sou · GSB350 · 2005-01-01 00:00:00 — Hänvisningen i paragrafen till den nu föreslagna lagen innebär att den sekretessprövning som skall göras för uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden som gäller i arbetsrättsliga tvister och i tvister enligt lagen om likabehandling av studenter i högskolan och lagen om förbud mot diskriminering också gäller i tvister enligt den föreslagna lagen om förbud mot kränkningar av elever. Sekretess gäller hos följande myndigheter för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs: 1.Jämställdhetsombudsmannen eller i ärende enligt jämställdhetslagen (1991:433), lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan och lagen (2004:000) om förbud mot kränkningar av elever samt, hos , i annat ärende som rör rådgivning åt enskild, 2.Ombudsmannen mot etnisk diskriminering i ärende enligt lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfatt- ning, lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i hög- skolan, lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering och lagen (2004:000) om förbud mot kränkningar av elever samt i annat ärende som rör rådgivning åt enskild, i ärende enligt lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder, lagen (1999:133) om förbud mot diskri- minering i arbetslivet på grund av sexuell läggning och lagen (2004:000) om förbud mot kränkningar av elever, 4.Handikappombudsmannen i ärende enligt lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktions- hinder, lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan, lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering och lagen (2004:000) om förbud mot kränkningar av elever samt i verksamhet enligt lagen (1994:749) om Handikappombuds- mannen, 5.Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell lägg- ning i ärende enligt lagen (1999:133) om förbud mot diskri- minering i arbetslivet på grund av sexuell läggning, lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan, lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering och lagen (2004:000) om förbud mot kränkningar av elever samt i annat ärende som rör rådgivning åt enskild, 6.Konsumentombudsmannen i ärende enligt lagen (1997:379) om försöksverksamhet avseende medverkan av Konsumentombuds- mannen i vissa tvister. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Ändringen i paragrafen innebär att sekretess gäller i ärenden enligt den föreslagna lagen hos eller , Ombudsmannen mot etnisk diskrimine- ring, , och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell lägg- ning för uppgift om den enskildes personliga och ekonomiska förhållanden. Beträffande sekretess hos finns bestämmelser i 7 kap. 34 § sekretesslagen. Särskilt yttrande av experten Utredaren föreslår bl.a. att () får i uppgift att utöva tillsyn och att bistå med rådgivning till enskilda elever i de situationer som inte gäller egentliga diskrimineringsfall. Myndig- heten föreslås även få i uppgift att verka för individuell skades- tåndstalan mot den enskilda skolan. Enligt 1 och 2 §§ lagen (1993:335) om har till upp- gift att företräda barns och ungas rättigheter och intressen mot bakgrund av åtagande enligt konven- tion om barnets rättigheter (). BO skall driva på genomförandet och bevaka efterlevnaden av och skall därvid särskilt uppmärksamma att lagar och andra författ- ningar samt deras tillämpning stämmer överens med barnkonven- tionen. har relativt varit föremål för en översyn och ombudsmannens roll som bland annat företrädare för barns och ungas rättigheter och intressen har behandlats av riksda- gen i samband med propositionen om en förstärkt Barnombuds- man (prop. 2001/02:96, bet. 2001/02:SoU17, rskr. 2001/02:228). Av propositionen framgår att grundläggande uppgift skall vara att företräda barns och ungas rättigheter och intressen mot bakgrund av åtagande i . Denna företrädarroll innebär att med stöd i hävda barns och ungas eget perspektiv och kräva respekt för deras grundläggande mänskliga rättigheter och tyngdpunkten i arbetet bör vara att skapa möjligheter för barn och unga att själva komma till tals. Det är i sammanhanget viktigt att understryka att i ombudsmannens företrädarroll ingår inte att företräda enskilda barn eller unga eller att handlägga ärenden som gäller enskilda fall, dvs. exempelvis hur en konflikt skall lösas mellan en enskild och en myndighet (jfr prop. 2001/02:96, s. 16 f). Detta är en skillnad mot Myndighetens nuvarande uppgift att företräda och bevaka barns och ungas rättigheter och intressen inom ett brett verksamhetsfält inskränker sig heller inte särskilt till skolans område. BO har därför varken den erfarenhet, den kompetens eller de resurser som behövs för de uppgifter som skulle följa av nya bestämmelser. Tillsyn kräver nya aktiva insatser. Att bistå alla elever i landets samtliga skolor med rådgivning i frågor om mobb- ning och andra kränkningar, som saknar samband med diskrimine- ring, är en omfattande uppgift och uppgiften att företräda enskilda elever kräver särskild kompetens. Förslagen innebär alltså dels att en princip, som beslutat om , skulle frångås och dels en utbyggnad såväl ifråga om resurser som kom- petens, som är mycket betydande i proportion till BO:s nuvarande budget. skulle således bli en helt annan myn- dighet än den är med den nya föreslagna rollen. Regeringen har renodlat roll som tillsyns- myndighet. Dessutom har en regional organisation. Det naturliga vore därför att utreda förutsättningar för den roll utredaren vill att BO skall få. Jag anser alltså att förutsättningar för uppgiften borde ha belysts ytterligare. Utred- ningen ger inte heller tillräckliga svar på de ekonomiska konse- kvenserna och lämnar inte heller något förslag till finansiering av de föreslagna åtgärderna. Diskriminering och annan kränkande behandling inom skolväsendet m.m. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppdrag att -lämna förslag till åtgärder för att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfatt- ning, sexuell läggning och funktionshinder och annan kränkande behandling inom det offentliga skolväsendet, offentligt bedriven förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg, fristående skolor, enskilt bedriven förskoleverksamhet, förskoleklass och skolbarns- omsorg samt pröva om annan verksamhet av utbildningskaraktär bör omfattas av sådana åtgärder, -överväga och lämna nödvändiga förslag till hur dels rådets direktiv /43/EG av om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung skall genomföras i på utbildnings- och studie- stödområdet, dels rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetsli- vet skall genomföras i inom utbildningsområdet, dock inte i fråga om diskriminering på grund av ålder, -överväga om åtgärder är nödvändiga eller lämpliga för att genomföra den del av det reviderade likabehandlingsdirektivet (2002/73/EG) som gäller yrkesvägledning, yrkesutbildning och yrkespraktik inom utbildningsområdet, samt -utreda hur ett skydd mot diskriminering av personer med funk- tionshinder på grund av bristande tillgänglighet och användbarhet av lokaler kan utformas inom de utbildningsområden som omfattas av uppdraget. Arbetet skall utgöra underlag för Diskriminerings- kommitténs (N 2002:06) fortsatta överväganden. Utredaren skall lämna de författningsförslag som utredningen kan ge anledning till. Vidare skall utredaren föreslå hur tillsynen skall utformas. Regeringens principiella utgångspunkt för lagstiftning till skydd mot diskriminering och annan kränkande behandling är att skyddet i grunden är en fråga om mänskliga rättigheter som gäller för såväl barn och unga som vuxna. har genom att underteckna och ratificera internationella deklarationer och konventioner på områ- det åtagit sig att se till att de mänskliga rättigheterna respekteras och tillgodoses i . I enlighet med dessa är alla människor födda fria, lika i värde och har samma rättigheter. Alla skall ha lika möjligheter att mötas och bedömas utifrån sina egna individuella egenskaper och förutsättningar. Ett samhälle som slår vakt om alla människors lika värde är ett samhälle som ger alla möjligheter att utvecklas efter sin egen förmåga och sina egna val. Antidiskrimine- ringslagstiftningen syftar till att värna principen om alla männi- skors lika värde och allas rätt att bli behandlade som individer på lika villkor. Ytterst är lagstiftningen ett uttryck för det fria, demo- kratiska samhället och de värderingar som ligger till grund för sam- hällsordningen. Skydd mot diskriminering enligt svensk rätt Den grundläggande principen om alla människors lika värde kom- mer till uttryck i regeringsformen där det sägs att den offentliga makten skall utövas med respekt för alla människors lika värde (1 kap. 2 §). Där anges också att det allmänna skall motverka dis- kriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktions- hinder, sexuell läggning, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person. Vidare skall domstolar och förvaltnings- myndigheter och även andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen och även iaktta saklighet och opartiskhet (1 kap. 9 §). I regeringsformen slås det också fast att lag eller annan föreskrift inte får innebära att någon medborgare missgynnas därför att han med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör en mino- ritet (2 kap. 15 §). En lag eller annan föreskrift får inte heller inne- bära att någon medborgare missgynnas på grund av sitt kön, om inte föreskriften utgör led i strävan att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt (2 kap. 16 §). Dessa bestämmelser gäller även för ut- ländska medborgare som vistas i riket (2 kap. 22 § första stycket 7). Av regeringsformen följer också att lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av den euro- peiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättighe- terna och de grundläggande friheterna. Enligt denna konvention, som gäller som lag i , skall åtnjutandet av de fri- och rättig- heter som anges i konventionen säkerställas utan någon åtskillnad på grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt. Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna har i en dom slagit fast att listan över de förbjudna diskrimineringsgrunderna omfattar även sexuell läggning. Av ett tilläggsprotokoll till kon- ventionen följer också att ingen får förvägras rätten till undervis- ning. Vid utövandet av den verksamhet som staten kan ta på sig i fråga om utbildning och undervisning skall staten respektera för- äldrarnas rätt att tillförsäkra sina barn sådan utbildning och under- visning som står i överensstämmelse med föräldrarnas religiösa och filosofiska övertygelse. konvention om bar- nets rättigheter, som ratificerade 1990, ålägger staterna att respektera och tillförsäkra varje barn inom deras jurisdiktion de rättigheter som ges i konventionen utan åtskillnad av något slag oavsett barnets eller dess föräldrars eller vårdnadshavares ras, hud- färg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskådning, natio- nella, etniska eller sociala ursprung, egendom, handikapp, börd eller ställning i övrigt. Av betydelse är också bestämmelserna om rätt till utbildning, utbildningens syfte och rätten till tankefrihet, samvets- frihet och religionsfrihet. Inom straffrätten finns det en bestämmelse som direkt riktar sig mot olika typer av diskriminering. Det gäller bestämmelsen om olaga diskriminering (16 kap. 9 § ). Enligt denna be- stämmelse är det straffbart för en näringsidkare att i sin verksamhet diskriminera någon på grund av hans ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung, trosbekännelse eller på grund av homosexuell läggning genom att inte gå honom till handa på de villkor som näringsidkaren tillämpar i förhållande till andra. Även personer som är anställda i näringsverksamhet eller annars handlar på en närings- idkares vägnar samt personer som är anställda i allmän tjänst eller innehar allmänt uppdrag omfattas av bestämmelsen. För olaga dis- kriminering döms också anordnare av allmän sammankomst eller offentlig tillställning och medhjälpare till sådan anordnare som dis- kriminerar någon genom att vägra honom tillträde till samman- komsten eller tillställningen på de villkor som gäller för andra. I detta sammanhang kan också nämnas att den som antastar någon handgripligen eller annars ofredar någon genom annat hän- synslöst beteende eller smädar någon genom kränkande tillmälen döms för ofredande eller förolämpning (4 kap. 7 § respektive 5 kap. 3 § ). Dessutom innehåller straffbestäm- melser om hets mot folkgrupp (16 kap. 8 §), övergrepp i rättssak och tjänstefel (17 kap. 10 § respektive 20 kap. 1 §), sexuellt utnytt- jande (6 kap. 3 §), sexuellt utnyttjande av underårig (6 kap. 4 §) och sexuellt ofredande (6 kap. 7 §). Bestämmelser om att motverka kränkande behandling m.m. inom skolväsendet I skollagen (1985:1100) föreskrivs att alla barn och ungdomar skall, oberoende av kön, geografiskt hemvist samt sociala och ekono- miska förhållanden, ha lika tillgång till utbildning i det offentliga skolväsendet för barn och ungdom (1 kap. 2 § första stycket). Vi- dare skall enligt skollagen verksamheten i skolan och verksamheten inom det offentliga skolväsendet för vuxna utformas i överens- stämmelse med grundläggande demokratiska värderingar, och var och en som verkar inom skolan skall främja aktning för bl.a. varje människas egenvärde. Av skollagen följer också att den som verkar i skolan skall särskilt främja jämställdhet mellan könen och aktivt motverka alla former av kränkande behandling såsom mobbning (1 kap. 2 § tredje stycket och 9 § andra stycket). Därutöver finns det bestämmelser i läroplanerna som tar sikte på att alla elever och barn skall behandlas lika (Lpo 94, Lpf 94 och Lpfö 98). Arbetsmiljölagen (1977:1160) har till ändamål att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt att även i övrigt uppnå en god arbetsmiljö. Lagen gäller i princip varje verksamhet i vilken arbets- tagare utför arbete för arbetsgivares räkning. Den som genomgår utbildning skall likställas med arbetstagare vid tillämpningen av ett flertal bestämmelser i lagen (1 kap.1–3 §§). föreskrifter om kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17) och allmänna råd om tillämpningen av dessa föreskrifter gäller även för skolan och omfattar såväl personal som elever. Föreskrifterna om kränkande behandling gäller alla former av kränkningar oberoende av anledningen till dessa. I ver- kets föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete (AFS 2001:1) finns det dessutom bestämmelser om arbetsgivarens skyldighet att fånga upp signaler om kränkande behandling och att vidta åtgärder. är den centrala myndighet som utövar tillsyn över att skolväsendet följer det skolrättsliga regelsystemet. Arbets- miljöverket utövar den centrala tillsynen över att arbetsmiljölagen och tillhörande författningar följs. När det gäller skolhälsovården är det som är den myndighet som har det centrala tillsynsansvaret. (JämO) skall genom rådgivning och information verka för jämställdhet inom bl.a. skolväsendet och andra utbildningsformer. Ombudsmannen mot etnisk diskrimine- ring (DO) och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) skall verka för att etnisk diskriminering respektive homofobi och diskriminering på grund av sexuell lägg- ning inte förekommer i arbetslivet eller på andra områden av sam- hällslivet. () har till uppgift att be- vaka frågor som angår funktionshindrade personers rättigheter och intressen samt att förebygga och bekämpa diskriminering. Målet för HO:s verksamhet skall vara att personer med funktionshinder ges full delaktighet i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor. () skall företräda barns och ungas rät- tigheter och intressen mot bakgrund av åtaganden enligt . Bestämmelser om åtgärder mot diskriminering i högskolan På högskoleområdet gäller lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan. Lagen har till ändamål att främja lika rättig- heter för studenter och sökande och att motverka diskriminering på grund av könstillhörighet, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder. Lagen innehåller bestämmelser om bl.a. aktiva åtgärder mot dis- kriminering, skyldigheter att utreda och vidta åtgärder mot trakas- serier och förbud mot såväl direkt som indirekt diskriminering. Förbudet mot direkt diskriminering när en högskola beslutar om tillträde till högskoleutbildning och under utbildningen gäller även då högskolan genom att göra lokalerna tillgängliga och användbara kan skapa en situation för en person med funktionshinder som är likartad med den för personer utan sådant funktionshinder, om det skäligen kan krävas att högskolan vidtar sådana åtgärder. Den som åsidosätter diskrimineringsförbuden skall enligt lagen betala skadestånd till den diskriminerade. Vissa beslut kan överkla- gas till på den grunden att en högskola har brutit mot bl.a. diskrimineringsförbuden. JämO, DO, HomO och HO utövar tillsyn över lagens efterlev- nad. skall inom sitt verksamhetsområde främja likabehandling. Verket skall också bistå ombudsmännen med upp- gifter om förhållanden i högskolans verksamhet som kan vara av betydelse för ombudsmännens tillsyn enligt lagen om likabehand- ling av studenter i högskolan. Arbetsrättsliga bestämmelser och bestämmelser som gäller för andra rättsområden På det arbetsrättsliga området finns det fyra lagar som syftar till att skydda mot diskriminering i arbetslivet: jämställdhetslagen (1991:433), lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i ar- betslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan tros- uppfattning, lagen (1999:132) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av funktionshinder och lagen (1999:133) om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell lägg- ning. gäller lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. Införandet av lagen utgör ett led i genomförandet av rådets direktiv /43/EG av om genomfö- randet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (direktivet mot etnisk diskriminering) och rådets direktiv /78/EG av om inrät- tande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (arbetslivs- direktivet) Diskrimineringsförbud gäller enligt lagen om förbud mot dis- kriminering för diskrimineringsgrunderna etnisk tillhörighet, reli- gion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktions- hinder i fråga om start eller bedrivande av näringsverksamhet, medlemskap, medverkan och medlemsförmåner i arbetstagaror- ganisationer, arbetsgivarorganisationer eller yrkesorganisatio- ner, samt varor, tjänster och bostäder. Därutöver gäller förbudet för diskrimineringsgrunderna etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning i fråga om social- tjänsten, färdtjänsten, riksfärdtjänsten och bostadsanpassningsbi- drag, socialförsäkringen och anslutande bidragssystem, arbetslös- hetsförsäkringen och hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet. Genom Amsterdamfördraget infördes en ny artikel 13 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-för- draget), som ger rådet befogenhet att, inom ramen för de befogen- heter EG-fördraget ger gemenskapen, vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell lägg- ning. Med stöd av denna artikel antog direktivet om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (2000/43/EG) och direktivet om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (2000/78/EG). Det först- nämnda direktivet behandlar diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung och det andra direktivet behandlar diskrimine- ringsgrunderna religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning. Direktiven utgör en del av ett antidiskrimineringspaket som be- står av direktiven och dessutom ett gemenskapens handlingspro- gram mot diskriminering (2001–2006) som på olika sätt skall kom- plettera direktiven. Handlingsprogrammet antogs av EU:s minis- terråd . Direktivet mot etnisk diskriminering och arbetslivsdirektivet Både direktivet mot etnisk diskriminering och arbetslivsdirektivet är minimidirektiv, vilket innebär att medlemsstaterna får införa regler som går längre när det gäller att ta tillvara likabehandlings- principen än vad som anges i direktiven (art. 6 respektive 8). Skyddet mot diskriminering omfattar såväl den offentliga som den privata sektorn (art. 3) och täcker både direkt och indirekt dis- kriminering. Även trakasserier som har samband med ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning skall anses vara diskriminering. Vidare skall en fö- reskrift att diskriminera någon på dessa grunder anses vara diskri- minering (art. 2). Inom ramen för gemenskapens befogenheter omfattar direktiven villkor för tillträde till anställning, till verksam- het som egenföretagare och till yrkesutövning, tillträde till yrkes- vägledning och yrkesutbildning inklusive yrkespraktik, anställ- nings- och arbetsvillkor samt medlemskap i och förmåner tillhan- dahållna av fackföreningar, arbetsgivarorganisationer och andra yrkesorganisationer. Direktivet mot etnisk diskriminering omfattar även socialt skydd inklusive social trygghet och hälso- och sjuk- vård, sociala förmåner, utbildning samt tillgång till och tillhanda- hållande av varor och tjänster som är tillgängliga för allmänheten, inklusive bostäder (art. 3). Viss särbehandling är dock tillåten enligt direktivet. Det gäller särbehandling som kan motiveras med att en viss egenskap som har samband med ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav (art. 4). Även viss särbehandling på grund av ålder är tillåten enligt direktivet om likabehandling i arbetslivet (art. 6). Direktiven innehåller också bestämmelser om positiv sär- behandling, som innebär att medlemsstaterna får behålla eller besluta om särskilda åtgärder för att förhindra att personer miss- gynnas på någon av de diskrimineringsgrunder som direktiven omfattar eller att kompensera för ett sådant missgynnande (art. 5 respektive 7). När det gäller funktionshindrade personer föreskrivs det i arbetslivsdirektivet att arbetsgivaren, under vissa förutsättningar, skall vidta rimliga anpassningsåtgärder för att göra det möjligt för dessa personer att få tillträde till, delta i och göra karriär i arbetsli- vet eller genomgå utbildning, såvida sådana åtgärder inte medför en oproportionerlig börda för arbetsgivaren (art. 5). Direktiven ställer upp krav på att alla som anser sig ha blivit dis- kriminerade skall ha tillgång till ett rättsligt eller administrativt förfarande (art. 7.1 respektive 9.1). Med den klagandes tillstånd skall även föreningar, organisationer eller andra rättsliga enheter kunna engagera sig i sådana förfaranden (art. 7.2 respektive 9.2). Medlemsstaterna skall också införa bestämmelser som skyddar enskilda från repressalier på grund av att de har framfört klagomål eller inlett ett rättsligt eller administrativt förfarande (art. 9 re- spektive 11).