sou · GSB329d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Skälen till denna uppfattning är följande: Det finns en konsekvens och en tydlighet i att kräva slutbetyg som behörighetsgrundande dokument från vuxenutbildningen på samma sätt som från gymnasieskolan. Reglerna för sökande med gymnasiebetyg och betyg från vuxenutbildningen blir enhetliga; exempelvis blir det inte längre möjligt för den sökande från komvux att välja vilka kurser som skall ingå. Det är också konsekvent gentemot folkhögskoleelever som skall uppvisa ett intyg över behörighet för att vinna tillträde till högskolan. Ett slutbetyg är ett kvitto på att utbildningen faktiskt är genomförd och avslutad, och bör således tillmätas ett tydligt mervärde framför ett samlat betygsdokument. Kravet på slutbetyg från vuxenutbildningen har också ett viktigt signalvärde gentemot gymnasieskolan. Det signalerar till den enskilde eleven att det inte ger någon otillbörlig fördel att avbryta sina gymnasiestudier i förväg till förmån för studier på komvux då samma krav på slutbetyg gäller såväl vid vuxen- utbildningen som inom ungdomsgymnasiet. Det ökar rättssäkerheten i och med att bedömningarna av grundläggande behörighet från vuxenutbildningen blir mer enhetliga. Möjligheten för en högskola att bevilja undantag från ett eller flera behörighetskrav respektive göra bedömningar utifrån den sökandes reella kompetens kommer självfallet att kvarstå. Arbetslivserfarenhet för grundläggande behörighet De som inte uppfyller formella krav på grundläggande behörighet kan sedan införandet av reformen med reell kompetens anses behöriga om de genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodo- göra sig en högskoleutbildning (7 kap. 4 § högskoleförordningen) Jag anser att i de av högskolan beslutade urvalsgrunderna bör arbetslivserfarenhet utgöra en beståndsdel. Enligt min mening är 25:4-regeln överflödig då arbetslivserfarenhet kan utgöra grund för högskolornas bedömning av reell kompetens. Jag tilltalas av möjlig- heten att de som saknar formell kompetens kan få grundläggande behörighet genom att de på ett individuellt sätt bedöms vara behöriga vid den högskola som avses. Det innebär ett större ansvar för högskolan och det ger den sökande större anledning att vara aktiv vid tillfället för ansökan. Inga förändringar i övrigt Jag föreslår inga förändringar när det gäller möjligheten för en högskola att besluta om undantag från vissa behörighetskrav, alter- nativt göra bedömningar utifrån den sökandes reella kompetens, utan anser att dessa möjligheter självfallet skall kvarstå. Jag föreslår inte heller några förändringar för den som har en svensk eller ut- ländsk utbildning som motsvarar de krav som ställs och inte någon förändring vad gäller den som är bosatt i , , eller och där är behörig till utbildning (7 kap. 4 § punkt 3 och 5 högskoleförordningen). Emellertid anser jag att punkt 4 i samma paragraf genom någon annan verksamhet än utbildning kan utgå eftersom den omfattas av den reella kompetensen som kommer i uttryck i punkt 6 i paragrafen genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förut- sättningar att tillgodogöra sig grundläggande högskoleutbildning (7 kap 4 § punkt 6 högskoleförordningen). 17.2Gymnasieskolans utbildningsresultat –2002 hade av alla 20-åriga invånare sammantaget i landets kommuner grundläggande behörighet till studier på univer- sitet och högskola. Skillnaderna mellan olika kommungrupper är dock stor. Storstäderna har lägst andel, , och större städer och glesbygd har högst andel. Den relativt låga andelen behöriga 20-åringar i storstäderna beror delvis på ny invandring. Statistiken visar att allt färre 20 åringar har erhållit slutbetyg från gymnasieskolan –2002. hade av alla 20-åringar erhållit slutbetyg. Sedan minskar andelen med först 2 och sedan för att stiga med Den senaste uppgiften visar att ökningen 2001 inte fortsätter. I stället minskar andelen 20-åringar som hade slut- betyg till . Det är en minskning med 6 procent- enheter . Andelen 20-åringar som har grundläggande behörighet till hög- skolan har varit något mer än andelen som får slutbetyg, men även här är trenden negativ. minskade andelen 20-åringar med grundläggande behörighet till högskolan . Tabell 17.1 visar hur det har varierat , dvs. efter att den kursutformade gymnasieskolan infördes. Tabell 17.1 Andel av 20-åringar som har slutbetyg från gymnasie- skola respektive grundläggande behörighet till högskola. Källa: Jämförelsetal för huvudmän del 1, 1999–2003. Ett annat sätt att uttrycka hur många som får grundläggande behörighet är att utgå från de elever som får slutbetyg. Tabell 17.2 visar antalet elever som får slutbetyg och hur stor andel av dessa som får grundläggande behörighet till högskolan enligt gällande regler om lägst betyget Godkänd på av full- ständigt program. Tabell 17.2 Antal elever med slutbetyg från gymnasiebetyg och andel behöriga till högskolan 1998-2002 Antal och procent Elever med slutbetyg totalt Andel elever med grundläggande behörighet (%) Källa: Barnomsorg, skola och vuxenutbildning i siffror, 1999-2003. En ökande andel elever, av dem som får slutbetyg, får behörighet till högskolan. Tabell 17.2 visar att det har varit både små och stora förändringar . Den visar också förhållandet mellan andelen med slutbetyg och andelen med grundläggande behörighet. Många elever fick slutbetyg , det år då andelen med grund- läggande behörighet var som lägst. var det nästan 6 000 färre elever som fick slutbetyg, medan andelen med grundläggande behörighet ökade . Andelen behöriga ökar men andelen med slutbetyg minskar. Större andel elever går ut gymnasiet utan slutbetyg men de elever som får slutbetyg har i allt större omfattning lägst betyget God- känd på av fullständigt program. Störst andel behöriga elever har de studieförberedande program- men. hade av eleverna med slutbetyg från naturvetenskapsprogrammet grundläggande behörighet. Motsva- rande andel för samhällsvetenskapsprogrammet var . Störst ökning av andelen behöriga under de undersökta åren upp- mättes för eleverna på specialutformat program. Elever i fristående gymnasieskolor fick i högre grad än eleverna från kommunala skolor grundläggande behörighet. hade av eleverna med slutbetyg från fristående gymnasieskolor grund- läggande behörighet. Kvinnor fick slutbetyg och grundläggande behörighet till hög- skolan i högre grad än män. Av det totala antalet gymnasieelever 3 fick av kvinnorna och av männen slutbetyg och av dessa fick av kvinnorna och av männen grundläggande behörighet till högskolan. I vilken utsträckning har eleverna godkänt i kärnämnen? Kärnämnena är gemensamma för alla nationella program och för specialutformat program. De utgör 750 av 2 500 gymnasiepoäng. I officiella statistik om gymnasieskolans verksamhet kan man följa hur stor andel av dem som får slutbetyg som får betyget Icke godkänd i kärnämnena. Här väljer jag att studera andelen elever med slutbetyg som inte har godkänt i kärnämnen på de olika programmen för att få en uppfattning om förutsättningarna för att ställa skärpta krav för behörighet till grundläggande studier på högskolan. I tabell 17.3 redogörs för andelen elever totalt och per program som i slutbetygen hade betyget Icke godkänd i kärnämnena. Tabell 17.3 Andel elever per kärnämne med betyget Icke godkänd i slutbetyget. Andel IG totalt % Hotell- o rest. Källa: Barnomsorg, skola och vuxenutbildning i siffror, 2003 Av tabellen framgår att det är en förhållandevis liten andel elever som har betyget Icke godkänd i Svenska A, Engelska A och Estetisk verksamhet. Det framgår också att det är högst andel med betyget Icke godkänd i Religionskunskap A och som inte har godkänt i vart och ett av de övriga kärnämnena. Andelen elever som inte är godkända i Svenska B och Matematik A är högst på yrkesförberedande program såsom fordons-, livs- medels- och industriprogrammen. Eleverna på program med över- vägande andel kvinnor såsom omvårdnadsprogrammet och barn- och fritidsprogrammet är i mycket stor omfattning inte godkända i Matematik A () men samma elever har inte alls lika hög andel Icke godkänd i Svenska B. Andelen elever med godkänt i dessa ämnen på program med övervägande män, såsom bygg- programmet och fordonsprogrammet, visar att männen inte lyckas bättre i något av dessa ämnen. En något högre andel elever på yrkesprogrammen har Icke godkänd i Matematik A än Icke god- länd i Svenska B. Fordonsprogrammet har lägst andel godkända elever i samtliga kärnämnen. Med ett undantag, Svenska A, överstiger andelen . Industriprogrammet och livsmedelsprogrammet är också program med en hög andel elever med betyget Icke godkänd i samtliga kärnämnen. Naturvetenskapsprogrammet, följt av sam- hällsvetenskapsprogrammet har lägst andel elever med betyget Icke godkänd. Andelen elever med Icke godkänd i t.ex. Matematik A av dem som fullföljer sina studier på naturvetenskapsprogrammet är . Statistiken visar alltså att andelen elever på flera av de yrkes- förberedande programmen med betyget Icke godkänd i kärnämnen är hög medan motsvarande andel på de studieförberedande programmen är förhållandevis låg. Dessutom framgår det att diffe- rensen är stor mellan de yrkesförberedande och de studieförbere- dande programmen vad gäller andel elever med Icke godkänd i kärnämnena. En av utgångspunkterna i dagens gymnasieskola är att målen, metoderna och betygskriterierna i kärnämnena skall an- passas efter de olika programmen och deras programmål. Det är därför något anmärkningsvärt att eleverna på de yrkesförberedande programmen i så mycket högre grad än eleverna på de övriga programmen inte har betyget Godkänd i större utsträckning i kärnämnena. Konsekvenser för sökande med gymnasiebetyg Förslaget att grundläggande behörighet till högskolan kompletteras med krav på godkända kunskaper i svenska och engelska och ett godkänt projektarbete ger konsekvenser. Konsekvenserna för gymnasieeleverna redogörs för med hjälp av nedanstående simule- ring av grundläggande behörighet. Simulering – syfte och uppläggning Med hjälp av statistik från slutbetygen har SCB på utredningens uppdrag simulerat hur olika behörighetskrav påverkar andelen gymnasieelever som är behöriga till högskolan. Utred- ningens statistik grundar sig på uppgifter från program som ger behörighet till högskolan. Alltså ingår inte uppgifter från indivi- duellt program i underlaget. Eftersom beräkningarna är gjorda utifrån slutbetygen , ingår inte projektarbetet. De första betygen på projektarbetet 100 poäng sattes och statistik gjord utifrån slutbetyg där projektarbetet ingår är tillgänglig tidigast . Fem simuleringar har gjorts utifrån gällande krav på grund- läggande behörighet med lägst betyget Godkänt på av fullständigt program. I första simuleringen utökas behörigheten med lägst Godkänd i Svenska/Svenska som andraspråk A och Engelska A och vid den andra läggs Svenska/Svenska som andra- språk B till. Vid den tredje utökas med Matematik A och vid den fjärde med Samhällskunskap A. Den femte visar simulerad andel elever som får grundläggande behörighet då samtliga kärnämnen ingår i behörighetskraven. Tre simuleringar är utförda utifrån krav på grundläggande behörighet med lägst betyget Godkänd på av full- ständigt program, för att se om fler och eventuellt samtliga kärn- ämnen skulle kunna ingå i grundläggande behörighet utan att andelen behöriga blir lägre. I tabell 17.4 redovisas både simu- leringen gjord utifrån och simuleringen gjord utifrån . Tabell 17.4 Simulerad andel behöriga till högskolan baserad på slutbetygen Andel totalt med grund- läggande behörighet (%) NV/SP(%) program (%) inkl. betyget G i· Sv/Sv2 A· inkl. betyget G i· Sv/Sv2 A Sv/Sv2 B inkl. betyget G i· Sv/Sv2 A, B inkl. betyget G i· Sv/Sv2 A, B inkl. betyget G i· Källa: Elever med behörighet I och II, SCB . Utöver uppdelning på andelen behöriga totalt, behöriga elever på naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammet (NV/SP) och behöriga på övriga nationella program har simuleringen även uppgifter om andelen behöriga per nationellt program och upp- delning på kön. Behöriga enligt gällande regler fick 72 038 elever från nationella och specialutformade program slutbetyg. Av dessa elever med slutbetyg uppnår , eller 62 105 elever, grundläggande behörighet till hög- skolan enligt gällande regler. Antalet IG-betyg i kurserna Svenska/ Svenska som andraspråk A var 761 stycken. Motsvarande i Svenska/ Svenska som andraspråk B var 3 730 och i Engelska A var det 2 409 IG-betyg. Sammantaget fanns det 6 906 IG-betyg i ämnena svenska och engelska . Antalet individer som saknade godkänt i någon eller några av kurserna var 5 578 individer. Av dessa bedöm- des 1 895 individer ha grundläggande behörighet enligt nuvarande regler men inte enligt utredningens förslag. Av dessa antas , cirka 200 personer, ha ansökt till högskolan. Exakt antal som sökt till högskolan av denna grupp går att beräkna tidigast . Störst andel behöriga elever har naturvetenskaps- och samhälls- vetenskapsprogrammen (88,). Bland övriga nationella program är skillnaderna inbördes mycket stora. Störst andel behöriga i denna grupp har hantverksprogrammet där av eleverna med slutbetyg är behöriga. Sedan följer byggprogrammet och estetiska programmet. Lägst andel elever med grundläggande behö- righet har handels- och administrationsprogrammet samt fordons- programmet . Behörighet enligt simulerade krav Utökningen av ämnena Svenska/Svenska som andraspråk A och Engelska A sänker andelen behöriga totalt , andelen för de studieförberedande programmen med marginella och andelen för övriga nationella program . Störst förändring visar andelen behöriga från for- donsprogrammet som sjunker med . Även andelen behöriga på industri- och byggprogrammet samt på barn- och fritidsprogrammet sjunker jämförelsevis mer än andelen för övriga yrkesförberedande program. Däremot påverkas andelen behöriga på estetiska, medie- och hantverksprogrammet endast marginellt. Förutsättningarna för elever från dessa program kan jämföras med de förutsättningar som gäller för elever från natur- vetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammet. Vid tillägg av Svenska B sjunker andelen behöriga totalt , knappast alls för de studieförberedande program- men och för övriga nationella program . Andelen behöriga fortsätter framförallt att sjunka på fordons- och industriprogrammet, dvs. för program med redan låg simulerad andel behöriga, men även för byggprogrammet. Vid tillägg av Matematik A sjunker andelen behöriga något mer än vid tillägg av Svenska B. Störst negativ effekt har det för handels- och administrationsprogrammet och fordonsprogrammet vars andel behöriga minskar med mer än genomsnittliga 2,8 procent- enheter för dessa program. Simulerad andel totalt behöriga minskar och med för de studieförberedande programmen. Andelen behöriga elever på några av de yrkesförberedande programmen minskar till redan med tillägg av svenska, engelska och matematik. Läggs samtliga kärnämnen till behörighetskraven minskar andelen behöriga till för elever på dessa program. Vid valet av procentsats som krav för andelen godkända kurser av fullständigt program förordas lägst betyget Godkänd på . Simuleringen visar att krav på lägst betyget Godkänd på för grundläggande behörighet inte ger tillräcklig lättnad för att få med fler eller alla kärnämnen. Dessutom ger simuleringen som baseras på med tillägg av kärnämnen större diffe- rens mellan yrkesförberedande och studieförberedande program. Den simulering som gjorts visar hur andelen elever med grund- läggande behörighet förändras vid tillägg i efterhand av två, flera respektive alla kärnämnen för eleverna som fick slutbetyg . De förändrade krav som jag föreslår ger emellertid nya signaler som i sig sannolikt kommer att leda till att andelen elever med betyget Godkänd i svenska och engelska ökar. Simuleringen visar att tillägg av kärnämnen till nuvarande behörig- hetskrav slår ytterst olika. Det är av liten betydelse för eleverna på naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammen, dvs. de traditionellt sett studie- förberedande programmen hur många kärnämnen som ingår. Differensen är mellan andelen behöriga enligt dagens regler och andelen behöriga vid krav på lägst betyget Godkänd i Svenska B och Engelska A. Differen- sen blir om samtliga kärnämnen läggs till. Det är av större betydelse för eleverna på de övriga program- men hur många kärnämnen som ingår. Differensen är mellan andelen behöriga enligt dagens regler och andelen behöriga vid krav på lägst betyget Godkänd i Svenska B och Engelska A, dvs. de av utredningen föreslagna tilläggen. Differensen blir om samtliga kärnämnen läggs till. Redovisas andelen elever på de yrkesförberedande programmen uppdelad på estetiska programmet och medieprogrammet respektive övriga program blir differensen betydligt större än för övriga program. Det beror på att eleverna på övriga program i mindre omfattning har godkända kärnämnen. De skillnader i andelen som uppnår grundläggande behörighet som simuleringen visat är dock inte större än att utredningen föreslår en skärpning av den grundläggande behörigheten. Simuleringen är dessutom gjord retroaktivt, och nya regler ger nya signaler som påverkar beteenden och resultat på ett positivt sätt. Det är också viktigt att uppmärksamma dagens betygssättning i gymnasieskolan, så att inte samma principer och mallar används vid betygssättning av kärnämnen på ett primärt yrkes- förberedande program som på ett primärt studieförberedande program. Konsekvenser för sökande från vuxenutbildningen Förslaget innebär att behörighetsgrundande samlat betygsdokument inte längre gäller utan att sökande med betyg från vuxenutbild- ningen skall ha slutbetyg. Till antagningen antogs 1 122 sökande på samlat betygsdokument (VHS). Dessa drygt 1000 individer skulle med de föreslagna nya behörighetsreglerna inte få grundläggande behörighet. De skulle hänvisas att gå den tredje vägen och få sin grundläggande behörighet via universitetens och högskolornas bedömning av reell kompetens eller att läsa in de kurser som krävs för att få slutbetyg. För slutbetyg bestående av kurser framtagna 2000 innebär det en utökning med högst 235 gymnasiepoäng, varav eventuellt 200 kärnämnespoäng, eftersom ett behörighetsgrundande samlat betygsdokument kan bestå av högst färre gymnasiepoäng än ett slutbetyg och 400 i stället för 600 kärnämnespoäng. Kravet på godkänt projektarbete innebär en inskränkning i valet av kurser vad avser 100 poäng men ingen utökning av det totala antalet gymnasiepoäng för de studerande. Konsekvenser av förslaget om slopad 25:4-behörighet Den s.k. 25:4-behörigheten föreslås alltså avskaffas och i stället ersättas fullt ut av den reglering som finns med behörighet via reell kompetens, där 7 kap 4 § högskoleförordningen anger att grundläggande behörighet skall den ha som genom svensk eller utländsk utbildning, praktisk erfarenhet eller på grund av någon annan omständighet har förutsättningar att tillgodo- göra sig grundläggande högskoleutbildning. Förslaget innebär således inte att arbetslivserfarenhet inte längre skall kunna utgöra grund för grundläggande behörighet, utan att högskolorna skall göra mer individuella och utbildningsanpassade bedömningar av densamma. SUHF har –2003 inom ett valideringsprojekt sam- ordnat och initierat universitetens och högskolornas arbete med att utveckla metoder för bedömning av reell kompetens. För att få erfarenheter av antagningen skickade projektet ut en enkät till universitet och högskolor. På frågan hur många som begärt att få sin grundläggande behörighet prövad utifrån reell kompetens svarade 17 högskolor att det var 380 anmälningar och av dessa fick 157 bifall. Antalet förstahandssökande inför höstter- minen 2003 som enbart var behöriga som 25:4-or var 394 (VHS). Denna siffra får då jämföras med det antal personer som erhöll grundläggande behörighet via universitetens och högskolornas bedömning av reell kompetens, dvs. (Slutrapport - Validering av reell kompetens, SUHF ). Bland de 394 personer som blev 25:4-or finns det också skäl att anta att fler- talet hade kunnat ges grundläggande behörighet via reell kom- petens. Sammanfattningsvis handlar förslaget alltså inte om att avskaffa möjligheten att uppnå grundläggande behörighet via arbetslivs- erfarenhet, utan i stället att den reglering som finns runt reell kompetens bör kunna ersätta regeln om 25:4-behörighet. kommer förvisso att ställa större krav på universitetens och hög- skolornas bedömningskompetens och även leda till ett visst mer- arbete, men för exempelvis utbildningar av fort- och vidare- utbildningskaraktär bör det finnas goda skäl att i större utsträck- ning än tillämpa självprövningsrätt. I detta kapitel presenteras ett förslag till nytt sätt att organisera kraven för särskild behörighet. Förslaget bygger på 14 s.k. områdesbehörigheter, där var och en består av två delar: behörighetsämnen och meritämnen. 18.1Områdesbehörigheter – ett nytt sätt att organisera särskild behörighet I kapitel 9 har jag diskuterat frågan om vad tillträdesregler egentligen bör klara av och även lämnat förslag på en definition av tillträdesreglernas uppgift. Där framgår bl.a. att tillträdesreglerna bör ge sann, relevant och begriplig information om de krav en viss högskoleutbildning ställer. Det förs även ett resonemang om att den information som behörighetsreglerna ger bör rikta sig åt två håll: mot den sökande respektive mot högskolan. Därmed är behörighetskraven att betrakta som ett kontrakt som skall återspegla kopplingen mellan gymnasieskolan och högskolan. I kapitel 9 beskriver jag också syftet med systemet med standardbehörigheter – nämligen ambitionen att skapa ett system som är tydligt och överskådligt för studenten – och min uppfattning är att detta syfte fortfarande i allra högsta är grad legitimt, även om standardbehörigheterna inte förmått att lösa denna uppgift särskilt väl. Ett resonemang kring varför standard- behörigheterna inte blivit lyckosamma förs också. Mot bakgrund av detta, givetvis i kombination med direktiven till om att bättre än premiera relevant ämnesfördjupning och ämnesbredd i gymnasieskolan, föreslår jag införandet av ett system med 14 s.k. områdesbehörigheter, där var och en av dessa består av två delar: behörighetsämnen och meritämnen. En annan innovation med det föreslagna systemet är att varje områdesbehörighet skall innehålla både behörighetsämnen och meritämnen. Behörighetsämnena skall – precis som – signa- lera de helt nödvändiga förkunskaperna och vara obligatoriska (naturligtvis skall antagningsmyndigheterna även framgent göra motsvarandebedömningar, liksom bedöma reell kompetens i rela- tion till behörighetskraven). Behörighetskraven skall också ligga till grund för högskolornas planering av utbildningarnas ingångsnivå. Meritämnenas främsta syfte är däremot ett annat, nämligen att signalera att vissa ämnen är önskvärda, utan att för den skull vara absoluta krav. Meritämnena skall ses mot bakgrund av utred- ningens direktiv där det framgår att elevernas prestationer i gymna- sieskolan skall premieras på ett annat sätt än , genom att meritvärderingssystemet bör stimulera till studier i kurser som anses svåra eller som innebör fördjupade kunskaper i ett ämne (och inte som premiera kurser i bollspel och svampplockning! Den signal som meritämnena avser ge är i korthet följande: Vill du läsa en ekonomutbildning behöver du Matematik C och Sam- hällskunskap A för att vara behörig. Har du dessutom läst ett främmande språk, och kanske ytterligare fördjupat dig i matematik så kommer du att få extra betalt för detta. Inom ramen för meritämnena är det också min mening att kurser från vissa av de primärt yrkesinriktade programmen bör synliggöras på ett annat sätt än . Därför ingår relevanta kurser från vissa yrkesprograms programspecifika kurser också som meritämnen. Till eleven ovan signaleras på så sätt även följande: