sou · GSB3113 · 2005-01-01 00:00:00 — Arbetsgivaren skall vidare se till att det i hans verksamhet finns en på lämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings- och rehabiliterings- verksamhet för fullgörande av de uppgifter som enligt denna lag och enligt 22 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring vilar på honom. Arbetsgivaren skall svara för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå. () I lagen () om företags- en oberoende expertresurs inom hälsovård finns bestämmelser om områdena arbetsmiljö och reha- vad som avses med företagshälso- skall särskilt arbeta för att fö- rebygga och undanröja hälsoris- ker på arbetsplatser samt ha kom- petens att identifiera och be- skriva sambandet mellan arbets- miljö, organisation, produktivi- tet och hälsa. får gentemot den som har skyddsansvar enligt 3 kap. 2--12 och 14 §§, 5 kap. 3 § första stycket eller 6 § i detta kapitel meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. I ett föreläggande om anlitande av företagshälsovård får Arbets- miljöverket föreskriva att en enligt lagen () om företagshälsovård godkänd företagshälsovårdsenhet skall anlitas. I beslut om föreläggande eller förbud kan sätta ut vite. Om någon inte vidtar en åtgärd som åligger honom enligt ett föreläggande, får förordna om rättelse på hans bekostnad. Om ett föreläggande har meddelats beträffande någon åtgärd till vilken det krävs bygglov, rivningslov eller marklov enligt (1987:10) men sådant lov inte beviljas, upphör före- läggandet att gälla såvitt avser åtgärden. Denna lag träder i kraft . lag () om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att 16 kap. 23 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall ha följande lydelse. Utgifter för företagshälsovård, för vaccinationer som betingas av näringsverksamheten och för sådan nödvändig tandbehandling som avses i 11 kap. 18 § skall dras av. Utgifter för företagshälsovård som utförts av en enligt lagen () om företagshälsovård god- känd företagshälsovårdsenhet, för vaccinationer som betingas av näringsverksamheten och för sådan nödvändig tandbehandling som avses i 11 kap. 18 § skall dras av. Denna lag träder i kraft . förordning () om företagshälsovård Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om sådant godkännande av företagshälsovårdsenheter som avses i lagen () om företagshälsovård. 2 § För ett godkännande av skall företags- hälsovårdsenheten ha erforderlig kompetens inom områdena medicin, teknik, beteendevetenskap och ergonomi. Sådan kompetens skall anses föreligga när det i företagshälsovårdsenheten arbetar personal som har gått igenom relevant företagshälsovårdsutbildning med godkänt resultat. Därtill skall det i företagshälsovårdsenheten finnas en plan för hur personalens kompetens skall utvecklas. 3 § Ansökan om godkännande skall innehålla –uppgift om vem som är ansvarig för företagshälsovårds- enheten, –uppgift om företagshälsovårdsenhetens adress samt organisa- tions- eller registreringsnummer, eller, i förekommande fall, sådana uppgifter beträffande den juridiska person till vilken företagshälsovårdsenheten hör, –uppgift om vilken kompetens den personal som arbetar i företagshälsovårdsenheten har, –uppgift om sådan certifiering som avses i 7 § lagen () om företagshälsovård, –en plan för verksamheten . 4 § Sökanden skall på begäran av lämna de ytterligare uppgifter som behövs för att ansökan skall kunna bedömas. 5 § För en godkänd företagshälsovårdsenhet skall lämnas en redogörelse till för verksamheten och för inriktningen . Den årliga redogörelsen skall innehålla en aktuell beskrivning av planen för hur personalens kompetens skall utvecklas. skall i övrigt informeras om ändringar i förhållanden av betydelse för godkännandet. 6 § Det register som upprättar över godkända företagshälsovårdsenheter skall hållas tillgängligt för allmänheten i elektronisk form. 7 § För prövning av ansökan om godkännande skall sökanden betala en avgift med kronor. En registrerad företagshälsovårds- enhet skall därutöver betala en årsavgift med kronor. Denna förordning träder i kraft . förordning () om ändring i förordningen (2000:1211) med instruktion för Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2000:1211) med instruktion för dels att 2, 16 och 17 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i förordningen införs en ny paragraf, 13 d § med följande lydelse. 2 § skall särskilt 1.ha tillsyn över arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen samt, inom arbetsmiljöområdet, lagstiftningen om tobak, 2.ha tillsyn över efterlevnaden av miljölagstiftningen i den utsträckning som anges i förordningen (1998:900) om tillsyn enligt , 3.meddela föreskrifter och allmänna råd med stöd av arbets- miljö- och arbetstidslagstiftningen samt, i den utsträckning som följer av förordningen (2000:271) om innesluten användning av genetiskt modifierade organismer och förordningen (1998:947) om bekämpningsmedel, enligtmiljöbalken, 4.ansvara för officiell statistik enligt förordningen (2001:100) om den officiella statistiken, 5.ansvara för ett informationssystem om arbetsskador, 6.följa utvecklingen på arbetsmiljöområdet samt ta de initiativ som denna ger anledning till, 7.utarbeta och sprida information inom arbetsmiljöområdet, 8.medverka i den utbildning som bedriver samt informera institutet om planerat tillsyns- och föreskrifts- arbete, 9. i samverkan med berörda myndigheter och organisationer följa och främja företagshälso- vårdens utveckling, 9. fullgöra de uppgifter som följer av lagen () om före- tagshälsovård och förordningen () om företagshälsovård i sam- verkan med berörda myndig- heter och organisationer, 10.främja samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare på arbetsmiljöområdet, och 11.samverka med , och i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser inom rehabiliteringsområdet. Inom finns en företagshälsovårdsnämnd. Nämn- den skall följa och främja utveck- lingen av god företagshälsovård, särskilt med avseende på frågor om forskning och utbildning av betydelse för företagshälsovårdens utveckling. Nämnden skall också avgöra frå- gor enligt lagen () om företagshäl- sovård och förordningen () om företagshälsovård. Nämnden består av generaldi- rektören, som är ordförande, och högst nio andra ledamöter. I nämnden skall finnas företrädare för , Försäk- ringskassan, arbetsmarknadens parter samt företagshälsovårds- branschen. 16 § Generaldirektören skall avgöra ärenden som inte skall avgöras av styrelsen, personal- , arbetstidsnämn- den eller styrgruppen för frågor om deltidsarbetslöshet. 16 § Generaldirektören skall avgöra ärenden som inte skall avgöras av styrelsen, personal- , arbetstidsnämn- den, styrgruppen för frågor om deltidsarbetslöshet eller före- Om sådana ärenden inte behöver prövas av generaldirektören, får de avgöras av någon annan tjänsteman. Hur detta skall ske anges i arbetsordningen eller i särskilda beslut. Nämnderna och styrgruppen får överlåta åt generaldirektören att avgöra ärenden som inte är av större vikt. Generaldirek- tören får överlåta åt någon annan tjänsteman att avgöra sådana ärenden. Andra stycket gäller inte föreskrifter och sådana ärenden som avses i 13 § 1-3 verksförordningen (1995:1322). är beslutför när ordföranden och minst två ledamöter som företräder arbetstagarorganisationer och två leda- möter som företräder arbetsgivarorganisationer är närvarande. Styrgruppen för frågor om deltidsarbetslöshet är beslutför när ordföranden och minst två andra ledamöter är närvarande. är beslutför när ordföranden och minst två ledamöter som företräder arbetstagarorganisationer och två ledamöter som företräder arbets- givarorganisationer samt ytterli- gare två ledamöter som inte före- träder arbetsmarknadens parter är närvarande. När ärenden av större vikt handläggs skall om möjligt samtliga ledamöter vara närvarande. Nämnden och styrgruppen får överlåta åt generaldirektören att avgöra ärenden som inte är av större vikt. Generaldirek- tören får överlåta åt någon annan tjänsteman att avgöra sådana ärenden. Denna förordning träder i kraft . förordning () om ändring i förordning (1995:864) med instruktion för Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1995:864) med instruktion för att 2 § skall ha följande lydelse. Institutet skall inom sitt verksamhetsområde särskilt 1.bedriva och främja en långsiktig kunskaps- och kompe- tensutveckling, 2.främja forskning om kvinnors villkor i arbetslivet, 3.bedriva och i sin forskning främja lokala utvecklingsprojekt, 4.utarbeta och sprida information samt svara för dokumentation, 6.svara för planering, utveck- ling, genomförande och utvärde- ring av utbildning för personal inom företagshälsovården. Genom- förandet av utbildning kan ske så- som uppdrag till andra utbild- ningsanordnare. Institutet skall i frågor om utbildning av företags- hälsovårdspersonal samverka med den företagshälsovårdsnämnd som finns inom . Uppdraget och den omgivande miljö i vilken företagshälsovården ver- kar. Enligt direktiven har utredningen att göra en översyn av vissa frå- gor rörande företagshälsovården: om det behövs förändringar av de legala förutsättningarna för arbetsgivarens skyldighet att utnyttja företagshälsovård, om det bör införas krav på eller villkor angående kvalitetssäk- ring av den företagshälsovård som krävs med stöd av lag, huvudmannaskapet för företagshälsovårdsutbildningen samt hur utbildningen skall organiseras och dimensioneras, hur personalförsörjningen inom företagshälsovård skall kunna säkerställas utan negativa effekter för sjukvården eller annan för samhället viktig verksamhet samt hur den särskilda kompetens som finns inom företagshälsovård bättre skall kunna utnyttjas i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen, om förutsättningar finns för tillämpning av avtal över hela lan- det mellan företagshälsovård, landsting och försäkringskassa och vilka åtgärder som är lämpliga och möjliga för att sådana avtal ska komma till stånd. Utgångspunkten är således inte att åstadkomma ett systemskifte utan att överväga vissa förändringar i den företagshälsovård som redan existerar och i förutsättningarna för dess användande. Bakom uppdraget ligger en önskan från flera håll att åstadkomma ett ökat användande av företagshälsovård och en kvalitetshöjning i bran- schen, en restaurerad företagshälsovård. Detta har flera orsaker. Den kraftiga ökningen av ohälsan har lett till en önskan att bättre utnyttja företagshälsovårdens kompetens i såväl det förebyggande arbetet som sjukskrivningsprocessen och i rehabiliteringsarbetet. saknar en tredjedel av samtliga anställda tillgång till Det finns missnöje med att de tjänster som leve- reras av företagshälsovården inte svarar mot de behov som finns. Delvis beror det på att behoven inte är identifierade eller inte till- räckligt preciserade. I viss mån kan detta ses som ett tecken på att den fria marknad för företagshälsovårdstjänster som uppstod efter avregleringarna inte förmått tillgodose de krav som staten ställt på företagshälsovården. En svårighet som utredningen redan inledningsvis möttes av är att begreppet företagshälsovård har olika innebörder. Även om det finns en definition i lagstiftningen finns i praktiken en stor sprid- ning i uppfattningar om företagshälsovård som företeelse och om innehållet i dess verksamhet. Det finns också en skillnad i inrikt- ningen av olika företagshälsovårdsproducenters verksamhet. Be- greppet företagshälsovård används för att dels beskriva branschen, dels de tjänster den tillhandahåller. En del uppfattar före- tagshälsovård som sjukvård, andra som hälsokontroller eller frisk- vård, de i arbetsmiljöarbete initierade som en resurs i det förebyg- gande systematiska arbetsmiljöarbetet. Detta är inte särskilt märk- ligt med tanke på att det som marknadsförs som företagshälsovård stundom är något helt annat än vad lagstiftaren gett uttryck för i arbetsmiljölagen (AML). Också sett ur ett samhällsperspektiv finns olika uppfattningar, som spänner mellan att å ena sidan se företagshälsovården som en resurs i folkhälsopolitiken, å andra sidan som en konsultverksam- het på en fri marknad. Allt detta har bidragit till en betydande osä- kerhet om företagshälsovården och om vilken roll staten ska spela i förhållande till den. En del av de frågor som ingår i utredningsuppdraget står i mot- satsförhållande till varandra eller till den hittillsvarande uppfatt- ningen om företagshälsovårdens uppdrag som regering och riksdag ställt sig bakom. I bl.a. följande frågor måste utredningen försöka finna lämpliga avvägningar: Företagshälsovården ska vara multidisciplinär och kunna göra helhetsbedömningar, vilket kräver tillgång till medicinsk, psykosocial, ergonomisk, teknisk och arbetsorganisatorisk kom- petens. ska behovet av flexibla lösningar för de min- dre företagens behov beaktas. Direktiven syftar till en utbyggnad av företagshälsovården, vil- ket kommer att kräva mer personal; ska personalför- sörjningen säkerställas utan negativa effekter för sjukvården. Till en del hämtas personal till företagshälsovården från sjuk- vården. Detta skulle möjligen inte vara något problem om sam- tidigt uppgifter överfördes från sjukvården till företagshälso- vården, men statens linje har varit och är att andelen sjukvård i företagshälsovården ska begränsas till förmån för förebyggande insatser. Utredningen ska överväga hur företagshälsovårdens särskilda kompetens bättre ska kunna utnyttjas i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen; detta innebär en ökad inriktning mot medicinska bedömningar på individnivå, vilket kontrasterar mot det grupp- och organisationsperspektiv som staten har ansett ska prägla företagshälsovårdens verksamhet. De avtal om samverkan mellan sjukvården, och företagshälsovården som direktiven hänvisar till har i hög grad gällt möjligheter för företagshälsovården att bedriva sjuk- vård. Staten har dock betonat att inslaget av sjukvård i före- tagshälsovårdens verksamhet bör begränsas1. När det gäller företagshälsovårdens möjligheter att bidra till mins- kad ohälsa måste man ha i minnet att den är en aktör bland många andra, och dessutom inte har ett tydligt uppdrag vare sig i sjuk- skrivningsprocessen eller i rehabilitering på individuell nivå. Upp- draget är beroende av relationen mellan företagshälsovården och dess kundföretag. Arbetsgivarna i kundföretagen har ett ansvar i t.ex. rehabiliteringsprocessen, men bestämmer själva i vilken utsträck- ning de använder företagshälsovården. Betydligt vidare uppdrag och större ansvar ligger på aktörerna inom sjukvården och sjukför- säkringen. Dessa kan inte sägas ha varit särskilt framgångsrika i kampen mot ohälsan. Åtskilliga utredningar och rapporter visar på allvarliga tillkortakommanden inom dessa system. Företagshälsovården i har utretts praktiskt taget oav- brutet . Ett par frågor som har varit fre- kvent förekommande i detta arbete har varit hur stor andel sjuk- vård som ska ingå i företagshälsovården och hur samverkan med den allmänna sjukvården ska kunna organiseras. Någon absolut klarhet har inte vunnits. En svårighet när det gäller andelen sjuk- vård är att precisera vad arbetsrelaterad ohälsa är och vad för slags sjukvård den kräver. Trots många välvilliga uttalanden om värdet av samverkan i de många utredningsbetänkanden som producerats har 1 Se t.ex. prop. 1998/99:120. inte heller samverkan mellan företagshälsovård och den allmänna sjukvården fått någon större omfattning. En bidragande orsak här- till är att staten har små möjligheter att styra landstingen, som ansvarar för sjukvården. Det har därför inte varit möjligt att bestämma hur samverkan ska gå till. utredningen har arbetat har samverkan minskat, bl.a. genom att inskränkningar har skett i företagshälsovårdens tillgång till fri medicinsk service, s.k. fria nyttigheter, och genom inskränkningar i remissrätten. Detta har vanligen inte sin grund i några rationella överväganden om pati- enternas bästa utan beror på att landstingen anser sig tvingade att minska sina kostnader. Det riskerar att leda till sämre logistik i patientflöden, längre väntetider, ökad utslagning från arbetslivet och övervältring av kostnader på sjukförsäkringssystemet. Företagshälsovården kan naturligtvis inte ensam kompensera de brister som finns i de omgivande systemen. pågår ett arbete på flera fronter för att komma tillrätta med de brister och den osäker- het om diagnoser och samband mellan orsak och verkan som präg- lar diskussioner om ohälsan. Förhoppningsvis kommer detta att leda till framgång. Det måste dock konstateras att primärvårdens möjligheter att göra arbetsförmågebedömningar kopplat till den enskilda arbetsplatsen är och kommer att vara begränsade. Företagshälsovården borde typiskt sett vara den resurs som kan förebygga att arbetsrelaterad ohälsa uppstår och som bäst kan bedöma behov av sjukskrivning, arbetsanpassning och inriktningen av arbetslivsinriktad rehabilitering. Det finns förvisso företagshäl- sovård som har den förmågan och som anlitas av arbetsgivare som inser vilken roll den kan spela. Men alltför ofta fungerar det inte så, vilket leder till sparsmakade kontrakt, dåliga beställningar och utarmning av företagshälsovårdens kompetens och efterfrågan på företagshälsovård. Enligt utredningens mening är en väl fungerande företagshälso- vård, med en förmåga att fortlöpande anpassa sig till de föränd- ringar som sker i arbetslivet, ett av de bästa verktygen i kampen mot ohälsan och i ambitionen att skapa en god arbetsmiljö. Det finns en stor risk för att detta inte kan åstadkommas med de förut- sättningar som är för handen. Utredningen lägger därför, fortfa- rande inom ramen för ett marknadssystem i fri konkurrens, fram förslag som syftar till att höja kvaliteten i företagshälsovårdens verksamhet och stimulera efterfrågan av god företagshälsovård. Förslagen möjliggör också igångsättning av en långsiktig utveck- lingsprocess för företagshälsovården i samverkan mellan berörda myndigheter, företagshälsovårdsbranschen och arbetsmarknadens parter. För att detta ska kunna förverkligas krävs att staten tydligt anger vad den vill med företagshälsovården. Utredningen har således haft fokus på statens roll visavi före- tagshälsovården. I detta ligger bl.a. statens roll som lagstiftare och ansvarig för tillsynen av arbetsmiljön, ansvaret för utbildning av företagshälsovårdens personal, folkhälsoaspekter och kampen mot ohälsan. Däremot har utredningen inte gått i detalj in på frågor som rör företagshälsovårdens inre liv, dvs. frågor som metodutveck- ling, arbetsmetoder eller affärsrelationer med kundföretagen. Den typen av frågor utvecklas bäst i ett dynamiskt samspel mellan de närmast berörda aktörerna. Vad staten kan bidra till är att skapa förutsättningar för att ett sådant samspel kommer till stånd. De förslag utredningen lägger har den inriktningen. Syftet med denna läsanvisning är att ge en överblick över betän- kandets disposition och göra det möjligt för läsaren att gå direkt till de delar som för henne eller honom är mest intressanta. I kapitel 2– 6 redovisas fakta och bakgrunder till utredningens överväganden, i kapitel 7 kommer utredningens principiella ställningstaganden och i kapitel 8–14 finns utredningens överväganden och förslag. Slutli- gen finns i kapitel 15 konsekvensanalyser och kostnadsberäkningar. Utredningens överväganden och förslag riktar sig mot hela arbetsmarknaden, såväl företag som myndigheter och förvaltningar. För enkelhetens skull används i betänkandet begreppet företag för att beteckna arbetsgivarens verksamhet, såväl inom privat som offentlig sektor. Företagshälsovårdens utveckling ur lagstiftnings-, ägar- och partsperspektiv Företagshälsovården har utretts nästan oavbrutet . I kapitlet skildras denna mångåriga process därför att man kan se att många frågor går igen i utredning efter utredning utan att för den skull leda till några åtgärder. I slutet av kapitlet dras en del slutsatser av detta. Den som inte vill läsa hela kapitlet kan nöja sig med slutsatserna eller, om överblick önskas över utvecklingen , börja med förslagsvis rubriken : ett intensivt utredande fortsätter. Ohälsan och dess orsaker I kapitlet finns en komprimerad redogörelse för ohälsans utbred- ning och dess fördelning och ett antal tänkbara förklaringar till den ökning som skett . Några enkla svar finns inte. Kapitlet ska ses som en bakgrund till de diskussioner som följer senare i betänkandet. Detta kapitel redovisas förutsättningar för företagshälsovårdens verksamhet i form av rättslig reglering, regler i kollektivavtal och internationella åtaganden. Vidare beskrivs företagshälsovårdsbran- schen, vad den gör och levererar och vad dess kunder efterfrågar. Företagshälsovården har flera verksamhetsområden. Dessa redovi- sas med avseende på nuvarande reglering och problem med denna samt hur företagshälsovården kan bidra till förbättringar. De verk- samhetsområden som beskrivs är 5.Hälsopromotion eller hälsofrämjande. Här finns redovisat erfarenheter från , och , som alla har eller har haft en lagreglering om företagshäl- sovård som innebär en obligatorisk anslutning. Utredningen har kommit fram till att det är avgörande för före- tagshälsovårdens utveckling att staten tar tydlig ställning till vilket samhällsuppdrag företagshälsovården ska ha och vilken roll staten ska spela i utvecklingen av god företagshälsovård. I kapitlet redovi- sas motiven för ett ökat statligt engagemang och ett antal principi- ella ställningstaganden. Starkare statligt engagemang för god företagshälsovård: ny lagstiftning I kapitlet föreslås en ny lag om företagshälsovård. I lagen finns bl.a. bestämmelser om att den, som bedriver företagshälsovårdsverk- samhet och uppfyller lagens angivna krav, ska kunna godkännas av genom en särskild inrättad företagshälsovårds- nämnd i vilken bl.a. parterna och företagshälsovårdsbranschen ingår. Nämnden får också en viktig roll i den fortsatta utvecklingen av företagshälsovården. Utredningens ställningstagande till starkare lagreglering av arbets- givarens skyldigheter att tillhandahålla företagshälsovård avhandlas i detta kapitel, liksom andra åtgärder för att stimulera efterfrågan på god företagshälsovård. Skatterättsliga aspekter på företagshälsovårdens verksamhet I kapitlet föreslås vissa preciseringar i den nuvarande avdragsrätten för företagshälsovård. Företagshälsovårdens roll i sjukskrivnings- och rehabili- teringsprocessen Här behandlas möjligheterna att bättre utnyttja företagshälsovår- dens särskilda kompetens i sjukskrivnings- och rehabiliteringspro- cessen. Samverkan mellan företagshälsovården och den allmänna hälso- och sjukvården I detta kapitel behandlas nuvarande samverkan, argument för och hinder mot samverkan samt vad samverkan bör avse. S.k. medicinsk service eller fria nyttigheter tas upp. Utredningen framför förslag om ett program för utveckling av samverkan. Företagshälsovården står inför omfattande pensionsavgångar. Utred- ningens förslag bedöms vidare leda till ökat behov av personal. Här finns beräkningar av vilka konsekvenser detta får och ställnings- tagande i fråga om konsekvenser för hälso- och sjukvården eller annan för samhället viktig verksamhet. I kapitlet finns beskrivningar av nuvarande utbildningar samt utred- ningens ställningstaganden till den framtida företagshälsovårds- utbildningen, bl.a. i fråga om huvudmannaskap. Utredningen lyfter också fram behovet av FoU om företagshälsovården. Här redovisas de konsekvensanalyser och kostnadsberäkningar utred- ningen enligt sina direktiv har att göra. 2Företagshälsovårdens utveckling ur lagstiftnings-, ägar- och partsperspektiv Det industriella genombrottet senare hälft med- förde nya och svårbemästrade säkerhets- och hälsoproblem i dåti- dens arbetsmiljöer. Detta ledde till en del motionerande i om begränsning av arbetstiden för minderåriga och till en diskussion om arbetarskydd och olycksfallsförsäkring1. tog också ett beslut om 1889 års yrkesfara- relag, som blev tämligen urvattnad på vägen genom .