sou · GSB3129d4 · 2005-01-01 00:00:00 — En positiv effekt är att prisområden ger prissignaler till mark- nadens aktörer var under- och överskottsområdena är belägna, vilket kan ge incitament till utbyggnad och efterfrågeanpassningar i underskottsområden. 7.8Möjligheter att minska effekten av prisområdesuppdelning Det finns olika möjligheter att minska effekten av uppdelning i prisområden. De som främst är relevanta att diskutera är: Utbyggnad av överföringskapacitet. Optimera utnyttjande av överföringskapaciteten. Utbyggnad av produktionskapacitet i områden med energi- underskott. 7.8.1Utbyggnad av överföringskapaciteten i Många av de aktörer som kontaktats inom föreliggande projekt anser att en utbyggnad av överföringskapacitet är det bästa sättet att minska uppkomsten av flaskhalsar. Utbyggnad av ledningsnätet medför dock i allmänhet stora kostnader och kan därför inte alltid motiveras ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. För att få en väl fungerande nordisk elmarknad är det av stor betydelse att utbygg- nad inte sker ur ett nationellt, utan ett nordiskt, perspektiv. I annat fall kan effekten av en utbyggnad i ett enskilt land begränsas av flaskhalsar i angränsande land. De systemansvariga i tog därför fram en gemensam plan för utvecklingen på den nordiska elmarknaden och 2010, Systemutvecklingsplan . I planen görs prognoser för elanvändningens och elproduktionens utveckling. Utifrån dessa prognoser pekas viktiga överföringssnitt ut, som är av stor betydelse för hela det nordiska elsystemet. De transport- kanaler som har störst betydelse för hela den nordiska elmarknaden visas i Figur 24 nedan. Mycket tyder på att det traditionella transport- mönstret med stor sydgående transport från till konti- nenten kommer att ersättas med norrgående transporter till . Även transportkanaler i öst-västlig riktning kommer att få ökad betydelse. I alla transportkanaler finns snitt, som begränsar överföringen. Transportkanaler med flaskhalsar i Inom dessa transportkanaler har totalt 11 viktiga snitt pekats ut för att studeras närmare. Tekniska och samhällsekonomiska analyser har genomförts och med utgångspunkt från dessa analyser har systemoperatörerna arbetat fram ett förslag till fem prioriterade snitt, vilka förväntas ha stora flaskhalsar och som är av stor betydelse för hela området. De prioriterade snitten visas i Figur 25. Prioriterade snitt för utbyggnad av kapaciteten i enligt Nordel De prioriterade snitten är: Förbindelsen mellan och (Fennoscan) skall byggas ut med 700 MW och väntas tas i drift . Utbyggnaden behövs för att förhindra uppdelning i prisområden vid utbyggnad av kärnkraft i . Förbindelsen mellan och (Nea-Järpströmmen) byggs ut med 300 MW (steg 1) till 500 MW (steg 2). Den nya ledningen väntas tas i drift 2009. Ledningen mellan Järpström- men och är i behov av förstärkning, särskilt vid en utbyggnad av gaskraftverk i norra . Utbyte av ledningar i Mellan- och från till . De nya ledningarna väntas tas i drift 2011. Projektet medför att import- och exportmöjligheter till /och även ökar och att den interna flaskhalsen i snitt 4 i minskas. Förbindelsen mellan och västra (Skagerack- förbindelsen) ska byggas ut med 600 MW och väntas tas i drift . På så sätt minskar flaskhalsarna i de norr-syd- gående transportkanalen som går genom västra till . Ledningen mellan och (Stora Bältförbindelsen), 300 MW. Den kan tas i drift . Stora Bältförbin- delsen ska ses i tillsammans med utbyggnad av snitt 4 i då den ingår i samma viktiga transportkanal med över- föring av kraft från norr till söder. För att dessa investeringar skall komma till stånd måste dock nationella investeringsbeslut tas. Det finns också andra utbyggnadsplaner som inte är kopplade till Nordels arbete. PVO och Statkraft med flera har fått koncession att bygga en förbindelse mellan och på 315 MW. Vidare planeras en förbindelse mellan och på 600 MW. De planer på kabelförbindelser mellan och kon- tinenten som funnits har skrinlagts. Bland annat fick Statnett avslag på en koncessionsansökan för en lik- strömsförbindelse mellan och . 7.8.2Optimering av nyttjandet av överföringskapaciteten Ett sätt att minska risken för onödig uppdelning av marknaden är att optimera utnyttjandet av befintlig överföringskapacitet. begränsas exporten mellan länderna vid uppkomst av flaskhalsar, vilket leder till att förbindelserna mellan länderna inte utnyttjas fullt ut. Det stör i sin tur prisbildningen på . Han- teringen av flaskhalsar sker också på olika sätt i de nordiska länderna. Det finns därför ett behov av ett tydligare regelverk för hantering av flaskhalsar i . Olika vägar att optimera utnytt- jandet av överföringskapaciteten har analyserats av bland annat Nordel och beskrivs nedan. 7.8.2.1Förändrad indelning i prisområden och utökad mothandel En möjlig väg som analyserats av Nordel är en förändring av nuvarande indelning i prisområden. Tanken var att långvariga flask- halsar skulle hanteras med prisområden, medan kortvariga hanteras genom mothandel. Ett förslag till gemensam flaskhalshantering presenterades . Förslaget gick ut på att hanteringen av flaskhalsar skulle ske genom en kombination av uppdelning i prisområden och mothandel. Långvariga flaskhalsar skulle hanteras genom mothandel upp till en ekonomisk gräns. De långvariga snitt som pekades ut var snitt 2 och snitt 4 i , , och väster om . Förslaget skulle innebära att delades in i tre prisområden och i fyra. För varje flaskhals som skulle hanteras med mothandel skulle en ekonomisk gräns sättas, för att begränsa den ekonomiska risken för de systemansvariga. Om taket nås, skulle mothandeln avbrytas och flaskhalsen övergå till att hanteras med prisområden. Hur ofta uppdelningen i prisområden skulle inträffa var beroende av var den ekonomiska gränsen skulle sättas. Enligt Nordels bedömning var det acceptabelt om den ekonomiska gränsen nåddes . Förslaget möttes av kraftig kritik från aktörerna på den svenska marknaden. Elhandlarna och elproducenterna ansåg att förslaget skulle innebära stora praktiska problem för alla som verkade i de olika potentiella prisområdena i . Dessa aktörer skulle få tre 9 Nordel 2002, Översyn av elspotindelning och förutsättningar för mothandel på den nor- diska marknaden. balanser att planera, driva och avräkna jämfört med . De svenska myndigheterna ansåg att förslaget innebar en ökad risk för marknadsmakt, på grund av att uppdelning av marknaden i mindre områden med mindre konkurrens. Det massiva motståndet i medförde att Nordel inte drev förslaget vidare. Många aktörer i övriga länder var dock i huvudsak positiva till Nordels förslag till gemensam hantering av flaskhalsar i . Därför initierades en ny studie inom Nordel om förutsättningar för utökad mothandel. I studien ingår följande moment: Att kartlägga hur tilldelningen av kapacitet på landsgränserna går till och ge förslag till förändringar. Att undersöka hur mothandel kan användas för att minska risken för uppdelning i prisområden. I det ingår att beräkna kostnaderna för utökad mothandel och hur mycket ytterligare kapacitet som skulle ställas till marknadens förfogande. att redovisa förslag till metod för sådan mothandel. Studien pågår och kommer att presenteras . Innan studien är klar är det inte möjligt att bedöma i vilken utsträckning mothandel skulle kunna öka för att minimera effekten av flaskhalsarna i . Klart är att utökad mothandel kommer att innebära ökade kostnader för de systemansvariga som kan förväntas föras över på marknadens aktörer. Hur stora kost- naderna bedöms bli kommer att vara avgörande för de system- ansvariga och övriga aktörers inställning till en utökad mothandel. 7.8.2.3Utökad handel på Elbas En utökad handel på Elbas kan medföra ett förbättrat utnyttjande av överföringskapaciteterna mellan länderna. bestäms kapa- citeterna av de systemansvariga innan handeln på elspot påbörjas, före drifttimmen. Kapaciteterna be- stäms bland annat med utgångspunkt från hur stor förbrukning och produktion kan tänkas bli utifrån de väderleksförhållanden som råder. Systemoperatörerna kan bara ange den överförings- kapacitet som garanterat kommer att finnas tillgänglig för mark- Även elproducenter och elhandlare lägger sina bud utifrån de förhållanden som råder för drifttimmen. Om väderförhållandena förändras från det att handeln på elspot av- slutats och fram till drifttimmen, finns det genom handel på Elbas en möjlighet för svenska och finska aktörer att handla sig i balans, innan reglermarknaden påbörjas under själva drifttimmen. Handel på eftermarknaden kan vara särskilt betydelsefull om det finns stor andel oreglerbar vindkraft, som kan vara svårt att göra progoser för 1½ dygn i förväg. Aktörerna på Elbas kan handla sig i balans så länge det finns överföringskapacitet mellan och att tillgå. På så sätt ges marknadens aktörer tillgång även till den del av överföringskapaciteten som blivit tillgänglig av olika omständlig- heter efter spotmarknadens start. När den maximala överförings- kapaciteten är nådd, försvinner buden från Elbas. Ett steg mot ökad handel på elbas har redan tagits i och med att kommer att anslutas till Elbas . Ökad handel på Elbas skulle kunna innebära att behovet av mot- handel under själva drifttimmen minskar. En anslutning av västra till Elbas skulle vara positiv för optimering av över- föringskapacitetens utnyttjande. 7.8.3Utbyggnad av produktionskapaciteten i underskottsområden De strukturella flaskhalsar som finns i beror som tidigare nämnts både på nätets utbyggnadsnivå och på lokalisering av produktion och förbrukning i nätet. De flesta flaskhalsar i det nordiska systemet återfinns i de södra delarna av området. Det kan förklaras med att en stor del av produktion finns i de norra delarna, medan elförbrukningen är större söderut, vilket leder till stora behov av att föra kraft från norr till söder. Om ny produktions- kapacitet skulle komma tillstånd i de områden som har ett underskott på energi, det vill säga och södra , skulle behovet att överföring över vissa av de trånga snitten kunna minskas, vilket skulle minska effekten av flaskhalsarna. I prognosen i Nordels systemplan förväntas dock större utbyggnader ske i mellersta och norra (gaskraft) och (kärnkraft). För att diskutera möjligheterna att minska effekten av uppdelning i prisområden bör frågan om vad som är den negativa effekten av en uppdelning i prisområden klargöras. De största negativa effekterna är att konkurrensen minskar när marknaden delas upp och att pris- områdesdifferenserna påverkar den finansiella marknaden negativt. En väl fungerande elmarknad med optimalt utnyttjade över- föringsförbindelser förutsätter transparenta och icke-diskrimine- rande regler. För att minska negativa effekter av uppdelning i prisområden är det pågående arbetet mellan de nordiska system- operatörerna med att harmonisera regler för hantering av flask- halsar i de nordiska länderna av stor betydelse för att minska de negativa effekterna. Det går dock inte att peka ut en enskild åtgärd för att minska effekten av prisområden, utan det behövs flera samverkande in- satser. Utbyggnaden av de flaskhalsar som de nordiska system- operatörerna har pekat ut som prioriterade är av stor betydelse för att minska uppdelningen i prisområden i . Det är också viktigt att optimera utnyttjandet av befintlig överföringskapacitet för att minska onödig uppdelning i pris- områden genom utökad handel på Elbas. Om västra ansluter sig till Elbas, i likhet med östra , skulle det inne- bära en positiv förändring. I vilken utsträckning utökad mothandel kan minska de negativa effekterna är svårt att bedöma innan de nordiska systemoperatörer- nas studie av utökad mothandel är klar. Mot bakgrund av de stora kostnader som mothandel medför för systemoperatörerna, görs bedömningen att det inte är lämpligt att enbart genom utökad mothandel eliminera effekterna av uppdelning i prisområden i . En utbyggnad av produktionskapaciteten i underskottsområden är ytterligare ett sätt att minska uppkomsten av flaskhalsar. Trots högre prisnivåer och kännedom om en ut- veckling mot allt mer ansträngda energibalanser i och har incitamenten inte varit tillräckligt starka för att få till stånd investeringar i större elproduktionsanläggningar i och . För detta krävs dock stabila förutsättningar på elmark- naden och en mer långsiktig energipolitik. Av all el som förbrukas i omsätts en dryg tredjedel på direkt på spotmarknaden. I (, , och ) förbrukas ungefär . Som bilateral kraft- handel definieras den handel som sker mellan kraftproducenter och elhandelsföretag respektive elintensiv industri. Elhandlares försälj- ning till mindre företag och privatpersoner sker i nästa led och är inte något alternativ till börshandel. Den tyngre elintensiva industrin handlar i huvudsak el från de större kraftproducenterna, . I Figur 26 nedan illustreras de olika leden inom krafthandeln. Kraftbolagen är aktiva i alla prissättande led eftersom de har både kraftproduktion, elhandelsföretag och säljer el mot slutkunder, vilket illustreras av det gråmarkerade området i bilden. Kraft- bolagen säljer i allmänhet sin el mellan produktionsbolaget och marknadsbolaget internt till spotpriser eller via . Illustration till olika led i krafthandeln Källa: ÅF. Det är främst kraftbolag och de större elhandelsföretagen som handlar via spotmarknaden, medan industrin och mindre elhandels- företag inte är aktörer på börsen annat än ett fåtal som är clearingkunder då de handlar via mäklare. De tre stora elhandels- företagen, , och , står för cirka 80 pro- cent och de tio största för av slutmarknaden i . För de tio största elhandelsföretagen sker merparten av den fysiska handeln via , men några av företagen har även bilaterala avtal som komplement till börshandeln. Många av de mindre elhandelsföretagen har ett nära samarbete med något av de större kraftföretagen, från vilka de köper fysiska leveranser och prissäkrar leveranserna. I Figur 27 redovisas hur spothandeln har utvecklats på , 2003 samt . Som fram- går har den andel av elen som omsätts via spotmarknad ökat. Det innebär emellertid inte att den bilaterala elhandeln har minskat i samma utsträckning. En bidragande orsak till att spothandeln har ökat kraftigt är att ett av de större kraftbolagen i stället för att nettosälja via omsätter hela sin elhandel via börsen10. Det finns indikationer om att fler av de större kraftaktörerna kommer att agera på mot- svarande sätt , vilket då ytterligare kommer att öka de volymer som omsätts på spotmarknaden. Spothandelens andel av elanvändningen i (, , , ) 2002, 2003 samt , procent 10 Se kapitel 5.5 regler och avgifter på , ändrade avgifter för handel på spotmarknaden har bidragit. Innan avregleringen gjordes kraftaffärer upp genom förhandlingar mellan kraftleverantörerna och de kommunala energibolagen eller industrierna med relativt långa mellanrum. För energibolagen kunde det dröja mellan 3 mellan uppgörelserna. Den elinten- siva industrin tecknade elavtal , i vissa fall ännu längre. Elpriset indexerades till konsumentprisindex eller oljepriset. Eventuellt skedde indexering även mot andra varor. Sedan avregleringen har de bilaterala avtalen successivt förändrats. Inför avregleringen fanns en viss oro om vad som skulle hända med elpriset. Det ledde till att det tecknades en hel del långa kontrakt 1996. efter avregleringen var torrår med relativt höga elpriser. Under våtåren 1997 2000 och med de låga priser som då rådde ändrades psykologin i marknaden. Medvetenheten om att elpri- set kunde pressas kraftigt under vissa omständigheter medförde att allt fler efterfrågade korta kontrakt, vilket i backspegeln kanske inte var det mest rationella beslutet. Efter prisstegringen och den volatila situation som har rått efter 2002 2003 har aktörerna på den bilaterala marknaden återigen börjat efterfråga längre kontrakt. Dock har bilden av vad som anses vara långa respektive korta kontrakt förändrats. En styrande faktor är instrument för prissäkring vilka sträcker sig . I Figur 28 framgår att spothandelns andel av elanvändningen i har ökat om nu- varande trend håller i sig. Andel spothandel i , 2003 och , procent Andelen fasta kontrakt har sjunkit successivt sedan avreg- leringen 1996. Av de industriföretag som kontaktats inom före- liggande studie har de flesta en större andel av sina elavtal kopplade till spotpriset, från . avser flera att öka sin andel rörligt elpris inom sitt bilaterala avtal eller har som mål att själva bli direktaktör på . Det före- kommer även att företag har elprisavtal med en annan indexering. Elhandelsföretag med bilaterala avtal har spotprisföljning till över- vägande del. Generellt kan sägas att de bilaterala avtalen har blivit alltmer sofistikerade sedan elmarknaden har avreglerats. Vartefter nya pro- dukter har utvecklats på och i takt med att kompe- hos både producenter, elhandlare och industrin har ökat utvecklas, också utformningen av de bilaterala kontrakten. Den bilaterala handeln är för många ett likvärdigt alternativ till börshandel. De kan genom avtalen komma åt samma funktioner, spotpris och prissäkringar, som börsen erbjuder, men behöver inte själva vara kunder på . Från att ha köpt standardprodukter bilateralt, genom olika leverantörer eller mäk- lare är inte steget så stort att själva bli aktör på . Sannolikt kommer utvecklingen leda till att fler elintensiva indust- rier blir aktörer på . Det finns också industrier som poängterar att elhandel ligger utanför deras kärnverksamhet och att de inte avser att bli aktörer på spotmarknad. För de mindre elhandelsföretagen som har ett nära sam- arbete med eller ägs av de stora kraftföretagen finns inga direkta motiv till att börja handla direkt på . Genom samarbetet behöver företagen inte sköta administration eller ha personella resurser som bevakar handeln. Det är därför inte troligt att det kommer att ske några förändringar för dessa företag. Spothandelns andel av elanvändningen har ökat med över 20 pro- cent , om nuvarande trend håller i sig. Den starkast bidragande faktorn är att ett stort kraftföretag omsätter all sin el via . Andel spothandel i , 2003 och , procent Av den elintensiva industrin i är ett stort antal delägare i PVO, (). PVO har som affärsidé att förse delägarna med el11 till konkurrenskraftiga priser och har inga egna vinstintressen. Elpriset som PVO:s delägare betalar baseras på den verkliga produktionskostnaden, vilket ligger närmare en genom- snittsprissättning på elen än marginalkostnadsprissättning. Hur kontrakten är utformade är konfidentiellt. PVO svarar för ungefär en femtedel av elproduktionen i . PVO:s affärsidé gör att delar av den bilaterala elhandeln i avviker från motsvarande handel i . PVO är även majoritetsägare () i TVO () som äger och driver två kärnkraftverk samt del i ett kolkraftverk, och som även kommer att bygga och driva femte kärnkraftverk. TVO har som affärsidé att tillhandahålla el till självkostnadspris (cost price) för sina del- ägares räkning. Näst störste ägare i TVO är Fortum (cirka 25 pro- cent). De elintensiva industrier som inte är delägare i PVO handlar el av de större kraftföretagen, exempelvis Fortum, och , som är aktiva på den finska marknaden. De avtalen inklu- derar hela kraftportföljer, det vill säga både fysisk leverans och prissäkring och baseras till övervägande del på spot- priser och finansiella produkter. Elhandlarnas bilaterala avtal utfor- 11 Även värme. mas på motsvarande sätt. Fastprisavtal på råkraftmarknaden (exklusive PVO) förekommer i mycket liten utsträckning. De avtalen löper på tidsperioder mellan 1 . Den norska tunga industrin har en längre historik vad avser handel på . har ändå en speciell situation vad gäller den bilaterala elhandeln. Statligt ägda Statkraft, som svarar för en tredjedel av elproduktion (32,2003), har mycket fördelaktiga långa kontrakt med delar av en elintensiva industrin, enligt politiska beslut i . Dessa kontrakt svarar för i storleksordningen hälften av företagets försäljning. Kontrakten löper ut 2011 och kommer inte att förnyas. Andra typer av lång- siktiga, bilaterala kontrakt tecknas dock, men inte fastpriskontrakt. Bilaterala kontrakt med elintensiv industri i , finns . Indexering kan vara till spotpris, men det är vanligt även med andra kopplingar till råvaror eller valutakurser. Elhandelsföretagen i tecknar bilaterala avtal med säkring mot prisområden, valutakurser och profilkontrakt, det vill säga kontrakt som följer förbrukningsprofilen. har av tradition en stor andel börshandel. Det är sannolikt att börshandeln kommer att öka ytterligare i takt med att de långa, kontrakten löper ut . Andel spothandel i , 2003 och , procent I prissätts inte all el på marknaden, knappt hälften är så kallad prioriterad kraft som säljs till fastpris. Den prioriterade kraften (PSO – Obligation) är decentraliserad kraft och vindkraft. Sannolikt kommer reglerna att ändras , men något formellt beslut är ännu inte taget i frågan. Andel prioriterad kraft i som ej prissätts på marknaden och kraft som prissätts på marknaden Källa: Eltra. Den danska elmarknaden började avregleras 1999, men kan ännu inte sägas vara fullt avreglerad. var således alla handel bilateral. Den bilaterala handeln i sker i huvudsak till fasta priser. Enligt en uppskattning säljs i storleks- ordningen 10–av den bilaterala elen till spotpris på , men en betydligt större andel på , upp mot 50 , enligt kontakter med två största kraftaktörer. De bilaterala fastprisavtalen löper normalt , vilket följer kontraktsperioder. Hur mycket som omsätts via i påverkas i stor utsträckning av hur export/importflödena ser ut. All kraft som exporteras via kablarna mellan och respektive prissätts via . är ett transitland för stora flöden mellan och . Det gör att trots att elhandel inom landet i stor utsträckning sker bilateralt, omsätts en stor andel av kraften via . I diagrammen nedan redovisas andelen bilateral handel i Väst- respektive Östdanmark. Andel spothandel i västra respektive östra 2002, 2003 och , procent 9 Handel på de finansiella marknaderna 9.1Syftet med finansiell handel Det finns två typer av affärer som görs på den finansiella mark- naden. Antingen är syftet med transaktionen att prissäkra framtida förbrukning eller produktion, eller att tjäna pengar genom att ta en spekulativ position. Av dem som prissäkrar sig med finansiella kontrakt finns det både naturliga köpare (konsumenter) och natur- liga säljare (producenter). Eftersom producenter vill sälja sin pro- duktion till ett fastslaget pris som konsumenterna vill säkra sin konsumtion till ett fastslaget pris, uppstår en naturlig marknad för de finansiella kontrakten. Den spekulativa handeln kan göras på flera olika sätt. En aktör som saknar det naturligt underliggande behovet att köpa eller sälja el kan spekulera i elprisets utveckling genom att köpa eller sälja terminskontrakt. Det kan till exempel göras då aktören har en klar pristro, det vill säga en klar uppfattning om hur de långsiktiga priserna kommer att utvecklas. Om aktören får rätt i sin pristro, finns stora pengar att tjäna. Det finns även aktörer som söker så kallat arbitrage i marknaden, det vill säga uppenbarliga felprissätt- ningar som kan utnyttjas för att göra en riskfri vinst. Det görs till exempel då medelpriset för de kortare kontrakten som ingår i ett längre kontrakt inte prissätts på samma nivå som det längre kontraktet. Aktören kan i så fall köpa ett visst kontrakt som motsvarande kontraktsdelar säljs, med resultatet att en riskfri vinst uppstår för aktören, men även en aktör som handlar med finansiella kontrakt med det huvudsakliga syftet att prissäkra sig, kan ta spekulativa positioner på olika sätt. Redan ingångna kontrakt kan avyttras, eller också kan aktören välja att avsiktligt avvika från sin prissäkringsstrategi. Spekulation är ett ord som har en negativ klang i många kretsar, men det är faktiskt så att samtliga aktörer som har en tro om prisutvecklingen och agerar utifrån denna, i viss utsträckning ägnar sig åt spekulation.