sou · GSB327d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Samverkan med det omgivande samhället måste utvecklas avse- värt för att åstadkomma en fungerande och konkret dialog mellan samhälle och högskolor beträffande doktorsutbildningen och hur den bör utformas. Ett förslag från utredningen processer innebär att arbete med den tredje uppgiften blir merit- erande för de enskilda lärarna och forskarna på ett tydligt sätt genom att etablera en tredje meritportfölj vid sidan av veten- skapliga och pedagogiska meriter.22 Ett utvecklat samarbete mellan lärosätena vore önskvärt för att åstadkomma bättre förutsättningar för samarbete och vissa gemensamma förhållningssätt och regelverk. I saknas också en för högskolorna gemensam kontaktyta mot omvärlden, som kan vara en diskussionspartner i olika sammanhang, både mot det internationella forskarsamhället och mot det svenska samhället utanför akademin. Vi anser att lärosätena gemensamt bör ha en sådan funktion. Det betyder i praktiken att SUHF tar på sig en sådan roll, som innebär en samordningsfunktion för doktorsutbild- ningen för bl.a. internationella kontakter men även för samverkan mellan lärosäten och erfarenhetsutbyte dem emellan. En uppgift för SUHF, som blir effekten av resonemanget i det föregående, är att utveckla en gemensam form för den individuella studieplanen. En annan uppgift bör vara att utveckla en nationell mall för de överenskommelser som enligt vårt förslag ska upprättas vid sam- arbete i forskarutbildningen mellan högskolor med och högskolor utan examensrätt. Arbetsformerna och medlen för samverkan högskolor emellan kan vara av många olika slag. En arbetsform, där högskolorna ofta samarbetar och som utredningen analyserat närmare är forskar- skolan. Forskarskolor tjänar också en mängd andra syften än samverkan, vilka i hög grad varierar mellan olika slag av forskar- 22 SOU 2003:90, Innovativa processer I kapitel 8 Forskarskolor diskuteras forskarskolornas betydelse och läggs förslag till utveckling av forskarskola som arbetsform. Forskarskolors betydelse analyseras mot bakgrund av gjorda erfarenheter och utredningen redovisar sin inställning till forskarskolor. Ett forskarskoleliknande arbetssätt bör främjas generellt i doktorsutbildningen, men därutöver kan särskilda forskarskolor fylla en viktig funktion, särskilt för att utveckla kreativa forskningsmiljöer och etablera nya med bl.a. fler- vetenskaplig eller tvärvetenskaplig inriktning, samt för behovs- motiverad doktorsutbildning. Mot bakgrund av en översiktlig behovsbild föreslås en långsiktig satsning på forskarskolor av fyra olika slag. Medlen för dessa föreslås fördelas av forskningsråden och , utifrån regeringens övergripande prioriteringar och en kvalitets- bedömning av ansökningar från universitet och högskolor. En tydlig princip för hur de föreslagna forskarskolorna ska utformas beskrivs. Vi föreslår en utbildningsvolym som vid full utbyggnad inne- bär att en tredjedel av utbildningen enligt nuvarande examina- tionsmål genomförs vid dessa forskarskolor. Begreppet forskarskola har inte någon bestämd innebörd eller någon fastställd roll i svensk forskarutbildning. Till skillnad från många andra länder har begreppet forskarskola i kommit att betyda allt från sommarkurser, förberedande preparandår till en sammanhållen forskarutbildning med tydlig identitet och ett utpräglat samarbetssyfte. I utredningsarbetet har vi analyserat vilka faktorer och villkor som ger de bästa förutsättningarna för en god doktorsutbildning. Entydiga resultat från olika utredningar, svar på förfrågningar, utsagor vid skilda sammankomster och diskussioner under arbetets gång har visat att det arbetssätt, organisation, samt samarbete och samverkan som präglat de organisatoriskt sammanhållna forskar- skolor som utvecklats är en mycket bra form för forskarutbildning. Ett forskarskoleliknande arbetssätt i doktors- utbildningsprocessen har därför blivit en allmän utgångspunkt för våra förslag. Vi har funnit att en samlad lösning på former och organisation för genomförandet innebär att en större andel av landets doktorsutbildning bör genomföras inom ramen för forskar- skolor. Det är angeläget att övrig doktorsutbildning i största möjliga utsträckning utnyttjar de goda erfarenheterna från forskar- skolorna. Det är inte möjligt, och inte heller enligt vår bedömning önskvärt, att sätta upp ett mål som innebär att all doktors- utbildning ska utföras inom ramen för forskarskolor. Det måste finnas både olika former av forskarskolor och mer traditionella genomförandeformer. Det är emellertid mycket viktigt att olika former inte genomförs på skilda spår utan att all doktorsutbildning ingår i ett integrerat system. Att göra forskarskola till ett enhetligt begrepp i kan vara svårt mot bakgrund av dagens situation, men vi menar att det bör finnas en tydlig och långsiktig politik gällande forskarskolornas form och deras roll i den samlade doktorsutbildningen. Vi föreslår att forskarskolor av en viss organisatorisk form och med viss inriktning ska inrättas till ett stort antal. Den form vi förordar grundas på de forskarskolor som bedrivits i en samman- hållen organisation och som uppvisat goda resultat. Av budgetpropositionen framgår följande beskrivning av syftet med de forskarskolor som inrättats av regeringen: Syftet med forskarskolorna är att höja kvaliteten i forskarutbildningen, främja rekryteringen till forskarutbildningen samt utveckla samarbetet mellan landets universitet och högskolor och förbättra forsknings- anknytningen vid de högskolor som inte har egen forskarutbildning. försvinner successivt finansieringen för de forskarskolor som inrättats av stiftelser och forskningsråd. Det blir därmed en angelägen uppgift för statsmakten att genomföra de finansiella satsningar som behövs. Amerikanska graduate schools ses ofta som förebild för de svenska forskarskolorna och redan för forskarutbildningsreformen . Det handlade då om själva utbildningens utformning. Forskar- utbildningen skulle vara en sammanhållen utbildning med en bestämd normalstudietid , med ett större inslag av kurser och en mycket intensivare handledning. Antagningen skulle begränsas till det antal som kunde erbjudas denna mer resurs- krävande studiegång. lades förslag om att även utbildningens organisatoriska bas skulle förändras med amerikanska graduate schools som förebild. Det är dock först som forskarskolan vuxit fram som en alternativ utbildningsmodell. fick 1999 i uppdrag att belysa framväxten och förekomsten av forskarskolor. Detta gjordes bl.a. genom en enkät till universitet och högskolor och sammanfattades i rapporten – ett regeringsuppdrag där drygt 150 forskarskolor redovisades.1 av dessa forskarskolor utgjordes av sammanhållna forskarutbildningsprogram fram till doktorsexamen. av forskarskolorna omfattade mer än ett ämne; majoriteten omfattade dock endast ett vetenskapsområde. Den stora tillväxten i antalet forskarskolor har skett . Över hälften hade tillkommit genom initiativ från ett lärosäte, och externa finansiärer hade initierat . I av fallen var initiativet gemensamt. Stif- telsen för strategisk forskning (SSF) var den dominerande aktören – av forskarskolorna hade helt eller delvis SSF som finansiär och finansierades uteslutande av SSF. Förutom SSF är och kompetens- utveckling () en stor finansiär av forskarskolor. Såväl som SSF:s satsningar på forskarskolor syftar till sammanhållna forskarutbildningar med både bredd och djup, dels för att göra utbildningen mer attraktiv och effektiv, men också för att göra doktoranderna mer lämpade för arbetsmarknaden och fylla de behov som näringslivet har. I båda fallen poängteras samarbetet med industrin och/eller andra sektorer av samhället. De cirka 30 SSF-stödda forskarskolorna ska utgöra en del av ett målinriktat forskningsprogram medan (cirka 15 forskarskolor) kräver finansiering till minst hälften från näringslivet och att 1 , Forskarskolor – ett regeringsuppdrag (rapportserie 2000:2 R). doktoranden gör en viss del av avhandlingsarbetet som anställd vid ett företag. Även finansierar forskarskolor, bland annat som riktar sig till yrkesverksamma inom ett arbetsområde. Forskarskolan startade och avslutas i nuvarande form . Avsikten med forskarskolan är att öka antalet anställda med vetenskaplig skolning inom kulturarvssektorn och att göra det möjligt för anställda vid museer och den statliga kulturmiljövårdsorganisa- tionen att inom ramen för sin anställning avlägga doktorsexamen vid något av landets universitet. Doktoranderna bedriver sin forskning vid sex universitet från i söder till i norr. finns också de 16 nationella forskar- skolor som inrättats av regeringen. Dessutom finns ett antal forskarskolor inrättade som finansieras av högskolorna själva eller av andra finansiärer. 8.3Positiva erfarenheter av forskarskolor Ett flertal utvärderingar av forskarskolor har genomförts. Samtliga pekar på övervägande positiva erfarenheter.2 Den senaste genomfördes av och redovisas i rapporten 16 forskarskolor – statistisk uppföljning av doktoranderna och några resultat om verksamheten.3 Fram till och med hade 392 doktorander antagits, varav kvinnor. Endast fyra doktorander hade avbrutit studierna vid slutet av . Från utvärderingen rapporterades följande rörande sådana moment i forskarutbildningen som enligt vår bedömning är särskilt angelägna att uppmärksamma i uppbyggnaden av den nya doktors- utbildningen. De flesta forskarskolorna har genomfört gemensamma och nationella utlysningar av doktorandplatser, bl.a. i rikstäckande dagstidningar. Enligt forskarskolornas föreståndare finns det en tendens att utlysningar görs mer omfattande än för den reguljära utbildningen. Genom en samlad antagning har doktoranderna 2Se bl.a. och , SSF:s forskarskolor – en utvärdering (Hög- skoleverket/, 2000); företagsforskarskolor – utvärdering av ett koncept för ökat samarbete mellan akademi och näringsliv (: , 2003). 3Högskoleverket, 16 forskarskolor – statistisk uppföljning av doktoranderna och några resultat om verksamheten (Uppföljningsrapport ). huvudsakligen antagits som en grupp en gång . Det finns också tecken på att söktrycket till forskarskolorna är högre än till den reguljära utbildningen Beträffande handledningen visade det sig att de flesta doktor- genomför utbildningen vid samma lärosäte som sin huvud- handledare. För mer än hälften av forskarskolorna fanns en policy att doktoranderna ska ha minst en biträdande handledare, vilket uppfattas som mer vanligt förekommande än vid reguljär utbild- ning. Det har vanligtvis inte varit något krav att handledarna ska ha genomgått handledarutbildning. Få doktorander har bytt hand- ledare och vid sådana byten har forskarskolorna fungerat som ett extra stöd. Varje forskarskola har någon form av styrgrupp där doktor- normalt sett är representerade och som också kan fungera som ett forum där handledarna träffas och utbyter erfarenheter. En av de mest positiva effekterna av forskarskolorna är enligt flera föreståndare att doktorander från flera lärosäten ingår i en gemen- sam grupp som samarbetar. Ett påpekande från föreståndarna är också att doktorander från mindre högskolor tjänar mest på att delta i en forskarskola, eftersom alternativet skulle vara att ingå i alltför små forskningsmiljöer. Enligt regeringens policy för de nämnda forskarskolorna ska de bl.a. främja samarbetet inom forskarutbildningen, både mellan olika ämnesområden och lärosäten. Även andra forskarskolor har in- rättats med den ambitionen. Två exempel belyser på vilket sätt gränsöverskridande verksamhet skapas genom forskarskolor, i det ena fallet nationellt och i det andra inom ett lärosäte. forskarskola har som mål att stödja och skapa förutsättningar för gräns/ämnesöverskridande forskning utan att sudda ut ämnesutbildningen och ämnesutvecklingen och att i det avseendet vara en komplementär till den sedvanliga forskar- utbildningen som fokuserar ämnet och ämnesutvecklingen. Motiven för att inrätta forskarskolan var bl.a. att hälso- och sjukvård bygger på komplex kunskap, att vård och omsorgsforskning har egna problem med revir och bristande förståelse för varandras kultur, språk m.m. och att forskningsområdet har stora behov av gräns- överskridande kunskap samt en kultur som befrämjar arbetssätt som tillämpas inom forskarskolan. Till den första omgången sökte 156 studenter och 18 antogs. I gruppen ingick då designvetare, humanist, statsvetare, psykolog, folkhälsovetare, sjuksköterskor, arbetsterapeuter och sjukgymnaster, en sammansättning som speglar syftet att samla många olika yrkeskategorier inom vård- och omsorgsområdet. Ett annat exempel är hämtat från Forum Scientium (FS) vid , som startade , ursprungligen finansierad av SSF. FS är en mångdisciplinär forskarskola med mål att bilda ett nätverk mellan doktorander inom naturvetenskap, teknik och bio- medicin. Forskningsprojekten har som gemensam grund tillämp- ningar inom sensorområdet och doktoranderna finns både på den tekniska högskolan, filosofiska fakulteten och hälsouniversitetet. Genomförandegraden och studietiden har varit klart bättre för FS än för (LiTH) som helhet. Andelen av de antagna vid FS som tagit doktorsexamen –2003 var , medräknat licentiatexamen . Mot- svarande siffror för LiTH 1990–1999 var . Den genomsnittliga nettostudietiden inom FS var och bruttostudietiden . Bruttostudietiden inom LiTH var . 8.4.1Vilka är motiven? Motiven för att starta forskarskolor har varierat beroende på vem som tagit initiativet och vilka förutsättningar som finns för att driva forskarutbildning. I HSV:s rapport – ett rege- ringsuppdrag urskiljs i huvudsak tre olika motiv. Ett skäl är att skapa en forskarskola som är mångvetenskaplig för att kunna belysa ett problem och/eller forskningsobjekt ur olika ämnesperspektiv och därigenom utveckla ny kunskap. Ett annat skäl är att skapa ett nationellt centrum för ett forskningsområde som finns utspritt vid olika lärosäten. Ett sådant centrum kan vara mångvetenskapligt eller finnas inom en disciplin med huvudsyftet att samla kompetens med olika inriktning inom ett område som kan vara betydelsefullt för . Ett tredje skäl är att bygga en större miljö, att åstadkomma en kritisk massa, som kan vara svår att etablera inom små ämnen.4 Ytterligare ett skäl, som vi lägger till grund för vårt förslag om forskarskolor, är att de kan vara en bra form för doktorsutbildning som motiveras av behovet av doktors- 4 , Forskarskolor – ett regeringsuppdrag (rapportserie 2000:2 R) 43. utbildade inom olika yrkesområden, alltifrån industrin till skola och museer. Vi anser att det är mycket angeläget att satsa på forskarskolor av bl.a. de skäl som nämns i HSV:s rapport och föreslår en fortsatt, utvecklad och ökad satsning på forskarskolor som en arbetsform för doktorsutbildningen. För de forskarskolor som inrättas i enlig- het med vårt förslag är det önskvärt att upprätta en ordning och tydlighet bl.a. genom att beskriva organisation, förstärkt handled- ning, mångvetenskap och nätverk. En sådan ordning kan också förväntas bidra till att skapa incitament för handledare och lärare vid universitet och högskolor, med gemensamma intressen och idéer, att utveckla forskarskolor kring teman och ämnen samt ge förutsättningar för kontinuitet och långsiktighet i verksamheten. Goda forskarutbildningsmiljöer kan utvecklas inom forskar- skolor som drivs i samverkan mellan högskolor, med omgivande samhälle samt inom ett lärosäte. Enligt våra förslag ska de tjäna syftet att åstadkomma profilering mot nya områden, behovsmoti- verade utbildningar, tvärvetenskapliga och/eller gränsöverskridande doktorsutbildningar, och att främja mer kraftfulla forskningsmiljöer för mindre ämnen/områden. En sammanfattning av vad som förväntas av den föreslagna satsningen på forskarskolor kan uttryckas som att forskarskolor ska finnas för att: ge goda arbetsförhållanden för kunskapsutbyte åstadkomma starka forskningsmiljöer för strategiska sats- ningar av skilda slag åstadkomma profilering mot nya områden skapa samarbete mellan lärosäten/fakulteter åstadkomma ett starkt samarbete med arbetslivet utanför högskolan åstadkomma internationellt samarbete, bl.a. i nordiskt perspektiv. Det bör finnas en långsiktig strategi för forskarskolornas roll i det svenska forskarutbildningssystemet. Enligt vår bedömning ska en viss forskarskola existera om inte alldeles särskilda skäl talar för att den bör läggas ner . 8.4.2Vilken inriktning prioriteras? Forskarskolorna ska tillgodose framväxt och etablering av forsk- ningsområden som avspeglar nationella forskningsstrategiska över- väganden. Till grund för de överväganden som ska göras kring ansökningar och beviljanden av medel för forskarskolorna bör ligga de förslag till forskningsstrategier som högskolor och forsknings- råd lämnar regeringen inför varje forskningspolitisk period. Vi har i utredningen diskuterat vilka inriktningar för forskarskolornas utbildning som bör vara mest angelägna och föreslår att följande satsningar ska prioriteras: behovsmotiverad doktorsutbildning anpassad till olika yrkes- verksamhetsområden problemorienterad doktorsutbildning av fler- och/eller tvär- vetenskaplig karaktär doktorsutbildning inom prioriterade spetsforskningsområden för strategiska ändamål doktorsutbildning som samlar små områden nationellt. Bedömning av ansökningar om forskarskolor ska göras utifrån det mål som uppställts för forskarskolan. Tonvikten kan i vissa fall ligga på att skapa excellenta forskningsmiljöer, i andra fall på att få till stånd innovationer och tillväxt eller på annat sätt lägga grunden för en god samhällsutveckling. En god doktorsutbildningsmiljö enligt nedan ska alltid krävas. De forskarskolor som föreslås kommer av flera skäl att se olika ut. Det kan gälla spridning geografiskt, grad av flervetenskaplighet och många andra faktorer. Forskarskolorna bör dock ha vissa gemensamma ramar för genomförandet. Vårt förslag innebär därför att följande principer ska gälla för hur forskarskolorna bedrivs: sammanhållen doktorsutbildning med kollegial vetenskaplig diskussion samlad periodisk antagning av en grupp doktorander gemensamma seminarier och mötesplatser (för både doktor- ander och handledare) viss gemensam inriktning eller profil samarbete mellan högskolor, ämnen/discipliner och/eller med arbetslivet utanför högskolan egen organisatorisk enhet, dvs. ledning, ansvarig studierektor m.m. Förslaget innebär därmed att främja doktorsutbildning med en strukturerad utbildningsgång i en sammanhållen och stimulerande miljö, där såväl doktorander som handledare ingår i ett större sammanhang och kan stödja varandra. Dessa förhållanden kan givetvis råda också i mer traditionellt genomförande, men särskilda satsningar på forskarskolor är ett effektivt sätt att gynna sådana miljöer. Forskarskolorna kan också med rätt utformning och genomförande bidra till att utveckla den nya doktorsutbildningen i önskvärd riktning. Förutom att forskarskolorna bör vara ett bra instrument för mer riktade, strategiska satsningar inom doktorsutbildningen kan det också handla om att möta särskilda behov från arbetsliv, näringsliv och samhället i övrigt. Detta kan även gälla akademin för att behålla vissa ämnen eller stärka forskningsanknytningen av vissa utbild- ningar m.m. Ett exempel på satsning som bör bli aktuell innebär att etablera forskarskolor med sådan inriktning som har samma målsättning som ligger i det uppdrag fick av regeringen , nämligen att analysera och föreslå åtgärder för att under- lätta kommersialisering av forskningsresultat, särskilt vid univer- sitet och högskolor. företagsforskarskolor och även s.k. profilsats- ningar är goda exempel på en typ av inriktning som också ligger i vårt förslag. De kräver samverkan med näringsliv och samhället i övrigt utanför högskolorna vilket är vår förhoppning att satsningen på forskarskolor ska innebära. Studenter vid högskolor som saknar examensrätt i forskar- utbildning inom något eller fler områden borde ha särskild nytta av satsningen på forskarskolor. De får därigenom möjlighet att delta i en samlad utbildning som kan ge större och mer kreativ forsk- ningsmiljö än om utbildningen skulle genomföras vid deras hög- skola. Att medverka i forskarskolor bör enligt vår mening vara ett accepterat sätt för högskolor att vid behov meritera sig för att tilldelas examensrätt inom ett visst område. Forskarskolans karaktärsdrag, så som de beskrivits i det före- gående, kan sägas känneteckna god forskarutbildning i allmänhet. Det är intressant att notera att redan för forskarutbildnings- reformen 1969 underströks betydelsen av organiserad utbildnings- gång och förstärkt handledning. 8.4.3Vilken omfattning och till vilken kostnad? Forskarskolornas inriktning/profil och typen av samarbete blir givetvis föremål för regeringens avvägningar när det gäller att precisera vilken typ av forskarskolor som ska gynnas och i vilken omfattning. Högskolornas strategiplaner bör beaktas vid dessa avvägningar. Initiativen till de enskilda forskarskolorna ska dock tas av högskolorna själva och andra berörda aktörer. Det finns ingen enkel modell för att få fram önskvärd om- fattning för den nysatsning som föreslås. Den inventering av forskarskolorna i som utförde redovisar 150 forskarskolor, av vilka ungefär hälften genomförde fullständiga forskarutbildningar.5 Eftersom finansieringen kommer att upphöra för åtskilliga av dem anser vi att 50 nya forskarskolor borde vara en rimlig nivå för en nysatsning. Varje forskarskola bör anta så många doktorander att den vid full utbyggnad består av cirka 50 doktorander inom treårig utbildning. Det betyder att cirka 800 doktorander, dvs. en tredjedel av det antal som examinerades , kommer att examineras inom ramen för en forskarskola i enlighet med våra förslag. En del av de föreslagna forskarskolorna ska inrättas i samarbete mellan de nordiska länderna. En satsning på nordiska forskarskolor bör enligt vår mening bidra väsentligt till att utveckla till en ledande forsknings- och näringsregion i enlighet med de förslag som presenteras i , som tillkom på uppdrag av Nordiska ministerrådet.6 För att finansiera forskarskolorna krävs som nämnts tidigare resurstillskott av statliga medel, särskilt i skenet av stiftelsernas minskade satsningar på forskarskolor . Ett lämpligt förfaringssätt för att hantera resurstillskottet är enligt vår bedömning att medel för de föreslagna forskarskolorna anvisas forskningsråden och , som fördelar dem efter utlysning och sakkunnig prövning. Beroende på forskarskolornas inriktning i relation till rådens och uppdrag för verksamheten 5Högskoleverket, Forskarskolor – ett regeringsuppdrag. fördelas de anvisade medlen mellan råden och av statsmakten mot bakgrund av önskvärd omfattning av skilda inriktningar. Vi anser att medlen ska täcka två principiellt olika slags kost- nader. Genomförande av forskarskolor har särskilda kostnader som inte förkommer för den reguljära utbildningen. Sådana kostnader som hör till infrastrukturen för verksamheten ska täckas av medel som tilldelas samtliga forskarskolor i förhållande till omfattning och verksamhetsinriktning. Medlen avser särskilda kostnader för kurser, infrastruktur, ledning, medel för utveckling av kurser och seminarier, samt för doktoranders och handledares resor. De ska inte avse den totala kostnaden, som enligt det föreslagna resurs- tilldelningssystemet bör täckas på de direkta statsanslagen. Det andra kostnadsslaget gäller full kostnadstäckning till 75 pro- cent för hela utbildningen för doktorander som är anknutna till högskolor som saknar examensrätt inom området för doktors- utbildningen. Skälet är att de högskolorna saknar medel för regel- rätt forskarutbildning inom sina respektive forskningsanslag. I det beräkningsexempel som redovisas i kapitel 5 för kostnader för forskarskolor har vi antagit att 100 doktorander av de totalt 800 som kommer att examineras med den antagna utbildningsvolymen, genomför utbildningen med koppling till en högskola som saknar examensrätt för den aktuella doktorsutbildningen.