i förekommande fall, det allmännas intressen. De bidrar till att parterna kan känna för- troende för tolken. Bestämmelser om jäv finns bl.a. i 9 § andra stycket tolk- och translatorsförordningen och i 11–12 §§ förvaltningslagen. Särskilda bestämmelser om jäv för tolkar vid domstolstolkning finns även i 5 kap 6 § fjärde stycket . För att tolken skall ha parternas förtroende är det viktigt att han är och även uppfattas som opartisk. Det finns många situationer då en tolks förmåga att vara opartisk kan ifrågasättas. Jäv föreligger om: saken angår tolken själv eller en nära släkting, tolken eller någon honom närstående är ställföreträdare1 för den som saken angår eller för någon annan som har starkt intresse i saken, tolken har varit (eller är) ombud eller biträde i saken, tolken genom skuldsättning eller av annan anledning är ekono- miskt beroenden av någon av parterna, de i övrigt finns någon särskild omständighet som kan rubba förtroendet till tolkens opartiskhet. Om jäv föreligger är tolken skyldig att avstå från uppdraget om inte frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Är han osäker på om jäv föreligger bör han meddela parterna detta och komma överens med dem om hur situationen skall bedömas. Detta gäller även när tolkningen redan påbörjats. För att tolkens oberoende och opartiskhet inte skall kunna ifrå- gasättas bör han – utöver lön, arvode och annan motsvarande ersättning – varken före, under eller efter en tolkning ta emot gåvor som kan anses påverka honom i utförandet av sina uppdrag. Tolkens tystnadsplikt regleras särskilt i lagen om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare. Denna lag gäller inte om tolken anlitas av en myndighet. Han omfattas då istället av sekretesslagen. Lagen om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare Lagen om tystnadsplikt för vissa tolkar och översättare gäller endast för auktoriserade tolkar och endast då de anlitas av någon annan än en myndighet. Huvudbestämmelsen i lagen har följande lydelse: 1 Med ställföreträdare avses t.ex. en förmyndare eller god man, eller en verkställande direktör som företräder ett aktiebolag. Den som fullgör eller har fullgjort uppdrag som tolk eller översät- tare får inte obehörigen röja vad han under uppdraget har erfarit om enskilds personliga förhållanden eller om yrkeshemlighet, affärsförhållande eller förhållande av betydelse för landets försvar. Den tystnadsplikt som lagen föreskriver gäller alltså endast för uppgifter avseende förhållanden av det slag som uppräknats. Ordet obehörigen markerar att denna tystnadsplikt inte gäller i alla situationer. De undantag som gäller är bl.a. bestäm- melser om skyldighet att anmäla brott som är å färde d.v.s. som förbereds eller pågår. Här avses emellertid endast vissa allvar- liga brott, t.ex. mord, dråp, människorov, rån, grov skadegörelse, sabotage och spioneri. I dessa fall skall tolken bryta tystnadsplikten genom anmälan till polis eller åklagare. Ett annat undantag är vittnesmål inför domstol, som behandlas i avsnitt 4.3. För verksamhet vid myndigheter och domstolar gäller offentlig- hetsprincipen. Principen innebär att uppgifter som förekommer i det allmännas verksamhet skall vara tillgängliga för allmänheten. Sekretessbelagda, d.v.s. hemliga, uppgifter får dock inte fritt lämnas ut. En tolk som fått kännedom om vissa uppgifter vid tolkning hos en myndighet eller domstol omfattas av sekretesslagen och har samma yttrandefrihet – och tystnadsplikt – som en tjänsteman vid myndigheten eller domstolen. I sekretesslagen regleras när uppgifter skall vara hemliga i det allmännas verksamhet. Lagen kompletteras av en sekretessförord- ning (1980:657). Reglerna i dessa författningar är svåröverskådliga och denna framställning ger inte utrymme för att redogöra för bestämmelsernas innehåll. När tolkningen sker vid en myndighet bör tolken se till att han får information om vilka regler som gäller vid just den myndigheten. Enligt förarbetena till sekretesslagen bör också varje myndighet på eget initiativ informera om vilka sekre- tessregler som gäller i dess verksamhet. Tolken bör alltid påminna sig syftet med tystnadsplikten, d.v.s. att förhindra den skada som skulle kunna följa av att vissa uppgifter lämnas ut. För att undvika dessa situationer bör tolken inte disku- tera klienter och klienters förhållanden med andra. Denna regel bör iakttas även gentemot uppdragsgivare och tolkförmedlare. I sägs att i princip var och en som inte är part i målet är skyldig att vittna inför domstol. Denna medborgerliga skyldighet gäller givetvis även tolken. Om han blir kallad att vittna är han skyldig att infinna sig och skall då så objektivt som möjligt redogöra för de förhållanden eller händelser som målet gäller. Att vittna innebär alltså inte att man tar ställning för någon part och därmed strider vittnesplikten inte mot kravet på tolkens opartisk- het och neutralitet. När man vittnar inför domstol är man skyldig att lämna ut även uppgifter som normalt omfattas av tystnadsplikt. I 36 kap 5 § anges dock vissa särskilda undantag då vittnet inte får höras om något som han har tystnadsplikt om. Om en tolk under tystnadsplikt biträtt en person som nämns i denna paragraf – och som alltså inte får höras som vittne om ett visst förhållande – får vittnesförhör om det förhållandet inte heller äga rum med tolken. Exempel på sådana personer är advokater, läkare, sjukskö- terskor samt kuratorer vid familjerådgivningsbyråer. Denna regel i tillämpas både i allmänna domstolar och förvalt- ningsdomstolar. 5 Kommentarer till övriga lagregler för tolkar Lagregler som direkt avser tolkar finns i: förvaltningsprocesslagen (1971:291) förvaltningslagen (1986:223). Rättegång vid allmän domstol (tingsrätt, hovrätt och högsta dom- stolen) skall hållas på svenska. Enligt 5 kap 6 § skall därför tolk anlitas om en part, ett vittne eller någon annan som skall höras inför rätten inte behärskar svenska. Om det vid domstolen finns s.k. allmän tolk2 – tolk som är anställd vid domstolen – skall han anlitas. I annat fall skall rätten förordna en lämplig person att vara tolk i målet. Den som förordnas till tolk vid rättegång skall avlägga ed att han efter bästa förstånd skall fullgöra uppdraget som tolk (5 kap. 7 § ). En tolk kan avlägga ed som avser framtida uppdrag vid domstolen som tolk vid rättegång, s.k. generell tolked. I 5 kap. 8 § talas om ersättning till tolken. Förvaltningsprocesslagen gäller rättsskipning i Regeringsrätten, kammarrätterna och länsrätterna. I 50–52 §§ finns i princip samma bestämmelser om tolk som i 5 kap. 6–8 §§ . Begreppet tolk betecknar i förvaltningsprocesslagen både den som tolkar muntligen från ett språk till ett annat och den som gör en skriftlig översättning av en handling. I förvaltningslagen, som gäller handläggningen av ärenden hos för- valtningsmyndigheter, finns i 8 § en regel om tolk. I bestämmelsen föreskrivs att när en myndighet har att göra med någon som inte behärskar svenska språket, (eller är allvarligt hörsel eller talskadad) bör myndigheten vid behov anlita tolk. Enligt förarbetena till bestämmelsen (prop. 1985/86:80) bör personer som av olika skäl är i behov av tolk i sina kontakter med myndigheterna få sådant bistånd i all rimlig utsträckning. Myndig- heten skall utse en lämplig person för uppdraget. I propositionen sägs att myndigheterna i princip bör använda auktoriserade tolkar när sådana finns att tillgå. 2 Allmän tolk finns endast vid tingsrätterna i och i finska språket. Begreppet tolk används i förvaltningslagen för att beteckna både den som tolkar muntligen och den som gör en skriftlig översätt- ning av en handling.