sou · GSB355d2 · 2005-01-01 00:00:00 — 4Direktivet om social trygghet 79/7/EEG 4.1Direktivets tillkomst och huvudsakliga innehåll Tanken var ursprungligen att frågor om social trygghet skulle re- gleras i likabehandlingsdirektivet. Kommissionens förslag till likabehandlingsdirektiv innefattade även förbud mot diskrimi- nering i fråga om social security provisions.1 Likabehandlingsdi- rektivet kom dock inte att innefatta bestämmelser om social trygg- het på annat sätt än att det av artikel 1.2 framgår att rådet på förslag från kommissionen – för att säkerställa att likabehandlingsprincipen i sociala trygghetsfrågor kommer att successivt genomföras – skall anta bestämmelser som klart anger dess väsentliga innehåll, dess räckvidd och åtgärderna för dess tillämpning. I skälen till likabehandlingsdirektiv anges att definition och successivt genom- förande av principen om likabehandling när det gäller sociala trygg- hetsfrågor bör säkerställas genom framtida rättsakter. lade kommissionen fram ett förslag till ett direktiv om social trygghet.2 Direktivet antogs av rådet den 19 de- cember 1978 med stöd av artikel 235 (numera artikel 308) EG-för- draget.3 Syftet med direktivet är att på området social trygghet och när det gäller andra inslag av socialt skydd successivt genomföra principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet. 1COM (75) 36 final. 2COM (76) 650 final, Proposal for a directive concerning the progressive implementation of the principle of equality of treatment for men and women in matters of social security. 3Rådets direktiv /7/EEG av om successivt genomförande av prin- cipen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet, EGT L 6, 10.1.1979, s. 24 (Celex 31979L0007), svensk specialutgåva område 5, volym 2, s. 111. Direktivet om social trygghet 79/7/EEG Den skyddade personkretsen utgörs av den förvärvsarbetande be- folkningen. Direktivet gäller i fråga om lagstadgade system som lämnar skydd vid sjukdom, invaliditet, ålderdom, olycksfall i arbetet, yrkessjukdomar och arbetslöshet. Direktivet gäller även i fråga om socialhjälp om denna är avsedd att komplettera eller ersätta de tidi- gare angivna systemen. Direktivet gäller inte vissa bestämmelser om efterlevandeförmåner eller för familjebidrag. Likabehandlingsprin- cipen innebär att det inte skall förekomma någon som helst diskri- minering på grund av kön, vare sig direkt eller indirekt, särskilt med hänvisning till äktenskaplig status eller familjestatus. Detta gäller i synnerhet i fråga om systemens räckvidd och villkoren för tillgång till dem, skyldigheten att betala avgifter och beräkningen av avgifterna, beräkningen av förmåner, bland annat tillägg avseende make/maka och familjemedlemmar samt de villkor som bestämmer varaktighe- ten och bibehållandet av rätten till bidrag. Likabehandlingsprincipen skall inte påverka de bestämmelser som gäller skydd för kvinnor på grund av moderskap. Lagar och andra författningar som strider mot principen om likabehandling skall upphävas. Medlemsstaterna skall i sin nationella lagstiftning vidta de åtgärder som behövs för att göra det möjligt för alla, som anser sig förfördelade på grund av att likabehandlingsprincipen inte har tillämpats, att göra sina rättigheter gällande vid domstol, eventuellt efter att ha hänvänt sig till andra behöriga myndigheter. Direktivet utgör inte hinder för medlems- staterna att från dess tillämpningsområde utesluta a)avgörandet av pensionsålder för att bevilja ålders– och avgångs- pension och de eventuella konsekvenserna härav för andra för- måner, b)fördelar i fråga om ålderspensionsförsäkring som beviljas per- soner som har fostrat barn; erhållande av rätt till förmåner efter förvärvsavbrott på grund av fostran av barn, c)beviljande av rätt till ålders– eller invaliditetsförmåner på grund- val av en hustrus avledda rättigheter, d)beviljande av tillägg till långvariga invaliditets-, ålders– och arbets- skadeförmåner för en ekonomiskt beroende hustru, e)följderna av att, innan detta direktiv antogs, ha begagnat sig av rätten till valfrihet att ej förskaffa sig rättigheter eller ådra sig skyldigheter enligt ett lagstadgat system. Direktivet om social trygghet 79/7/EEG Medlemsstaterna skall med jämna mellanrum följa upp frågor som undantagits för att kunna avgöra, mot bakgrund av den sociala ut- vecklingen på detta område, huruvida det är berättigat att bibehålla undantagen i fråga. Direktivet i sin helhet är bilaga 6. 4.2Den bosättnings- och arbetsbaserade försäkringen m.m. Socialförsäkringslagen (1999:799; SofL) innehåller bestämmelser om vem som omfattas av social trygghet genom social försäkring och vissa bidragssystem (socialförsäkringen). Tanken är att SofL skall fungera som en paraplylag i förhållande till andra författningar som reglerar rätten till olika förmåner. För att närmare ta reda på vilka krav som ställs för att få rätt till en förmån måste man dock gå till respektive lag. Av SofL framgår att rätten till en förmån skall grundas på an- tingen bosättning eller förvärvsarbete i . Den bosättningsbaserade försäkringen bygger på att en person är bosatt i . En person anses vara bosatt i om han eller hon har sitt egentliga hemvist här i landet. I 3 kap. 1 och 2 §§ SofL räknas upp vilket socialförsäkringsskydd som är knutet till den bo- sättningsbaserade försäkringen. Där framgår att den som är bosatt i är försäkrad för följande förmåner som anges i lagen (1962:381) om allmän försäk- ring (AFL) –ersättning för sjukvård m.m. enligt 2 kap. i fråga om förmåner som beslutas av de allmänna försäkringskassorna, –föräldrapenning på lägstanivå och grundnivå, –sjukersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersätt- ning, samt –rehabilitering och särskilt bidrag enligt 22 kap. i fråga om för- måner som beslutas av de allmänna försäkringskassorna. Direktivet om social trygghet 79/7/EEG Vidare framgår att den som är bosatt i även omfattas av –lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag, –lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag, –lagen (1988:360) om handläggning av ärenden om bilstöd till handikappade, –lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn, –lagen (1990:773) om särskilt pensionstillägg till ålderspension för långvarig vård av sjukt eller handikappat barn, –lagen (1993:389) om assistansersättning, –lagen (1993:737) om bostadsbidrag, –lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer m.fl., –lagen (1996:1030) om underhållsstöd, –lagen (1998:702) om garantipension, –lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag, –lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn i fråga om garantipension till omställningspension och änkepension, efterlevandestöd till barn och pension enligt 6 kap. 5 § första stycket 2 samma lag eller enligt 4 § andra stycket 2 eller 6 § tredje stycket 2 lagen (2000:462) om införande av lagen om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn, beräk- nad i förhållande till det antal år som har tillgodoräknats som bosättningstid i , och –lagen (2001:853) om äldreförsörjningsstöd. Den arbetsbaserade försäkringen bygger på att en person arbetar i . Med arbete i avses förvärvsarbete av verksamhet här i landet. Därmed avses arbete/verksamhet som arbetstagare, upp- dragstagare eller egenföretagare. Den arbetsbaserade försäkringen är avsedd att täcka inkomstförluster. I 3 kap. 4 och 5 §§ SofL räknas upp vilket socialförsäkringsskydd som är knutet till den arbetsbase- rade försäkringen. Där framgår att den som arbetar i är försäkrad för följande förmåner enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) –sjukpenning och havandeskapspenning, –föräldrapenning över lägstanivå och tillfällig föräldrapenning, Direktivet om social trygghet 79/7/EEG –inkomstrelaterad sjukersättning och inkomstrelaterad aktivitets- ersättning, samt –rehabilitering och rehabiliteringsersättning enligt 22 kap. i fråga om förmåner som beslutas av de allmänna försäkringskassorna. Vidare framgår att den som arbetar i även omfattas av –lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, –lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård, –lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension, och –lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn i fråga om inkomstgrundad efterlevandepension och änkepension med undantag av sådan pension som avses i 2 § 13. För arbetstagare gäller försäkringen fr.o.m. av an- ställningstiden. För andra – t.ex. egna företagare – gäller försäkringen fr.o.m. den dag då arbetet har påbörjats. Lagen om allmän försäkring I lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) finns bestämmelser om den allmänna försäkringen. Den allmänna försäkringen består av sjukförsäkring. Till sjukförsäkringen hör frågor om rehabilitering. Den allmänna försäkringen handhas av , de allmänna försäkringskassorna och de lokala organ som regeringen bestämmer. Till den senare kategorin hör skattemyndigheterna i länen. Andra avdelningen AFL innehåller bestämmelser om sjukförsäk- ringen. Till sjukförsäkringen hör bl.a. sjukpenning och havande- skapspenning (3 kap.) och föräldrapenningförmåner (4 kap.). Tredje avdelningen AFL innehåller bestämmelser om sjukersättning och aktivitetsersättning (7–9 kap.). Åttonde avdelningen AFL (22 kap.) innehåller bestämmelser om rehabilitering och rehabiliteringsersätt- ning. Sjukpenning tillhör den arbetsbaserade försäkringen. Sjukpenning utges vid sjukdom som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minst en fjärdedel. Om arbetsförmåga saknas helt utges hel Direktivet om social trygghet 79/7/EEG Om arbetsförmågan inte saknas helt men är nedsatt kan även tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels sjukpenning utges. En försäkrad har rätt till sjukpenning om hans eller hennes sjuk- penninggrundande inkomst uppgår till av prisbasbelop- pet. Sjukpenningrundande inkomst utgörs av den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete här i landet, antingen såsom arbetstagare i allmän eller en- skild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Den sjukpenningrundande inkomsten fast- ställs av . För att erhålla sjukpenning skall en skriftlig försäkran inges till . Rätt till sjukpenning föreligger inte för tid under vilken en försäkrads arbetsgivare har att svara för sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön. Den en- skilde kan begära omprövning av beslut. Be- slutet kan även överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. Havandeskapspenning tillhör den arbetsbaserade försäkringen. En försäkrad kvinna har rätt till havandeskapspenning om havandeskapet har satt ned hennes förmåga att utföra uppgifterna i sitt förvärvs- arbete med minst en fjärdedel och hon inte kan omplaceras till ett annat mindre ansträngande arbete enligt 19 § föräldraledighetslagen (1995:584). Ansökan om havandeskapspenning görs hos den all- männa . Den enskilde kan begära omprövning av beslut. Beslutet kan även överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. Föräldrapenningförmåner utgörs dels av föräldrapenning, dels av tillfällig föräldrapenning. Föräldrapenning utgår till föräldrar vid barns födelse eller adoption och tillfällig föräldrapenning utgår till föräldrar bl.a. när barnet är sjukt. Föräldrapenning vid barns födelse eller adoption utges till föräldrarna under samman- lagt. Föräldrapenning kan utgå på lägstanivå, grundnivå och över lägstanivå. Föräldrapenning på lägstanivå och grundnivå tillhör den bosättningsbaserade försäkringen medan föräldrapenning över lägsta- Direktivet om social trygghet 79/7/EEG nivå och tillfällig föräldrapenning tillhör den arbetsbaserade försäk- ringen. Anmälan görs till . Den enskilde kan be- gära omprövning av beslut. Beslutet kan även överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. Sjukersättning är dels en bosättningsbaserad förmån, dels en ar- betsbaserad förmån. Sjukersättning i form av garantiersättning är bosättningsbaserad medan inkomstrelaterad sjukersättning är arbets- baserad. Sjukersättning kan utgå till den som är mellan 30–och vars arbetsförmåga är nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan om nedsättningen kan antas bestå under . Den inkomstrelaterade ersättningen grundas på tidigare in- komster medan den som inte har haft några inkomster eller låga sådana kan få garantiersättning. Sjukersättning kan beviljas efter ansökan eller genom att byter ut sjukpenning mot sjukersättning. beslut kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. Aktivitetsersättning är dels en bosättningsbaserad förmån, dels en arbetsbaserad förmån. Aktivitetsersättning i form av garantiersätt- ning är bosättningsbaserad medan inkomstrelaterad aktivitetsersätt- ning är arbetsbaserad. Aktivitetsersättning kan utgå till den som är mellan 19–och vars arbetsförmåga är nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan om nedsättningen kan antas bestå under . Den inkomstrelaterade ersättningen grundas på tidigare inkomster medan den som inte har haft några inkomster eller låga sådana kan få garantiersättning. Aktivitetsersätt- ning kan beviljas efter ansökan eller genom att byter ut sjukpenning mot aktivitetsersättning. beslut kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. Direktivet om social trygghet 79/7/EEG Syftet med rehabilitering är att återge den som har drabbats av sjuk- dom sin arbetsförmåga och förutsättningar att försörja sig själv genom förvärvsarbete. Rehabiliteringsersättning kan utges till en person vars arbetsförmåga till följd av sjukdom är nedsatt med minst en fjärdedel och som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering som avser att förkorta sjukdomstiden eller att helt eller delvis före- bygga eller häva nedsättning av arbetsförmågan. Rehabiliteringser- sättning består av rehabiliteringspenning, som är en arbetsbaserad förmån, och särskilt bidrag, som är en bosättningsbaserad förmån. Rehabiliteringspenning utges i förhållande till nedsättningen av ar- betsförmågan. Särskilt bidrag utges för kostnader som uppstår i samband med rehabiliteringen t.ex. kostnad för resor och trakta- mente. Rehabiliteringsersättning utges längst . Ansökan om rehabiliteringsersättning görs hos . Den enskilde kan begära omprövning av beslut. Beslutet kan även överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. I lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring finns bestämmelser om försäkring för arbetsskada. Arbetsskadeförsäkringen tillhör den arbetsbaserade försäkringen. Arbetsskadeförsäkringen handhas av , de allmänna försäkringskassorna och de lokala myndigheter som regeringen bestämmer. Till den senare kate- gorin hör skattemyndigheterna i länen. Med arbetsskada förstås enligt lagen om arbetsskadeförsäkring skada till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. En skada skall anses ha uppkommit av sådan orsak, om övervägande skäl talar för det. Som arbetsskada anses inte en skada av psykisk eller psykosoma- tisk natur som är en följd av en företagsnedläggelse, bristande upp- skattning av den försäkrades arbetsinsatser, vantrivsel med arbets- uppgifter eller arbetskamrater eller därmed jämförliga förhållanden. Olycksfall vid färd till eller från arbetsstället räknas som olycks- fall i arbetet, om färden föranleddes av och stod i nära samband med arbetet. Direktivet om social trygghet 79/7/EEG Har skada som beror på annat än olycksfall framkallats av smitta, anses den som arbetsskada i den mån regeringen föreskriver det. Med skada avses personskada och skada på protes eller annan lik- nande anordning som användes för avsett ändamål när skadan in- träffade. Ersättning för arbetsskada kan utgå vid sjukdom, vid bestående nedsättning av arbetsförmågan och vid dödsfall. Vid sjukdom har den försäkrade rätt till samma förmåner från sjukförsäkringen enligt lagen om allmän försäkring som han eller hon har vid annan sjukdom. Vid bestående nedsättning av arbetsförmågan kan ersätt- ning utgå i form av livränta. Vid dödsfall kan ersättning utgå för be- gravningshjälp samt i form av livränta till efterlevande. Den som drabbas av arbetsskada skall underrätta arbetsgivaren som i sin tur skall anmäla skadan till . Den som är egenföretagare skall själv anmäla skadan till . Den enskilde kan begära omprövning av be- slut. Beslutet kan även överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. Lagen om ersättning och ledighet för närståendevård I lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård finns bestämmelser om rätt till ersättning och ledighet i samband med att en svårt sjuk person vårdas av en närstående. Ersättningen tillhör den arbetsbaserade försäkringen. Ersättning, s.k. närstående- penning, utges från sjukförsäkringen enligt AFL. Frågor om ersätt- ning handhas av och de allmänna försäkrings- kassorna. En närstående som vårdar någon som är svårt sjuk har rätt till ersättning för tid han eller hon avstår från förvärvsarbete i samband med vården. Hel ersättning utges till den som helt avstår från för- värvsarbete. Halv eller trefjärdedels ersättning utges till den som arbetar högst hälften respektive högst tre fjärdedelar av den tid han eller hon skulle ha arbetat om han eller hon inte vårdat den sjuke. Rätten till ledighet är knuten till ersättningsrätten. En arbets- tagare har rätt till hel ledighet från sitt arbete under tid som han eller hon har rätt till hel ersättning och till förkortning av arbets- tiden till hälften eller tre fjärdedelar då han eller hon uppbär halv eller fjärdedels ersättning. Direktivet om social trygghet 79/7/EEG Ansökan om närståendepenning görs hos . Den enskilde kan begära omprövning av beslut. Be- slutet kan även överklagas till allmän förvaltningsdomstol, dvs. Ansökan om ledighet görs hos arbetsgivaren. Lagen om inkomstgrundad ålderspension Lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension innehåller be- stämmelser om försäkring för inkomstgrundad ålderspension i form av inkomstpension, tilläggspension och premiepension samt om premiepension till efterlevande. Pension enligt lagen tillhör den ar- betsbaserade försäkringen. Livsinkomstprincipen är grundläggande för pensionssystemet. Det innebär att pensionen beräknas på pensionsgrundande inkomster och belopp under hela livet. Inkomster som är pensionsgrundande är dels inkomst av anställ- ning, dels inkomst av annat förvärvsarbete. Till inkomst av anställ- ning räknas även ersättningar från socialförsäkringssystemet och från arbetslöshetsförsäkringarna. Beslut i ärenden om pensionsgrun- dande inkomst fattas av skattemyndigheten. Pensionssystemet finansieras genom avgifter. Den som är född eller senare och haft pensionsgrundande inkomster kan få inkomstpension. Inkomstpension kan tas ut tidi- gast . Den som är född mellan och och haft pensionsgrun- dande inkomster kan få tilläggspension. Den som är född eller senare och haft pensionsgrundande inkomster kan få premiepension. Pension från premiepensions- systemet kallas premiepension. Den kan tas ut tidigast . Premiepension beslutas av (). Direktivet om social trygghet 79/7/EEG Lagen om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn I lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn finns bestämmelser om bl.a. efterlevandepension i form av omställningspension och änkepension. Omställningspension kan utges till en man eller kvinna vars make avlidit medan änkepension endast kan utges till en efterlevande kvinna. Änkepension utges i stället för eller utöver omställnings- pension. En efterlevande man eller kvinna, som inte har fyllt och som stadigvarande sammanbodde med sin make vid dennes död, har rätt till omställningspension om den efterlevande –vid dödsfallet stadigvarande sammanbodde med barn , som stod under vårdnad av makarna eller en av dem, eller –oavbrutet hade sammanbott med maken av fram till dödsfallet. Med efterlevande make likställs även den som, utan att vara gift stadigvarande sammanbor med en icke gift man eller kvinna vid dennes död och som varit gift med eller har eller har haft eller då väntar barn med denne. Omställningspension kan utgå från tidpunkten för dödsfallet. Under vissa förutsättningar kan s.k. förlängd omställnings- pension utgå. Ansökan om omställningspension görs hos den allmänna försäk- ringskassan. Änkepension kan utges endast till efterlevande kvinnor. En änka som är född eller tidigare och som vid utgången av samt även för dödsfallet var gift med den avlidne har rätt till änkepension om antingen –äktenskapet för dödsfallet hade varat och ingåtts senast den dag då den avlidne fyllde , eller –den avlidne efterlämnar barn som också är barn till änkan. Direktivet om social trygghet 79/7/EEG En änka som är född eller senare har rätt till änkepension om hon har varit gift med den avlidne från utgången av till dödsfallet samt dessutom 1.vid utgången av antingen äktenskapet hade varat och ingåtts senast den dag då mannen fyllde eller mannen hade barn som också var barn till kvinnan, och 2.något av de i 1 angivna villkoren var uppfyllt även vid dödsfallet. Ansökan om änkepension görs hos den allmänna försäkringskas- san. Om kvinnan fyllt får dock änkepension under vissa för- utsättningar beviljas utan ansökan. I lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring finns bestämmelser om arbetslöshetsförsäkringen. Arbetslöshetsförsäkringen handhas av arbetslöshetskassor (a-kassor) vilka regleras i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor. Arbetslöshetsförsäkringen omfattar både arbetstagare och före- tagare. Med företagare avses personer som äger eller är delägare – direkt eller indirekt – i näringsverksamhet som de är personligen verksamma i och som de har ett väsentligt inflytande över. Arbetslöshetsförsäkringen består av en grundförsäkring och en inkomstbortfallsförsäkring. Ersättning enligt grundförsäkringen lämnas till den som inte är medlem i en arbetslöshetskassa, eller är medlem i en arbetslöshetskassa men inte uppfyller de villkor som gäller för rätt till en inkomstrelaterad ersättning. Ersättningen lämnas tidigast den dag den arbetslöse fyller . Ersättning enligt inkomstbort- fallsförsäkringen lämnas till den som varit medlem i en arbetslöshets- kassa , under förutsättning att medlemmen efter det senaste inträdet i kassan uppfyllt det s.k. arbetsvillkoret (medlemsvillkor). Bestämmelser finns dels om allmänna villkor för rätt till ersätt- ning, dels om övriga villkor för rätt till ersättning. De allmänna villkoren innebär bl.a. att rätt till ersättning vid ar- betslöshet föreligger för sökande som 1.är arbetsföra och oförhindrade att åta sig arbete för en arbets- givares räkning minst varje arbetsdag och i genomsnitt minst , Direktivet om social trygghet 79/7/EEG 2.är beredda att anta erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken de inte anmält hinder som kan godtas av arbetslöshetskassan, 3.är anmälda som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmed- lingen i den ordning som föreskrivs av regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer, 4.medverkar till att en individuell handlingsplan upprättas i sam- råd med den offentliga arbetsförmedlingen, och 5.aktivt söker ett lämpligt arbete men inte kan få ett sådant arbete. De övriga villkoren innebär bl.a. att rätt till rätt till ersättning vid arbetslöshet föreligger för sökande som under en ramtid av före arbetslöshetens inträde 1.haft förvärvsarbete och utfört arbetet per kalendermånad, eller 2.haft förvärvsarbete under en sammanhän- gande tid av 6 kalendermånader och utfört arbetet under var och en av dessa månader (arbetsvillkor). Den som uppfyller villkoren för ersättning har rätt till ersättning som lämnas i form av ett belopp som beräknas per dag (dagpenning). Ersättning enligt grundförsäkringen lämnas med ett belopp per dag som inte är baserat på tidigare förvärvsinkomster (dagpenning i form av grundbelopp). Ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen lämnas med ett belopp per dag som är baserat på tidigare förvärvs- inkomster (dagpenning i form av inkomstrelaterad ersättning).