sou · GSB355 · 2005-01-01 00:00:00 — Regeringen lämnade i uppdrag åt den sär- skilde utredaren förre justitierådet att utreda frågan om diskriminering och annan kränkande behandling inom skol- väsendet m.m. (Dir. 2003:114). I den särskilde utredarens uppdrag ingår bl.a. att överväga om åtgärder är nödvändiga eller lämpliga för att genomföra den del av det reviderade likabehandlingsdirektivet (2002/73/EG) som gäller bl.a. yrkesutbildning inom utbildnings- området. Den särskilde utredaren har i betänkan- det Skolans ansvar för kränkningar av elever (2004:50) lämnat förslag som omfattar bl.a. förbud mot könsdiskriminering i fråga om yrkesutbildning inom utbildningsområdet. Som framgår av de ovan redovisade domarna i Gravier-målet och Blaizot-målet har gett begreppet yrkesutbildning en mycket vid definition. I finns ingen given definition av vad som brukar avses med yrkesutbildning. I Ds 2000:33 Eftergymnasial yrkesutbildning – 2001/02:27 s. 92. 2002/03:65 s. 76. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Rapport från arbetsgruppen i projektet eftergymnasial utbildning konstateras att yrkesutbildning är ett begrepp som har varit före- mål för många definitionsformuleringar med större eller mindre framgång. Enligt rapporten är det inte meningsfullt att ge en väl avgränsad definition av begreppet yrkesutbildning eftersom själva ordet yrke är så mångtydigt och yrken och vad som omger be- greppet yrke förändras i snabb takt med samhällsutvecklingen. Det är i stället enligt departementspromemorian angeläget med en vid definition som kan vara hållbar . Som yrkesutbildning betecknas i rapporten sådan utbildning som ger förutsättningar för deltagande i arbetslivet och som inte primärt är forskningsinriktad. Till denna kategori hör enligt rapporten påbyggnadsutbildning inom Komvux, kvalificerad yrkesutbildning, s.k. kompletterande utbild- ning, utbildning inom ramen för folkbildningen (studieförbunden och folkhögskolor), yrkesteknisk högskoleutbildning och vissa andra kortare yrkesutbildningar inom högskolan samt arbetsmark- nadsutbildning.200 I andra sammanhang har andra definitioner av yrkesutbildning gjorts. I en rapport till kommissionen har Utbildningsde- partementet och dåvarande gjort en avgränsning av olika former av yrkesutbildning i Sverige.201 I rap- porten anges att det inte finns någon klar och given avgränsning av vad som avses med yrkesutbildning eftersom den till stor del utgör en integrerad del av det svenska utbildningsväsendet. I rapporten görs följande avgränsning av yrkesutbildning. Inom det allmänna utbildningsväsendet bör de yrkesinriktade programmen på gym- nasieskolan (eller program med yrkesämnen som är den moderna benämningen) samt de utbildningar som leder till yrkesexamina på högskolan hänföras till yrkesutbildning. Dessutom bör vissa utbild- ningar på eftergymnasial nivå utanför den reguljära högskoleutbild- ningen definieras som yrkesutbildning. Vidare bör viss utbildning inom den kommunala vuxenutbildningen, personalutbildning inom företag samt arbetsmarknadsutbildning betecknas som yrkesutbild- ningar. Vi gör följande bedömning. Det kan ligga nära till hands att utgå från EG-rättens definition av yrkesutbildning såsom den angetts i särskilt Gravier-målet (se ovan). Emellertid är den definitionen så allmänt hållen att den lämnar föga vägledning om vad som i praktiken avses. Den är vidare inte 200Jfr Ds 2000:33 s. 33 ff. 201Genomförandet av yrkesutbildningsprogrammet i . Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG heller naturlig att anamma i den svenska rättsliga och faktiska miljön, där det inte över huvud taget är vanligt att skilja ut yrkesutbildning från annan utbildning. Vi får alltså konstatera att det svenska utbildningsväsendet inte gör någon tydlig gränsdragning mellan yrkesutbildning och annan utbildning inom ramen för utbildningsväsendet. kommer inte heller någon sådan gränsdragning att behöva göras. Ambitionen är att ett heltäckande skydd mot diskriminering inom hela utbild- ningssektorn skall komma till stånd. I det skyddet skall yrkes- utbildning ingå som en del. Lagen om likabehandling av studenter i högskolan reglerar för- hållandena i högskolan. På samma sätt som ovan angående yrkesvägledning vill vi slå fast som vår mening att likabehandlings- direktivet kräver att det införs ett förbud mot könsdiskriminering i fråga om yrkesutbildning inom utbildningsväsendet även i de delar som rör andra delar av utbildningsväsendet än de som omfattas av tillämpningsområdet för lagen om likabehandling av studenter i högskolan. Som framgått har den särskilde utredaren i be- tänkandet Skolans ansvar för kränkningar av elever (2004:50) föreslagit att en ny lag om förbud mot kränkningar av elever skall införas. Enligt förslaget skall lagen tillämpas på verksamhet som avses i skollagen (1985:1100) och på annan utbildningsverksamhet som inte regleras av jämställdhetslagen, lagar, lagen om likabehandling av studenter i högskolan, lag om förbud mot diskriminering och lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Någon gränsdragning mellan yrkesutbildning och annan utbildning inom ramen för utbildningsväsendet behöver inte göras med en sådan utformning. Om förslaget genomförs innebär det att förbud mot bl.a. könsdiskriminering kommer att gälla fullt ut i fråga om tillträde till yrkesutbildning inom utbildningsväsendet. Lagen om likabehandling av studenter i högskolan kommer att reglera hög- skolan och den nya lagstiftningen reglerar övriga utbildningsväsendet. Om den särskilde utredarens förslag genomförs bedömer vi att likabehandlingsdirektivet i den delen är genomfört. Det är därför inte nödvändigt för oss att nu lämna förslag som omfattar yrkes- utbildning inom utbildningsväsendet utanför tillämpningsområdet för lagen om likabehandling av studenter i högskolan. Det som återstår att reglera är yrkesutbildning inom ramen för anställningsförhållanden, inom ramen för den arbetsmarknadspoli- tiska verksamheten och enligt lagen om likabehandling av studenter Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Diskrimineringsförbud bör införas i jämställdhetslagen, lag om förbud mot diskriminering och lagen om likabe- handling av studenter i högskolan. Diskrimineringsförbuden bör gälla all utbildning inom respektive lags tillämpningsområde. Gemen- samt för de tre lagarna är alltså att gränsdragningen mellan yrkes- utbildning och annan utbildning inte behöver ställas på sin spets. Likabehandlingsdirektivets förbud tar sikte på tillträde till yrkes- utbildning. Såväl att påbörja som att genomgå yrkesutbildning bör dock omfattas av förbudet. Både offentlig och privat yrkesutbild- ning omfattas av diskrimineringsförbudet. När det gäller anställningsförhållanden tar det gällande för- budet i jämställdhetslagen sikte på utbildning för befordran. Här avses i princip inte endast yrkesutbildning utan all utbildning för befordran som en arbetsgivare beslutar om. Det finns därmed inte behov av att i detalj avgränsa yrkesutbildning från annan utbild- ning. Ett beslut eller annat handlande som rör en arbetstagares möjlig- heter att ta del av yrkesutbildning – eller utbildning över huvud taget – kan anses utgöra ett led i arbetsgivarens arbetsledning. Ar- betsgivarens åtgärder omfattas i så fall av det diskrimineringsförbud som redan finns i jämställdhetslagen (se 17 § 4). För att på ett tyd- ligt sätt genomföra ett skydd för yrkesutbildning som en arbets- givare erbjuder de anställda är det dock lämpligt att diskrimine- ringsförbuden anger att diskriminering inte är tillåten i fråga om yrkesutbildning. lagar anges diskrimineringsförbudet som gäller yrkesutbildning som att förbudet gäller när arbetsgivaren beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör --- utbildning. Den lagtekniska lösningen är alltså att yrkesutbildning inte nämns uttryckligen utan innefattas i den utbildning – av olika slag – som en arbetsgivare kan anordna eller tillhandhålla. Vi ansluter oss till den modellen och föreslår följande. Diskrimineringsförbudet för utbildning för befordran kvarstår. Därutöver skall diskriminering som har samband med kön vara förbjuden också när arbetsgivaren beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör annan utbildning än utbildning för befordran. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Detta är samma lösning som valts lagar. Innebörden av diskrimineringsförbudet skall vara densamma som enligt lagar. Yrkesutbildning inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten Den arbetsmarknadspolitiska verksamheten bedrivs bl.a. i form av olika arbetsmarknadspolitiska program såsom arbetsmarknadsutbild- ning. Med arbetsmarknadsutbildning avses yrkesinriktad utbildning som syftar till att underlätta för den enskilde att få eller behålla ett arbete och som motverkar att brist på arbetskraft uppstår på ar- betsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiskt betingad yrkesutbildning kan vidare förekomma inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska programmen aktivitetsgarantin, ungdomsinsatser och förberedande insatser. Bestämmelser om arbetsmarknadsutbildning och andra ar- betsmarknadspolitiska program finns i lagen (2000:625) om arbets- marknadspolitiska program och förordningen (2000:634) om ar- betsmarknadspolitiska program. Det kan anmärkas att inte heller i detta sammanhang finns en klar gränsdragning mellan yrkes- utbildning och annan utbildning, även om arbetsmarknadsmyndig- heterna i huvudsak administrerar just yrkesutbildning. En av huvuduppgifterna för den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten är att motverka en könsuppdelad arbetsmarknad och på andra sätt bidra till ökad jämställdhet mellan kvinnor och män samt till ökad mångfald i arbetslivet. Det saknas dock uttryckliga förbud mot könsdiskriminering vid arbetsmarknadsutbildning och andra arbetsmarknadspolitiska program i de författningar som gäller den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Den allmänna objektivitets- principen i 1 kap. 9 § regeringsformen (RF) är enligt vår mening inte tillräcklig för att direktivet skall anses genomfört. Ett uttryck- ligt diskrimineringsförbud som tar sikte på arbetsmarknadsutbild- ning och andra arbetsmarknadspolitiska program finns dessutom numera lag om förbud mot diskriminering för diskrimi- neringsgrunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan trosupp- fattning, sexuell läggning och funktionshinder. För att genomföra likabehandlingsdirektivet i svensk rätt och för att skapa ett likadant skydd oavsett diskrimineringsgrund bör ett diskrimineringsförbud som gäller yrkesutbildning införas även för diskrimineringsgrunden kön. Skyddet bör utformas som en del av skyddet mot diskrimine- ring av arbetssökande eller arbetstagare i fråga om insatser inom Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. I detta innefattas den yrkesutbildning som tillhandahålls av länsarbetsnämnderna och AMS. Innebörden av diskrimineringsförbudet skall vara densamma som för de andra diskrimineringsgrunderna enligt lag om för- bud mot diskriminering. Slutligen vad gäller utbildningsväsendet kan konstateras att det i lagen om likabehandling av studenter i högskolan finns ett förbud mot diskriminering som gäller när en högskola beslutar om tillträde till högskoleutbildning eller vidtar någon annan åtgärd som har betydelse för tillträdet. Likabehandlingsdirektivet är genomfört såvitt avser den lagens tillämpningsområde. Lagen om likabehandling av studenter i högskolan gäller endast universitet och högskolor som har staten, en kommun eller ett land- sting som huvudman och som omfattas av högskolelagen (1992:1434) i fråga om grundläggande högskoleutbildning och forskarutbildning samt enskilda utbildningsanordnare i fråga om utbildning som kan leda fram till en examen som får utfärdas enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. En mängd olika utbildningar som enligt definition skulle betecknas som yrkes- utbildningar omfattas inte av lagen. Dit hör t.ex. officersutbildning vid någon av landets Militär- eller Försvarshögskolor, utbildning till polis vid , olika yrkesinriktade gymnasieutbild- ningar etc. För att likabehandlingsdirektivet skall kunna genomföras på ett korrekt sätt bör förbud mot diskriminering införas även vid dessa typer av utbildning. Dessa utbildningar omfattas av den sär- skilde utredaren förslag. Vår bedömning: Likabehandlingsdirektivets diskrimineringsför- bud såvitt gäller omskolning genomförs, i huvudsak, genom för- buden mot diskriminering i fråga om yrkesutbildning i jäm- ställdhetslagen (1991:433) och lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. I fråga om lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan föranleder likabehandlingsdirektivet ingen åtgärd. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Enligt artikel 3.1 b likabehandlingsdirektivet är diskriminering för- bjuden i fråga om tillträde till alla typer och alla nivåer av omskol- ning. Artikeln ersätter artikel 4 direktiv. Vad som närmare avses med omskolning definieras eller kommen- teras inte i likabehandlingsdirektivet eller i kommissionens motivering till förslaget till direktiv eller förslaget till ändringar i direktivet. Omskolning är inte ett rättsligt begrepp i . Det brukar an- vändas som beskrivning av utbildning från ett yrkesområde till ett annat, ofta för äldre arbetstagare eller för arbetstagare i branscher med hög arbetslöshet eller som präglas av s.k. strukturomvandling. I arbetet inom ramen för den Europeiska socialfonden (ESF) talas om yrkesmässig nyinriktning. I vissa kollektivavtal ses omskolning som en sorts vidareutbildning, t.ex. inför hotande uppsägningar. Omskolning handlar enligt vår mening om utbildning för att kunna byta arbete, arbetsuppgifter eller yrkesinriktning. Detta ligger alltså verkligt nära den yrkesutbildning vi behandlat i föregående avsnitt. I allmänhet går det knappast att urskilja någon egentlig skilje- linje mellan omskolning och yrkesutbildning. Det finns inte heller något behov av att närmare definiera dessa olika former av utbild- ning. Det gäller den utbildning som den enskilde själv tar initiativet till, utbildning som en arbetsgivare svarar för och utbildning som länsarbetsnämnden erbjuder. Omskolning kan äga rum t.ex. på en arbetsplats, inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen eller som arbetsmarknadsutbildning. Vi menar att det i praktiken finns en överlappning i direktivets sätt att formulera förbuden mot diskriminering. Det direktivet be- tecknar som omskolning är naturligt att hänföra till yrkesutbild- ning. Vi anser därför att det inte är nödvändigt att uttryckligen – dvs. med ordet omskolning – förbjuda diskriminering på detta område. Att diskrimineringsförbudet skall gälla följer av de bestämmelser vi föreslår i fråga om yrkesutbildning. Här kan nämnas att regeringen i prop. 2002/03:65 (s. 176) gjort samma bedömning. Vi föreslår förbud i fråga om yrkesutbildning i jämställdhets- lagen (1991:433) och lagen (2003:307) om förbud mot diskrimine- Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan innehåller redan ett sådant diskrimineringsförbud för sitt tillämp- ningsområde och behöver därför inte ändras på grund av likabe- handlingsdirektivet. Det återstår att utforma diskrimineringsförbud i fråga om omskolning/yrkesutbildning som förekommer i utbild- ningsväsendet men inte omfattas av lagen om likabehandling av studenter i högskolan. I den frågan får vi hänvisa till vad vi ovan anfört om den särskilde utredarens förslag till diskrimineringsför- bud som gäller utbildning. Vårt förslag: Likabehandlingsdirektivets skydd mot könsdiskrimi- nering i fråga om tillträde till yrkespraktik genomförs genom att 1.17 § jämställdhetslagen (1991:433) ändras på så sätt att –diskrimineringsförbuden gäller även när en arbetsgivare beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör yrkespraktik, och –lagens tillämpningsområde utsträcks på så sätt att diskrimine- ringsförbudet gäller till förmån även för den som utan att vara anställd söker eller fullgör yrkespraktik på en arbetsplats, 2.5 § lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering ändras på så sätt att diskrimineringsgrunden kön läggs till i förbuden som gäller i fråga om insatser inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, och 3.9 § lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i hög- skolan ändras på så sätt att diskrimineringsförbuden gäller även när en högskola beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör yrkespraktik. Enligt artikel 3.1 b likabehandlingsdirektivet är diskriminering för- bjuden i fråga om tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkes- praktik. Artikeln ersätter artikel 4 direktiv. Vad som närmare avses med tillträde till yrkespraktik definieras eller kommenteras inte i likabehandlingsdirektivet eller i kommis- sionens motivering till förslaget till direktiv eller förslaget till ändringar i direktivet. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Jämställdhetslagen (1991:433) innehåller inget förbud som uttryck- ligen tar sikte på diskriminering i fråga om yrkespraktik. För att genomföra artikel 13-direktivens förbud mot diskriminering i fråga om tillträde till yrkespraktik har förbud mot diskriminering när arbetsgivaren beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör yrkes- praktik införts lagar. Av propositionen framgår att med yrkespraktik åsyftas dels lär- lingars och andra arbetstagares praktik, dels praktik som studenter söker eller fullgör som ett led i en utbildning. Studiebesök på en ar- betsplats eller andra kortare perioder en person vistas på en arbets- plats omfattas däremot inte av diskrimineringsförbudet. Inte heller PRAO eller s.k. arbetsplatsförlagd utbildning enligt gymnasieförord- ningen (1992:394) omfattas.202 Av propositionen framgår vidare bl.a. följande. För arbetstagare som fullgör yrkespraktik som ett led i anställningen gäller diskrimineringsförbuden lagar. Närmare bestämt kan diskrimineringsförbuden som gäller tillämpning av anställningsvillkor eller arbetsledning åberopas. Inga ytterligare åtgärder för att genomföra direktiven är därför nödvändiga i den delen. Det är likväl, för att direk- tiven skall genomföras på ett tydligt sätt, lämpligt att diskriminerings- förbudet i fråga om yrkespraktik i ett anställningsförhållande särskilt framgår av lagtexten. Detta innebär dock inte någon skillnad i sak gentemot vad som gäller . För den som utan att vara arbetstagare får yrkespraktik finns inget särskilt diskrimineringsskydd. Den personkrets som här avses är främst elever och studenter som praktiserar på en arbetsplats under utbild- ningen. Dessa personer befinner sig i en situation som i många stycken är att jämställa med arbetstagares förhållanden, men de kan inte åbe- ropa det skydd som gäller för arbetstagare gentemot den arbetsgivare som tillhandahåller praktikplatsen. En student som får praktik på en arbetsplats står under arbetsgivarens ledning och tillsyn. Det är arbets- givaren som bestämmer över arbetsvillkoren. Ett uttryckligt diskrimi- neringsförbud är enligt regeringens mening nödvändigt för att genom- föra EG-direktiven i den delen. Det är naturligt att diskrimineringsför- budet placeras lagar. Regeringen föreslår att tillämpnings- området lagar utökas på så sätt att det uttryckliga dis- krimineringsförbudet avseende yrkespraktik skall gälla även till skydd 202 Jfr prop. 2002/03:65 s. 219, 225 och 230. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG för den som utan att vara anställd söker eller fullgör yrkespraktik på en arbetsplats. Detta innebär även att skadeståndssanktionen kan åberopas av en praktikant som diskriminerats. Enligt direktiven skall förbudet mot diskriminering vid yrkespraktik gälla i fråga om tillträde till yrkespraktiken. Detta kan läsas som att skyddet skulle omfatta endast rätten att påbörja yrkespraktik. Det sakliga behovet av ett diskrimineringsskydd får dock antas bestå även efter att någon tagits ut till eller påbörjat yrkespraktik. Enligt re- geringens mening finns det därför skäl för att skyddet – på samma sätt som i fråga om utbildning och yrkesvägledning, se ovan – omfattar även skedet efter själva uttagningen till praktiken. Regeringen föreslår alltså att skyddet skall gälla när en person söker sig till, påbörjar, deltar i och fullföljer yrkespraktik. Även ett beslut som innebär att den enskilde måste avbryta påbörjad yrkespraktik bör omfattas av regeln. Också hur den som tar del av praktiken bemöts av den som ansvarar för arbetsplatsen – arbetsgivaren – eller dennes representanter om- fattas. Trakasserier omfattas alltså av diskrimineringsförbudet. I sammanhanget bör praktisk arbetslivsorientering i , s.k. PRAO, beröras. Utredningen konstaterar att denna verksamhet nu- mera inte är författningsreglerad. Kravet på samverkan mellan skola och arbetsliv är så vitt avser numera reglerat endast i läro- planen för det obligatoriska skolväsendet m.m. (Lpo 94). Av denna framgår att rektor har ett särskilt ansvar för att samverkan mellan skolan och arbetslivet utanför skolan utvecklas så att eleverna får kon- kreta erfarenheter av betydelse för deras val av fortsatt utbildning och yrkesinriktning. Det är naturligtvis viktigt att trakasserier och annan diskriminering inte förekommer i dessa förhållanden. Enligt regering- ens mening är emellertid PRAO inte att betrakta som yrkespraktik i den mening som här avses. PRAO får ses som en orientering och som en möjlighet för skolungdom att få en inblick i arbetslivet. Kopplingen till arbetslivet i betydelsen förhållandet mellan arbetsgivare och arbets- tagare är inte så nära och stark att diskrimineringsförbuden lagar bör omfatta PRAO. Detsamma gäller för s.k. arbetsplatsförlagd utbildning enligt gymnasieförordningen (1992:394). Med arbetsplats- förlagd utbildning avses kursplanestyrd utbildning på ett program i gymnasieskolan som genomförs på en arbetsplats utanför skolan. Den ändring av lagar som är påkallad är således att dis- krimineringsförbudet bör gälla till förmån för – förutom arbetssökande och arbetstagare – även den som söker eller genomgår yrkespraktik på en arbetsplats utan att vara anställd där.203 203 Jfr prop. 2002/03:65 s. 177 ff. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Lagen om förbud mot diskriminering För att genomföra artikel 13-direktivens förbud mot diskriminering i fråga om tillträde till yrkespraktik har förbud mot diskriminering inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten införts i 5 § lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. Enligt bestämmelsen är diskriminering som har samband med etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder förbjuden i fråga om insatser inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. I propositionen anförs bl.a. följande. De arbetsmarknadspolitiska programmen är arbetsmarknadspolitiska insatser som syftar till att stärka den enskildes möjligheter att få eller behålla ett arbete. finns nio arbetsmarknadspolitiska program. Till dessa hör bl.a. arbetspraktik. Diskrimineringsförbudet omfattar sådan behandling som kan ha betydelse för en arbetssökandes eller arbetstagares möjligheter att ta del av arbetsmarknadsservicen. Här innefattas obehöriga hänsyn till någon av diskrimineringsgrunderna vid beslutsfattande, all formell och informell handläggning av ärenden – inklusive underlåtenhet att agera eller omotiverat för- halande av beslut eller åtgärder – och trakasserande bemötanden.204 Lagen om likabehandling av studenter i högskolan m.m. Lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan inne- håller inget förbud som tar sikte på diskriminering i fråga om yrkes- praktik. föreslog i betänkandet Ett ut- vidgat skydd mot diskriminering (SOU 2002:43) att det i lagen om likabehandling av studenter i högskolan och i tre nya lagar om för- bud mot diskriminering på grund av etnisk tillhörighet m.m. skulle införas förbud som tog sikte på yrkespraktik inom utbildnings- väsendet. Regeringen har i propositionen 2002/03:65 inte föreslagit några sådana förbud.