sou · GSB367d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Detta gäller även för det svenska forsknings- och utvecklingsarbetet. Fyra helt nya typer av kärntekniska anläggningar behöver utvecklas: En accelerator, en reaktor, en upparbetnings- anläggning samt en bränslefabrik. Alla dessa måste fungera med stort utbyte (med effektiv separation av kort- och lång- livade radionuklider), hög säkerhet för personal och omgiv- ning och till rimliga kostnader. Först när prototyper för dessa anläggningar är i drift, om 20 , kan man göra en mera precis bedömning av utbyte, säkerhet, ekonomi, etc. Först därefter är det meningsfullt att ta ställning till om transmutation är intressant att satsa på. Transmutationstekniken förutsätter byggandet av minst två reaktorer av ny typ för att klara av att omvandla det svenska kärnavfallet under en rimligt (). En satsning på transmutation innebär en satsning på kärnteknik med de för- och nackdelar som detta för med sig. Vilka är då dessa för- och nackdelar? Transmutation ett alternativ till slutförvaring. Transmutationstekniken bygger på kända principer och vetenskapliga fakta. Något vetenskapligt genombrott, som för fusion (vätekraft) behövs inte. I huvuddelen av det transmuterade kärnavfallet antas radio- aktiviteten kunna avklinga till ofarliga nivåer inom cirka 1 . Detta kan jämföras med de flera som behövs för att använt kärnbränsle, som inte har upp- arbetats eller transmuterats, ska bli lika ofarligt. Detta för- enklar byggandet av ett slutförvar för avfallet samt minskar risken för radioaktiva utsläpp från förvaret. Detta resone- mang förutsätter att kvarstående mängd långlivade radio- nuklider i huvudfraktionen blir mycket liten. Det bör dock understrykas att även med transmutation kommer anlägg- ningar av samma typ, som i det nuvarande svenska kärn- avfallsprogrammet, att behövas även om slutförvaret kan göras betydligt mindre och inte kräva samma tidsmässiga uthållighet. En satsning på transmutation innebär att den kärntekniska kompetensen kan bibehållas . Genom transmutationsprocessen förbränns den mängd plu- tonium, som skulle kunna användas för kärnvapenframställ- ning, som energi kan tillgodogöras. (Jämför dock följande punkt.) Transmutationstekniken, i den form som innefattar pluto- niumförbränning i form av MOX-bränsle (se avsnitt 8.5), förutsätter upparbetning före förbränningen. utsläppen till omgivningen och ökar risken för spridning av kärnvapenmaterial. Den svenska policyn är att inte upp- arbeta använt kärnbränsle. SOU 2004:67 Transmutation ett alternativ till slutförvaring. De nya reaktorerna skulle kunna byggas i . Det är dock osäkert om detta skulle kunna accepteras av kärnkraftavveckling. De nya reaktorerna skulle även kunna byggas utanför men det förutsätter att en annan nation är beredd att ställa sig bakom ett sådant arrangemang. Detta kan uppfattas som att man i viss ut- sträckning går ifrån principen om att varje land ska ta hand om sitt eget avfall. Det är knappast tekniskt eller ekonomiskt rimligt att bygger den eller de separationsanläggningar som krävs för transmutation. En förutsättning blir därför att separationen kan ske gemensamt mellan länder i ett antal europeiska an- läggningar. Mängden transporter både inom och utomlands kommer att öka. Detta kan innebära ökade risker. Hanteringen av högaktivt avfall ökar, vilket innebär ökade risker. För att få rimlig ekonomi i transmutationstekniken måste de reaktorer som byggs kunna utnyttjas även för produktion och leverans av elektrisk kraft. Även med kraftproduktion kan transmutation emellertid förväntas ge betydligt dyrare hantering av kärnavfallet än den direktdeponering som planeras. Om kostnaderna för direktdeponering blir av kostnaderna för den producerade elkraften, så blir motsvarande kostnader för att ta hand om avfallet genom transmutation av elproduktionskostnaderna, en- ligt svenska beräkningar. Enligt samma beräkningskälla mot- svarar den senare högre elproduktionskostnaden ungefär den för alternativa energikällor som vind och biobränsle. Utnyttjandet av transmutation för det svenska kärnavfallet blir en fråga för kommande generationer. Med dagens kunskap om denna teknik är det inte acceptabelt att avbryta eller senarelägga Transmutation ett alternativ till slutförvaring. det svenska slutförvarsprogrammet, med hänvisning till trans- mutation som ett möjligt alternativ. Däremot stärker detta möjliga framtida alternativ kravet på att förvaret skall utformas så att återtagning av avfallet blir möjlig. Enligt de etiska prin- ciper, som bland andra KASAM ställt upp, bör varje generation ta hand om sitt eget avfall och inte tvinga framtida generationer att utveckla ny teknik för att lösa problemen. Därför är det rimligt att resurser avsätts för fortsatt forskning om trans- mutation. Denna forskning kan även ge utbyte, som är av värde inom andra områden, t.ex. kärnfysik, kemisk separationsteknik och materialteknik. Den svenska transmutationsforskningen bör samordnas med den forskning och utveckling som sker i andra länder. Att nu avsätta resurser för fortsatt transmutations- forskning ligger också i linje med synsättet att vår generation bör ge kommande generationer bästa möjliga förutsättningar att avgöra om de vill välja transmutation, som metod för att ta hand om det använda kärnbränslet, i stället för enbart direktdepo- nering (enligt t.ex. KBS-3-metoden). SOU 2004:67 Transmutation ett alternativ till slutförvaring. 99 A Roadmap for Developing Accelerator Trans- mutation of , to Congress, October 1999, /RW-0519 03 Report to Congress on Advanced Fuel Cycle Initiative (AFCI), Comparison report, FY 2003 , Office of Nuclear Energy, Science and Technology, October 2003 Eur 01 A European Roadmap for () for Nuclear , Report of on ADS, , publ. by Com- munication and Information Unit, Lungotevere Thaon di Revel 76-00196 , 008-6 Jeju 02 on Actinide and Parti- tioning and Transmutation, Jeju, Republic of , 14 16 October 2002, /Report, , EN, 2003 96 on , 3 7, 1996, , (2 volumes) KAS 92 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 1992, Rapport från för kärnavfallsfrågor (KASAM) , Transmutation ett alternativ till slutförvaring. KAS 02 Kärnavfall forskning och teknikutveckling, KASAM:s yttrande över SKB:s FUD-program 2001, Rapport från för kärnavfallsfrågor (KASAM), 2002, SOU 2002:63 Mil 99 Ansvar, rättvisa och trovärdighet etiska dilemman kring kärnavfall, skrift utgiven på initiativ av Nationelle samordnaren på kärnavfallsområdet (), Kommentus förlag 1999, () and Fast Reactors (FR) in Advanced Nuclear Fuel Cycles – A Comparative Study, Spring 2002, . SKB 04 Partitioning and Transmutation, Current deve- lopments 2004, editor , SKB rapport, (i tryck). SKI 03 Nuclear and with Special Focus on Russian Trans- mutation Projects Sponsered by ISTC, Slutrapport från expertgrupp som med stöd från SKI följt och rapporterat om transmutationsforskning speciellt rysk sådan finansierad av ISTC, SKI rapport 2003:19, . Wal 01 , Kamil Tucek, , and , Application of Burnable Absorbers in an , Nucl. Eng., 137 (2001) 996 Wes 01 , A Cost Benefit Analysis of an , examensarbete vid inst. För kärn- och reaktorfysik vid KTH, 2001 9Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer kan man finna flera exempel på teknik- projekt, som blivit föremål för debatt och diskussion inte bara bland politiker utan också bland en större allmänhet. Öresunds- bron föregicks av en omfattande miljödebatt. Järnvägsbyggen, mobiltelefonmaster, vindkraftverk och genteknik har ifrågasatts av folkliga opinioner och politiker. Men ingen av dessa dis- kussioner kan mäta sig med den debatt, som kärnkraft och kärnavfall skapade med början . fick sin första borgerliga regering av socialdemokratiskt maktinnehav. Det berodde till stor del på kärnkrafts- och kärnavfallsfrågan. Samma fråga ledde också till statsminister och hela hans regerings avgång 1978. Han återkom som regeringschef efter valet , men då hade frågan hamnat i ett nytt politiskt läge inför folkomröst- ningen om kärnkraften, som genomfördes . Folk- omröstningsresultatet fick till följd att en bred majoritet i satte ett bortre parentestecken för kärnkraften . i Tjernobyl i skördade många dödsoffer, men rev också upp gamla politiska sår i . Trots detta modifierades det svenska avvecklingsbeslutet bland annat till följd av målsättningen att inte tillåta en ökning av utsläppen av koldioxid från fossila bränslen nivå. I de energipolitiska riktlinjer som Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer beslutade om 1997 och 2002 anges inte längre något årtal för när kärnkraften skall vara avvecklad. pågår överläggningar mellan staten och elproducenterna i syfte att förbereda en överenskommelse om att bland annat skapa förutsättningar för en företagsekonomiskt försvarbar fortsatt drift och successiv stängning av kärnkraften. Den ena kärnreaktorn i stängdes av , men den andra är fortfarande i drift. Motsättningarna mellan olika uppfattningar om kärnkraft och kärnavfall har blivit mindre laddade och finns det andra miljöfrågor, som anses betydligt mer allvarliga än frågor om kärnavfallet. Trots denna situation innebär frågan om det slutliga omhändertagandet av det använda kärnbränslet ett stort nationellt ställningstagande avseende ett tekniskt och moraliskt komplicerat, storskaligt projekt. Ur detta perspektiv kan kärnavfallsfrågan snarare ses som undangömd än bortglömd. I fokus för denna rapport står kärnavfallet samt de vetenskap- liga förutsättningarna och samråds- och beslutsprocessen för att finna en säker slutförvaring av de högaktivt, lång- livat avfall, som skapas vid driften av de svenska kärn- kraftverken totalt finns redan ca sådant avfall i mellanlager i CLAB (centralt mellanlager för använt kärn- bränsle) i Simpevarp i . De flesta svenskar skulle nog bejaka påståendet att frågan om kärnavfallet inte enbart och uteslutande är en teknisk och ekonomisk fråga. Kärnavfallsfrågan handlar om något utöver bergarter, grundvattengenomströmning, hållfasthet och svets- ningsteknik. Frågorna om kärnenergi och kärnavfall berör även moraliska och etiska värderingar och prioriteringar. Vem har ansvar för en säker slutförvaring av det högaktiva avfallet? Bör vi avvakta en ny och bättre teknik ? Om inte, vilken kommun och vilka markägare skall upplåta sitt område för en slutförvarsanläggning? Vad kräver ansvaret för kommande gene- rationer? Hur tar man ställning i dessa frågor? Att konstruera ett slut- förvar, som ska hålla i flera hundratusen år, är en teknisk uppgift Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer som i sig ter sig svindlande. Men hur gör man för att komma fram till vad som är moraliskt rätt och fel i kärnavfallsfrågan? Det är en fråga av helt annan karaktär. I detta kapitel diskuteras några av de moraliska och etiska frågor som kärnavfallet ger upphov till. Diskussionen kräver en avgränsning. Det går visserligen inte att komma ifrån att kärn- avfallsfrågan är förknippad med den vidare frågan om kärn- kraften som energikälla. Men detta faktum står inte i fokus för diskussionen i detta sammanhang. Vare sig man är för eller mot kärnkraft, ligger det snart högaktivt avfall i CLAB:s mellanlagringsbassänger på Simpevarpshalvön 4 mil nordost om . Den livsfarliga strålningen kommer att ha klingat av till ofarliga nivåer först . Vad gör vi åt detta? Vad bör vi göra om vi vill göra det på ett moraliskt och etiskt ansvarigt sätt? Diskussionen här kommer att fokusera på en bestämd fråga: Vem ska ta ansvar för en mer definitiv lösning av kärnavfalls- frågan? Den frågan kan ses som en rättvisefråga. Är det den nu levande generationen eller någon kommande generation som ska ta det ansvaret? Ansvaret för kommande generationer ställer oss också inför andra frågor. Om vi som lever i i bestämmer oss för att ta hand om avfallet, tillskjuter resurser, organiserar och bygger en anlägg- ning, forslar ner avfallet och försluter förvaret, vilken hänsyn ska vi ta till kommande generationers eventuella önskemål att ta hand om avfallet på ett bättre sätt eller att utnyttja avfallet som en resurs? Detta aktualiserar frågan om s.k. återtagbarhet. Inledningsvis beskrivs och analyseras ett antal etiska grund- begrepp och grundprinciper. Fokus sätts därefter på frågan om vad principen om rättvisa mellan generationer dvs. mellan nu- varande och kommande generationer betyder för slutförvars- frågan. Den diskussionen leder fram till en diskussion om kärnavfallsfrågan som existentiellt dilemma. Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer Det talas en hel del om etik och moral. Många vill ha mer av etik och moral i samhället. Men vad är det egentligen man vill ha mer av? Är det två olika saker? Vad är etik? Och vad är moral? I vardagsspråket används orden etik och moral om vartannat, men rent etymologiskt har termerna olika ursprung. Etik kommer från grekiskans ethos, som betyder hållning. Det finns också ett snarlikt grekiskt ord etos och det betyder närmast sedvänja, sed eller bruk. Moral kommer från det latinska adjektivet moralis, som betyder sedvanemässigt eller brukligt. Ordens ursprung ger oss ingen tydligare vägledning, mer än att det handlar om människors seder och bruk. I denna breda betydelse är termerna ganska ointressanta. Begreppet moral kan användas i två huvudbetydelser, här kallade Moral 1 och Moral 2. Moral 1 är våra konventionella handlingsmönster. Moral 1 kommer ganska nära ordets ursprungsbetydelse. Men enligt nutida språkbruk handlar moral också om något annat, nämligen om våra uppfattningar om vad som är rätt och orätt. Det handlar inte bara om vårt faktiska handlande och våra kon- ventionella handlingsmönster. Moral 2 är våra konkreta uppfattningar om vad som är rätt och orätt, om vad som kännetecknar en god människa, ett gott samhälle och en god relation till naturen. Vad skulle då etik vara? Etik kan beskrivas som vår reflektion över moralen, dvs. över de värderingarna vi har och de handlingar som vi utför. Varför gör jag som jag gör? Borde jag handla på något annat sätt? Varför omfattar jag just dessa värderingar om rätt och orätt? Vad är ett gott samhälle? Vad är en god relation till naturen? Borde jag ändra på mina värderingar? Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer Alla människor har en moral 2, dvs. uppfattningar om vad som är rätt eller orätt vare sig vi är medvetna om dessa upp- fattningar eller inte. Men alla har inte en etik. Etik är att ta ett steg tillbaka och göra sina moraliska värderingar till föremål för eftertanke. Långt ifrån alla har reflekterat över innehållet i sin moral. Huruvida en sådan etisk reflektion leder till en förbättrad moral 1 är en omdiskuterad fråga. Men man kan nog våga påstå att det inte finns något automatiskt samband mellan etik och moral 1. Etiken kan nog ofta förbättra vår moral 1, men det krävs nog något mer för att man ska bli en rättskaffens människa än att man fått godkänt på 10 poäng i praktisk filosofi. Vi kan sammanfatta begreppet etik på följande sätt: Etik är vår reflektion över innehållet i vår egen och andra människors moral 1 eller 2. Etik i denna bemärkelse finns som ett ämne vid universiteten. Det finns forskning som har moralen (eller olika moraluppfattningar) som sitt studieobjekt. Den skulle kunna beskrivas som det systematiska och kritiska studiet av de värderingar och principer som ingår i moralen. Vad etiker sysslar med är alltså inte att utveckla en teori- bildning kring kvarkar, ekosystem och planeter, eller kring eko- nomi, konsumtionsmönster och internationell samverkan utan kring vad som är (eller antas vara) rätt och orätt, gott och ont, eftersträvansvärt och förkastligt, rättvist och orättvist. De flesta etiker räknar med att det inom den normativa etiken finns någon form av etiska grundprinciper. Enligt en enkel modell som ofta använts av (med inspiration från de amerikanska medicinetikerna Tom L. Beauchamp och i boken , 1979 och senare upplagor) finns det i första hand fyra etiska grundprinciper: Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer 1.Självbestämmandeprincipen, enligt vilken personer själva bör få bestämma över händelser i sitt eget liv, i varje fall om det inte går ut över andras självbestämmande, välfärd eller intressen. 2.Godhetsprincipen, enligt vilken vi bör göra gott mot andra, förebygga skada och förhindra eller ta bort sådant som är skadligt för andra. 3.Principen att inte skada, enligt vilken vi har en plikt att inte orsaka andra människor lidande eller åstadkomma skada. 4.Rättviseprincipen, enligt vilken fall som i moraliskt avseende är lika också bör behandlas eller bedömas lika vad avser fördelningen av förmåner och bördor. Dessa principer torde vara allmänt accepterade, men oenighet kan uppkomma när de ska preciseras. Man kan också ha olika uppfattning om hur man ska handla när de olika principerna kommer i konflikt med varandra. Ändå är de användbara som utgångspunkt för moraliska överväganden, t.ex. för att finna en etiskt acceptabel hantering av kärnavfallet från svenska kärn- kraftverk. Den första principen, om självbestämmande, bör rimligen till- erkännas inte endast nu levande människor, utan även framtida generationer. De andra och tredje principerna, godhetsprincipen respektive principen om att inte skada, innebär att säkerhets- frågorna måste vara centrala i varje resonemang. Om dessa tre principer ska tillämpas så kan man formulera följande tillspetsade fråga. Kan det vara rimligt att vi som lever nu tummar på säkerheten för oss och våra barn för att tillgodose kommande generationers rätt att återta kärnavfallet och utnyttja på det sätt som de anser vara bäst? Den fjärde principen handlar om rättvisa. Men den innebär inte enbart att lika fall bör behandlas eller bedömas lika. Den handlar även om hur resurser och ansvar ska fördelas mellan de människor som lever nu samt om förhållandet mellan nu levande generationer och framtida generationer. Resonemangen utvecklas närmare längre fram i detta kapitel. Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer Dessa principer handlar till stor del om hur vi bör förhålla oss till andra människor. Men principerna kan i stor utsträckning också tillämpas på vårt förhållande till andra levande varelser. Då kommer man in på det som kallas miljöetik. 9.3Vad är miljöetik? Om man kan skilja mellan moral och etik i allmänhet, kan man naturligtvis också skilja mellan miljömoral och miljöetik. Miljö- moralen skulle då bestå av våra faktiska moraliska förhållnings- sätt och attityder till naturen eller miljön. Miljöetiken betecknar istället det systematiska bearbetandet och reflekterandet över vår relation och våra attityder till naturen. Alla människor skulle därmed, medvetet eller omedvetet, ha en miljömoral, men inte alla skulle ha en miljöetik. Mer exakt skulle man kunna definiera miljöetik på följande sätt: Miljöetik är det systematiska och kritiska studiet av de värderingsmässiga ställningstaganden som medvetet eller omedvetet styr människans sätt att förhålla sig till naturen (med syfte att ge förslag på och rättfärdigande av de etiska principer som bör vägleda människan i hennes umgänge med naturen). Med andra ord, etikstudiet kan ha olika fokus: Vårdetiken rör relationen mellan vårdtagare och vårdgivare. Affärsetik rör relationen mellan olika företag och deras kunder/klienter. Miljöetik rör relationen mellan människan och den natur som omger henne. Det innebär att varje värdesystem, som på ett systematiskt sätt avser att vägleda oss i vårt umgänge med naturen, utgör en form av miljöetik. Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer Här är det viktigt med ett förtydligande. Vi bör uppmärk- samma skillnaden mellan beskrivande och normativ miljöetik (eller mer generellt mellan beskrivande och normativ etik): Inom den beskrivande miljöetiken försöker man upptäcka, beskriva och klassificera människors miljövärderingar. Man kan t.ex. söka att (1) beskriva och klassificera de moraliska värde- ringar som direkt eller indirekt styr miljövårdens och miljö- politikens utformning och (2) analysera hur människor i allmän- het reagerar på miljöpolitiska åtgärder (utifrån deras egna grund- läggande värderingar om hur man som människa ska förhålla sig till naturen). Det är viktigt att understryka att det är många andra än de som sysslar med universitetsämnet etik som ägnar sig åt beskrivande etik. Forskare inom både samhällsvetenskap, humaniora och etik bedriver forskning inom området beskrivan- de etik. Vi skulle kunna tala om värderingsforskning på miljö- området som en mer generell kategori av forskning. Utan en sådan värderingsforskning, blir det svårt att på ett meningsfullt sätt bedriva en normativ etik. Vi behöver få kunskap om vilka grundvärderingar människor har när det gäller vårt förhållande till naturen, särskilt om hur dessa grundvärderingar förmedlas, tolkas eller kanske till och med ignoreras av institutioner och myndigheter, hur dessa grundvärderingar är kopplade till handlingar och levnadssätt, och om hur man på ett framgångsrikt och acceptabelt sätt kan på- verka människors moraliska värderingar, osv. Det som är specifikt för etiker är att de inte nöjer sig med att beskriva människors grundläggande värderingar eller attityder emot naturen, utan vill också kritiskt och konstruktivt granska dessa värderingar. Ett sådant konstruktivt och kritiskt studium av miljöfrågorna kan kallas normativ etik. Inom normativ miljöetik försöker man att kritiskt och kon- struktivt granska de moraliska värderingar som direkt eller in- direkt styr miljövårdens och miljöpolitikens utformning och Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer människors reaktioner på dessa. Här är några exempel på nor- mativa miljöetiska frågor: Bör vi försöka bevara utrotningshotade arter och i så fall varför och i vilken utsträckning? Bör vi ta hänsyn till kommande människogenerationer vid t.ex. nyttjandet av icke-förnybara naturresurser som fossila bränslen? Har vi rätt att göra av med all olja? Om vi har rätt till detta bör de i så fall kompenseras på något sätt? Kan vi handskas med andra levande varelser hur som helst? Eller måste vi ta hänsyn till dem i vårt handlande? 9.4.1Principen om minimal risk En synnerligen viktig etisk fråga handlar om huruvida människor eller djur kan komma till allvarlig skada av de använt kärnbränsle1 som planeras komma att deponeras i ett slutförvar någonstans i . Här aktualiseras bl.a. den etiska principen om att inte utsätta andra för skada. Med tanke på att det är svårt att helt och hållet ute- sluta att någon kan utsättas för skada, har man ibland formulerat en s.k. försiktighetsprincip. Den kan tolkas som en variation av icke skada-principen (se avsnitt 2). Man skulle kunna kalla detta principen om minimal risk och formulera den på följande sätt: Vi bör inte utsätta oss själva eller andra för mer än minimal risk för skada (om inte synnerligen goda skäl föreligger). 1 Enligt uppgifter från () fanns totalt använt kärnbränsle från kärnkrafterk runt om i världen och som förvarades i olika former av mellanlager. Av den mängden fanns i och närmare i . beräknas den totala mängden använt kärnbränsle i världen vara . Kärnavfall, etik och ansvaret för framtida generationer En svårighet med denna princip är naturligtvis att avgöra vad som är en minimal risk. I medicinska sammanhang har man ibland definierat den på följande sätt: Sannolikheten och stor- leken av fysisk eller psykisk skada som normalt möter en i det dagliga livet (, s. 291). Svårig- heten med riskbedömningar av kärnavfallslagring är, att vi inte har fullständiga och helt säkra kunskaper om vad som t.ex. kan hända med ett djupförvar i det svenska urberget. Vissa risker känner vi till, men ett grundläggande problem är de okända riskerna, dvs. vi har inte – och lär heller inte kunna få – någon säker kunskap om alla de förhållanden som kan ge upphov till risker, t.ex. att högaktivt avfall läcker ut i grundvattnet och skadar människor och djur om 25 . En annan svårighet med principen om minimal risk är att risker alltid måste vägas mot positiva möjligheter.