sou · GSB330d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Det idealiserade föreningslivet. I Civil- samhället, forskarvolym VIII, (SOU 1999:84). , (2001). Varken privat eller offentligt, , . , (2003). Folkbildningens särart - såsom konstruerad i avhandlingar inom folkbildningsforskning. I Folkbildningens särart? Offentlighet, forskning och folkbildares självförståelse (SOU 2003:94). Löwkrantz, Bo & , (2003). Särdrag kostar – en studie om folkhögskolornas ekonomiska förhållanden. I Fyra rapporter om folkbildning (SOU 2003:125). Mustel, (red.) Från rektorsförening till fackförbund. 1902–2002. Mustel, (2004). I om folkbildning 2003. , (2002). Medborgarbildning i lokalsamhället. En rapport från projektet och de demokratiska utma- ningarna. , , , Red. (2001). Folkbildning och genus – det glömda perspektivet. , (1999). The Strangers Among Us. The Social Con- struction of Identity in Adult Education. Paldanius, (2003). Det här borde alla få pröva! En studie om deltagares erfarenheter av studier på folkhögskola. I Deltagares upplevelser av folkbildning (SOU 2003:112). (2004). Studieförbundens ekonomi, organisation, personal. Rapport till SUFO 2 (opublicerat). , (2001). Studieförbunden i ny roll på utbild- ningsmarknaden. I ekonomi och politik, volym 5, nr 2. Regeringens proposition 1990/91:82 Om folkbildning. Regeringens proposition 1995/96:222 Om sysselsättningen. Regeringens proposition 1996/97:3 Kulturpolitik. Regeringens proposition 1997/98:16 , framtiden och mångfalden – från invandrarpolitik till integrationspolitik. Regeringens proposition 1997/98:115 Folkbildning. Regeringens proposition 1998/99:143 Nationella minoriteter i . Regeringens proposition 2000/01:72 Vuxnas lärande och utvecklingen Regeringens proposition 2001/02:15 Den öppna högskolan. Regeringens skrivelse Skr. 2001/02:176. Kultur och delaktighet. (1999). Folkbildning – styrning och kontroll. (2002). SFHL och jämställdheten. I Mustel, m.fl. Från rektorsförening till fackförbund. 1902–2002. , (2002). Kön och makt i folkbildningen – Reflexioner kring kvinnornas positioner inom 1900-talets fria bildningsarbete. Utbildning och demokrati. för didaktik och utbildnings- politik, 2:2002. Samernas utbildningscentrum (2002). Strategier för utveckling. Rapport angående utredning av Samernas utbildningscentrum. SCB (1992). Studieförbunden och andra ideella föreningar. SCB (1993). Folkhögskolan 1992/93. Statistiska meddelanden U . SCB (2003). Folkhögskolan vår- och . Statistiska meddelanden UF 22 . SCB (2003). Välfärd, socialt kapital och demokratiskola. Levnadsförhållanden rapport 98. SOU 1995:141 Folkbildning och vuxenstudier. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. SOU 1995:84 Kulturpolitikens inriktning. Slutbetänkande av Kultur- utredningen. SOU 1996:27 En strategi för kunskapslyft och livslångt lärande. SOU 1996:47 Cirkelsamhället. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. Värden i folkhögskolevärlden. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. SOU 1996:122 Kunskapssyn och samhällsnytta i hantverkscirklar och hantverksutövande. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. Tre rapporter om studiecirklar. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. Folkbildningen – en utvärdering. Slutbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. En uthållig demokrati. Betänkande av Demokrati- utredningen. SOU 2000:28 Kunskapsbygget – det livslånga lärandet. Slut- betänkande från . SOU 2003:108 Folkbildning och integration. Delbetänkande av Utred- ningen för statlig utvärdering av folkbildningen. SOU 2003:112 Deltagares upplevelse av folkbildning. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. SOU 2003:118 Allmänna samlingslokaler – demokrati, kultur, utveck- ling. Betänkande av Utredningen om allmänna samlingslokaler. SOU 2003:125 Fyra rapporter om folkbildning. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. SOU 2004:8 Folkbildning och lärande med IKT-stöd – en antologi om flexibelt lärande i studieförbund och folkhögskolor. Delbetänkande av Utredningen för statlig utvärdering av folkbildningen. (1998). Funktionshindrades tillgång till kultur. Kart- läggning och handlingsprogram. (2001). Schottis på Dalhall. Om staten och den lokala kulturen. (2001). De nationella minoriteterna och kulturlivet. (2002). Den kulturella välfärden. Elitens privilegium eller möjlighet för alla? Svenska folkets kulturvanor 1976–1999. En rapport grundad på Välfärdsstatistiken/. (2003). Kulturen i siffror 2003:2. Statskontoret (2003). myndighetsroll – ett vägval. (2003). Vem tar hand om kultur och fritid i kommuner? (2003). Kyrkan mitt i musiklivet. Utredningen om kyrkomusiken ställning som en del av det offentliga musiklivet i . , (1996). Folkbildningen som institution. I Folkbild- ningens institutioner (SOU 1996:127). , (2001). Krafter i samspel. Om lokal kultur- och fritids- politik – erfarenheter och slutsatser. , (2002). I Års- bok om folkbildning 2002. , (2002). Rapport från studie av deltagare i studieförbundens cirkelverksamhet . , (1998). Folkbildningsforskning – en kunskaps- översikt. , (2000). Demokrati och bildning. Essäer om svensk folkbildnings innebörder och särart. , (2003). Folkbildningens särart som fenomen och problem I Folkbildningens särart? Offentlighet, forskning och folkbildares självförståelse (SOU 2003:94). , (1999). Nya sociala rörelser och politikens globalisering. Demokrati utanför parlamentet? I Civilsamhället (SOU 1999:84). (2003). Validering m.m. – fortsatt utveckling av vuxnas lärande. (Ds 2003:23) (2003). En ny eftergymnasial yrkesutbild- ning. (Ds 2003:33) , (1994). Handen och anden. De textila studiecirklarnas hemligheter. Vem styr i folkbildningen? (2003). I Fyra rapporter om folkbildning. (SOU 2003:125) Vestlund, (1996), Folkuppfostran Folkupplysning Folkbildning. Det svenska folkets bildningshistoria – en översikt. Wijkström, , (2002). Den ideella sektorn. Organisationerna i det civila samhället. , (1995). Rockmusik som folkbildning. I Tre rapporter om studiecirklar. (SOU 1995:154) En utredare tillkallas för att planera och genomföra en statlig utvärdering av folkbildningen, dvs. studieförbund och folkhög- skolor. En utgångspunkt för utvärderingen skall utgöras av vad som anförts i propositionen om Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen (prop. 2000/01:72, bet. 2000/01:UbU15, rskr. 2000/01:229). Uppdraget skall redovisas . beslutade efter förslag folkbild- ningsproposition (prop. 1990/91:82, bet. 1990/91:UbU18, rskr. 1990/91:358) om nya bestämmelser för statsbidragen till folkbild- ningen, dvs. till studieförbund och folkhögskolor. Detta innebar en markant ändrad ansvarsfördelning mellan staten och folkbildningen, där staten endast fastställer syften med bidragsgivningen och folk- bildningens anordnare själva lägger fast målen för verksamheten. Dessa syften kompletterades efter förslag folkbild- ningsproposition (prop. 1997/98:115, bet.1997/98:KrU17, rskr. 1997/98:25 8). Vid beslut förutsattes att folkbildningen kontinuerligt skall genomföra uppföljning och utvärdering av sin statsbidragsstödda verksamhet och återrapportera till regeringen. Beslutet innebar också att staten skulle göra en fristående utvärdering av folkbildningen. tillkallade regeringen en särskild utredare med uppgift att genomföra en sådan statlig utvärdering (dir. 1994:12). ningen resulterade i sex delbetänkanden och ett slutbetänkande (SOU 1996:159). På grundval av utvärderingen föreslog regeringen folkbildningsproposition bl.a. en komplettering, som innebar att syftet med statsbidraget även skulle omfatta en demo- kratisk dimension samt bidra till att bredda och öka kulturlivet i samhället. I propositionen föreslogs också att utvärdering borde ske vart femte i stället för . Den statliga utvärderingen, som redovisades , visade att sådana utvärderingar ger staten värdefull information om folkbildningen. Folkhögskolor och studieförbund genomför kontinuerligt ut- värdering av sin verksamhet. följer upp de olika verksamheterna utifrån olika aspekter. Det är också viktigt att folk- bildningen utvärderas även av staten. På uppdrag av regeringen lämnade () en rapport till regeringen om folkbildningens styrning och kontroll. RRV menade att det nuvarande systemet innehåller vissa risker i dessa avseenden. Detta beror enligt RRV bl.a. på att har att bevaka statens intressen, som rådet bevakar de egna med- lemmarnas intressen. Vidare lyfte RRV fram att folkbildningen har en mängd intressenter på flera nivåer, vilket gör att styrningen kan te sig olika beroende på vilken nivå man befinner sig. RRV konsta- terade att rådets bidragskriterier i hög grad var inriktade på kvanti- tet i stället för kvalitet. Det har gått den senaste statliga utvärde- ringen av folkbildningen slutfördes. Regeringen gjorde i budget- propositionen bedömningen att det är dags att påbörja en ny statlig utvärdering. I propositionen om Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen (prop. 2000/01:72, bet. 2000/01:UbU15, rskr. 2000/01:229) återkom regeringen och redo- visade ett antal områden som bör ingå i denna utvärdering. Utredaren skall med utgångspunkt i följande redovisning av om- råden för utvärdering planera och genomföra den statliga utvärde- ringen av folkbildningen. Utredaren skall belysa sina resultat ut- ifrån såväl jämställdhets- som könsperspektiv. På grundval av de studier som genomförs skall utredaren göra en samlad bedömning av i vad mån statens syften med statsbidraget till folkbildningen infriats avseende de områden som har studerats. bildades av , Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation och . Rådet fick vissa uppgifter av staten, bl.a. att fördela medel till studieförbund och folkhögskolor och att se till att medlen används i enlighet med statens syften att bevara och utveckla folkbildningens egenvärde – friheten, frivilligheten, idéstyrningen och självständigheten. Rådet har också i uppgift att företräda sina medlemmar. Därmed har rådet dubbla roller – dels som myndig- hetsutövare, dels som intresseföreträdare för sina medlemmar – vilket innebär att det finns en inbyggd konflikt i systemet. Detta påpekades även av RRV som menade att problemen har sina orsaker i såväl förutsättningarna för att styra och kontrollera folkbild- ningen, som hur styrningen och kontrollen faktiskt genomförs. Utvärderingen bör belysa om och i så fall hur det dubbla uppdraget påverkat myndighetsutövande roll och funktion. Rådets utgångspunkter för fördelning av statsbidrag och om dessa stämmer med statens intentioner för bidraget bör belysas. RRV har konstaterat att rådets kriterier för fördelning av bidrag till alltför stor del inriktats på kvantitet och inte på kvalitet. I detta sammanhang bör utvärderingen bl.a. belysa om bidragstilldelningen successivt anpassas till den utveckling av verksamheten som sker inom studieförbund och folkhögskolor. folkbildningsproposition angavs att folkbildningen skall vara opåverkad av kommersiella intressen. Vidare slogs fast att den utbildning som bedrivs inom folkbildningen till form och arbets- sätt tydligt skall skilja sig från utbildning inom det offentliga skolväsendet och högskolan. Avsikten var att studieförbund och folkhögskolor skulle profilera sin verksamhet, både när det gäller arbetsformer och uppläggning, men också låta den ideologiska grunden avspegla sig i verksamheten. folkbildnings- proposition togs denna restriktion bort, eftersom det övriga skol- väsendet hade närmat sig folkbildningen i flera avseenden. Folk- bildningen skulle själv ta ansvar för att all utbildning som anordnas med statsbidrag präglas av folkbildningens kännetecken. har särskilda medel av arbetsmark- nadspolitiska skäl ställts till folkbildningens förfogande. har folkhögskolorna tilldelats medel motsvarande 10 000 platser, vilka svarar för av folkhögskolornas långa kurser. En viktig intention med är att många utbild- ningsanordnare skall involveras i satsningen för att på detta sätt bredda utbildningsutbudet och öka den enskildes möjligheter att tillgodose sitt behov av lärande. har folkhögskolor och studieförbund i allt större utsträckning genom- fört utbildning som styrs av en uppdragsgivare. Därmed har folk- bildningen kommit att agera på en utbildningsmarknad på samma villkor som många andra utbildningsanordnare. Mot denna bak- grund bör utvärderingen belysa om och i så fall på vilket sätt den externt finansierade verksamheten påverkat den ideologiska kärnan inom folkbildningen i dess strävan att vara opåverkad av kommer- siella intressen. Bidragen från kommuner och landsting till studieförbund och folkhögskolor har minskat kraftigt . Av Folkbild- ningsrådets rapport av kommunernas och lands- tingens bidrag till folkhögskolor och studieförbund (FBR 2001-02- 28) framgår att fyra kommuner inte lämnar bidrag till studieförbunden. I rapporten sägs också att mycket talar för att antalet kommuner som inte lämnar bidrag kommer att öka till ett 20-tal . Den brist på lokal verksamhet och svårig- heten att bibehålla ett lokalt nätverk som detta kan leda till kan få allvarliga konsekvenser. Regeringen har framhållit att staten varken kan eller bör ersätta detta bortfall av bidrag. Utvärderingen bör belysa konsekvenserna av denna utveckling för folkbildningens möjlig- heter att nå sina mål. och folkhögskolor bidrar bland många andra till att förverkliga de kulturpolitiska målen. Folkbildningen, med sin idé- rikedom och initiativkraft, har också stor betydelse för enskilda människor. Ett av syftena med statens bidrag till folkbildningen är att bidraget skall bredda kulturintresset samt skapa förutsättningar för egna kulturupplevelser och eget skapande. inriktning mot ökad delaktighet och förnyelse av kulturen som en obunden och dynamisk kraft i samhället skall kunna fortsätta att utvecklas behöver folkbildningen stärka sina insatser. Folkbild- ningen når alla samhällsgrupper och åldrar och blir för många en introduktion till fortsatta kulturupplevelser. Kulturverksamheten inom folkbildningen når bättre än många andra aktörer människor med funktionshinder, korttidsutbildade och människor med in- vandrarbakgrund. Kulturarrangemang runt om i landet ger många människor tillfälle att bekanta sig med olika konstarter. Genom folkbild- ningens programverksamhet engageras många professionella kultur- utövare. Folkbildningen som arrangör och beställare av kultur- program skapar på detta sätt arbetstillfällen som har stor betydelse ur försörjningssynpunkt för professionella kulturutövare. Folkbild- ningens kulturprogram ger dessutom professionella kulturarbetare möjlighet till värdefulla kontakter med både amatörer och all- mänhet. Utvärderingen bör belysa vilken roll och betydelse folk- bildningen har för kulturen. En viktig fråga i detta sammanhang är i vilken utsträckning folkbildningen bidrar till att de kulturpolitiska målen nås. Folkbildningen och dess effekter för deltagarna Bidraget till folkbildningen syftar också till att stödja en verksam- het som gör det möjligt för människor att påverka sin livssituation och att engagera människor att delta i samhällsutvecklingen genom t.ex. politiskt, fackligt eller kulturellt arbete. Kunskapen är mycket begränsad om vad som händer efter avslutad folkhögskole- kurs eller avslutad studiecirkel. Detsamma gäller om och i så fall i vilken utsträckning ökade deltagarkostnader stänger människor ute från folkbildningen. De årliga statistiska sammanställningar som görs över folkbild- ningens verksamhet ger en kvantitativ bild av den verksamhet som bedrivs. Dessa statistiska data avslöjar inte om folkbildningen gett människor en bättre livskvalitet – ökad självkänsla – och styrka att delta i samhällsutvecklingen eller om de har valt att gå vidare till andra studier. Folkbildningens betydelse och faktiska effekter för deltagarna bör belysas bl.a. mot bakgrund av de olika verksamhetsformerna och deltagarnas bakgrund och ålder. Viktiga frågor i detta samman- hang är bl.a. följande. I vilken utsträckning väljer deltagare att gå vidare till högskola eller annan utbildning efter studier inom folk- bildningen? Attraherar folkbildningen ungdomsgenerationer? Hur skiljer sig benägenheten att fortsätta att studera mellan olika del- tagargrupper? I vilken grad har en studiecirkel påverkat deltagarna till att göra olika ställningstaganden? Bidrar folkbildningen till ett ökat självförtroende, bättre livskvalitet och ett större samhälls- engagemang? Hur ser lärprocesserna ut i cirklar som riktar sig till ungdomar och i vilken utsträckning påverkar dessa deras framtid? Vilken betydelse har folkbildningen för lokalsamhällets utveckling? Om och i så fall i vilken utsträckning har ökade avgifter för del- tagande i studiecirklar påverkat deltagarsammansättningen? En central uppgift för folkbildningen är att vitalisera och ut- veckla demokratin genom att ge fler människor möjlighet till kunskap och personlig utveckling. Inom folkbildningen skapas mötesplatser som kan motverka klyftor i kunskaps- och informationssamhället och överbrygga klyftor mellan grupper av människor och mellan människa och teknik. Sådana mötesplatser är nödvändiga för att öka delaktigheten i samhället, för att förebygga och motverka diskriminering, främlingsfientlighet och rasism och för att värna grundläggande demokratiska värden. Folkbildningen kan bidra till integrationen genom att via kultur- och bildnings- arbete samla människor med olika bakgrund kring likartade intres- sen. På det viset ges tillfällen till förbättrade språkkunskaper och till insikt om andra människors kulturer. Inom ramen för kultur- aktiviteter skapas viktiga kontakter mellan människor från olika länder och ett kulturutbyte äger rum, vilket är en central del i integrationsarbetet. Genom sina insatser, inte minst i utsatta om- råden, har folkbildningsarbetet väsentligt ökat invandrarnas del- aktighet i samhället. Mot bakgrund av den ökande invandringen och internationaliseringen bör utvärderingen belysa folkbild- ningens betydelse för integrationsarbetet. Folkhögskolor och studieförbund har genom sin karaktär och form stor betydelse när det gäller utbildnings- och bildnings- insatser för personer som tillhör vårt lands nationella minoriteter. har på regeringens uppdrag genomfört en kart- läggning av vilket kursutbud som finns inom folkbildningen för de nationella minoriteterna och vilket deltagande som förekommer i denna verksamhet. Utvärderingen bör mot bakgrund av målen för minoritetspolitiken belysa folkbildningens roll för de nationella minoriteterna. Folkbildningen och människor med funktionshinder Genom folkbildningen har många personer med funktionshinder fått möjlighet att delta i utbildning och skaffa sig kunskaper för att fungera i samhället. Studieförbunden och folkhögskolorna erbjuder personer med funktionshinder studier, möten och samtal med andra människor och kulturaktiviteter. För många av dessa har detta lett till en ökad livskvalitet och till ökade möjligheter att utvecklas och att ta ansvar. tar folkhögskolorna emot deltagare med svåra och komplicerade funktionshinder. Undervisningen och miljön vid folkhögskolorna har visat sig vara av stor betydelse för dem. Många folkhögskolor har skaffat sig de specialkunskaper och erfarenheter som ofta krävs för att möta och utbilda människor med funktions- hinder. Folkhögskolan är speciell i detta sammanhang genom att den erbjuder längre kurser som vänder sig särskilt till människor med funktionshinder. Utöver dessa kurser anordnas också s.k. anpassningskurser – korta kurser som vänder sig till vuxna som drabbats av ett funktionshinder och till deras anhöriga. Många folkhögskolor erbjuder internat. Det råder dock oklarheter om hur särskilt anpassat internatboende, habilitering och assistans inom folkhögskolan skall finansieras. När det gäller dessa kost- nader handlar det ofta om huruvida kommuner respektive landsting förklarar sig villiga att bistå den funktionshindrade med bidrag. Finansieringsfrågor för deltagare i folkhögskolan med behov av särskilt anpassat internatboende, assistans och habiliteringsinsatser är viktiga för folkhögskolornas möjligheter att nå de handikapp- politiska målen. Utvärderingen bör belysa i vilken utsträckning undervisning och stöd anpassas till olika individers behov. Inom folkbildningen pågår ett omfattande utvärderingsarbete. Detta arbete är värdefullt och ger såväl folkbildningen som rege- ringen möjlighet till djupare analyser. Genom att ett stort antal utvärderingsprojekt påbörjats har folkbild- ningen belysts utifrån flera synvinklar. Utredningen bör belysa om och i så fall på vilket sätt den av folkbildningen självinitierade utvärderingen har påverkat verksamheten. Utredaren bör så långt möjligt utnyttja det utvärderingsarbete som genomförts och som pågår inom folkbildningen. Former för utredarens arbete Utredaren skall samråda med folkbildningens egna organisationer, företrädare för huvudmännen samt företrädare för deltagare i folk- bildningen. Utredaren skall vidare informera sig om de utvärde- ringsinsatser som initieras av bl.a. . Insamling eller samutnyttjande av data kan på det viset underlätta arbetet, som antalet uppgiftsinsamlingar kan begränsas. Utvärderingen skall i allt väsentligt genomföras i form av del- studier som genomförs på utredarens uppdrag av forsknings- institutioner och andra lämpliga uppdragstagare. Om utredaren bedömer det lämpligt bör utvärderingsresultaten kunna presenteras i delrapporter under arbetets gång. Uppdraget skall vara slutfört och en samlad bedömning redovisas till Utbild- ningsdepartementet . (), bildat , har sin bas i arbetarrörelsens fackliga och politiska delar, konsumentkoopera- tionen och hyresgäströrelsen. Bland medlemsorganisationer finns också flera handikapporganisationer, invandrarorganisationer samt den största pensionärsorganisationen, PRO. (), bildat , skiljer sig från de övriga studieförbunden genom att förbundet har sin utgångspunkt i universitetsvärlden. FU är en sammanslutning mellan Kursverksam- heterna vid universiteten i , , , och . för kyrka och samhälle – är namnet på (). Förbundet, som bildades , har organiserats inom ramen för de kyrkosamfund som växte fram ur 1800-talets väckelserörelse. Sedan ett par årtion- den ingår i Bilda också en rad ortodoxa kyrkor som genom invand- ring etablerat sig i vårt land. (Mbsk), bildat , är knutet till Moderata samlingspartiet och organisationer som Aktiv ungdom och Förbundet . Bildningsverksamhet (NBV) bildades genom samgående mellan tre tidigare studieförbund inom nykter- hetsrörelsen. Ursprunget finns inom den klassiska nykterhets- rörelsen, men inrymmer nu också ett antal organisationer som är aktiva i miljö- och hälsofrågor liksom livsstilsfrågor relaterade till droger. har ett samarbete med muslimska grupper, främst bosnier utvecklats. Studiefrämjandet (Sfr) har sina rötter inom och antog sitt nuvarande namn 1959. Sfr har utvecklats till att vara ett samt kulturorganisationer. Bland medlemmarna finns också jakt och fiskeorganisationer. Medlemsorganisationer är och organisa- tioner med anknytning till denna, i samt ett antal andra organisationer. gick Sensus samman med och är därmed också medlem i Sensus. Sensus har etablerat ett sam- arbete med . , , är det yngsta av studieförbunden, bildat . Medlemsorganisatio- nerna finns inom eller i nära anslutning till idrottsrörelsen och verksamheten är så gott som helt inriktad på att tillgodose idrottens behov av utbildning för funktionärer och ledare. () bildades genom samgå- ende mellan och . Förbundets verksamhet har sin bas inom lands- bygdens organisationer samt de politiska partierna och Liberalerna. Tjänstemännens Bildningsverksamhet (TBV), bildat , har som medlemmar TCO och ett antal fackliga tjänstemannaorganisa- tioner. , Arbetarrörelsens folkhögskola, , Birkagårdens folkhögskola, , Bosöns idrottsfolkhögskola, ,