sou · GSB3114 · 2005-01-01 00:00:00 — HD anförde, med hänvisning till uttalandet i Konstitutionsut- skottets betänkande 1993/94:KU21 s. 27 f., att principen om med- delarfrihet är grundläggande i den svenska konstitutionen och att Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? det därför får anses att hänsyn till svensk ordre public hindrar verk- ställighet i av en utländsk dom på straff eller skadestånd när ansvarsutkrävandet i det landet framstår som ett kringgående av det svenska grundlagsskyddet för den som medverkar vid tillkomsten av en framställning i något av de grundlagsskyddade medierna. Hänsynen till svensk ordre public kan emellertid enligt HD inte sträcka sig så långt att den som medverkar i ett program som visas i svensk TV alltid är skyddad mot verkställighet här i landet av en utländsk dom som avser ansvar för medverkan i programmet. Så t.ex. bör enligt HD en person som ärekränker någon i ett program som visas i ett annat lands television och som sedan återutsänds i i regel inte kunna undgå verkställighet här av en dom som meddelats i det andra landet på grund av ärekränkningsbrottet där. Slutsatsen är enligt HD att det i ett verkställighetsärende får be- dömas från fall till fall huruvida omständigheterna bör medföra att verkställighet vägras i . När det gällde den aktuella filmen var det upplyst i målet att den visades vid presskonferenser i och , i vilka O.L. deltog, innan filmen visades i svensk TV och att filmen som presskonferenserna ägde rum visades också i engelsk TV. Av den norska domen framgick inte klart vilka film- visningar som låg till grund för ansvarsutkrävandet, men HD ansåg att det saknades anledning att anta att detta inte avsåg även de vis- ningar av filmen som inte skedde i . Även om filmen kunde ses av en större norsk publik först vid sändningen i svensk TV fick det enligt HD med hänsyn till de angivna omständigheterna och förhållandena i övrigt anses att denna senare visning inte kan föran- leda att det skulle strida mot svensk ordre public att här i landet verkställa den norska domen i den nu berörda delen. HD fann inte heller i övrigt hinder föreligga för den begärda verkställigheten på grund av hänsyn till svensk ordre public. HD avslog O.L:s över- klagande. 1.5.3Särskilt om vit makt-miljön gav () ut en rapport om vit makt-musik.2 Rapporten ger en viss uppfattning om omfattningen av produktionen i av vit makt- musik och annat material som kan falla under TF eller YGL. 2 1999:10, Vit makt-musik, en växande industri. Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? Rapporten har inte uppdaterats och det finns inget pågående arbete inom BRÅ som tar sikte på vit makt-miljön. I anges bl.a. följande. Den rasideologiska rörel- sen är internationell och detta är särskilt tydligt när det gäller musi- ken. De svenska skivproducenterna av vit makt-musik blev bland de marknadsledande i världen . I vit makt-miljön ingår en rad olika tidningar, tidskrifter, postorderfirmor, skivbolag och butiker. Det finns även en omfattande Internetverksamhet. Den första skivan som producerades i pressades i . samarbetar med ett svenskt-danskt- tyskt bolag som sysslar med att producera videoinspelningar från vit makt-konserter. Tillsammans med och intar en särställning inom den mångmiljonindustri som säljer och producerar vit makt-musik. Så t.ex. spelar tyska grupper in sina skivor i och det har gjorts omfattande beslag av skivor i som kommer från . Vid en internationell jämförel- se ligger mycket högt också när det gäller utgivning av propagandamaterial, inklusive småskrifter, klistermärken och flyg- blad. fanns 42 svenska hemsidor på Internet som inne- hades av skivbolag eller enskilda vit makt-grupper som saluförde musik. Skivpressning och tyckning sker ofta utomlands eller hos anonyma företag i . Vit makt-miljön är en av de företeelser som uppmärksammas av Säkerhetspolisen, bl.a. i Säkerhetspolisens årliga rapport het kopplad till rikets inre säkerhet. I rapporten avseende ges en översikt över brott med vitmakt-ideologiskt motiv. Det anges bl.a. att den anmälda brottsligheten med koppling till vit makt även under detta år följde den relativt stabila trend som kunnat iakttas och att man inom miljön sprider propaganda och säljer produkter, bl.a. vit makt-musik, via Internet. Det anges även att Blood and Honour är en del i ett internationellt nät- verk av producenter och distributörer av vit makt-musik och att organisationen är en av de dominerande aktörerna på den svenska marknaden. Av rapporten om brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet framgår att antalet anmälda brott med koppling till vit makt ökade . Över hälften av anmälningarna och en stor del av ökningen handlade om spridning av vit makt-propa- ganda. Säkerhetspolisen anser att detta tillsammans med andra indi- kationer, som ökat antal demonstationer, torgmöten och vit makt- konserter, tyder på att vit makt-miljön strävar efter en ökad syn- lighet. Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? I avsnitt 1.5.2 har beredningen försökt klarlägga i hur många fall lämnande av internationellt rättsligt bistånd från har hind- rats av TF eller YGL. Något motsvarande försök att kartlägga situationen i andra länder har beredningen inte gjort. Som an- märkts tidigare är det svenska detaljerade skyddet för tryck- och yttrandefriheten i TF och YGL unikt internationellt sett och torde alltså inte ha en motsvarighet i något annat land. Med all sannolikhet uppkommer därför inte i andra länder sådana problem med att tillämpa åtaganden om internationellt rättsligt bistånd som i . Det kan dock inte uteslutas att liknande svårigheter kan finnas när ett mera allmänt konstitutionellt skydd för yttrandefriheten i praktiken ger samma effekter i rättstillämpningen som den svenska mera utförliga grundlagsregleringen. Något belägg för detta kan dock inte redovisas. För att belysa förhållandena i några jämförbara länder skall här redovisas rättsläget i , och samt . Vidare skall här beröras det skydd för yttrandefri- heten som ges genom artikel 10 i och som gäller i de länder som framför allt samarbetar rättsligt med. Det skall redan här sägas att denna redovisning inte ger något belägg för annat än att den speciella svenska situationen är unik. 1.5.4.1Kort om skyddet för yttrandefriheten i några andra länder Yttrandefriheten i allmänhet är grundlagsfäst i 77 § i den danska grundlagen. I paragrafens första mening stadgas att envar är be- rättigad att i tryck, skrift eller tal offentliggöra sina tankar, dock under ansvar for domstolene. Grundlagen värnar således i första hand om yttrandefriheten i formell mening. Yttrandefrihetens omfång bestäms av lagstiftningen, dvs. det står lagstiftningsmakten fritt att besluta vilka offentliga yttranden som skall vara straffbara. I nyare rättspraxis har uttalats att hänsynen till yttrandefriheten bör ingå som en väsentlig faktor vid avvägningen av om andra hän- syn – t.ex. allmän ordning, privatlivets helgd och bekämpande av 3 Källa: Prop:n till den finska lagen om yttrandefrihet i masskommunikation /460, RP 54/2002 rd s. 23 ff., SOU 1997:49 s. 141 ff. och SOU 2001:28 s. 167 f. samt danska . Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? rasdiskriminering – bör läggas till grund för straffansvar m.m. för vissa typer av yttranden. Det är en utbredd uppfattning i littera- turen att en materiell rätt till yttrandefrihet på de politiska och religiösa områdena kan grundas på andra bestämmelser i grund- lagen. Uttrycket på tryk, i skrift har fått en vidsträckt tolkning och omfattar varje slag av framställningsteknik. Även bildverk, målning- ar och skulpturer omfattas av grundlagsbestämmelsen. I paragrafens andra mening finns ett förbud mot censur och andra former av förhandsgranskning. Förbudet anses inte omfatta godkännande av film för barn i vissa åldersgrupper. Prövningen regleras i en särskild lag som innebär att filmer som skall visas för barn under 12 respektive måste godkännas av Statens film- censur. Inskränkningar i yttrandefriheten kan ske genom lagstiftning eller domstolspraxis. Begränsningar i yttrandefriheten finns i form av regler om straffansvar för bl.a. ärekränkning, hets mot folkgrupp och diskriminerande uttalanden om personer på grund av deras sexuella läggning samt genom reglerna om filmcensur. Det finns också en lag om behandling av personuppgifter, genom vilken EG:s dataskyddsdirektiv (95/46/EG) genomförs i dansk rätt. Ansvaret för yttranden som publiceras i massmedia regleras i en särskild lag, Mediaansvarsloven. Såväl den ansvarige utgivaren (för radio- och ) som redaktören och förfat- taren till en text eller den som gör ett uttalande kan göras ansva- riga. Lagen är tillämplig på 1)danska periodiska skrifter, inberäknat bilder och liknande fram- ställningar som trycks eller mångfaldigas på annat sätt, 2)ljud- och bildprogram som sprids eller distribueras av , danska och dess regionala verksamhet eller av företag som har tillstånd att bedriva lokal radio- eller TV- verksamhet samt 3)texter, bilder och ljudprogram som regelbundet sprids till offentligheten under förutsättning att de har karaktär av ny- hetsförmedling som kan likställas med sådan förmedling som omfattas av punkterna 1) och 2). Till denna grupp hör även sådana framställningar i nya medier, t.ex. cd-rom-skivor och Internet. Det finns ingen annan särskild reglering av yttrandefriheten i nya medier i dansk lagstiftning. I de fall begränsningar i yttrandefriheten Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? förekommer avser de, om inget annat sägs, alla former av uttalan- den oberoende av på vilket sätt de framställs. Straffansvaret för ytt- randen som nedvärderar en grupp personer på grund av deras ras, hudfärg, nationalitet, etniska ursprung, trosbekännelse eller sexu- ella läggning gäller således även yttranden i elektroniska medier, t.ex. sådana databaser som är allmänt tillgängliga. Detsamma gäller t.ex. bestämmelserna om förbud mot barnpornografi. I 12 § 1 mom. grundlag ges skydd för yttrandefriheten. Det första stycket i paragrafen lyder: Var och en har yttrande- frihet. Till yttrandefriheten hör rätten att framföra, sprida och ta emot information, åsikter och andra meddelanden utan att någon i förväg hindrar detta. Närmare bestämmelser om yttrandefriheten utfärdas genom lag. Bestämmelser om sådana begränsningar i fråga om bildprogram som är nödvändiga för att skydda barn kan ut- färdas genom lag. Yttrandefriheten omfattar inte enbart politiska yttranden utan även andra yttranden oberoende av innehållet. Yttrandefriheten garanterar allmänt ett skydd för olika former av skapande verksam- het och egna sätt att uttrycka sig. Bestämmelsen skyddar i princip också den kommersiella kommunikationen. Med spridning avses alla former av publicering, distribution, och förmedling av med- delanden. Bestämmelsen förbjuder såväl traditionell förhands- granskning av meddelanden som andra ingrepp i yttrandefriheten som innebär att hinder uppställs på förhand. Att uppställa tillstånd som villkor för publicering utgör ett exempel på ett sådant för- bjudet hinder. Yttrandefriheten ger också skydd mot den offentliga maktens ingrepp i mediernas redaktionella arbete redan innan ett meddelande har uttryckts eller publicerats. Yttrandefrihetens ställning som en grundläggande fri- och rättig- het innebär att också möjligheterna till ingrepp i efterhand är be- gränsade. Enligt den konstitutionella doktrinen gäller framför allt följande allmänna villkor för att inskränkningar i de grundläggande fri- och rättigheterna skall vara tillåtna: Inskränkningarna skall 4 Källa: Yttrandefriheten i , artikel av prof. i Ytringsfrihet og konstitusjonelt vern- rapport fra et nordisk seminar i , TemaNord 2004:509, förarbetena till den finländska lagen om yttrandefrihet i masskommunikation /460, betänkande 14/2002 rd – RP 54/2002 rd samt finska Justitie- departementet. Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? konstitueras genom lag och de skall vara noggrant avgränsade och exakt definierade. Därtill kommer att grunderna för inskränk- ningarna måste vara allmänt acceptabla, att kravet på proportio- nalitet måste uppfyllas, att rättsskyddsarrangemangen måste vara adekvata och att inskränkningarna inte får stå i strid med internationella förpliktelser i fråga om de mänskliga rättigheterna. Yttrandefriheten regleras närmare i lagen om yttrandefrihet i masskommunikation (Yttrandefrihetslagen, 460/2003), kommuni- kationsmarknadslagen (393/2003) och 24 kap. strafflagen om kränk- ning av integritet och frid samt om ärekränkning. Även skadestånds- lagen (412/1974) är av betydelse. Yttrandefrihetslagen trädde i kraft . Därvid upp- hävdes tryckfrihetslagen och radioansvarighetslagen. Syftet med lagen var att minska den tidigare gällande regleringen av tillsynen över innehållet i kommunikation och behovet av särlagstiftning. Lagen syftar inte till att i detalj reglera innebörden av yttrandefriheten eller utövandet av den. I grundlagsutskottets betänkande angående lagen anges5 att tanken med lagen är att alla former av masskommu- nikation skall regleras av bestämmelser med samma innebörd, obero- ende av vilken teknik som används för upptagning, publicering eller distribution av meddelandet. I 1 § första stycket anges att lagen innehåller närmare bestäm- melser om hur den i grundlagen tryggade yttrandefriheten utövas i masskommunikation. I andra stycket anges att när lagen tillämpas får inga större intrång i kommunikationen göras än vad som är nödvändigt med hänsyn till yttrandefrihetens betydelse i en demo- kratisk rättsstat. Lagen tillämpas enligt 3 § på publikations- och programverksamhet som utövas i . Den innehåller bl.a. regler om skyldigheter för utgivare och dem som utövar program- verksamhet att utse en ansvarig redaktör som skall leda och över- vaka det redaktionella arbetet, regler om genmäle och rättelse, om ansvar för innehållet i ett meddelande, om tvångsmedel och om påföljder och åtalsrätt. Enligt 12 § svarar för ett brott som grundar sig på innehållet i ett meddelande som gjorts tillgängligt för allmänheten den som enligt strafflagen skall betraktas som gärningsman eller medverkande till brottet. I 13 § finns en bestämmelse om chefredaktörsförseelse. Det anges att om en ansvarig redaktör uppsåtligen eller av oaktsam- het väsentligen åsidosätter sin skyldighet att leda och övervaka det 5 GrUB14/2002 rd – RP 54/2002 rd s. 2. Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? redaktionella arbetet så att detta är ägnat att bidra till begående av brott som grundar sig på innehållet i ett meddelande som gjorts tillgängligt för allmänheten, den ansvarige redaktören skall dömas för chefredaktörsförseelse till böter, om ett sådant brott begås och han eller hon inte skall anses vara gärningsman eller medverkande. När det gäller skadestånd anges i 14 § första stycket att i fråga om ersättning för skada som orsakats genom innehållet i ett meddelande som gjorts tillgängligt för allmänheten gäller skade- ståndslagen. Enligt andra stycket ansvarar utgivare och de som ut- övar programverksamhet för ersättande av skada som har orsakats i deras verksamhet även om skadan har orsakats av någon annan än en person som avses i 3 kap. 1 § skadeståndslagen. I 16 § finns en regel om källskydd och rätt till anonymitet. I paragrafens första moment anges att när ett meddelande har gjorts tillgängligt för allmänheten har meddelandets upphovsman, ut- givaren och utövaren av programverksamheten rätt att vägra röja vem som har lämnat de upplysningar som meddelandet innehåller. Utgivaren och utövaren av programverksamheten har dessutom rätt att vägra röja upphovsmannens identitet. I andra momentet anges att den i första momentet avsedda rätten även tillkommer den som fått del av nämnda omständigheter i anställning hos med- delandets upphovsman, utgivaren eller utövaren av programverk- samheten. I paragrafens tredje moment anges att det bestäms sär- skilt om skyldighet att vid förundersökning eller rättegång röja en upplysning som avses i första momentet. I 18 § sägs bl.a. att en domstol kan på ansökan av en allmän åklagare, en undersökningsledare eller en målsägande förelägga en utgivare eller en utövare av programverksamhet eller administra- tören av en sändare, server eller någon annan sådan anordning att avbryta distributionen av ett nätmeddelande, om det med hänsyn till meddelandets innehåll är uppenbart att det är straffbart att hålla det tillgängligt för allmänheten. Genom kommunikationsmarknadslagen genomförs EG-direk- tiven om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunika- tionsnät och -tjänster i finländsk rätt. Syftet med lagen är att främja utbudet och användningen av tjänster i kommunikationsnät. Lagen skall också säkerställa att kommunikationstjänster och -nät är till- gängliga för alla användare i hela landet, att möjligheterna till tele- kommunikation motsvarar användarnas rimliga behov, att tjänster- na konkurrerar sinsemellan, att de är tekniskt utvecklade och håller Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? god kvalitet samt att tjänsterna är driftsäkra och trygga samt har förmånliga priser. Tryckfriheten garanteras i 100 § i den norska grundlagen. Följande nya lydelse av bestämmelsen trädde i kraft : Ytringsfrihed bør finde Sted. Ingen kan holdes retslig ansvarlig på andet grundlag end Kontrakt eller andet privat Retsgrundlag, for at have meddelt eller modtaget Oplysninger, Ideer eller Budskab, medmindre det lader sig forsvare holdt op imod Ytringsfrihedens Begrundelse i Sandhedssøgen, Demo- krati og Individets frie Meningsdannelse. Det retslige Ansvar bør være foreskrevet i Lov. Frimodige Ytringer om Statsstyrelsen og hvilkensomhelst anden Gjenstand ere Enhver tilladte. Det kan kun sættes slige klarlig definerede Grændser for denne Ret, hvor særlig tungtveiende Hensyn gjøre det forsvarligt holdt op imod Ytringsfrihedens Begrundelser. Forhaandscensur og andre forebyggende Forholdsregler kunne ikke benyttes, medmindre det er nødvendigt for at beskytte Børn og Unge imod skadelig Paavirkning fra levende Billeder. Brevcensur kan ei sættes i Værk uden i Anstalter. Enhver har Ret til Indsyn i Statens og Kommunernes Akter og til at følge Forhandlingerne i Retsmøder og folkevalgte Organer. Det kan i Lov fastsættes Begrænsninger i denne Ret ut fra Hensyn til Personvern og af andre tungtveiende Grunde. Det paaligger at lægge Forholdene til Rette for en aaben og oplyst offentlig Samtale. Den nya bestämmelsen innebär ett stärkt grundlagsskydd för ytt- randefriheten. Den tidigare bestämmelsen fokuserade på den s.k. klassiska yttrandefriheten, dvs. rätten att meddela information och idéer, och var på viktiga punkter begränsad till att skydda tryckta skrifter. Den nya bestämmelsen är medieneutral och ger alltså grund- lagsskydd oavsett vilket medium som används. Bestämmelsen omfattar klassisk yttrandefrihet, informations- frihet och rätten till tystnad (första–tredje styckena), förbud mot censur (fjärde stycket), offentlighetsprincipen (femte stycket) och infrastrukturkravet (sista stycket). Av förarbetena följer att be- stämmelsen också värnar demonstrationsfriheten. 6 Källa: Prop. till lag om masskommunikation /460, RP 54/2002 rd s. 22 f., lagtext med kommentarer i norsk lovkommentar 2002 samt norska . Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? Första stycket är en principförklaring utan självständigt rättsligt innehåll. Den klassiska yttrandefriheten och informationsfriheten enligt andra–tredje styckena har stärkts genom den nya bestämmelsen. Under behandlingen i framhölls det att bestämmelsen skulle innebära ett starkare grundlagsskydd för anställdas yttrande- frihet. I fråga om rasistiska och andra hatfulla yttranden ger be- stämmelsen troligen större möjlighet att ingripa än den tidigare regeln. Den nya grundlagsbestämmelsen gör det möjligt att behålla existerande lagstiftning om pornografi, grova våldsskildringar och blasfemi. Den gör det också möjligt att behålla dagens förbud i kringkastingsloven mot att sända reklam för politiska budskap i TV. Den nya regeln är också avsedd att ge ett starkare grundlags- skydd mot att hållas ansvarig för ärekränkning. Censurförbudet i fjärde stycket ger ett närmast absolut skydd mot förhandskontroll för alla medier. Den tidigare grundlagsregeln skyddade endast tryckta skrifter mot censur. Grundlagsändringen har medfört att ordningen med förhandskontroll av film och video- gram som visas i näringsverksamhet inte längre gäller för filmer som skall visas för personer . Infrastrukturkravet i sista stycket innebär att det allmänna skall medverka till att individer och grupper har en faktisk möjlighet att yttra sig. Bestämmelsen innebär främst demokratiska och politiska förpliktelser och inte juridiska. Yttrandefrihetsbrotten regleras i den norska strafflagen. Med tryckt skrift avses enligt 10 § strafflagen en skrift, avbildning eller liknande som mångfaldigas genom tryckning eller på något annat kemiskt eller mekaniskt sätt. Med böter straffas den som under- låter att sätta ut uppgifter om sitt namn, sin firma eller trycknings- orten på en skrift som han tryckt eller som sätter ut falska sådana uppgifter. Om det i ett blad eller en tidskrift inte anges vem som är redaktör bestraffas både redaktören och förläggaren med böter. Om en annan än den verklige redaktören anges som redaktör straffas både redaktören och förläggaren med böter eller fängelse . På samma sätt straffas också den som oriktigt är angiven som redaktör om detta skedde med hans samtycke (428–429 §§ straffeloven). Straffelovens bestämmelser om ärekränkningsbrott tillämpas även på massmedier, dock med vissa specialregler. Om ärekränk- ningen har skett i en tryckskrift eller en rundradiosändning eller det annars finns försvårande omständigheter kan gärningsmannen Bör möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd? dömas till fängelse i högst . Om han handlat mot bättre vetan- de är straffmaximum . Kretsen av ansvariga har begränsats så att ansvaret för ärekränkning som har förövats i en tidning eller periodisk tidskrift som är tryckt i inte omfattar den som en- bart har deltagit i teknisk framställning eller distribution av skriften. Detsamma gäller rundradiosändningar (247, 248 och 254 §§ straffe- loven). Den norska regeringen har gett till känna att den vill ändra 135 a § straffeloven om rasdiskriminerande och andra hatfulla yttranden för att stärka skyddet mot sådana yttranden. Den norska straffeloven ger liten vägledning för var grän- sen mellan tillåtna och otillåtna yttranden går. Høysterett har i ett avgörande sammanfattat rättsläget genom att om ett tidigare avgörande uttala att det innebär en markering av att det är och tillämpning av denna som är den primära rättskällan när norska domstolar skall dra gränsen för vilka ärekränkande uttalanden som kan be- straffas med straff och mortifikasjon. Mortifikasjon är en särskild reaktion vid ärekränkning och används mera än straff. Morti- fikasjon innebär ett konstaterande från domstolens sida att det inte har förts någon sanningsbevisning för en beskyllning och att denna därmed förklaras vara død och maktesløs. Den norska strafflagen innehåller också bestämmelser om genmäle. Skadeståndsansvar regleras i den norska skadeståndslagen (lov om skadeerstatning). Enligt 3 kap. 6 § är den som har kränkt en annans ära och , om han har visat oaktsamhet eller förut- sättningarna för straffbarhet annars föreligger, skyldig att ersätta den skada som vållats samt inkomstförlust enligt vad domstolen finner skäligt. Om ärekränkningen skett i en tryckt skrift och någon som har handlat i ägarens eller utgivarens tjänst är ansvarig för den enligt skadeståndslagen är också ägaren och utgivaren an- svariga för betalningen av ersättningen. Ansvaret för en ärekränk- ning som skett i en tidning eller periodisk tidskrift som är tryckt i omfattar inte den som enbart har deltagit i teknisk fram- ställning eller distribution av skriften.