sou · GSB370 · 2005-01-01 00:00:00 — av alla småbarnsföräldrar för- klarar t.ex. varför papporna inte kan vara föräldralediga med att familjen förlorar mindre ekonomiskt på att endast mamman är hemma.83 Man hör ofta både kvinnor och män som förklarar att de delat upp hemarbetet så att kvinnan tar huvudansvaret för städ- ningen för att hon är bäst på att se vad som behöver göras etc. Även i den offentliga debatten, i media och i rapporter och utred- ningar, används ofta statiska beräkningar som, liksom den unitära hushållsmodellen, ser hushållet som den minsta beslutsfattande enheten vars mål är att maximera hushållets inkomster. Här utgår man implicit från att hushållets inkomst då den föräldra- lediga föräldern tar ut full föräldrapenning ska maximeras och att alla andra hänsyn är oväsentliga. Detta tyder på att modellens tankesätt stämmer överens med mångas intuitiva förståelse av arbetsdelningen inom hushållen. Fyra saker är värda att notera om den unitära hushållsmodellen som begränsar dess förklaringsvärde. För det första utgår teorin från antagandet att båda makarna är helt överens om vad som är bäst för familjen, vilken sorts välfärd som hemarbetet ska produ- cera. Familjen har alltså som gemensamt mål att producera så mycket välfärd som möjligt och familjemedlemmarna har således inte några intressekonflikter att lösa. För det andra säger teorin ingenting om hur välfärdsvinsten för- delas mellan familjemedlemmarna. Empirisk forskning tyder på att den person som bidrar med pengar får ett större inflytande över välfärden och dess konsumtion och också en större andel av väl- färden än den person som bidrar med obetalt arbete.84 I verkligheten missgynnas kvinnor alltså både ekonomiskt och maktmässigt av den traditionella arbetsfördelningen, men den unitära modellen bortser från det. En tredje invändning rör omsorg om barnen. Den unitära model- lens huvudresultat är ju att den make som effektivast producerar en viss del av välfärden också ska utföra allt av denna syssla. 83RFV [2000]. 84Se t.ex. , C. [2002] och referenser däri. Varför inte dela lika? Bilaga 13 till LU 2003/04 vara ett rimligt förhållningssätt i ett företag. Men att hävda att mamman är bättre på all sorts barnomsorg oavsett omfattning och oavsett pappans insatser är inte realistiskt. De flesta är med- vetna om att barn behöver tillgång till båda sina föräldrar85 och en egen relation med var och en av dem. I verkligheten kan alltså en pappas omsorg inte helt ersättas av en mammas eller tvärtom. För det fjärde är modellen statisk. Om hänsyn tas till kommande skeden i livet kan det mycket väl visa sig att en könsuppdelad ar- betsfördelning inte ens är den mest ekonomiskt rationella och sär- skilt inte för kvinnan som får utföra det obetalda arbetet. Nyttan av föräldrarnas hemarbete är stor när barnen är små, men när de blir äldre blir kvinnans (och även mannens) tid i hemarbetet betydligt mindre värd jämfört med betalt arbete. För den enskilda kvinnan (och även för hushållet totalt sett) kan det då visa sig vara ett dåligt val att ha satsat sin tid på hemarbete på bekostnad av betalt arbete. Att specialisera arbetet inom ett hushåll kan liknas vid att lägga alla ägg i en korg. Det innebär en risk för hushållet som sådant och en individuell risk för den som avsäger sig anknytningen till arbets- marknaden. Att båda parter delar på ansvaret för både betalt och obetalt arbete är alltså ett slags försäkring mot arbetslöshet och sjukdom och andra oförutsedda händelser för hushållet. För den enskilda kvinnan är det en extra stor risk att inte ha en bra försörj- ningsmöjlighet i händelse av skilsmässa eller makens död. 4.2Förklaringar till den könsuppdelade tidsanvändningen – den starkes rätt Även om hushållsmedlemmarna är överens om att effektivisera hushållsproduktionen genom en viss fördelning av det betalda och obetalda arbetet, så är det inte säkert att de är ense om vad som ska produceras eller hur vinsten av samarbetet, välfärden, ska fördelas mellan makarna (och övriga hushållsmedlemmar). Inom en annan gren av nationalekonomin, förhandlingsteori86, hävdas att just in- tressekonflikter mellan hushållsmedlemmarna är troliga och därför 86Manser, M. & M. [1980], McElroy, M. & M. Horney [1981], , S. & R. Pollak [1993]. För en översikt, se även , K. [1997]. Bilaga 13 till LU 2003/04 Varför inte dela lika? måste ingå i teorin om hushållens fördelning, både av betalt och obetalt arbete och av välfärden. Istället för att dessa fördelningar faller ut naturligt och självklart som i den unitära modellen är de enligt denna teori föremål för förhandlingar mellan partnerna. brukar makarnas intressekonflikt modelleras som att båda två vill ha så mycket som möjligt av den gemensamma samarbets- vinsten för egen del. Förhandlingsmodeller för hushållens interna fördelning kan leda till två sorters utfall: samarbete och icke-sam- arbete. I samarbetsfallet kommer makarna överens om en arbets- och välfärdsfördelning trots att de har olika (egen-) intressen. I icke-samarbetsfallet kan parterna inte komma överens om att samarbeta. Under vissa betingelser är det ändå lönsamt för dem att inte bryta upp hushållet. Varför skulle två personer som inte lyckas komma överens ändå fortsätta att vara gifta? Jo, även om paret inte kommer överens om någon arbets- eller konsumtions- fördelning så existerar fortfarande en sorts äktenskapsvinst i form av s.k. hushållskollektiva varor och stordriftsfördelar. Med kollektiva varor menas att en persons konsumtion eller nytta av en vara inte utesluter att någon annan nyttjar varan.87 Hemarbete leder i stor utsträckning till hushållskollektiva varor. Inte minst glädjen över välmående barn bör karaktäriseras som kollektiv för föräldrarna, men också en ren bostad som kan avnjutas av alla. Till stordriftsfördelarna räknas exempelvis en lägre boendekostnad per person i en familj med två vuxna än i separata hushåll. Båda dessa utfall, samarbete och icke-samarbete, karaktäriseras av att den ekonomiskt starkare parten får en större del av hushållets totala välfärd och att den ekonomiskt svagare får uträtta mest obe- talt arbete. Makarnas inbördes förhandlingsstyrka beror främst på hur mycket ekonomiska resurser (lön, inkomst, förmögenhet och humankapital) varje partner har vid en eventuell skilsmässa. Att ha en inkomst, anknytning till arbetsmarknaden och gångbar utbild- ning stärker individens möjligheter vid skilsmässa. Ju bättre ekonomisk standard en partner kan få om han eller hon "bryter kontraktet", desto större hot är det för den andra parten. En person med dålig arbetsmarknadsanknytning och få ekonomiska resurser kommer att ha mer att förlora på en skilsmässa och får därför acceptera en mindre andel av de ekonomiska resurserna och en större andel av det oattraktiva obetalda arbetet i förhållandet. Ett annat sätt att uttrycka saken är att ekonomiska omständigheter 87 Klassiska exempel på kollektiva varor är TV-utsändningar, försvaret, månen, bibliotek och motorvägar. Varför inte dela lika? Bilaga 13 till LU 2003/04 tvingar den ekonomiskt svagare parten (oftast kvinnan) att stanna i ett dåligt äktenskap för att en skilsmässa är ekonomiskt omöjlig. Enligt förhandlingsteori om hushållets interna fördelnings- process spelar alltså makarnas relativa produktiviteter en liknande roll för arbets- och välfärdsfördelningen som i den unitära model- len. Men utfallen är inte lika extrema som i den unitära modellen fall, utan båda parterna uträttar både marknads- och hemarbete. Fördelarna med förhandlingteori jämfört med den unitära modellen är alltså dels att explicit hänsyn tas till att det kan råda intressekonflikter inom hushållen och dels att den arbetsfördelning och konsumtionsmönster som observeras inte behöver vara resultatet av harmoni och samarbete. De är antingen frukten av hårda förhandlingar och därmed en kompromiss mellan två olika uppfattningar om vad som är familjens mål eller också ett resultat av strandade förhandlingar. Ytterligare en fördel med förhandlingsteori är att den klart visar hur den ekonomiskt starkare partnern kan driva igenom mer av sin vilja på partnerns bekostnad genom ren ekonomisk logik. Denna sorts teorier finner starkt empiriskt stöd i undersökningar som jämfört hushållets utgifter för olika sorters varor och tjänster i för- hållande till hur mycket respektive make tjänar. En nackdel med förhandlingsmodellen är att dess analys ofta är lika statisk som den unitära modellen. Ett viktigt undantag är dock [1992]. I hennes version av hushållsförhandlingsmodell tappar en människa som utför mycket hemarbete och bara lite eller inget marknadsarbete i attraktionskraft på arbetsmarknaden. Med eko- nomiska termer talar hon om en depreciering av hemmamakens humankapital. Eftersom detta utgör en ekonomisk kostnad, både för hushållet och för individen, blir den optimala överenskomna ar- betsfördelningen jämnare än om inte hänsyn tagits till denna depre- cieringseffekt på humankapitalet. Modellen visar tydligt att en kon- tinuerlig arbetsmarknadsanknytning har ett stort ekonomiskt värde, såväl för individen som för hushållet. Bilaga 13 till LU 2003/04 Varför inte dela lika? 4.2.2Teorin om relativa resurser Den ekonomiska förhandlingsteorin har mycket gemensamt med sociologins teori om relativa resurser.88 I kapitel 3 redogjordes kort för att fördelningen inom hushållen påverkas av makarnas respek- tive tillgång till ekonomiska resurser. Inom relativa resursteorin är tyngdpunkten snarare tillgången till och rättfärdigandet av makt som resurs än ren ekonomisk logik. Teorin går i korthet går ut på att ju större andel av hushållets sam- manlagda inkomst en partner bidrar med, desto större inflytande får han eller hon över hushållets konsumtionsval och desto mer pengar till eget förfogande. Relativa resursteorin postulerar att ut- fört hushållsarbete inte ger inflytande över ekonomiska resurser. En förklaring till detta kan vara att hushållsarbete är lägre värderat än marknadsarbete rent socialt eftersom det traditionellt associeras med kvinnors arbete. En ekonomisk förklaring är att hushålls- arbetets resultat är kollektiva varor och därmed inte kan hållas undan i en konfliktsituation på samma sätt som pengar kan. 4.3Förklaringar till den könsuppdelade tidsanvändningen – genusteori Vad de ekonomiska teorierna inte förklarar är att icke-ekonomiska faktorer också inverkar på tid- och resursfördelningen inom hus- hållen, kanske t.o.m. mer än de direkta ekonomiska förhållandena. I detta teoretiska tomrum erbjuder t.ex. genussystemteorier möj- ligheter att beskriva och förstå det samhälleliga normsystemets inverkan på tids- och resursfördelning mellan kvinnor och män, både inom hushållet och i samhället. I varje tid, kultur och samhälle har kön varit en sorteringsgrund för att rangordna människor i förhållande till varandra och tilldela dem olika egenskaper, roller och sysselsättningar. Att vara född som kvinna i innebar betydligt mer begrän- sade möjligheter till utbildning och helt andra arbetsuppgifter kom ifråga för kvinnor än vad det gjorde för män. erkänns kvinnor som medborgare på samma villkor som män, men i många länder i världen saknar kvinnor fortfarande grundläggande medborger- liga och mänskliga rättigheter: rösträtt, full arvsrätt och rätt till skilsmässa. 88 Se t.ex. Blood, R. & D. [1960]. Varför inte dela lika? Bilaga 13 till LU 2003/04 En gemensam basdefinition för feministisk teori, eller genus- teori, är att de uppmärksammar kvinnors underordnade position i samhället och den diskriminering kvinnor utsätts för på grund av sitt kön.89 Enligt dessa olika teorier har alltså en individs kön, eller genus90, en avgörande strategisk betydelse i hans eller hennes liv. Könet verkar (utöver andra villkor och strukturer) på de flesta indi- viduella, mellanmänskliga och samhälleliga plan: från något så fun- damentalt som utvecklandet av den individuella identiteten, till hur man t.ex. som gammal kan väntas bli bemött i äldreomsorgen. Vissa teorier poängterar att kön är något som skapas, upprätt- hålls och utvecklas i interaktionen mellan människor. Andra för- klarar könets inverkan som en samhällelig struktur, som tillsam- mans med andra strukturer sätter ramarna för individen. De två tankesätten är inte heller varandras motsatser: genussystemet re- produceras genom att individer är och gör kön. För att förklara kvinnors och mäns arbetsfördelning utifrån ett könsperspektiv an- vänds i detta kapitel genussystemteori, dvs. en strukturell ansats byggande på kapitel 3 i , SOU 1990:44.91 4.3.1Genussystemets två grundprinciper: isärhållande och rangordning Att sortera människor efter ett visst attribut brukar med ett teoretiskt begrepp kallas för isärhållande. Klass och etnicitet är ex- empel på andra grunder för isärhållning. Isärhållandet av kvinnor och män är viktigt i nästan alla sammanhang i samhället. Vilket kön en person själv och människor i hans eller hennes omgivning har, har en grundläggande identitetsskapande och identifierande kraft. Ett exempel är hur vi ser på ofödda och nyfödda barn. Diskus- sioner runt ofödda barn cirklar ofta kring vilket kön det har. De blivande föräldrarna tycker att det vore bekvämt att veta för att kunna köpa kläder i förväg, inreda barnets rum osv. Vissa färger och motiv är, som bekant könsmärkta i vårt rådande genussystem. I ett sammanhang utan kön som sorteringsgrund skulle det vara be- fängt att ett nyfött barn inte skulle kunna bära kläder i vilka färger 89Freedman, J. [2003]. 90Genus används i teoribildningen för att skilja det biologiska könet från det socialt kon- struerade könet. Här används fortsättningsvis endast kön i båda betydelserna. 91Dagens jämställdhetspolitik vilar i mycket på genussystemteori som presenteras där. Bilaga 13 till LU 2003/04 Varför inte dela lika? som helst eller ha rummets väggar tapetserade med både bilar och fjärilar. Isärhållandet av könen bygger tillsammans med rangordnings- principen om manlig överordning eller manlig normativitet grunden för det som i genusforskningen kallas genussystem, genusordning eller könsmaktsystem.92 Med manlig överordning eller manlig nor- malitet, menas att av de två (isärhållna) könen ses mannen som det normala och överordnade och kvinnan som det avvikande och underordnade. En enkel illustration av detta kan vara att titta på människor som spelar fotboll. För det första spelar vuxna kvinnor och män nästan aldrig fotboll tillsammans, vilket illustrerar isär- hållandet av könen. För det andra spelar män fotboll medan kvin- nor spelar damfotboll. Av språkbruket framgår tydligt att dam- fotboll är underordnad det normala, dvs. det manliga, fotbollspe- landet. Ett annat exempel som illustrerar mannen som norm är begreppet kvinnligt ledarskap; det är underförstått att kvinnligt ledarskap är något annat än (manligt) ledarskap.93 Mannen som norm och överordnad ger män som grupp makt över kvinnor som grupp och leder till att det som förknippas med manlighet värderas högre än det som förknippas med kvinnlighet. Genussystemet omfattar alla så till vida att både kvinnor och män värderar män och det manliga högre än kvinnor och det som för- knippas med kvinnligt. Genusordningen är en av samhällets mest grundläggande strukturer.94 Det kan sägas utgöras av ett stort antal normer för hur kvinnor och män förväntas vara, agera och interagera. Normer är ett slags oskrivna regler, antaganden och föreställningar om kvinn- ligt och manligt som alla bär med sig vare sig de är medvetna om dem eller inte. På så vis finns det alltså på strukturell nivå normer för hur en riktig kvinna ska vara, göra och relatera till andra män- niskor och andra normer för hur en riktig man ska vara, göra och relatera. Dessa könsnormer kan variera något på samhällets olika arenor; i arbetslivet, i andra sociala sammanhang, inom parrela- tioner, på föräldraskapets område, i det offentliga rummet etc., men de bygger på gemensamma föreställningar om kvinnligt och manligt. Könsmaktsystemet skapar normer som exempelvis talar 92Enligt är genussystemet ett begrepp som används [...] för att beteckna den sociala struktur som rör kön och som skapar en sorts reglering av män och kvinnor i samhället.... 93Exemplen är hämtade ur , Y. & H. Thomsson [2003]. 94Hirdman, Y. [2003]. Varför inte dela lika? Bilaga 13 till LU 2003/04 om vad som krävs av en mor och vad som krävs av en far (och det är inte samma krav). Könsmaktsystemet ger män som grupp makt över kvinnor som grupp. Därmed är det inte sagt att alla män alltid är överordnade alla kvinnor. Könsnormerna förändras och anpassas när tiderna och samhället förändras. Ett exempel är hur för kvinnligt förvärvsarbete har formats efter samhällets behov av arbetskraft. I tider av arbets- kraftsbrist, t.ex. under krig och mobilisering, har kvinnor tillåtits delta mer i produktionen och i tider av minskande behov har de fått träda tillbaka. Trots könsnormernas anpasslighet är könsmaktsy- stemets kärna, principerna om isärhållande och manlig överord- ning, stark och dess inflytande på relationen mellan kvinnor och män likaså. Grunden är fortfarande densamma: kön spelar roll och män är strukturellt sett överordnade kvinnor. Eftersom genusordningen principer om könens isärhållande och manlig överordning är så starka, har också olika egenskaper, syssel- sättningar och intressen som förknippas med de olika könen könsmärkts och rangordnats. Detta är antagligen en starkt bidra- gande orsak till den horisontellt och vertikalt segregerade arbets- marknaden. Inom vården har t.ex. det (ännu) manliga läkaryrket högre status och är bättre betalt än det kvinnliga sjuksköterske- yrket. Könsmaktsystemet förklarar varför begrepp som chefskap och auktoritet lättare förknippas med män medan begrepp som an- passning och tillgänglighet anses vara kvinnliga egenskaper. Sådana allmänna föreställningar bidrar därför till att förklara den vertikala könssegregeringen på arbetsmarknaden. Genussystemet som analysverktyg bidrar till att förklara könsbundet beteende som ekonomiska teorier (och andra köns- blinda teorier) inte kan förklara. Som nämnts utgår de ekonomiska teorierna ifrån att kvinnor har lägre lön än män och att de är produktivare i hushållsarbete. Teori med könsperspektiv, dvs. teori som formulerar könsmaktordningen, förklarar varför kvinnor som grupp, och kvinnodominerade yrken, har lägre lön än män, och varför de väljer lågbetalda yrken inom utbildning och omsorg. Genusteori lägger alltså ytterligare en förklarande dimension till könsblind teori och skapar möjlighet att förstå mer av verkligheten. Bilaga 13 till LU 2003/04 Varför inte dela lika? 4.3.2Genussystemet i relation till andra normer I är jämställdhet ett hurra-ord som alla gillar och håller med om. Självklart är kvinnor och män lika mycket värda. Att sedan kvinnor som grupp väljer att stanna hemma med barnen, väljer att jobba i vård och omsorg och andra lågbetalda yrken, väljer lågstatusutbildningar och väljer att ta ansvar för städning, tvätt och matlagning är liksom bara någon sorts lustigt sammanträffande. Lika lustigt som att män som grupp väljer att gå upp i arbetstid när barnen kommer, väljer högbetalda yrken inom näringslivet och väljer att sitta i bolagsstyrelser. Ur , Y. & H. Thomsson [2003), s 138. I västvärlden har vid sidan av könsmaktsystemet (och dess norm- system) en jämlikhetsnorm vuxit fram. Jämlikhetsnormen säger att alla människor inte bara har samma värde utan också ska ges samma grundläggande möjligheter. Kön, klass eller etnicitet ska inte få begränsa individens möjligheter. Individens eget val är basen för hans eller hennes möjligheter att förverkliga sig själv. I har om jämlikhet mellan könen kommit att få en egen term; man talar här om jämställdhet. I båda dessa avseenden kan anses ligga långt fram; både när det gäller utjämning av möjligheter mellan alla sorters olika grupper och specifikt för jämställdheten mellan kvinnor och män. Svensk lagstiftning reflekterar normerna om jämlikhet och jämställdhet och alla partier är överens om dess allmängiltiga värden. Till skillnad från genussyste- met är dessa normer synliga och formuleras aktivt i lagstiftning, måldokument etc. De könsnormer som är resultatet av genussystemet har ut- vecklats och anpassat sig till den framväxande jämställdhetsnor- men. Enligt [2003] präglas ett samhälle med en uttalad jämställdhetsnorm av en förväntan på kvinnor att vara nästan som män. Men kvinnors relativa underordning får fortfarande inte brytas. Därför är det accepterat att kvinnor arbetar heltid men behåller huvudansvaret för de kvinnliga uppgifterna inom hem och familj. I ett sådant samhälle är det också accepterat och inte ifrågasatt att en kvinnlig underläkare är gift med en manlig överläkare, medan det motsatta förhållandet inte är lika vanligt förekommande eller accepterat. Men att kvinnor blir läkare över- Varför inte dela lika? Bilaga 13 till LU 2003/04 huvudtaget ifrågasätts emellertid inte längre; jämställdhetsnormen är starkare än så.95 4.3.3Normers inverkan eller individuella val?96 I ett formellt jämställt samhälle som det svenska är könsnormerna osynliga för många. Varför är då könsnormerna osynliga och jäm- ställdhetsnormen så synlig? För det första är könsnormerna svårare att upptäcka eftersom de sällan uttrycks explicit; få människor förespråkar aktivt manlig överordning. Inte förrän någon bryter mot könsnormer synliggörs dess existens, men då blir de desto tydligare. Exempel på detta kan t.ex. vara när en liten pojke som vill leka med dockor, en kvinna inte vill vara föräldraledig utan satsa på en yrkeskarriär, eller en kvinna som inte vill ha barn överhuvudtaget. Först då reflekterar vi överhuvudtaget över att det råder olika regler för flickor och pojkar och för kvinnor och män. En annan orsak kan vara att över- och underordning och den därmed följande maktrelationen är obehaglig att uttala; den strider ju mot jämlikhets- och jämställdhetsnormerna. Ingen vill vara offer och ingen vill pekas ut som förtryckare i ett jämställt samhälle. Genussystemet i ett formellt jämställt samhälle har därför den inbyggda egenskapen att alla, både över- och underordnade, för- söker bidra till att dölja den kvinnliga underordningen. Ett sätt att dölja strukturen med manlig överordning är att hänvisa till individuella fria val. Ett av de kraftfullaste argumenten mot en kvotering av föräldraförsäkringen är att familjen bäst kan avgöra vad som är bäst för just dem i deras situation. Likaså när det gäller fördelningen av betalt och obetalt arbete inom hushållen är argument om valfrihet vanliga. I viss mening är förstås sådana val fria, men med ett genussystem, en övergripande struktur, som gynnar könsbundna val och motverkar icke-könkonservativa alternativ, är det vanskligt att tala om något sann valfrihet på lika villkor för kvinnor och män. Det är inte bara de överordnade, männen, som tjänar på att följa könsmaktordningen. Även den underordnade belönas för att hon spelar med och upprätthåller systemet. Hon får då bekräftelse på att hon, i samhällets ögon, är en riktig kvinna, slipper utgöra ett 95Även detta exempel är taget från , Y. & H. Thomsson [2003]. 96Stycket bygger främst på , Y. & H. Thomsson [2003). Bilaga 13 till LU 2003/04 Varför inte dela lika? undantag från det vanliga och slipper därmed att bli ifrågasatt. Därför kan det för många vara lättare att upprätthålla än att bryta mot könsmaktsystemet, även om man i teorin motsätter sig dess regler. Därför väljer kvinnor oftare intressen och yrkesbanor som passar in i normerna om kvinnlighet: vårdande, anpassliga och ser- viceinriktade arbeten, medan män väljer manliga intressen och sysselsättningar. Hur fria dessa val är kan alltså ifrågasättas ur ett könsmaktperspektiv. Samspelet mellan jämställdhetsnormen, könsmaktsystemet och valfrihetsnormen skulle kunna sammanfattas som att det står alla fritt att göra egna individuella val, men att kostnaderna och intäk- terna för olika valalternativ är könsspecifika.