sou · GSB336d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Sambeskattningen av föräldrar och barn ska inte omfatta särskilt förordnade vårdnadshavare. 20 Lagen om begränsning av skatt I vårt uppdrag ingår att göra en översyn av lagen (1997:324) om begränsning av skatt (begränsningslagen) och vid behov föreslå förändringar. Vi ska även överväga alternativa metoder för att begränsa skatten, t.ex. genom att införa ett beloppsmässigt bestämt tak för högsta uttag av förmögenhetsskatt. Begränsningslagen innebär att vid debitering av slutlig och till- kommande skatt ska uttaget av statlig inkomstskatt och förmögen- hetsskatt begränsas. Lagen ska tillämpas utan ansökan. Begränsningslagen gäller för fysiska personer som är obegränsat skattskyldiga i under hela eller någon del av beskattnings- året och för dödsbo efter den som vid sin död var obegränsat skatt- skyldig i . Vid prövningen av om reduktionen ska medges fastställs ett spärrbelopp. Spärrbeloppet är av summan av den skatt- skyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst och inkomst av kapital. För personer som ska sambeskattas enligt lagen om förmögenhets- skatt och som redovisar beskattningsbar förmögenhet beräknas spärrbeloppet på deras sammanlagda inkomster. Uppkommer ingen beskattningsbar förmögenhet beräknas alltså spärrbeloppen var för sig. Spärrbeloppet jämförs sedan med det s.k. skattebeloppet. Skattebeloppet är det sammanlagda beloppet av vad den skattskyl- dige ska betala i statlig inkomstskatt, inkomstskatt och förmögenhetsskatt. För personer som sambeskattas enligt lagen om förmögenhetsskatt och som ska betala förmögenhetsskatt Lagen om begränsning av skatt beräknas skattebeloppet som summan av deras sammanlagda skat- ter. Skattebeloppet beräknas utan hänsyn tagen till om den skatt- skyldige är berättigad till nedsättning av skatt genom exempelvis skattereduktion för underskott av kapital, allmän pensionsavgift eller fackföreningsavgift. Inte heller ska hänsyn tas till om den skattskyldige har rätt till avräkning av utländsk skatt. Skattebelop- pet beräknas alltså som om den skattskyldige inte har rätt till ned- sättning eller avräkning av skatt. Om skattebeloppet är högre än spärrbeloppet ska förmögenhets- skatten och den statliga inkomstskatten sättas ned med överskju- tande belopp, det s.k. nedsättningsbeloppet. Det är i första hand förmögenhetsskatten som ska sättas ned. Förmögenhetsskatten får dock inte sättas ned till ett belopp som är lägre än skatten på av den skattskyldiges beskattningsbara förmögenhet. Den statliga inkomstskatten ska i sådana fall sättas ned med resterande del av nedsättningsbeloppet. Först sätts den statliga inkomstskatten på kapitalinkomster ned och därefter den statliga inkomstskatten på förvärvsinkomster. För personer som sambeskattas enligt förmögenhetsskattelagen och som ska betala förmögenhetsskatt ska nedsättningen fördelas i förhållande till storleken av deras skattepliktiga förmögenheter. Den sammanlagda förmögenhetsskatten för skattskyldiga som sambeskattas får dock inte sättas till ett belopp som är lägre än skatten på av den gemensamt bestämda beskattnings- bara förmögenheten. Det har funnits särskilda bestämmelser för att reducera det totala uttaget av inkomst- och förmögenhetsskatt. Bestämmelserna i dagens begränsningslag motsvarar i stort de bestämmelser som tidigare gällde enligt lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall. En avgörande skillnad är att rätten till skattenedsättning beräknas gemensamt för personer som sam- beskattas, vilket innebär en nyhet i förhållande till lag. När beslutade om en successiv avveckling av förmö- genhetsskatten beslutade även om en successiv avveck- ling av begränsningslag. Ett slopande av förmögenhets- skatten ansågs nämligen göra begränsningslag överflödig. SOU 2004:36 Lagen om begränsning av skatt Tekniskt sett upphävdes begränsningslag vid utgången av genom lagen (1991:1851) om upphävande av lagen (1970:172) om begränsning av skatt i vissa fall. Enligt övergångs- bestämmelserna skulle begränsningslagen tillämpas års taxering. kom därefter att för- längas ett antal gånger. Så skedde t.ex. när 1996 beslutade om att gällande bestämmelser om förmögenhetsskatt skulle kvarstå i avvaktan på en översyn av reglerna och att detsamma skulle gälla begränsningslag. lämnade reger- ingen propositionen Ny förmögenhetsskattelagstiftning (prop. 1996/97:117). Propositionen innehöll även ett förslag till ny begränsningslag. Den nya begränsningslagen trädde i kraft och tillämpades första gången vid taxering. I propositionen övervägdes om en begränsningsregel kunde und- varas. I det sammanhanget anfördes att om begränsningsregeln slopades kunde det i kombination med de basbreddningar som föreslogs för vissa större förmögenheter leda till ett kraftigt ökat skatteuttag. För att dämpa en sådan skattehöjning och minska risken för kapitalflykt kunde det finnas anledning att ha ett tak för uttag av skatt på kapital. Med hänsyn därtill och till marginalskatt- effekterna på förvärvs- respektive kapitalinkomster ansåg reger- ingen att övervägande skäl talade för att någon form av begräns- ningsregel trots allt borde finnas kvar. I propositionen diskuterades två alternativ till den dåvarande begränsningsregeln. Dels en regel om avräkning av förmögenhetsskatt mot skatten på kapital- inkomster, dels ett beloppsmässigt tak för högsta uttag av förmö- genhetsskatt. Mot bakgrund av att förmögenhetsbeskattningen inte fick leda till lägre skatteintäkter ansåg regeringen att det inte fanns utrymme för att förändra begränsningslagen enligt något av de diskuterade alternativen. Regeringen var inte heller beredd att föreslå att fastighetsskatten skulle beaktas vid tillämp- ningen av begränsningsregeln eftersom det skulle göra reglerna ännu mer komplicerade. Sammanfattningsvis ansåg regeringen att bestämmelserna begränsningslag i stort sett oförändrade skulle återinföras i en ny lag om begränsning av skatt. Regeringen föreslog dock en nyhet, nämligen att de inkomster och skatter som skulle jämföras skulle beräknas på hushållsnivå. Lagen om begränsning av skatt 20.4.1Omfattning med dagens förmögenhetsskatt Enligt data från omfattades cirka 17 000 personer av begränsningslagen . Av dessa betalade ungefär 12 000 förmögenhetsskatt. I genomsnitt reducerades skatten med . Det fanns dock ett fåtal personer med mycket stor begränsning av skatt som drog upp medelvärdet. Medianvärdet låg på . Den totala begränsningen av skatt uppgick totalt till . De som omfattas av begränsningslagen kan delas upp i olika grupper. Dels en grupp med mycket låga inkomster och som inte betalar någon förmögenhetsskatt. Denna grupp har i allmänhet en liten begränsning av skatten. Totalt fanns cirka 5 000 personer i denna grupp, som till stor del består av barn och ungdomar. Den totala nedsättningen av skatt i denna grupp var mindre än . En annan grupp är de med mycket stora beskattningsbara för- mögenheter, som p.g.a. denna får en begränsning av skatten. I detta fall är det främst förmögenhetsskatten som begränsas. fanns det sammanlagt cirka 3 000–3 500 individer där hushållet hade en beskattningsbar förmögenhet och som omfattades av begränsningslagen. (Totalt fanns cirka 11 000 personer där hushållet hade en beskattningsbar förmögenhet på ). Dessa fick sin skatt begränsad med totalt . Resterande grupp, som i allmänhet består av personer med låg beskattningsbar inkomst och en beskattningsbar förmögenhet består av cirka 8 000 personer. Den beskattningsbara förmögenhe- ten i denna grupp låg i genomsnitt på (varav permanentbostaden stod för ). Gruppen består till tre fjärdedelar av barn, ungdomar och pensionä- rer. Skatten begränsades med för denna grupp. 20.4.2Omfattning med en förändrad förmögenhetsskatt Om förmögenhetsskatten hade varit förändrad i enlighet med vårt förslag visar beräkningarna att cirka 11 000 personer ändå hade berörts av begränsningslagen , av vilka cirka 5 000 personer Lagen om begränsning av skatt hade betalat förmögenhetsskatt. Den totala begränsningen av skatt hade uppgått till . Om befolkningen delas in i samma tre grupper som i föregående avsnitt, är gruppen som inte skulle ha betalat någon förmögenhets- skatt nästan lika stor som förut, cirka 5 000 personer. Denna grupp skulle ha fått skatten begränsad med mindre än . Cirka 1 500–2 000 personer hade omfattats av begränsningslagen och haft en skattepliktig förmögenhet i hushållet som överstigit . (Totalt fanns cirka 6 000 personer där hushållet hade beskattningsbara förmögenheter ). Den sammanlagda begränsningen av skatt för denna grupp skulle ha blivit . Den tredje gruppen, med låga inkomster men en beskattningsbar förmögenhet, skulle bestå av cirka 4 000 personer. Dessa skulle få sin skatt nedsatt med sammanlagt . 20.5Lagen om begränsning av skatt bör vara kvar Vårt förslag: Lagen om begränsning av skatt föreslås vara kvar. Beräkningarna i avsnitt 20.4 visar att även om förmögenhetsskatten reformeras kommer det att finnas personer som, om begräns- ningslagen tas bort, betalar av sina inkomster i inkomst- och förmögenhetsskatter. Detta talar för att det behövs någon form begränsning av skatten även i fortsättningen. Denna begränsning kan dock utformas på olika sätt. Enligt direktiven ska vi överväga alternativa metoder för att begränsa skatten, exempelvis genom att införa ett beloppsmässigt tak för förmögenhetsskatten. För en relativt stor grupp som omfattas av begränsningslagen kommer det inte att spela någon större roll hur detta sker. Det är den grupp som omfattas av begränsningslagen men som inte betalar någon förmögenhetsskatt. För övriga är det dock av intresse hur begränsningen av skatt utformas. Skillnaderna i den innehavda beskattningsbara förmö- genheten innebär att det blir svårt att kalibrera nivån på ett tak. Ett tak som sätts lågt innebär att många med stora beskattningsbara förmögenheter inte behöver betala särskilt mycket i förmögenhets- skatt. Dessa kommer att betala procentuellt mindre i skatt än Lagen om begränsning av skatt personer med lägre beskattningsbara förmögenheter. Sätts taket högt kommer det att omfatta så pass få personer att det i praktiken blir meningslöst och innebär att skatten höjs för många av dem som omfattas av begränsningslagen . Slutsatsen blir att det inte är lämpligt att ersätta begränsningslagen med ett tak för förmögen- hetsskatten. Vi gör därför bedömningen att lagen om begränsning av skatt bör finnas kvar. 21 Konsekvenser av våra förslag För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller kommitté- förordningen (1998:1474). Enligt 14–16 §§ ska olika konsekvenser av förslagen i ett betänkande redovisas. Det rör sig om statsfinansi- ella konsekvenser m.m. Av 16 § kommittéförordningen framgår att regeringen anger närmare i utredningsuppdraget vilka konsekvens- beskrivningar som ska finnas i ett betänkande. Utöver de konse- kvensbeskrivningar som ska redovisas enligt kommittéförord- ningen ska vi enligt våra direktiv redovisa vissa andra konsekvenser av våra förslag. När det gäller fastighetsskatten ska t.ex. förslagens konsekvenser för förhållandet mellan olika upplåtelseformer beak- tas. De kostnadsberäkningar och konsekvensbeskrivningar som vi ska göra enligt kommittéförordningen eller våra direktiv redovisas i det följande. 21.2Statsfinansiella konsekvenser och finansiering av våra förslag Enligt 14 § kommittéförordningen gäller, att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kom- muner, landsting, företag eller andra enskilda ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt ska dessa redovisas. När det gäller ökade kostnader och minskade intäkter för staten, kom- muner och landsting ska kommittén föreslå en finansiering. Konsekvenser av våra förslag Vi föreslår i detta betänkande ett antal åtgärder som innebär en minskning av statens skatteintäkter. Vår utgångspunkt på fastighetsskatteområdet är att huvuddragen i fastighetsbeskattningen bör bevaras i sin nuvarande form. Vi före- slår dock en utvidgning av den nuvarande begränsningsregeln för fastighetsskatt. Förslaget innebär att spärrbeloppet sänks från nuvarande till av den reduktionsgrundande inkomsten. Detta beräknas minska statens intäkter från fastighets- skatten med . De problem för fastighets- ägare som beror på en kombination av fastighets- och förmögen- hetsskatt underlättas i övrigt i huvudsak genom förändringar på förmögenhetsskatteområdet. Fastighetsskatten på privatbostäder i utlandet är förknippad med både tillämpnings- och kontrollproblem. Vi föreslår att denna slo- pas. Ett sådant förslag har begränsad statsfinansiell effekt. Försla- get beräknas minska skatteintäkterna med . Vidare föreslår vi att fastighetsskatten på vindkraftverk avskaffas vilket beräknas medföra ett bortfall av skatteintäkter på . På förmögenhetsskatteområdet sker en mer omfattande reform. Skatteuttaget minskar totalt sett till hälften och antal förmögen- hetsskatteskyldiga beräknas minska från nuvarande 330 000 till cirka 170 000 individer. Skattebasen görs bredare och värderings- reglerna mera likformiga, vilket bl.a. innebär att utrymmet för skatteplanering minskar. Värderingen av tillgångar och skulder bestäms till enligt vårt förslag. För småhus innebär det att de ska tas av taxeringsvärdet, dvs. Basen för förmögenhetsskatten breddas genom att vi föreslår en generell skatteplikt för alla marknadsnoterade aktier. Huvuddelägarregeln utvidgas till att gälla samtliga som innehar marknadsnoterade aktier och som uppfyller huvuddelägarkravet. Vidare föreslår vi att sambeskattningen avskaffas mellan makar men att den behålls mellan föräldrar och barn. Fribeloppet i förmögenhetsbeskattningen sätts till . Med anledning av att skatteuttaget minskas kraftigt med våra förslag anser vi att den särskilda begränsningsregeln för förmögenhetsskatt inte längre blir nödvändig . Konsekvenser av våra förslag Eftersom resultaten av de förändringar vi föreslår inbördes är beroende av varandra går det inte att beräkna en statsfinansiell kostnad för vart och ett av förslagen. Sammantaget innebär de att statens intäkter från förmögenhetsbeskattningen minskar från cirka 5 miljarder till . De ovannämnda reformerna innebär att det totala skatteuttaget på småhus minskar med 1 000–. Av detta utgör begränsningsregeln ungefär 200 miljoner medan den lägre förmögenhetsskatten på småhus medför att skatteuttaget minskar med ytterligare 850 miljoner. Utöver detta föreslog vi i vårt delbetänkande en dämpningsregel för fastighetsskatten som beräknas innebära en skattelättnad på 320 miljoner för småhus och 90 miljoner för hyreshus. Ett slopande av arvsskatten mellan makar, som vi föreslogs i samma betänkande, beräknas minska skatten på småhus med ytterligare . De skattesänkningar vi föreslår i detta betänkande innebär sammantaget att intäkterna minskar med . Det paket vi föreslår innebär en försvagning av de offentliga finanserna med sammanlagt för . För att de föreslagna förändringarna ska vara offentligfinansiellt neutrala föreslår vi en finansiering i samma omfattning. Höjd kapitalvinstskatt på privatbostäder För att finansiera skattelättnaderna för boende i småhus föreslår vi bl.a. en höjd kapitalvinstskatt på privatbostäder från nuvarande till . Detta innebär att den skattepliktiga delen av underlaget för kapitalvinstskatten vid en försäljning ökar från två tredjedelar till fem sjättedelar. Genom tillämpningen av en generell förlustkvotering, då förluster är avdragsgilla till , innebär ett sådant förslag att förluster ska vara avdragsgilla till (av fem sjättedelar). Konsekvenser av våra förslag En högre skatt vid försäljning kan leda till vissa inlåsningseffek- ter. Detta anser vi dock i stor utsträckning motverkas av nuvarande uppskovssystem. Ett annat problem är kapitalbeskattningens nominella karaktär, eftersom långa innehavstider har lett till en stor del inflationsdriven prisökning. Denna problematik behandlas närmare i kapitel 5. Inflationens andel av värdestegringen ökar inte med längden men en stor värdeökning som skett innehåller sannolikt en hel del inflation i absoluta tal. Den effektiva kapitalvinstbeskattningen för privatbostäder är dock lägre än för övriga tillgångar just med anledning av de långa innehavstiderna, eftersom den effektiva skatten sjunker i takt med innehavstiden. En höjning av kapitalvinstskatten på privatbostäder beräknas innebära en ökning av skatteintäkterna med . Vi föreslår en höjning av stämpelskatten för juridiska personer från . Vid förvärv av fast egendom och tomträtt ska köparen betala en stämpelskatt som är av köpeskillingen för juridiska personer. För juridiska personer är skatten avdragsgill. När köpet finansieras genom skuldsättning uppkommer dessutom en stämpel- skatt på av det intecknade beloppet. En höjd stämpelskatt kan påverka priset på fastigheten genom att s.k. kapitaliseringseffekter uppstår (dessa effekter beskrivs i kapitel 9.2). Det är situationen på den lokala fastighetsmarknaden som avgör hur prisförändringar fördelas mellan köpare och säljare. Är efterfrågan större än utbudet kommer köparen att bära prisökningen. Om många vill sälja sin fastighet men det finns få köpare kommer säljaren att tvingas sänka priset. Om det är köparen som bär större delen av en prisökning kan skatten leda till att denne inte har råd att köpa fastigheten. Då har skatten en negativ effekt på inträdet på fastighetsmarknaden. Om det är säljaren som bär större delen av prisökningen innebär det att denne inte får ut lika mycket vid försäljningen p.g.a. att priset på fastigheten sänks. Det kan i sin tur leda till inlåsningseffekter p.g.a. att säljaren inte vill sälja till det lägre priset. I båda fallen försämras rörligheten på fastighetsmarknaden. Vi bedömer att den marginella Konsekvenser av våra förslag höjning av stämpelskatten som vi föreslår endast kan ha mycket små effekter på rörligheten på fastighetsmarknaden. Stämpelskatten beräknas sammanlagt ge i intäkter till staten . En höjning av stämpelskatten för juridiska personer från till beräknas öka statens intäkter med netto . Vi föreslår att fastighetsskatten på vattenkraftverk höjs från nuvarande till . Elproduktionen i sker huvudsakligen i vattenkraftverk och kärnkraftverk. Vattenkraftsproducerad el är billigast att produ- cera. Att höja fastighetsskatten för vattenkraftverken innebär att man beskattar den knapphetsränta eller lägesränta som uppkommer från ekonomiskt värdefulla naturresurser som finns i begränsad mängd. Skattehöjningen kommer inte att påverka konsumentpri- serna utan absorberas av företagsvinsterna. En höjning av fastighetsskatten för vattenkraftverk beräknas öka skatteintäkterna med netto . Sänkt grundavdrag vid inkomstbeskattningen Vid inkomstbeskattningen har fysiska personer som är obegränsat skattskyldiga under någon del av beskattningsåret rätt till grundavdrag från den taxerade förvärvsinkomsten. Därigenom minskar skatteuttaget relativt sett mest för personer med låga inkomster. Nuvarande regler, framskrivet till , innebär att grundavdraget trappas av successivt på inkomster från till och med . För inkomster är grundavdraget . Enligt vårt förslag till finansiering ska grundavdraget i stället successivt trappas av till , denna nivå nås vid en inkomst på . Förslaget får olika effekt beroende på den taxerade förvärvsinkomstens storlek. För de individer som deklarerar en taxerad förvärvsinkomst på fortsätter avtrappningen av grundavdraget som nämnts . Det innebär att marginal- skatten ökar med i detta inkomstskikt. Konsekvenser av våra förslag SOU 2004:36 Storleken på grundavdraget sjunker med inkomsten. med oförändrade regler. För de individer som har inkomster innebär det sänkta grundavdraget på att inkomstskatten ökar i storleksordningen 320– beroende på inkomstnivå.1 Det sänkta grundavdraget får till följd att marginalskatten höjs för cirka 180 000 inkomsttagare och att uttaget av skatt på förvärvsinkomster höjs för ytterligare 1,7 miljoner inkomsttagare . Detta kan påverka arbetsutbudet för den grupp vars marginalskatt höjs. Effekten blir dock sannolikt liten, främst därför att en begränsad grupp berörs av höjda marginalskatter. Ett sänkt grundavdrag väntas öka skatteintäkterna med . Enligt direktiven ska vi i vårt arbete särskilt uppmärksamma de fördelningspolitiska effekterna. I våra förslag finns ett antal åtgär- der som får fördelningspolitiska effekter.2 Förslagen ska ses som ett samlat paket. Vissa delar av förslagen kan ha konsekvenser som inte är fördelningspolitiskt önskvärda, men som vägs upp av andra förslag. Sammantaget får förslagen en fördelningspolitisk acceptabel profil. På förmögenhetsskatteområdet innebär våra förslag att antalet 170 000 individer år Statens intäkter förväntas minska värderingen blir mer likformig, vilket får till följd att utrymmet för 1Dessa beräkningar gäller under förutsättning att kommunalskatten uppgår till . 2I detta avsnitt redovisas vilka fördelningspolitiska konsekvenser våra förslag haft om de varit genomförda 2003. I de fall beskrivningen gäller individer beskrivs konsekvenserna för befolkningen , vilket får till följd att det (relativt begränsade) antal individer under som berörs direkt av förändringarna inte finns med i beskrivningen. Om beskrivningen gäller hushåll finns samtliga hushåll med. SOU 2004:36 Konsekvenser av våra förslag Dessutom avskaffas sambeskattningen mellan makar och mellan sambor vid förmögenhetsbeskattningen. I tabell 21.1 jämförs antalet hushåll som förmögenhetsbeskattas enligt nuvarande regler med antalet hushåll som skulle betala förmögenhetsskatt om vårt förslag gällde. Av tabellen framgår det att om vårt förslag gällde i stället för nuvarande regler skulle antalet hushåll som betalar , skulle betala förmögenhetsskatt. Procentuellt skulle andelen hushåll minska mest i decil 4. I denna decil skulle antalet hushåll minska från cirka 7 000 till närmare 3 000, eller . 10 skulle andelen hushåll minska med . Antal hushåll som betalar förmögenhetsskatt enligt nuvarande regler och enligt våra förslag. Hushållen är uppdelade efter inkomststandard exklusive kapitalvinst och inbetalad förmögenhetsskatt. Källa: Storurvalet framräknad för . I tabell 21.2 jämförs hur mycket hushållen med olika inkomststandard betalar i förmögenhetsskatt enligt nuvarande regler med om vårt förslag hade varit genomfört. Konsekvenser av våra förslag I båda fallen stiger det inbetalade beloppet med stigande inkomststandard. Med nuvarande regler betalar den tiondel av hushållen som har högst inkomststandard (decil 10) i förmögenhetsskatt. Detta motsvarar av den totalt inbetalade förmögenhetsskatten. Med vårt förslag skulle hushållen i decil 10 betala i förmögenhetsskatt, vilket skulle motsvara av den inbetalade summan. Inbetalad förmögenhetsskatt enligt nuvarande regler och enligt våra förslag. Hushållen är uppdelade efter inkomst- standard exklusive kapitalvinst och inbetalad förmögenhetsskatt. Källa: Storurvalet framräknat för . Sammantaget innebär våra förslag att det främst är hushåll med hög inkomststandard som får skatten sänkt. Detta är ofrånkomligt eftersom de betalar den absoluta merparten av förmögenhets- skatten. Däremot ökar andelen av den inbetalda summan som den översta decilen betalar genom vårt förslag. Vidare minskar möjlig- heten till skatteplanering, då basen breddas och de beskattnings- bara tillgångarna blir mera likformigt värderade. Konsekvenser av våra förslag Vi föreslår att begränsningsregeln för fastighetsskatt utvidgas genom att spärrbeloppet sänks från . Det innebär att i princip inget hushåll behöver betala av hushållets inkomst i fastighetsskatt för permanentbostaden. omfattades cirka 100 000 hushåll av begränsningsregeln. Som framgår av tabell 21.3 fanns de flesta hushållen som omfattades av regeln i decil 1–3, dvs. bland de av hushållen med lägst inkomststandard. Vårt förslag innebär att ungefär 160 000 hushåll skulle omfattas av begränsningsregeln. Även i detta fall befinner sig de flesta av dessa hushåll i decil 1–3.