sou · GSB3122 · 2005-01-01 00:00:00 — Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1976:376) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl ...................................................... Förslaget till lag om ändring i lagen (1977:265) om Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)... Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga............................... Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m.............................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1129) om Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1991:1472) om psykiatrisk tvångsvård och rätts- 21.20 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m. ........................... Förslaget till förordning om ändring i förordning om fingeravtryck m.m. (1992:824).............................................. 21.22 Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om unga Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1995:238) om totalförsvarsplikt .......................................... 21.24 Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol............... Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1996:570) med instruktion för ................... Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1998:641) om verkställighet av sluten ungdomsvård ......... Förslaget till lag om ändring i lag (1999:353) om Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1999:1134) om belastningsregister...................................... Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål................................... Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) .............................................................................. Förslaget till förordning om ändring i förordning (2001:637) om behandling av personuppgifter inom Förslaget till förordning om ändring i socialtjänstförordningen (2001:937) .................................... Bilaga 1: Kommittédirektiv............................................................. Bilaga 2: Summary ........................................................................... Bilaga 3: Redovisning av resultatet av utredningens enkät till några av landets större tingsrätter ................................... Bilaga 4: Deltagarförteckning; Utredningens forskar- Bilaga 5: Deltagarförteckning; Utredningens seminarium med tjänstemän verksamma inom .................... Bilaga 6: Blankett för åklagares begäran om yttrande i ungdomsmål enligt 11 § LUL.......................................... Bilaga 7: En kort presentation av projekt m.m. i kommun och kommun......................... Bilaga 8: Sammanställning över de ekonomiska konsekvenserna ...................................... Adolescent Drug Abuse Diagnosis Barns behov i centrum, projekt vid socialt arbete, Social- Föreskrifter och allmänna råd för polisväsendet för arbetsliv och socialvetenskap förundersökningskungörelsen (1947:948) hem för vård eller boende metoder i socialt arbete, ombudsmän (justitieombudsmannen) lagen (1998:603) om verkställighet av sluten lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård Nytt Juridiskt Arkiv, avd I Nytt Juridiskt Arkiv, avd skadeståndslagen (1972:20) socialtjänstlagen (2001:453) (En engelsk översättning av sammanfattningen finns i bilaga 2.) Uppdraget och utgångspunkterna för vårt arbete Påföljdssystemet för unga lagöverträdare ändrades senast genom en reform som trädde i kraft . Reformen hade bl.a. till syfte att stärka de straffrättsliga principerna om proportiona- litet, förutsebarhet och konsekvens. Påföljden överlämnande till vård inom förtydligades och stramades upp. Vidare infördes sluten ungdomsvård som en ny frihetsberövande påföljd för unga lagöverträdare som begått brott innan de fyllt . Utredningen har haft i uppdrag att följa upp och vidareutveckla påföljdsreform. Uppdraget, som har gällt unga lagöver- trädare i åldern 15–, har varit mycket omfattande och avsett såväl frågan om valet av påföljd som verkställigheten av de olika påföljderna. Detta har inneburit att vi har haft att särskilt överväga möjligheterna att utveckla påföljderna och skapa nya påföljds- alternativ. De grundläggande principer som redovisades i samband med förändringar skulle enligt regeringens direktiv vara vägledande även för vårt arbete. Detta innebär att påföljdssystemet för unga lagöverträdare skall fortsätta att bygga på principen att barn och ungdomar som har begått brott i första hand skall bli föremål för insatser inom . Syftet med uppdraget har varit att, med upprätthållande av de ovan nämnda straffrättsliga principerna, gå vidare i arbetet med att utveckla ett påföljdssystem för unga som har ett pedagogiskt och tydligt innehåll samt att utifrån den unges behov skapa bättre förutsättningar för ett återförande till ett socialt välfungerande liv och på så sätt åstadkomma en positiv förändring. Det har inte varit regeringens avsikt att åstadkomma någon generell straffskärpning när det gäller unga lagöverträdare. I stället har det uttalats att det måste vara ett mål att minska användningen av frihetsberövande påföljder, särskilt korta sådana. I uppdraget har även ingått att analysera hur behovet av en nationell samordning av kompetens- och metodutveckling och spridande av allmän information och kunskap kan tillgodoses när det gäller ungdomsbrott och det allmännas ingripanden med anledning därav. , och Statens institu- tionsstyrelse har på regeringens uppdrag utvärderat påföljdsreform för unga lagöverträdare. Myndigheterna redovisade sitt arbete . Utvärderingen har utgjort ett värdefullt kunskapsunderlag vid utredningens arbete. Den nämnda utvärderingen av påföljdsreform visade, såvitt den avsåg påföljden överlämnande till vård inom social- tjänsten, att reformen hade haft vissa effekter men att det var uppenbart att reformen inte hade realiserats fullt ut. När det gäller sluten ungdomsvård framkom bl.a. att verkställigheten behövde förbättras samt att fortsatt behandling av den unge efter verkställigheten i regel saknades eller upphörde snart efter utskrivning trots att fortsatt vårdbehov förelåg. arbete med barn och ungdomar som begår brott Behovet av insatser inom omsorgen om barn och ungdomar har ökat. Vidare har ambitioner och samhällets förväntningar på resultat höjts allt mer. Detta har sammantaget medfört att kraven på arbete med barn och unga har ökat betydligt. möjligheter att utföra ett framgångsrikt socialt arbete med barn och unga, inte minst när det gäller utredningens målgrupp, begränsas dock på grund av problem av bl.a. organisa- torisk, personell, kompetensmässig och administrativ karaktär. Mot bakgrund härav har utredningen funnit att det är lämpligt att staten verkar för en större enhetlighet i fråga om kommunernas verksamhet när det gäller barn och ungdomar som begår brott. Vi föreslår att det uttryckligen skall framgå av lag att har rätt att utfärda föreskrifter på detta område. skillnaden i utbud och kvalitet på stöd- och behandlingsinsatser m.m. mellan kommunerna, och därmed få en större likhet inför lagen, har vi framhållit vikten av samarbete och samverkan mellan kommunerna på detta område. Handläggningen av ungdomsmål inom rättsväsendet Utredningen har inget specifikt uppdrag att utreda frågor som rör handläggningen av ungdomsmål. Vi har dock kommit fram till att vid en översyn av det allmännas ingripanden vid ungdomsbrott kan handläggningen inte lämnas utanför framställningen. Detta har medfört att vi även lämnar vissa förslag på detta område. Vi anser att specialiseringen vid handläggning av ungdomsmål har stor betydelse för den unge som kommer i kontakt med rättsväsendet. Därför har vi betonat att polis- och åklagar- myndigheterna samt domstolarna bör lägga vikt vid och utveckla den specialisering som lagstiftaren tidigare beslutat om i fråga om myndigheternas handläggning av ungdomsmål. Vidare har vi funnit att det finns skäl att införa ett särskilt lämplighetskrav för den advokat som skall förordnas som offentlig försvarare för en misstänkt under . Vi menar att i första hand skall sådan advokat förordnas som på grund av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper är särskilt lämplig för uppdraget. Den misstänktes möjligheter att påverka vem som utses till försvarare för honom skall dock inte inskränkas härigenom. Vid bestämmande av ersättning till försvarare i mål med tilltalad i åldern 15–anser vi att det skall beaktas att dessa mål kan kräva särskilda insatser av försvararen. Våra förslag tar även sikte på skyndsamhetskravet i 4 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) som gäller förundersökning mot den som inte har fyllt . Vi menar att detta skyndsamhetskrav skall utvidgas till att gälla för brott med fängelse i straffskalan. Skälet härför är att det är angeläget att samhället reagerar snabbt på alla brott begångna av unga. De praktiska svårigheter detta kan innebära för polisen bedömer vi vara hanterbara. Vi föreslår också att skyldigheten i LUL att underrätta bl.a. vårdnadshavare om att åtal väckts och om tidpunkt för huvud- förhandling uttryckligen skall gälla samtliga rättsinstanser. Vidare föreslår vi att vissa bestämmelser i om rättegången skall äga motsvarande tillämpning vid domstolens handläggning i mål sedan åklagaren väckt talan om ny prövning av påföljdsfrågan. När det gäller handläggning av brottsmisstanke mot barn har vi funnit att det vid utredning enligt 31 § LUL bör finnas en möjlighet för domstol att förordna om juridiskt biträde för den unge. Möjligheten bör användas restriktivt. Det kan bli aktuellt t.ex. när brottsutredningen gäller allvarliga brott eller kan leda till att stora skadeståndsanspråk ställs mot den unge. Vi anser att det finns skäl att i annat sammanhang än detta se över möjligheterna att använda tvångsmedel på brottsmisstänkta under . När det gäller tagande av fotografi och fingeravtryck har vi dock funnit att detta skall vara möjligt även på misstänkta som inte är straffmyndiga. Vi har också föreslagit vissa förtyd- liganden i LUL när det gäller polisens möjligheter att hålla kvar en person . Vi menar att möjligheten till åtalsunderlåtelse enligt LUL bör användas i större omfattning än . Det bör därför övervägas vilka åtgärder som kan vidtas i syfte att förstärka institutet åtals- underlåtelse i LUL och som kan bidra till att det kommer till användning i den utsträckning som lagstiftaren förutsatt i tidigare ärenden. Utredningen föreslår att benämningen åtalsunderlåtelse i LUL av pedagogiska skäl och i tydliggörande syfte skall ersättas med straffvarning. Av samma skäl bör åtalsunderlåtelser enligt rätte- gångsbalken (RB) för brott som någon begått innan han har fyllt ersättas med straffvarning. Också de skäl som anges i 20 kap. 7 § RB skall således utgöra grund för åklagaren att besluta om straffvarning enligt LUL. Vi föreslår också att åklagaren skall ta slutlig ställning till frågan om straffvarning skall meddelas den unge först vid ett personligt sammanträffande med denne. Den unges personliga närvaro vid sammanträdet hos åklagaren skall i princip utgöra ett villkor för att straffvarning skall kunna meddelas. Enligt utredningens uppfattning skall även domstolen kunna meddela ett beslut om straffvarning om den finner att den unge skall fällas till ansvar för brottet. Domstolens möjligheter i detta avseende skall dock vara begränsad till fall då det finns särskilda skäl och då gärningen begåtts av okynne eller förhastande. Vi menar att samarbetet mellan åklagaren och bör förstärkas och föreslår därför att skall vara skyldig att återrapportera till åklagaren i de fall den åtgärd som åklagaren förutsatte vid beslutet om straffvarning inte kommer till stånd. Vi anser att bör ge i kommunerna vägledning om återrapporteringsskyldigheten i dessa fall. För att åstadkomma en likformig och förutsebar rättstillämpning av bestämmelserna om straffvarning bör Riksåklagaren utfärda nya allmänna råd om den närmare tillämpningen. Vi menar att vissa principer bör ligga till grund för de nya råden. De bör utformas på ett sådant sätt att användningen av straffvarning ökar på bekostnad av strafföreläggande och domstolsprövning. I syfte att motivera den unge att avhålla sig från fortsatt brotts- lighet föreslår vi att uppgifter avseende beslut om straffvarning skall gallras ur belastningsregistret efter beslutet under förutsättning att det inte införs någon ny anteckning, dvs. att den unge inte lagförs för ny brottslighet . Överlämnande till vård inom – Socialtjänstpåföljd Påföljden överlämnande till vård inom kan innebära antingen vård som kommer till stånd på frivillig väg eller tvångsvård. Innehållet i påföljden kan bestå av många olika insatser från sida – alltifrån mindre omfattande till mycket ingripande åtgärder. Mindre ingripande åtgärder kan t.ex. vara samtalskontakt med socialsekreterare och förordnande av kontakt- person. Exempel på betydligt mer ingripande åtgärder är deltagande i strukturerad öppenvård, t.ex. multisystemisk terapi, MST, och institutionsplaceringar. Utredningen har funnit att påföljden överlämnande till vård inom skall användas endast när den unge efter en kvalificerad bedömning har befunnits löpa risk för fortsatt brottsligt beteende och därför är i behov av kraftfulla åtgärder av . Vidare är vi av uppfattningen att påföljden av pedagogiska skäl och i tydliggörande syfte bör ändra namn. Vårt förslag på nytt namn är socialtjänstpåföljd. För att tydliggöra roll i rättssystemet föreslår vi att det skall upprättas ett kontrakt baserat på vårdplanen, ett ungdomskontrakt, vid sådan socialtjänstpåföljd som innebär att åtgärder skall vidtas med samtycke av den unge och dennes vårdnadshavare, dvs. när fråga är om vård med stöd av socialtjänst- lagen (2001:453)(SoL). Ungdomskontraktet skall undertecknas av berörda parter och bifogas domen. Domstolen skall i domen meddela föreskrift om att den unge är skyldig att uppfylla sin del av kontraktet. Vid socialtjänstpåföljd där åtgärderna skall vidtas tvångsvis med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) skall den upprättade vårdplanen bifogas domen. Vi har även förslag till förbättringar vad gäller handläggnings- och verkställighetsfrågor. Våra förslag i denna del innebär bl.a. att åklagarens skyldighet att inhämta yttrande tidigareläggs till den tidpunkt då han finner att det föreligger skälig misstanke om brott, att åklagaren skall ha möjlighet att meddela den unge en varning om denne missköter verkställigheten av påföljden och att dom- stolen, om åklagaren har väckt talan om undanröjande av påföljden, skall ha möjlighet att i stället ändra innehållet i den pågående socialtjänstpåföljden. Vi har även framhållit vikten av att de handläggande social- sekreterarna har såväl nödvändig kunskap om vad yttranden och vårdplaner skall innehålla som förståelse för ändamålet med handlingarna hos åklagare och domstol. För att underlätta social- tjänstens arbete anser vi att Riksåklagaren och bör sammanställa blanketter för yttrande enligt 11 § LUL och för återrapportering till åklagaren när påföljden inte fungerar. Vi förordar också att relativt omfattande utbildningsinsatser görs inom beträffande påföljdssystemet för unga lagöver- trädare. Det mervärde ett gott samarbete mellan och rätts- väsendet kan skapa har framhållits tidigare i olika sammanhang. Utvärderingen av påföljdsreform tyder emellertid på att de förhoppningar som har ställts på sådan ökad samverkan och ökat samarbete inte har infriats, utan att det återstår mycket att göra i denna fråga. Vi anser därför att det bör säkerställas att rutiner skapas som leder till att en samverkan kommer till stånd i landet mellan de aktörer som har att verka i samband med ingripanden mot ungdomsbrott. Vi föreslår att skall verka för att socialsekreterare och representanter för rättsväsendet regelbundet utbyter information och erfarenheter på ett övergripande plan. Vi har funnit att det finns påtagliga nackdelar sammankopplade med bötesstraffet som påföljd för unga lagöverträdare. Det bör därför strävas efter en minskad användning av bötesstraff i form av dagsböter för den gruppen lagöverträdare. Som framgått föreslår utredningen en ny ordning beträffande åtalsunderlåtelse. Förslaget är utformat på ett sådant sätt att antalet beslut om straffvarning kommer att öka i förhållande till antalet åtalsunderlåtelser . Om förslaget leder till lagstiftning kommer därför behovet av att använda böter att minska. Som närmare utvecklas i nästa avsnitt föreslår utredningen att ungdomstjänst görs till en självständig påföljd. Ett skäl till att införa ett sådant påföljdsalternativ för unga lagöverträdare är att det i många avseenden är bättre för ungdomar än böter och andra påföljder och att det i stor utsträckning kan ersätta framför allt böter som påföljd. Vi menar också att det framstår som ändamåls- enligt att öka användningen av ungdomstjänst på bekostnad av böter även när det finns behov av att förena socialtjänstpåföljden med en tilläggspåföljd. Utredningen anser att betalnings- och indrivningsrutinerna bör utformas på ett sådant sätt att de negativa konsekvenser som kan följa på bötesstraffet för unga motverkas. Vi föreslår att det införs en möjlighet för unga som har dömts till böter att redan på uppbördsstadiet vända sig till en myndighet i syfte att komma överens om en tidsplan för betalningen. Ett alternativt förslag som vi lägger fram är att det införs en möjlighet för unga lagöverträdare att få förlängd tidsfrist vid betalningen av bötesbeloppet. Vi föreslår att ges i uppdrag att efter samråd med närmare utreda hur en sådan möjlighet bör vara utformad. Påföljdsreformen innebar att ungdomstjänst infördes som tilläggspåföljd till påföljden överlämnande till vård inom social- tjänsten. Uppgiften att administrera ungdomstjänsten lades på kommunerna, dock utan att kommunerna ålades någon formell skyldighet att kunna göra detta. fann vid sin utvärdering av reformen att det var endast drygt hälften av kommunerna som kunde ordna ungdomstjänst. Vår översyn av påföljdssystemet har givit vid handen att det finns behov av ytterligare påföljdsalternativ för unga lagöver- trädare. Det är angeläget att finna alternativ som i möjligaste mån kan ersätta användningen av såväl böter som kortare frihets- berövanden. Behovet gör sig särskilt gällande för åldersgruppen 15– . Vi har därvid funnit att ungdomstjänst, rätt utformad, kan vara en tydlig och pedagogisk påföljd för unga. Ungdomstjänst får även anses vara förenlig med de straffrättsliga principerna om proportionalitet, förutsebarhet och konsekvens. Vi föreslår därför att ungdomstjänst skall införas som självständig påföljd för unga lagöverträdare. Vi föreslår vidare att det skall vara en obligatorisk uppgift för kommunerna att administrera ungdomstjänst. Den nuvarande ordningen strider mot principen om allas likhet inför lagen och kan inte anses förenlig med art. 2 i FN:s konvention om barnets rättigheter. Ungdomstjänsten kan inte rangordnas i svårighetsgrad i förhållande till de övriga påföljderna. Vi har uppfattningen att domstolen i stället skall ha så stora möjligheter som möjligt att använda den påföljd som passar bäst i det enskilda fallet. Tillämpningen av ungdomstjänst bör dock begränsas till andra fall än de där endast böter är stadgat för det aktuella brottet. Även om ungdomstjänst som självständig påföljd kan användas för unga lagöverträdare upp till , torde användningen av påföljden för åldersgruppen 18–bli begränsad. Ungdomstjänsten skall bestå av oavlönat arbete samt innehålla moment som innebär att villkoren för ungdomstjänsten klargörs för den unge och som ger den unge möjligheter att reflektera över sin livssituation samt diskutera det brott han har gjort sig skyldig till. Ungdomstjänsten skall även bestå av ett avslutande moment där den unge får en återkoppling till hur han genomfört verkställigheten av påföljden. De moment som inte utgör arbete skall fylla ett mindre antal av de utdömda ungdomstjänsttimmarna. skall ges bemyndigande att utfärda föreskrifter beträffande den närmare utformningen och hanteringen av ungdomstjänsten. Det antal timmar som kan komma ifråga för ungdomstjänst som självständig påföljd skall vara lägst 20 och högst 150. Domstolen skall även i fortsättningen finna den unge lämplig för ungdomstjänst för att kunna döma till denna påföljd. Nivån för när man skall kunna komma i fråga för ungdomstjänst bör dock enligt utredningens mening inte sättas särskilt högt. Ytterligare en förutsättning för att domstolen skall kunna döma till ungdoms- tjänst är att den tilltalade har samtyckt till det. För ungdomstjänstens utförande skall upprätta en för den unge individuell arbetsplan. På varje arbetsplats där ungdomstjänst skall fullgöras skall det utses en handledare för de till ungdomstjänst dömda unga lagöverträdarna. Såväl handledaren på arbetsplatsen som skall kontrollera att arbets- planen följs. Misskötsamhet av allvarligare slag skall leda till att åklagaren för talan vid domstol om undanröjande av ungdomstjänsten. När det finns skäl för det skall åklagaren eller domstolen meddela den unge en varning. Vi föreslår att skall ge ut föreskrifter och allmänna råd om vilka åtgärder skall vidta i situa- tioner när de unga på olika sätt missköter en ådömd ungdoms- tjänst. Även i fall där det krävs större ändringar i en redan upprättad arbetsplan bör saken normalt bli föremål för domstolens prövning. Vi anser att skall ge vägledning också i dessa situationer. Socialtjänstpåföljd i kombination med ungdomstjänst eller böter Det finns starka samhällsnyttiga skäl till att i möjligaste mån använda den påföljd som kan förmodas vara mest effektiv i fråga om att motverka att den unge lagöverträdaren återfaller i brott. Det är också angeläget att i görligaste mån undvika frihetsberövande påföljder. Utrymmet för att använda socialtjänstpåföljd bör mot den bakgrunden vara så omfattande som möjligt. Domstolen skall därför även i fortsättningen kunna kombinera socialtjänstpåföljden med antingen ungdomstjänst eller böter om det finns behov av detta med hänsyn till proportionalitetsprincipen. När socialtjänstpåföljden skall kombineras med en tilläggspåföljd föreslår vi att den i första hand skall kombineras med ungdoms- tjänst. Böter bör i princip användas endast när den unge inte bedöms lämplig för eller inte samtycker till ungdomstjänst. skall, enligt vad vi föreslår, genom tillämpnings- föreskrifter utforma ungdomstjänst som tilläggspåföljd. Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll Som ett led i en förstärkning av samarbetet mellan berörda myndigheter, vårdgivare och skola har utredningen haft i uppdrag att lämna förslag på en modell där en person utses att ha ett särskilt ansvar för den unge genom dels kontroll och uppföljning, dels samordning av de insatser och åtgärder som vidtas från samhällets sida; något som i direktiven har benämningen ryggsäck. I är förordnandet av kontaktperson enligt socialtjänst- lagen en av de mest använda insatserna för barn och ungdomar. En bra fungerande kontaktperson, såväl enligt socialtjänstlagen som LVU, kan enligt utredningens bedömning mycket väl fullgöra den funktion en ryggsäck är tänkt att ha. Insatsen kontaktperson skall därför kunna komma i fråga som . De som är kontaktpersoner för unga som begår brott och riskerar att skapa sig en kriminell livsstil behöver särskild kompetens och handledning för att kunna utföra ett bra arbete. Vi föreslår därför att insatsen kontaktperson bör utvecklas till ett mer avancerat stöd i de fall detta behövs.