sou · GSB329d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Bedömning av människors reella kompetens är också ett viktigt inslag i en breddad rekrytering, eftersom nya stude- randegrupper kan få uppleva att deras tidigare erfarenheter till- erkänns ett värde. dock lite av ett sidospår I princip är validering av reell kompetens inte något alldeles nytt, som regeringen själv helt riktigt påpekar i propositionen Den öppna högskolan. Det är dock uppenbart att universitet och högskolor gripit sig an uppgiften att validera reell kompetens på ett helt annat sätt än när uppgiften var formulerad som att bevilja undantag från något eller några behörighetskrav om den sökande har förutsätt- ningar att tillgodogöra sig den sökta utbildningen utan att uppfylla behörighetsvillkoren. verkar dock ett synsätt finnas kvar bland universitet och högskolor av att reell kompetens ändå är något slags sidospår i förhållande till den formella – och riktiga Förhoppningsvis kommer dock synen på reell kompetens att mogna . Viktigt att lärarna engageras Det är viktigt att frågan om reell kompetens inte bara engagerar ett mindre antal personer bland universitet och högskolor, utan att inte minst lärarna involveras i arbetet med att bedöma och erkänna reell kompetens. Ingen enhet, än mindre någon person, ute bland högskolorna kan sägas äga frågan om reell kompetens. Den nationella likvärdigheten måste stärkas – prov kan vara ett sätt Ett problem som SUHF påtalar i sin slutrapport är att bedöm- ningar av reell kompetens varierar kraftigt mellan universitet och högskolor, och i detta ligger inte minst ett rättssäkerhetsproblem. Det är därför viktigt, precis som SUHF skriver i sina rekom- mendationer, att universitet och högskolor eftersträvar nationellt gångbara beslut om behörighet och även har en beredskap att bistå varandra vid bedömningarna. Som påpekas bl.a. i kapitel 13 kan utvecklandet av områdesprov med såväl behörighetsbedömande som urvalsgrundande syften kraftfullt bidra till mer likvärdiga bedömningar av reell kompetens liksom en ökad legitimitet bland universiteten och högskolorna – även om vi naturligtvis inte per automatik skall sätta likhetstecken mellan bedömning av reell kompetens och prov. Att bedöma kompetens förutsätter att den kan beskrivas Det är även viktigt att universitet och högskolor tar tillfället i akt att utveckla sin förmåga att beskriva förkunskapskraven i andra termer än i gymnasiekursen si eller så. Att på ett genomtänkt sätt kunna beskriva kompetens är rimligen en förutsättning för att kunna bedöma den. Den formella behörigheten skall fungera väg- ledande för bedömningar av den reella kompetensen, men den reella kompetensen måste kunna beskrivas på ett mer nyanserat sätt än genom att bara säga exempelvis du skall ha kunskaper mot- svarande Matematik B för att vara behörig. I stället bör högskolan noggrant tänka igenom och formulera exakt vad inom Matematik B som behövs för att kunna tillgodogöra sig t.ex. sjuksköterske- utbildningen, där Matematik B är just ett sådant förkunskapskrav. Rätten till förhandsbesked är viktig av flera skäl Jag delar även SUHF:s uppfattning att förhandsbesked är ett vik- tigt inslag i en individs studieplanering, och att universitet och högskolor därför bör ges skyldighet att utfärda sådana besked – och att en besvärsrätt kopplas till dessa beslut. Såväl för att under- lätta för utländska akademiker att komma in på den svenska arbets- marknaden som att underlätta för redan yrkesverksamma personer som vill kompetensutvecklas vore detta ett steg i rätt riktning. Samarbete med andra aktörer för öka räckvidden Jag anser även – också detta i likhet med SUHF – att det är ange- läget att universitet och högskolor aktivt arbetar tillsammans med arbetsförmedlingar, invandrarföreningar, fackföreningar etc. för att mer verkningsfullt nå ut med information till de rätta mål- grupperna om möjligheten att få den reella kompetensen bedömd. Olyckligt att så många stupar på urvalet Mycket positivt har alltså hänt på förhållandevis bland universitet och högskolor när det gäller frågan om att bedöma reell kompetens. Det är emellertid otillfredsställande att konstatera att en så pass stor andel av de personer som blivit behöriga på grundval av reell kompetens ändå stupat på urvalet eftersom de, enligt fler- talet högskolors synsätt, inte haft några värderingsbara meriter i urvalet. Här vill jag emellertid peka på att regeringen i propositionen Den öppna högskolan skriver följande angående förslag om att införa ett s.k. alternativt urval, det som kallas för den fria kvoten: För att göra det möjligt för universitet och högskolor att bredda rekryteringen och öppna högskolan för bl.a. sökande med reell kompetens eller otraditionell studiebakgrund//avser regeringen att komplettera bestämmelserna om urval för utbildningar som vänder sig till nybörjare. Jag föreslår tre vägar till den öppna högskolan. Universitet och högskolor får därmed ett tydligare mandat att inom vissa ramar få besluta om urvalet. I författningsförslaget formuleras detta som att en högskola får bestämma urvalsgrunder som består av 1.andra urvalsprov än högskoleprovet, 2.kunskap, arbetslivserfarenhet eller annan erfarenhet som är särskilt värdefull för den sökta utbildningen eller är särskilt värdefulla för det yrkesområde som utbildningen förbereder för, eller 3.annan för utbildningen saklig omständighet. Inom ramen för punkten 2 ovan vill jag sammanföra det som benämns alternativt urval och reell kompetens och som uppen- barligen i stor utsträckning behandlas åtskilt av universitet och högskolor . Resurssystemet skulle kunna ge positiva incitament Bedömningar av reell kompetens har, enligt SUHF:s slutrapport, medfört en stor arbetsbelastning vid universitet och högskolor. Med undantag för de särskilt fördelade utvecklingsmedlen har inga nya resurser ställts till högskolornas förfogande för detta arbete. Inom ramen för en eventuellt kommande översyn av resursfördel- ningssystemet anser jag att denna fråga borde beaktas. Den modell som diskuterats inom SUHF:s projekt kan i detta sammanhang vara intressant att titta närmare på, dvs. att tillgodoräknande poäng baserade på annan utbildning än högskoleutbildning respektive av kunskaper/färdigheter förvärvade i yrkeslivet skulle kunna utgöra grund för beräkning av helårsprestationer på samma sätt som utresande utbytesstudenter gör. Att via resurstilldelningssystemet ge universitet och högskolor ett incitament för att göra denna typ av bedömningar/tillgodo- räknanden skulle enligt min uppfattning betyda mycket såväl för högskolans roll i det livslånga lärandet som för integrationen av personer med utländsk bakgrund. 1.Kraven för grundläggande behörighet till högskolan skall kompletteras med krav på lägst betyget Godkänd i kärnämnena svenska och engelska, vilket motsvarar kurserna Svenska A och B eller Svenska som andraspråk A och B och Engelska A. Dessutom skall krav införas på godkänt projektarbete. Dessa kurser och projektarbetet skall ingå bland de kurser med lägst betyget Godkänd som skall omfatta av de gymnasiepoäng som krävs för ett fullständigt gymnasieprogram. 2.För gymnasial vuxenutbildning skall ställas samma krav som för gymnasieutbildning och att endast den som har slutbetyg från vuxenutbildningen uppfyller kraven. 3.25:4-regeln skall avskaffas. Den bör ersätts fullt ut av regle- ringen av behörighet via reell kompetens. Den grundläggande behörigheten utgör den breda kopplingen mellan gymnasieskolan och högskolan och kan sägas utgöra den minsta gemensamma nämnaren för all högskoleutbildning. Här ingår sådana färdigheter som att snabbt skaffa sig en överblick över stora kunskapsområden och värdera fakta genom att öva upp ett kritiskt förhållningssätt, kunna göra sammanställningar och själv- ständiga analyser och – inte minst – kunna kommunicera sina slut- satser och resultat, också till personer utan fackkunskaper, som högskolelagen också uttrycker det. I direktiven till utredningen skriver regeringen att jag särskilt skall överväga om krav på betyget Godkänd i såväl gymnasiearbetet som kurserna Svenska B/Svenska som andraspråk B samt Engelska A skall ställas för grundläggande behörighet. Utredaren skall också redovisa för- och nackdelar med förslagen. Här nedan följer därför argumenten bakom förslagen till en revide- rad grundläggande behörighet. Generella argument för en ändrad grundläggande behörighet Inledningsvis bör man fundera över varför det överhuvudtaget finns s.k. kärnämnen i gymnasieskolan, och vilken roll dessa har, eller borde ha, i relation till högskolan. Det finns en viss logik i att hävda att just kärnämnena borde ingå i den grundläggande behörig- heten och på så sätt utgöra den minsta gemensamma nämnaren för all högskoleutbildning. Så långt har jag emellertid inte valt att gå i mina förslag, men vill ändå påtala denna inte helt orimliga koppling. Behörighetskraven skall ge sann och relevant information Huvudsyftet med behörighetskrav rent generellt är att dessa skall ge sann och relevant information som riktar sig åt två håll: mot den sökande och mot högskolan. Att via behörighetsreglerna signalera att godkända kunskaper i svenska och engelska från gymnasienivån inte skulle vara helt nödvändiga krav för all högskoleutbildning är varken sant eller relevant. Goda färdigheter – för alla I betänkandet Mål i mun (SOU 2002:27) konstaterar språket att det är viktigt att alla elever i gymnasieskolan tillägnar sig goda färdigheter i både svenska och engelska och att eleverna ges möjligheter att utveckla sina färdigheter . Det ger då märkliga signaler om universitet och högskolor inte ser svenska och engelska som helt nödvändiga krav. Utvärderingar visar på sämre förkunskaper i svenska och engelska kvalitetsutvärderingar ger samstämmiga indikationer på att lärosätena uppfattar att studen- ternas förkunskaper har försämrats, inte minst gäller detta förmå- gan att tala och skriva svenska och engelska. Ökad legitimitet för nya grupper Genom en grundläggande behörighet som innehåller svenska och engelska kommer sannolikt också de nya studerandegrupperna att vinna ökad legitimitet i högskolan. Yrkeshögskoleutbildningens status kan även komma att öka. Förenklar konstruktionen av de särskilda behörighetskraven Standardbehörigheter där svenska och engelska förekommer är vanliga. Inom ramen för dagens system med standardbehörigheter väljer universitet och högskolor i hög grad sådana standardbehörig- heter där svenska och engelska ingår. En grundläggande behörighet med svenska och engelska underlättar avsevärt konstruktionen av de särskilda behörighetskraven. Den stora stötestenen när systemet med standardbehörigheter skulle konstrueras 1996/97 var just diskussion kring vilka standardbehörigheter som skulle innehålla svenska och engelska – inga, några eller alla. Grundläggande behörig- het, med krav på godkänt i svenska och engelska, kommer dess- utom att kunna ge tillräcklig behörighet till fler utbildningar än . Exempelvis bör merparten av fort- och vidareutbildnings- kurser kunna utgå från den grundläggande behörigheten. Att ha en grundläggande behörighet till högskolan där moders- målet och engelska ingår som tydliga byggklossar ligger även i linje med flertalet andra länders krav. Andelen med grundläggande behörighet torde öka Enligt den simulering av grundläggande behörighet som utred- ningen låtit göra skulle andelen elever som uppnått grundläggande behörighet minska från av alla med slutbetyg våren om svenska och engelska hade ingått som krav i den grundläggande behörigheten, dvs. Resultaten av simuleringen redovisas längre fram i kapitlet. För elever från naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogram- men blir förändringen marginell. Där är minskningen vid simuleringen med svenska och engelska. För övriga program är skillnaden något större, , vid simuleringen med svenska och engelska. Men denna simulering gjordes retroaktivt och de regler som tillämpas påverkar beteenden i hög grad. Höjda krav kommer med stor sannolikhet att leda till att fler elever uppnår godkända betyg i ämnena. Det troliga resultatet kommer att bli att fler gymnasie- elever får godkänt i svenska och engelska, vilket i sin tur innebär att fler gymnasieelever får slutbetyg och att fler studenter får reella förutsättningar att klara fortsatta studier på högskolan. En skärpning av behörighetskraven påverkar inte övergången Andelen elever från andra gymnasieprogram än naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammen som påbörjar en högskole- utbildning är . Det krävs således mycket kraftfulla satsningar från alla håll för att förbättra denna siffra, kanske framförallt vad gäller att utveckla högskolornas utbud av utbildningar så att de bättre än kan erbjuda relevanta påbyggnader på gymnasieskolans yrkesförberedande utbildningar. Det enskilda faktum att svenska och engelska inkluderas i den grundläggande behörigheten kommer sannolikt inte alls – i ljuset av detta – att påverka övergångsfrekvensen negativt, eftersom det är helt andra faktorer som förklarar att så pass få elever från andra program än naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammet de facto påbörjar en högre utbildning . Specifika argument för svenska Språket är frukten av en människas samlade erfarenhet och kunskap. Lite tillspetsat kan det uttryckas så att språk är det man har kvar när man har glömt vad man har lärt sig. Språket gör det möjligt att vara människa. Med språkets hjälp söker och finner vi vårt eget jag, utforskar såväl den inre som den yttre verkligheten, påverkar såväl vår egen som andras livssituation, förverkligar oss själva och bygger upp en kultur i gemenskap med andra. I betänkandet Mål i mun (SOU 2002:27) konstaterar språket att bl.a. kraven på en god förmåga att använda språket i både tal och skrift generellt har ökat i samhället. Därför är det viktigt att alla – oavsett språklig och social bakgrund – ges möjlighet att tillägna sig ett rikt och funktionellt språk. språket varnar för att de som inte behärskar skrift- språket väl kommer att få svåra problem, då förändringar i arbets- livet, krav på längre utbildning och informationssamhällets fram- växt ger skriftspråket en ökande betydelse. Genom att kräva godkända kunskaper i svenska och engelska för grundläggande behörighet fokuseras viktiga och reella kunskaper som alla har rätt till. Det värnar de demokratiska värdena och allas rätt till språk men också individens utveckling, eftersom identitet och självbild är knutna till språket. Språket är också nyckeln till framgång i skolan och till fortsatta studier och i arbetslivet. Genom att ställa krav på goda förkunskaper i svenska språket i den grund- läggande behörigheten får gymnasieskolans elever en uppfattning om vad som kommer att krävas av dem vid studier på högskolan och högskolan vet var lägsta kunskapsnivå ligger och kan bygga vidare därifrån. Av granskningar av studenternas förkunskaper framgår att studenternas brister är stora i bl.a. svenska och engelska. Bristerna i den skriftliga framställningen är tydligast i svenska men några universitet och högskolor kommenterar också studenternas sämre förmåga att tillgodogöra sig text och strukturmoment som t.ex. grammatik. Jag anser därför att övervägande skäl talar för att kraven på grundläggande behörighet skärps så att krav ställs på lägst betyget Godkänd i svenska. Hur högt skall då kravet ställas? Är det nödvändigt med så hög nivå som Svenska B? Enligt kursmålen för Svenska B skall eleven bl.a. ha utvecklat skrivandet som ett medel för tänkande och lärande och som redskap i kommande studier och arbetsliv (Kursplaner, betygs- kriterier och kommentarer Gy2000:2) I betygskriterierna för betyget Godkänd krävs bl.a. att Eleven samlar, sovrar och sammanställer med handledning material för muntlig och skriftlig framställning ur olika informationskällor, argu- menterar och drar slutsatser i en form som är anpassad efter målgrupp och syfte. Först då eleven tillgodogjort sig Svenska B har hon eller han som student bl.a. förmåga att göra självständiga och kritiska bedömningar, förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa problem (ur de allmänna kraven för grundläggande högskoleutbildning; 1 kap. 9 § högskole- lagen) Därmed blir förutsättningarna att klara studierna på högskolan mer sannolika. lyckas lärosätena långt ifrån alltid fylla alla platser. Det innebär att behöver inte urval tillgripas alls, utan alla behöriga sökande kan antas, även de med relativt låga betyg. I sådana situationer anförs ofta att gällande behörighetskrav är för låga. Där urval tillämpas är inte denna effekt lika tydlig. Vid en expansion av antalet högskoleplatser är det viktigt med behörig- hetskrav som inte tillåter för låga förkunskaper. Det är också viktigt för att avhoppen och misslyckandena på högskolan inte skall öka i takt med ökad och breddad rekrytering och att antag- ning som sker utan urval ändå blir en bra start för så många studenter som möjligt. Specifika argument för engelska Den pågående globaliseringsprocessen innebär att alla behöver goda kunskaper i minst ett internationellt språk för att kunna ta aktiv del i samhället. Det europeiska målet är att EU-medborgaren skall behärska två språk utöver modersmålet, och två av de över- gripande målen för Bolognaprocessen är rörlighet och anställnings- barhet. I har engelskan länge haft en särställning bland främmande språk. Kursen Engelska A är ett kärnämne i gymnasie- skolan och ingår därmed som obligatoriskt ämne i alla program- Stödet för engelska som obligatoriskt skolspråk är i princip fullständigt, visar den enkätundersökning som gjorts av språket (SOU 2002:27). Det är ett också ett välkänt faktum att det krävs goda kunskaper i engelska för att klara högre utbildning. På universiteten och högskolorna förutsätts man förstå texter skrivna på engelska. Undervisningen på både grundnivå och forskarutbildningsnivå använder kurslitteratur på engelska. Likaså förutsätts man kunna skriva t.ex. sammanfattningar och rapporter på engelska. Det är en av förutsättningarna för att svensk utbildning vid högskolan skall kunna hålla hög kvalitet. Klarar inte eleven kunskapskraven för Godkänd i Engelska A i gymnasieskolan får hon eller han betydan- de problem i högskolan oavsett vilken utbildning som valts. Natur- ligtvis skall man kunna kräva att den informationen ligger i kraven för den grundläggande behörigheten. Jag anser därför att även krav bör ställas på lägst betyget Godkänd i kursen Engelska A för grundläggande behörighet. Högre krav än kursen Engelska A anser jag inte nödvändig. Specifika argument för projektarbetet Projektarbetet är ett större arbete om 100 poäng som eleverna genomför inom ramen för gymnasieskolans programmål. Syftet med att införa projektarbetet var att ge eleverna möjlighet att integrera kunskaper från flera ämnen till en större helhet. Det är ännu svårt att sia om hur införandet av projektarbetet påverkar gymnasieverksamheten och huruvida eleverna uppnår godkända resultat i arbetet. Enligt studien 100 poäng – en utvärdering av förberedelseskedet1 som bedrivits vid universi- tet är bilden av den inställning som råder till projektarbetet ute på gymnasieskolorna positiv. Detta trots att det finns vissa orosmoln, som hos eleverna framförallt gäller betygsättningen och som hos personalen främst gäller elever med studieproblem. I avvaktan på statistik från slutbetygen har utred- ningen haft tillgång till uppgifter från Nationella betygsdatabasen genom VHS. av gymnasieskolornas resultat fanns i databasen vid tiden för uppgiftslämnandet. Enligt denna statistik är av de identifierade kursbetygen avseende projekt- arbetet av graden IG-betyg. 1 Pedagogiska arbetsrapporter nr 3 2003, . med sina resultat av andelen godkända elever avseende projekt- arbetet . I var av betygen avseende projektarbetet av graden IG-betyg, och en övervägande andel var betyg av graden Väl godkänd och Mycket väl godkänd. Nästan samtliga som påbörjat projektarbetet fick slutbetyg . Siffrorna från VHS och måste tolkas med viss försiktighet, dels eftersom de inte är fullständiga, dels för att det är första året man sätter betyg på projektarbetet. Med projektarbetet introduceras fler arbetssätt på gymnasie- skolan och eleverna får möjlighet att planera och problematisera en större uppgift . Det finns en tilltro till att projektarbetet kommer att höja kvaliteten på arbetet på gymnasie- skolan. Jag föreslår därför att projektarbetet bör ingå i kraven för den grundläggande behörigheten då det också sammanfaller med förslag till en gymnasieexamen med krav på minst 2 250 godkända gymnasiepoäng inklusive projektarbetet. Projektarbetet finns också som kurs inom komvux. Ännu är det inte många inom vuxenutbildningen som efterfrågar projektarbetet. Vid införandet av nya regler enligt utredningens förslag finns det inga formella hinder för vuxenstuderande att göra projektarbetet. Varför är inte matematik med i förslaget? Matematikämnets roll i den grundläggande behörigheten har disku- terats med olika avnämare och intressenter. Å ena sidan har jag att ta hänsyn till att regeringen anser matematik som ett så viktigt ämne att en delegation tillsatts med syfte att stärka matematik- ämnet och matematikundervisningen i hela utbildningssystemet. Å andra sidan har jag att förhålla mig till som anger att utredningen skall ta ställning till huruvida Svenska B/Svenska som andraspråk B samt Engelska A bör ingå i den grundläggande behörigheten. Därför har jag mycket noga övervägt om Matematik A bör ingå. granskning av studenternas förkunskaper till 2003 visar att studenternas förkunskaper, förutom i svenska och engelska, även uppvisar brister i matematik. Uppfatt- ningen om förändrade matematikkunskaper bekräftas av resultat från diagnostiska prov som genomförts vid några lärosäten under ett flertal år. Bristerna blir tydliga i utbildningar som kräver särskild behörighet i matematik, såsom t.ex. tekniska, naturveten- skapliga och ekonomiska utbildningar. Högskolan efterfrågar dock främst matematikkunskaper inom ramen för den särskilda behörig- heten, inte generellt på samma sätt som de efterfrågar generella kunskaper i de kommunikativa ämnena svenska och engelska för att öka studenternas möjlighet att fullfölja utbildningar av olika karaktär. Den grundläggande behörigheten skall utgöras av helt nöd- vändiga krav för högskoleutbildningen i allmänhet och därför är det svårt att hävda att matematik är ett helt nödvändiga krav för exempelvis historisk-filosofiska ämnen och språk. Ämnet premie- ras i stället inom ramen för de av utredningen föreslagna områdes- behörigheterna, genom att matematik utgör meritämne inom samt- liga dessa. Det stimulerar eleverna att nå längre än till grundnivån. Det ger incitament att läsa fördjupningskurser i matematik, något som högskolorna efterfrågat. Mitt förslag omfattar alltså inte krav på godkända kärnämnes- kunskaper i matematik. Främst för att lägst betyget Godkänd i Matematik A inte är den nivå i ämnet som universiteten och hög- skolorna egentligen efterfrågar, dvs. en generell nödvändig kun- skap, men också för att nya regler för den grundläggande behörig- heten skall möjliggöra samma nivå för en gymnasieexamen. Av årliga statistik framgår att andelen elever med betyget Icke godkänd i Matematik A är låg på de studieförberedande programmen men relativt hög på de yrkesförberedande. För elever- na på flera av de yrkesförberedande programmen skulle det slå hårt om kraven för en gymnasieexamen skulle innefatta krav på betyget Godkänd i Matematik A. Mina förslag är i huvudsak anpassade efter dagens reglering av gymnasieskolan. Om en gymnasieexamen som överensstämmer med kraven på grundläggande behörighet till högskolan införs i är det rimligt att den då ersätter kravet på slutbetyg. Samlat betygsdokument inte ett behörighetsgrundande dokument Samlat betygsdokument skall självfallet finnas kvar för den student som bara vill läsa någon eller några kurser och få dessa dokumen- terade. Förslaget innebär emellertid att samlat betygsdokument inte längre skall vara ett behörighetsgrundande dokument.