sou · GSB3104 · 2005-01-01 00:00:00 — Mot bakgrund av en vision om hur värl- den skulle kunna gestaltas 2015 diskuterade de vad som skulle krä- vas för att förverkliga visionen. Förslagen till åtgärder hade en stor spännvidd. Många fokuserade på utbildningssystemet, på läro- planerna och andra styrdokument. Andra lade tyngdpunkten på att främja en hållbar utveckling genom ett informellt och icke-formellt lärande. Vissa deltagare ville höja kompetensnivån för hållbar ut- veckling inom utbildningssektorn genom att stimulera forskningen om lärande för hållbar utveckling. Ett vidgat internationellt sam- arbete förordades också. Andra förslag var riktade mot företeelser utanför utbildnings- sektorn, där lärande för hållbar utveckling kunde vara en inspira- tionskälla eller tjäna som en katalysator. Det handlade om att mobilisera samhällskrafter för att lösa en viss fråga – till exempel fattigdom eller bristande jämställdhet – eller att använda erfaren- heter och metoder från lärande för hållbar utveckling som ett medel att aktivera till samhällsengagemang mer generellt. Några deltagare siktade på en djupgående samhällsomvandling, på en ny världsekonomisk ordning. Rådslaget i den 4– Arbetsformer togs också upp. Det var åtskilliga deltagare som ansåg att de studerandes inflytande måste stärkas i all utbildning. Några deltagare pläderade för nätverk mellan beslutsfattare och praktiker. Andra tyckte att goda exempel bör spridas och att ett belöningssystem skapas för framstående insatser inom lärande för hållbar utveckling. Det rådde enighet om att och dess medlemsländer måste ta FN-årtiondet för utbildning för hållbar utveckling på allvar. Några ansåg att en grundläggande internationell referensläroplan bör tas fram, liksom riktlinjer för att införa referensläroplanens tankegångar i de nationella styrdokumenten. Regeringar och ut- bildningsmyndigheter bör ta fram strategier för utbildning för håll- bar utveckling, införa och följa upp nationella läroplaner för lärande för hållbar utveckling. Flera deltagare lyfte fram betydelsen av att massmedier samt in- formella och icke-formella utbildningsmiljöer bidrar till att ge människor förutsättningar för lärande för hållbar utveckling. 2.3Behov av en fortsatt dialog Rådslaget kan ses som ett steg i en process med syftet att genom en bred internationell dialog mejsla ut vilken roll lärande och utbild- ning kan spela när samhällen ska omorienteras mot hållbar utveck- ling. Det är framför allt som den globala dialogen om utbildning för hållbar utveckling har vuxit fram. Rådslaget visade att det börjar komma tecken på att en gemensam förståelse är på väg. En viktig slutsats är att det finns stora behov av att fortsätta dialogen på lokal, nationell, regional och global nivå. Aktörer inom och utanför utbildningsområdet behöver tillsammans söka sig fram till en gemensam förståelse av utbildningens roll för en hållbar utveckling. Många deltagare såg FN-årtiondet för utbildning för hållbar ut- veckling som ett gyllene tillfälle att utveckla lärandet för hållbar utveckling både internationellt och nationellt. 3Om lärande, utbildning och hållbar utveckling I det här kapitlet gör vi en översikt av kunskapsläget om lärande, utan anspråk på att täcka all forskning inom området. Tyngd- punkten ligger på det lärande som sker i organiserade former av utbildning. Vi visar hur förhållandet mellan lärande, utbildning och hållbar utveckling kan förstås. Och på slutet anger vi vilka karaktärsdrag som bör känneteckna utbildning för hållbar ut- veckling. En av iakttagelserna som vi gjorde under rådslaget i var att det inte finns någon väl accepterad, gemensam uppfattning om vad utbildning för hållbar utveckling är. Begreppet hållbar utveck- ling har funnits , men började användas mer all- mänt först efter det att hade lagt fram sin rapport. I denna definierades hållbar utveckling som en utveck- ling som tillfredsställer dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter att tillfredsställa sina behov. Komplexa ekonomiska, sociala och miljömässiga samband behöver klarläggas och bli begripliga genom utbildning. För att utbildning ska kunna bidra till en hållbar utveckling räcker det dock inte med att sam- banden klarläggs och förstås. Insikterna behöver förädlas och om- vandlas till ett handlande som bidrar till en hållbar utveckling. I det följande ger vi en vid bild av kunskapsläget om lärande, utan att göra anspråk på att täcka all relevant forskning. De veten- skapliga rönen som berör lärande växer snabbt och de görs inom vitt skilda områden som neurofysiologi, pedagogik, språkveten- skap, socialpsykologi med flera. Studier görs av lärande när detta sker mer formaliserat, som inom olika slags utbildningar, men också när lärande uppträder i många andra sammanhang. Det kan gälla i lärandet i mötet med massmedier, lärandet på museer, läran- det i familjen, lärandet på arbetsplatsen eller lärandet i kamratkret- sen, för att bara nämna några exempel på situationer där människor Om lärande, utbildning och hållbar utveckling Lärande i dessa många olika livssituationer är av betydelse för den hållbara utvecklingen. I denna utredning koncentrerar vi dock uppmärksamheten på lärande som sker i sådana organiserade sammanhang som olika for- mer av utbildning utgör. Det innebär att vi i mindre utsträckning har valt att täcka in sådant lärande som sker i informella samman- hang. Vi förutsätter att det informella och icke-formella lärandets betydelse för en hållbar utveckling i ett senare skede kommer att belysas på statligt initiativ. Vi har också valt att utveckla våra reflektioner mer om de delar av utbildningssystemet som gäller barn och ungdomar och i mindre grad om dem som gäller vuxna. I slutet av kapitlet försöker vi klargöra förhållandet mellan lärande, utbildning och hållbar utveckling och drar samman iakttagelserna om vad som behöver karaktärisera utbildning som kan bidra till en hållbar utveckling. Lärande är ett grundläggande mänskligt agerande som har sitt ur- sprung i biologiska, psykologiska, sociala och kulturella processer. Människan lär sig från födelsen och under hela livet. En stor del av lärandet är människan inte ens medveten om, som till exempel mycket av det som barn lär sig långt innan de deltar i någon formell utbildning. Under människosläktets långa historia har människor reflekterat och utvecklats utan stöd av det som kallas för skolor. Många av de mest grundläggande kunskaper som männi- skor behöver förvärvar de alltjämt i andra sammanhang än i det ordnade utbildningsväsendet: i familjen, bland vänner och bekanta, i föreningar och på arbetsplatser. Det finns i varje trivialt samtal, handling eller händelse en möjlighet att individer eller grupper tar med sig någonting som man kommer att använda i en framtida situation.25 Framgångsrik utbildning bygger på kunskaper om hur männi- skor lär sig. När dessa kunskaper används stödjer utbildning lärande. När de inte används kan utbildning försvåra människors lärande. Forskningen om människors lärande blir rikare och rikare och den ger en allt bättre inblick i dess komplexitet. Som inom andra forskningsfält finns det olika uppfattningar om hur variatio- ner ska kunna förklaras. Lärande sker under hela livet, såväl i det 25 Säljö, (2000): Lärande i praktiken – Ett sociokulturellt perspektiv, s. 13. Om lärande, utbildning och hållbar utveckling vardagliga livsflödet som i mer ordnade utbildningssammanhang. Det finns ett viktigt samspel mellan vad människor lär sig i organi- serade utbildningssammanhang och vad de lär sig på andra vägar. I utbildningar av alla slag behöver man därför använda sig av de kun- skaper och erfarenheter som deltagarna har förvärvat på annat håll, eftersom dessa påverkar deras sätt att förstå såväl sin omvärld som det lärande de möter i utbildningssammanhang. Ett sätt att närma sig människors lärande är att studera små barn.26 har barn en klar avsikt med sitt handlande. Det visar forskares ingående observationer i småbarns- grupper i förskolan.27 När barn erövrar sitt modersmål och utveck- lar sin förståelse för omvärlden är de såväl motiverade, ihärdiga, tillitsfulla som viljestarka. De engagerar sig tidigt i att utveckla de komplexa förmågor som språket är uppbyggt av. Barn klarar av den svåra inlärningsuppgiften att tillägna sig sitt modersmåls talspråk såväl som andra språk utan att gå i skola. Detta är ett exempel på människors stora kapacitet att lära sig av egen kraft och på eget initiativ. Att pröva, att få återkoppling, att ta konsekvenserna av hur prövandet utföll ingår i lärande. Barn bygger upp intuitiva teorier om omvärlden utifrån sina erfa- renheter. När de kommer till skolan har de många teorier – i bety- delsen systematiska förklaringar till hur saker och ting hänger ihop – såväl om liv, materia som om samhälle.28 De styrs i sina hand- lingar av de egna intentionerna och vägleds av erfarenhetsbaserade mentala modeller, som de själva har format i ett intensivt samspel med omvärlden. Genom att pröva, öva och reflektera över reaktio- nerna i samspelet och i den språkliga dialogen som de har med människor de möter i sin omgivning bygger barn successivt upp en handlingsorienterad förståelse för språkets funktion och struktur. Söderbergh29 betonar i sin sammanfattning av forskningen om hur barn utvecklar sitt språk fyra grundläggande principer för barns 26Johannisson, ; Madsén, och , (2000): Aha! Företagsamt lärande – En skola för förnyelse, s. 54 f. 27Lindahl, (1995): Inlärning och erfarenhet – Ettåringars möte med förskolans värld. 28Gardner, (1998): Så tänker barn – Och så borde skolan undervisa; , (1992): Grundskoleelevers förståelse av ekologiska processer. 29Söderbergh, (1982): Att lära sig läsa och skriva , i , (red. ): Svar på tal – Om svenskundervisningen och skolans kulturpolitiska uppgifter; , (1988): Barnets tidiga språkutveckling. Om lärande, utbildning och hållbar utveckling Språkutvecklingen sker i samspel med andra, i sådana sammanhang där språk och handling har en funktion till- sammans. Språket utvecklas i konkreta situationer i vardagen, där det händer någonting som behöver kommenteras och uttryckas och där orden får sin betydelse genom sammanhanget. Barn lär sig i handling, genom att använda. Barn upptäcker själva hur språket är uppbyggt och skaffar sig successivt en alltmer fulländad insikt därom. Principerna för språkinlärning bland barn pekar på att barn är aktiva och skapande när de lär. De deltar i dialoger om meningsfulla innehåll som utgör naturliga situationer vilka ger effektivt lärande. Det som behövs för att barn ska utveckla sitt språk och sitt tänkande är att det finns intresserade människor i omgivningen som de har behov att kommunicera med. Genom att de får åter- kommande återkoppling från dessa formar de sitt tal så att det mer och mer följer de språkliga konventionerna. 3.1.2Utmärkande drag i lärande bland ungdomar och vuxna Vad utmärker enskilda människors sätt att lära sig efter barnaåren? identifierar ett antal strategier som hjälper människor att hantera information och lösa problem. Människor reflekterar över sitt eget tänkande. De för en slags inre konversation. Människor organiserar och omorganiserar sitt sätt att förstå en företeelse, se sammanhang i olika kunskaper och avgöra vilken ytterligare information som behövs. Människor använder språk, bilder och siffror för att omforma händelser till kategorier och mönster. Med hjälp av dessa symbolsystem tänker de abstrakt och omskapar världen i sina tankar. Lagra information utanför kroppen. Människor lagrar, organise- rar och hämtar information utanför sig själva. Grottmålning- arna var ett första steg; böcker, cd-skivor och datorernas hård- diskar är andra exempel på hjälpmedel som ger människor till- gång till information långt utöver det egna minnet. Människor ser mönster, överensstämmelser och avvikelser som helheten är i centrum. Den här förmågan gör det möjligt att överväga många olika perspektiv Om lärande, utbildning och hållbar utveckling och att föreställa sig vad som händer med hela systemet när en faktor ändras. Människor hittar problem och löser dem; de tycker till och med om det. Människor ifrågasätter och upp- fattar det som är oklart eller motsägelsefullt i omvärlden. När ett tvivel uppstår, försöker de att fördjupa sin förståelse. Människor är sociala varelser med stark lust att vara tillsammans. Många lär sig bäst i grupp, när de lyssnar till varandra, försöker att komma överens och omprövar sina trossatser och sin förståelse. Människor är kreativa och de drivs ofta av en inre motivation att ta sig an utmanande uppgifter. De strävar efter att utveckla saker och ting och att hushålla med resurser, liksom att uppnå enkelhet, yrkesskicklighet, perfek- tion, harmoni, skönhet och balans. Människor skapar gärna egen förståelse av vilka sammanhang som råder mellan orsak och verkan. Lära sig av erfarenhet. Ett av de mest utmärkande dragen för människor är deras förmåga att reflektera över sina erfarenheter och att dra lärdom av dem. De kan ta ett steg tillbaka, se över sina handlingar och justera sina åtgärder, föreställningar eller uppfattningar. Ändra sitt beteende. Även om en del av mänskligt handlande är styrt, kan människor göra klart medvetna val för sitt beteende. De är alltid redo att lära sig och att ändra sig med utgångspunkt från nya idéer eller en ny förståelse.30 När individer lär sig förändras de neurofysiologiska ordningarna i hjärnan och nervsystemet så att minne skapas. Kunskaper, erfaren- heter, färdigheter och föreställningar kan lagras för att aktiveras vid senare tillfällen och i nya situationer som inte behöver vara kopior av dem där lärdomarna gjordes. Forskningen visar att den mänskliga hjärnan växer, utvecklas och förändras under livet, dock mest intensivt . Tillspetsat kan man säga att hjärnan utvecklas genom att den 30 Beskrivningen av de nio punkterna bygger på presentationen i Stoll, ; Fink, och , (2003): It´s about learning (and it´s about time) – Whats in it for schools? Om lärande, utbildning och hållbar utveckling Den utformas som ett resultat av samspelet mellan indivi- dens genetiska egenskaper och allt som hon upplever.31 Forskningen har återkommande betonat miljöns och omvärldens betydelse för människors lärande. Särskilt starkt har denna upp- fattning framhållits inom utvecklingsekologin.32 Bronfenbrenner påvisar att studier av den mänskliga utvecklingsprocessen behöver utgå från den verklighet som omger individen.33 Bronfenbrenner talar om människors utvecklingsekologi i vilken han starkt betonar samspelet mellan individ och miljö. förklarar detta interaktionistiska perspektiv med ett exempel: I betoningen av samspelsprocesserna ligger också en annan utgångs- punkt, nämligen ömsesidigheten i individ – miljö-relationen. Miljön verkar inte bara på individen, individen kan också påverka åtminstone delar av sin miljö. Liksom nyblivna föräldrar på olika sätt stimulerar och påverkar sitt lilla barn och därigenom medverkar till dess utveck- ling, så påverkar också barnet sina föräldrar i olika avseenden och bi- drar till deras utveckling i föräldrarollen. Genom sin blotta närvaro försätter det föräldrarna i en helt annan situation än tidigare och för- ändrar därigenom förutsättningarna för det vardagliga livet, och genom olika beteenden utlöser det en mängd reaktioner hos föräldrarna, vilka i sin tur på nytt kan återverka på barnet.34 Lärande uppstår ur det samspel som sker mellan individen, hennes närmaste och genom utbyte i den sociala och kulturella situationen. Individens kunskap är ingen neutral avbildning av verkligheten utan den är knuten till en viss situation. Lärandet är situerat, vilket innebär att allt i omgivningen spelar in. Vilka personer som agerar, vilka förväntningar som är närvarande, vilka hjälpmedel som kom- mer till användning, vilket syfte lärandet har får betydelse för de föreställningar som lagras i minnet.35 Kommunikationen mellan människor och framför allt språket är av en stor betydelse för hur lärandet går till. Föreställningar och tankar kommer till i möten mellan människor där de får varandra att förklara hur de funderar över fenomen och förstår dessa. Det är också i möten med andra som upplevelser bearbetas och minnen konstrueras som individer har användning av . Pro- blemlösning, koncentrationsförmåga och begreppsbildning, som alla utgör viktiga inslag i lärande, stimuleras i umgänget med andra 31Stoll; Fink och 2003, s. 29. 32Andersson, (1986): Utvecklingsekologi. 33Ibid., s. 14. 34Ibid., s. 19 f. Om lärande, utbildning och hållbar utveckling människor och ger individen styrka att lära sig. Människor är ömsesidigt beroende av varandra när de lär. Samma ömsesidiga beroende utgör en grund för hållbar utveckling. Människor lär inte bara som individer. Det kollektiva lärande som människor deltar i uppenbarar sig på många olika sätt. Det kan gestaltas som sociala normer, regler, lagar, moden, byggnader, institutioner, samfärdsmedel, veckorutiner, säkerhetsanordningar, apparater med mera. De processer som ligger bakom de många olika yttringarna av kollektivt lärande är också rikt varierade, alltifrån att många människor oplanerat tillsammans delar gemensamma erfarenheter till exempel av krig och andra umbäranden till att det kollektiva lärandet sker planmässigt och väl organiserat som är fallet inom vetenskaplig forskning. Såväl det individuella som det kollektiva lärandet leder till en kunskapsbildning. När en individ lär sig skapar den något som är nytt för henne eller honom, men det kan vara väl känt av andra, till exempel av läraren eller föräldrarna. Kunskapsbildning i den kollektiva form som till exempel forskning kan utgöra, innebär att individer lär sig någonting som är nytt inte bara för den enskilde utan också för världen. Kunskapsbildning och lärande är två närbesläktade fenomen; de är inflätade i varandra. Deras intima beroende av varandra medför att forskning och utbildning, som innebär stimulans och stöd av individers lärande, i hög grad kan ses som två olika aspekter av samma sak. Forskning är därför en lämplig bas för många utbildningar. Stora delar av det kollektiva lärande som har skett bland männi- skor har visat sig motverka hållbar utveckling. Utnyttjandet av fossila och icke förnybara bränslen, dumpning av avfall, ett högt uppdrivet arbetstempo är bara några exempel på lösningar som har uppkommit ur kollektiva lärandeprocesser. Dessa har gestaltats i form av ekonomier, normer och vanor, vilka har lett till föränd- ringar som har bestått av vad som skulle kunna kallas för avveckling i stället för utveckling. I utbildning är det viktigt att lära sig om dessa slags lösningar och deras effekter för att kunna finna andra grunder för vanorna och normerna, så att dessa gynnar en hållbar utveckling. Om lärande, utbildning och hållbar utveckling I utbildningssystemet betonas den naturvetenskapliga grunden som den viktigaste utgångspunkten för att åstadkomma hållbar ut- veckling.36 Det kollektiva lärande som naturvetenskaperna åstad- kommer är ett högst väsentligt innehåll som behöver fylla utbild- ningar för att lärandet där ska leda till hållbar utveckling. Men det räcker inte med att människor som genomgår utbildningar skaffar sig kunskap om de orsak–verkan-förhållanden som naturvetenska- perna har klarlagt. De lärande behöver också lära sig att förstå hur människor agerar i olika livssammanhang – på ett rättvist eller orättvist sätt, på ett jämlikt eller ojämlikt sätt och så vidare – och varför de inte använder de många kunskaper som naturvetenska- perna har tagit fram för att gynna en hållbar utveckling. Här förser samhällsvetenskaperna och de humanistiskt inriktade vetenska- perna de lärande med kunskap om tänkbara förklaringar till männi- skors handlade; det är ett viktigt innehåll som kan vara till hjälp när hållbar utveckling gäller som mål. 3.2Förhållandet mellan lärande och utbildning Lärande är kärnan i utbildning. Så har det inte alltid varit. Un- der har utbildning framför allt förståtts utifrån den under- visning som utbildningen byggt på. De sätt att se på lärande som vi har lyft fram bör läggas till grund för valet av vilka pedagogiska lösningar som ska användas för att gynna en hållbar utveckling. Några ståndpunkter om pedagogikens praktiska tillämpning har en bred acceptans. I utbildning för hållbar utveckling bör de lärandes motivation vara optimal för att resultatet ska bli gott. Motivation att lära sig på ett sådant sätt att en hållbar utveckling kommer till stånd uppstår när de lärande upplever att de befinner sig i en situation där de är materiellt trygga och genom sitt lärande kan fortsätta att få uppleva en sådan trygghet. Motivationen att lära sig med sikte på hållbar utveckling gynnas när de lärande erfar en social gemenskap, när de får omväxling i sin tillvaro genom lärandet och då de finner det som de lär sig vara meningsfullt, såväl i som för framtiden. Meningsfullheten finner den lärande när det blir tydligt varför hon eller han behöver ge sig i kast med inlärningen. Med denna insikt blir det möjligt för den lärande att diskutera vad man behöver lära SOU 2004:104 Om lärande, utbildning och hållbar utveckling sig och välja hur man ska gå tillväga för att bilda den nya kunskapen. Tillämpade tillsammans med kunskaperna om människors lärande, kan insikter i motivationen bakom lärande användas för att lägga upp utbildningar som bidrar till en hållbar utveckling. Ut- bildning bör organiseras så att kollektiva arbetsprocesser används. När en studerande formulerar sina tankar inför andra får lärandet en skjuts. Hennes eget tänkande bearbetas som hon uttalar sina tankar, och reaktionerna från lyssnarna ger till- skott, som kan leda till en omprövning av den egna uppfattningen. Härigenom tas kraften för lärande ut ur den mellanmänskliga kommunikationen. Bruner37 argumenterar för självstyrande ömsesidiga lärogemen- skaper där eleverna tillsammans försöker att lösa problem och bi- drar till att utbilda varandra. Rekommendationerna anknyter i hög grad till de rekommendationer som lämnade i början av 1900-talet.38 De innebär inte att lärare skulle bli överflödiga utan de ingår i den lärogemenskap där alla är varandras stöd eller byggnads- ställning. Eleven är inte ett objekt för lärarens undervisning, utan en tänkande samarbetspartner konstaterar Utbildning blir mer effektiv när den baseras mer på dialog mellan lärare och de som lär sig än på monolog från lärares sida. Dysthe 40 liksom Selberg41 har visat att öppenhet och ömsesidig respekt präglar den dialog som leder till en effektiv inlärning. I en sådan dialog ställer läraren i högre grad undersökningsbara frågor och i mindre grad kontrollfrågor och tar i diskussionen fasta på elevernas inlägg. Dessa vidareutvecklas, och läraren synliggör likheter och skillnader och hjälper eleverna att urskilja mönster. ; Madsén och konstaterar att det är lättare att lära om den som lär sig har tilltro till den egna förmågan. Genom att basera utbildningen på dialog som huvudmönster för kommunikationen får de som lär sig större möjlighet att finna det de lär meningsfullt. De lärande blir delaktiga i sitt lärande, de får inflytande över lärprocessen och de vänjer sig vid att hantera ett av de viktigaste redskapen för att bidra till en hållbar utveckling. Kun- skap, lärande och bildning är i grunden fria processer som börjar i 37Bruner, (2002): Kulturens väv – Utbildning i kulturpsykologisk belysning. 38Dewey, (1938): Experience and education. 39Bruner 2002, s. 69. 40Dysthe, (1996): Det flerstämmiga klassrummet – Att skriva och samtala för att lära. 41Selberg, (2001): Främja elevers lärande genom elevinflytande. Om lärande, utbildning och hållbar utveckling den enskilda människans förutsättningar och villkor att utvecklas och vinna kunskap.42 De uppgifter som studerande ställs inför behöver vara menings- fulla, autentiska och ingå i ett sammanhang.