sou · GSB344 · 2005-01-01 00:00:00 — Om frånvaron i stället kan reduceras genom en ökad kontroll och krav på aktivering kan denna effekt förhindras. Bland annat bristen på resurser hos försäkringskassorna och läkarna samt svårigheten att diagnostisera flera av vår tids vanligaste sjukdomar, exempelvis ryggproblem och olika lättare psykiska problem, innebär emellertid att detta kan vara en svårframkomlig väg. Även samhällets stöd per person i den äldre befolkningen, i förhållande till BNP, kan förväntas bli mindre ju fler de äldre blir. Detta skulle kunna uttryckas som att de äldres politiska inflytande sannolikt inte ökar i samma takt som deras andel av befolkningen. En orsak till det – relativt sett – minskade politiska inflytandet är att en ökad andel äldre sannolikt innebär att de i allt mindre utsträckning ser sig själva som en homogen grupp med sammanfallande politiska intressen. Det är inte heller självklart att äldre i första hand identifierar sig med andra äldre. För många äldre kan det vara viktigare att deras barn och barnbarn får det bättre ekonomiskt än att stödet till svaga pensionärsgrupper höjs. En annan anledning till varför de äldres politiska inflytande sannolikt Bilaga 5 till LU 2003/04 inte kommer att öka i samma takt som deras andel av befolkningen är att det är svårare att organisera stora grupper politiskt. Ett relativt sett minskat politiskt inflytande för de äldre kan göra det lättare att genomföra reformer som skulle öka äldres arbetsutbud. Det minskade politiska inflytandet innebär emellertid också en risk för att delar av den äldre befolkningen kommer att få bära en oproportionerligt stor del av den börda som den demografiska utvecklingen kan komma att innebära. För att äldre med stora behov ska kunna få dessa tillgodosedda är det med andra ord viktigt att personer med en kvarvarande arbetsförmåga kan förmås att arbeta kvar längre och att deras kunskaper tas till vara i arbetslivet. Att ersättningsnivån i socialförsäkringssystemen påverkar hur många som får sin försörjning från dem betyder inte att det är möjligt att fritt välja någon av dessa för att finansiera sitt utträde. Däremot är det fler som föredrar att göra sitt utträde via något av dessa system om ersättningsnivån är hög, vilket innebär att de utsätts för ett större söktryck. I sjukförsäkringen innebär det högre söktrycket – i kombination med bristen på resurser för kontroll och svårigheten att diagnostisera många av de åkommor som drabbar de äldre – en ökad risk för att personer med identiska problem behandlas olika. Om en person med ryggproblem bedöms ha en nedsättning av arbetsförmågan som motiverar sjukskrivning eller sjukpension blir det ekonomiska utfallet avsevärt mycket bättre än om personen gör ett tidigt uttag av ålderspension. Arbetslöshetsförsäkringen lider av liknande problem. En person som har en handläggare på arbetsförmedlingen som ställer höga krav på att personen ska söka arbete både utanför den egna orten och i andra yrken löper inte bara en större risk att till följd av sank- tionsåtgärder bli utan arbetslöshetsersättning än andra arbetslösa, utan får också en lägre pension om ingen arbetslöshetsersättning betalas ut. I situationer som dessa är risken överhängande att per- soner som är bra på att ta tillvara sina rättigheter får ut mer än andra ur socialförsäkringssystemen. Det kommer alltid att finnas gränsdragningsproblem av detta slag i de offentliga trygghetssystemen. Ersättningsnivån spelar emellertid roll för hur stort problemet blir eftersom en lägre Bilaga 5 till LU 2003/04 ersättningsnivå innebär att självrisken blir högre. Beträffande sjukförsäkringen medför en lägre ersättningsnivå att fler personer med en kvarvarande arbetsförmåga kommer att arbeta vidare. Dessutom kommer skillnaderna i det ekonomiska utfallet mellan personer som trots identiska problem behandlas olika bli mindre. Det behöver inte heller uppstå meningsskiljaktigheter mellan läkare och försäkringskassa å ena sidan och försäkringstagaren å den andra i lika hög utsträckning. I stället för en långdragen process för att avgöra om individen har en tillräcklig nedsättning av arbetsförmågan för att motivera fortsatt sjukpenning eller sjukpension kan de gemensamma krafterna riktas in på att få till stånd ett fungerande rehabiliteringsarbete. Om problemet däremot angrips genom en ökad kontroll kommer motsättningarna mellan de inblandade aktörerna sannolikt att öka, som mer resurser används till olika kontrollaktiviteter som knappast underlättar för den enskilde att återgå i arbete. De senaste årens kraftiga ökning i ohälsotalen motsvaras inte av en kraftigt försämrad hälsa bland den svenska befolkningen. Objektiva mått såsom den förväntade medellivslängden visar snarare på en förbättrad hälsa över tiden. Jämfört med EU-länderna ligger medellivslängden i i topp. Även mer subjektiva mått som hur individerna själva upplever sitt hälsotillstånd har uppvisat ett relativt stabilt mönster över tiden. Detta innebär emellertid inte att det inte finns betydande ohälso- och arbetsmiljöproblem bland de äldre. Mycket tyder på att arbetslivet i vissa avseenden har förändrats på ett sådant sätt att det har blivit svårare för många äldre att hålla sig kvar i arbete. har det exempelvis blivit fler som upplever ökad anspänning i arbetet eller att arbetet är kroppsligt ansträngande eller innehåller upprepade moment. Vidare ansåg en större andel av kvinnorna /2001 att deras arbetsförmåga var nedsatt än tidigare . Ökningen var särskilt stor bland äldre kvinnor. Det kan finnas ett samband mellan möjligheterna för de äldre att finansiera tidiga utträden ur arbetslivet och de förändrade förutsättningarna på arbetsmarknaden. I takt med att allt fler äldre har lämnat arbetslivet i relativt tidiga år kan arbetsgivarna helt enkelt ha anpassat arbetstempot och kvalifikationskraven till de Bilaga 5 till LU 2003/04 För de äldre som är kvar i arbetslivet kan det högre tempot och de högre kraven ha lett till en ökad risk att drabbas av ohälsa och arbetslöshet. Det har kanske heller inte framstått som lönsamt för arbetsgivarna att anpassa arbetsmiljön efter de äldres behov eller att ge dem vidareutbildning eftersom sannolikheten att de ändå lämnar arbetslivet har upplevts som stor. Den bristande anpassningen och satsningen på de äldre kan i sin tur ha ökat risken för utslagning från arbetslivet ytterligare. Att arbetsgivaren inte har behövt bära några direkta kostnader för utträdet, annat än under den eventuellt inledande sjuklöneperioden, är sannolikt också en viktig förklaring till att inte mer har gjorts för att anpassa arbetsförhållandena till de äldre. Finansieringen av de olika offentliga system som används vid tidiga utträden kan påverka omfattningen av de tidiga utträdena eftersom den medverkar till höga marginal- och tröskeleffekter som försvagar individernas ekonomiska drivkrafter till fortsatt arbete. De successiva höjningarna av de sociala avgifterna, som till stora delar finansierar trygghetssystemen, kan också ha satt ökad press på arbetsgivarna att driva upp produktiviteten ytterligare. Finansieringen medför ökade skattekilar för alla, men har sannolikt störst betydelse för personer med inkomster som ligger över skiktgränsen för den statliga inkomstskatten och över taken i pensions- och trygghetssystemen. En orsak till det är att den statliga inkomstskatten och de sociala avgifterna över taken utgör en implicit beskattning av fortsatt arbete eftersom de inte ger upphov till ytterligare förmåner. Dessa grupper påverkas däremot inte i lika hög utsträckning som andra grupper av ersättningsnivåerna i trygghetssystemen eftersom de i allmänhet har en låg faktisk ersättningsnivå och därmed en högre självrisk. Andra faktorer som har bidragit till tidiga utträden bland personer med relativt höga inkomster är att de ofta har erbjudits olika typer av avgångsersättningar och dessutom ofta har omfattats av förmånsbaserade avtalspensionssystem som givit incitament till tidiga utträden. Även om dessa utträden inte finansieras med skattemedel återstår en betydande kostnad för samhällsekonomin i form av produktionsbortfall och bortfall av skatteintäkter. Att arbetsgivare till personer i denna grupp har pensionssparat för Bilaga 5 till LU 2003/04 deras räkning, eller att de själva har gjort det, behöver däremot inte ha minskat arbetsutbudet, såvida inte sparandet har varit förknippat med krav på eller incitament till tidiga utträden. Pensionssparande av detta slag kan tvärtom ha skjutit upp utträdet eftersom ersättning från arbetsgivaren i form av skattesubventionerat pensionssparande i stället för lön minskar den implicita beskattningen och därmed ökar incitamenten till fortsatt arbete. Det privata pensionssparandet har spelat samma roll eftersom det innebär en möjlighet att skjuta upp beskattningen till efter pensionen och därmed reducera den statliga inkomstskatten. Ekonomiska drivkrafter i ålderspensionssystemet I ett antal räkneexempel i kapitel 8 visas att möjligheten till tidiga utträden via de sociala trygghetssystemen förtar mycket av de ekonomiska drivkrafterna till arbete som finns i det nya ålderspensionssystemet. En person som i vuxen ålder omskolar eller vidareutbildar sig , och därigenom lyckas hålla sig kvar i arbete under fler år, har små möjligheter att vinna någonting ekonomiskt på detta om alternativet är att gå sjukskriven eller arbetslös före pension. Både livsinkomsten och pensionen blir i många fall högre om personen arbetar kvar i sitt gamla arbete och tvingas sluta arbeta på grund av ohälsa eller arbetslöshet. Även rättviseproblemet illustreras i räkneexemplen. Om medelinkomsttagaren i exemplen blir sjukskriven från 61 till får han eller hon en pension som är högre än om personen tar ut ålderspension . Till detta kommer att ersättningen som sjukskriven är avsevärt mycket högre än vad ett tidigt uttag av ålderspension ger. Sammantaget blir skillnaden i livsinkomst mellan de båda fallen betydande. För att de äldre ska välja att arbeta kvar och bidra till att upprätt- hålla antalet arbetade timmar måste det bli mer lönsamt att fortsätta arbeta. De ekonomiska drivkrafterna för arbetsgivarna att bibehålla de äldre i arbete behöver också stärkas. Reformer på dessa områden kan ses som komplementära, dvs. de stärker effekterna av Bilaga 5 till LU 2003/04 Åtgärder som gör det mer lönsamt för de äldre att arbeta kvar längre innebär också att det blir mer lönsamt för arbetsgivaren att anpassa arbetsmiljön och arbetsuppgifterna till den enskilde. Orsaken är att starkare ekonomiska drivkrafter till arbete medför en ökad sannolikhet att äldre är kvar i arbete längre och därmed ökar möjligheten att arbetsgivarens satsningar på anpassning blir lönsam. På motsvarande sätt innebär åtgärder som gör det mer lönsamt för arbetsgivaren att anpassa de äldres arbetsförhållanden och satsa mer på kompetensutveckling att det blir lättare för äldre med en minskad arbetsförmåga att vara kvar i arbetslivet. Ett sätt att åstadkomma detta är att arbetsgivaren får stå för en del av sjukkostnaderna även efter den inledande sjuklöneperioden. Det blir då inte längre möjligt att helt lasta över problemen på socialförsäkringssystemen, vilket gör det mer lönsamt för arbetsgivaren att anpassa arbetsvillkoren till de enskilda individerna. Det nya ålderspensionssystemet kan spela en viktig roll för att stärka individernas ekonomiska drivkrafter till fortsatt arbete. Det är emellertid långt ifrån tillräckligt eftersom de övriga trygghetssystemen förtar mycket av drivkrafterna till arbete, utbildning och hälsa som systemet skulle kunna generera. Ett sätt att minska detta problem är att modifiera pensionssystemet så att exempelvis ersättning vid sjukfrånvaro och arbetslöshet efter inte genererar ytterligare pensionsrättigheter. Ett annat sätt är att rätten till exempelvis sjukpenning begränsas till maximalt efter att personen har fyllt 61. En sådan reform skulle också öka rättvisan mellan dem som gör sitt utträde via något av trygghetssystemen och dem som – trots likartade problem – måste välja mellan att arbeta kvar eller att finansiera sitt utträde genom tidigt uttag av ålderspension. Ett mer långtgående förslag är att helt ersätta de övriga trygghetssystemen med ålderspensionssystemet efter . Personer som blir sjuka eller arbetslösa efter skulle då vara hänvisade till en kortare eller av uttag av ålderspension eller ersättning från något alternativt försäkringssystem på försäkringsmässiga grunder. Genom att sänka de sociala avgifterna för anställda i motsvarande utsträckning skulle ett finansiellt utrymme skapas som arbetsgivarna skulle kunna använda för att anpassa arbetsmiljön, sänka tempot eller omskola den anställde utan att det för den skull Bilaga 5 till LU 2003/04 blir nödvändigt att sänka lönen. Det ökade utrymmet kan även användas till att höja lönen för att på så vis motivera den anställde att arbeta kvar längre. För äldre som har lyckats bevara – eller öka – sin arbetskapacitet kan en större andel av utrymmet användas för att höja lönen. Det sistnämnda förslaget skulle sannolikt öka lönespridningen mellan de äldre. Den ökade lönespridningen avspeglar den ökade spridning i arbetsförmågan som inträffar när vissa äldre lyckas upprätthålla mer av sin kapacitet än andra. Pensions- och trygghetssystemen förlorar därmed en del av sin funktion som består i att utgöra en försäkring mot minskande arbetskapacitet. För att motverka detta kan staten ge stöd till omskolning av äldre och anpassning av arbetsmiljön. Även ett gott samarbete mellan arbetsgivaren och fackföreningen skulle kunna spela en viktig roll för att skapa goda förutsättningar för individen att arbeta vidare genom anpassning av arbetsvillkoren. Ytterligare en möjlighet att stärka de ekonomiska drivkrafterna till arbete är att införa åldersrelaterad inkomstbeskattning. En av flera möjliga varianter är att det införs en skattereduktion på exempelvis och . En anledning till att detta kan vara motiverat är att de äldres arbetsutbud förefaller att vara mer elastiskt än yngres arbetsutbud. Detta kan bland annat bero på att det är socialt mer accepterat att sluta arbeta eller minska sin arbetstid efter 60. En sådan åtgärd skulle också kunna leda till att arbetsbördan blir mer jämnt fördelad över livet. Om arbete blir relativt sett mer lönsamt på äldre dar blir det viktigare att hålla sig kvar i arbete och undvika att slita ut sig . Scenarierna i kapitel 9 visar att de äldre kan komma att spela en viktig roll på den framtida arbetsmarknaden och därmed bidra till att hantera den förestående demografiska utmaningen. Åtgärder som minskar generositeten i olika system för tidiga utträden, och åtgärder som stärker de ekonomiska drivkrafterna för arbetsgivarna att anpassa arbetsvillkoren efter de enskilda individernas förutsätt- ningar, kompletterar och förstärker varandra och kan leda till att en positiv spiral uppstår. En del av de senaste decenniernas nedgång i äldres arbetsutbud skulle därmed kunna återtas. Bilaga 5 till LU 2003/04 I det mest positiva scenariot, som bygger på att förhållandevis långtgående åtgärder av detta slag genomförs, kommer det genomsnittliga antalet arbetade timmar per person i åldern vara något större än . Denna utveckling kan framstå som orealistisk men borde vara möjlig eftersom mycket av den nedgång i de äldres arbetsutbud som utbyggnaden av olika system för tidiga utträden har inneburit uppkom . Andra faktorer som talar för detta är den ökade medellivslängden och det faktum att kvinnors arbetsutbud fortfarande var relativt lågt . Skillnaden mellan det mest positiva scenariot, som förutsätter relativt kraftfulla politiska insatser, och ett scenario som bygger på att de hittillsvarande trenderna består, uppgår för gruppen som helhet till 350 miljoner arbetade timmar . Detta innebär att de äldre i det mest positiva scenariot svarar för fler arbetade timmar. Eftersom det totala antalet arbetade timmar uppgick till drygt 6 2002 uppgår skillnaden mellan de båda scenarierna till av dagens totala arbetsutbud. Detta visar att de äldre kan utgöra en betydande tillväxtpotential under de kommande decennierna. De äldre kan emellertid inte själva lösa det framtida försörjningsproblemet. Reformer som stärker de ekonomiska drivkrafterna till arbete också bland andra grupper är därför nödvändiga för att upprätthålla arbetsutbudet och därmed välfärden. Om åtgärder också genomförs för att öka antalet arbetade timmar bland övriga grupper på arbetsmarknaden behöver effekterna av den demografiska utvecklingen på bland annat möjligheterna att finansiera olika välfärdstjänster – som inte minst många av de äldre är beroende av – inte bli så kännbara som de annars kan komma att bli. I grunden handlar behovet av att upprätthålla arbetsutbudet om en anpassning till att den demografiskt gynnsamma period som har rått under de årtionden då de sociala trygghetssystemen och välfärdssamhället byggdes upp snart är över. Erfarenheterna av inte minst nittiotalskrisen talar för att problemen och de ingrepp som måste göras för att lösa dem blir större ju längre vi väntar. [2003], Din tjänstepension i , /WEB/INTERNET/Lankdatabas.nsf/ByKey/1311.pdf/$file/13 11.pdf. [2002], Arbetsmiljöns utveckling för kvinnor och män i olika ålder, Bilaga 3 till SOU 2002:62, , . , B., , L. & Klevmarken, A. [2002], Inkomst och förmögenhetsfördelning för dagen och morgondagens äldre, Bilaga B till SOU 2002:29, , . Arai, M. & Skogman-Thoursie, P. [2001], Incentives and Selection in Cyclical Absenteeism, FIEF Working Paper Series 2001 No. [2001], Ett hållbart arbetsliv för alla åldrar, 2001:01. & Kilbom, Å. [1996], Arbete efter 45 – historiska, psykologiska och fysiologiska perspektiv på äldre i arbetslivet, Fakta från , . , ., , P. & , M. [2002], Economic Incentives and Gender Differences in Work Absence Behavior, IFAU Working Paper, 2002:14, . Bucht, C., , J. & , J. [2000], En åldrande befolkning – konsekvenser för svensk ekonomi, Bilaga 9 till Långtids- utredningen /2000, , . Coile, C. [2003], Retirement Incentives and Couples Retirement Decisions, Working Paper 9496, NBER, February 2003. Ds 2002:49, Den svenska sjukan – sjukfrånvaro i åtta länder, Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi av , , , S. & Palmer, E., , . & , U. [2002], Vem ska göra jobbet? – Mer än varannan vill gå i pension före 65 Rapport nr 8/2002, TCO. Bilaga 5 till LU 2003/04 [2000], Sick-Listing – Attitudes and Doctors Practice, Acta Universitatis Upsaliensis, . , European Labour Force Survey, olika årgångar. , R. W. [1999], Catching Up with the Economy, , Vol. 89, No. 1, 1999. FORA [2004], AVA-försäkringarna och Avtalspension SAF-LO, . & , L. [2002], Deltagarna i aktivitets- garantin, Rapport 2002:11, IFAU, . Fölster S., . [2001] Avtalspension – dagens ättestupa?, på uppdrag av Pensionsforum. [2001], "Social, avtalad och privat försäkring i ", i Välfärdens finansiering och fördelning, Forskarantologi från Kommitten Välfärdsbokslut, SOU 2001:57, , . , J. och Wise, D. [1999], Around the World, , . [2003], A Description of Routes out of the Labor Force for Workers in , mimeo, , . Henrekson, M. & , M. [2004], The Effect on of Changes in the , under publicering i [1999], Ageing workers in Union – Status and Promotion of Work Ability, Employment, , of labour, . & , M. [2002], Assesing the Effect of a on Worker Absenteeism, , 37, s. 381–409. [2000], The Effect of on Retirement: Evidence from , RWP 00-09, , . KPA [2003], Vårt pensionsavtal PFA, trycksaker/index_trycksak.asp?intKundTyp=1. [2000], Ekonomi – scenarier fram , Bilaga 1 till /2000, , . Bilaga 5 till LU 2003/04 [2003], En optimal sjukpenningförsäkring och ett utvidgat arbetsgivaransvar, i , B. ), Varför är svenskarna så sjuka?, , . [2002], Evaluating Social Programs: Labor Market Policies and , IFAU Dissertation series 2002:1, . Lidwall, U. & , R. [2002], Sjukfrånvarons utveckling , Bilaga 2 till SOU 2002:62, , . [1996], What Limits Social Spending?, Explorations In Economic History, 33, s. 1-34. , S.-O. m.fl. [2001], Inkomstskatt – en läro- och handbok i skatterätt, Del 1, , . Lumsdaine, R. & , O. S. [1999], New Developments in the Economic Analysis of Retirement, i Ashenfelter, , . ), Handbook of Labor Economics, Vol. 3, Kluwer Academic Publishers, . [2000], Tillämpningen av arbetslöshetsförsäkringens regelverk vid arbetsförmedlingarna, Stencil 2000:1, IFAU, . [1999], Oppfattningar av eldre arbeidstakers yrkes- kompetense og omstillningsevne, Norsk institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring, NOVA rapport 19/00, . & , C. [2002], Är det OK att sjukskriva sig fast man inte är sjuk?, , T22785, , . [2003], Läkarens roll i sjukskrivnings- processen, i , B. ), Varför är svenskarna så sjuka?, , . [1998a], Maintaining Prosperity in an , . [1999], Employment Outlook, . [2001], Ageing and Income. in 9 Countries, 2001-2002, . [2002a], Employment Outlook, . [2002b], Economic Survey of , . [2002c] , 4th ed., . [2003a]. Labour Force Participation of Groups at the of the Labour Market: Past and Future Trends and , . [2003b], Ageing and Employment Policies – , . [2003c], Employment Outlook, . [2003d], Labour Force Statistics, . Bilaga 5 till LU 2003/04 [2001], De äldre i arbetskraften, SCB, Temarapport 2002:1 från . & Svenssson, I. [1999], , Occupational Pensions, and Retirement in i , J. & Wise, D. ), Around the World, , . & Svenssson, I. [2003], Pathways to Retirement and Retirement Incentives in i , T. & , P., (red. ), Alternatives for Welfare Policy, , . & Svenssson, I. [2004], Programs and Retirement in i , J. & Wise, D. ), Around the World: Micro-estimates, , . Palmer, E. [2003a], Svensk sjukskrivning i ett internationellt perspektiv, i , B. (red,), Varför är svenskarna så sjuka?, , . Palmer, E. [2003b], Sjukan beror på kulturen Debattinlägg i Brännpunkt, , . Palmer, E. & Wadensjö, E. [2003], Public Pension Reforms and Contractual Agreements In Sweden- From Defined Benefit to Define Contribution, Stencil. Pensionsforum [2002], Pensionsbarometern. Pensionsforum [2003], Pensionsbarometern. [2003], Sjukskrivningarna och ersättningsnivån, i , B. ), Varför är svenskarna så sjuka?, , . RFV [a], Statistik om sjukförmåner, olika årgångar. RFV [b], Statistik om pensioner, olika årgångar. RFV [1999a], 1999, Tema Välfärd, arbete och fritid. RFV [1999b], Den nya allmänna pensionen – med brev 1999 som utgångspunkt, RFV Redovisar 1999:12. RFV [2000], 2000, Tema Välfärd, arbete och fritid. RFV [2001a], Arbetsgivarens attityder till äldre yrkesverksamma, RFV Analyserar 2001:7. RFV [2001b], Vad får oss att arbeta fram till 65?, RFV Analyserar 2001:4. RFV [2001c], Flexibel pensionsålder, RFV Analyserar 2001:7. Bilaga 5 till LU 2003/04 RFV [2002], Äldres utträde ur arbetskraften – nu och i fram- tiden, RFV Analyserar 2002:3. RFV [2003a], Nybeviljade Förtidspensioner/sjukbidrag 2002, Stati- stikinformation Is-I 2003:1. RFV [2003b], Anslagsbelastning och prognos för anslag inom ansvarsområde budgetåret 2003-2006, Rapport, Dnr 297/2003. Revisorer [1999/2000], Arbetslinjens tillämpning för de äldre, Rapport 1999/2000:7. Revisorer [2001/2002], Statens avtalsförsäkringar, Rapport 2001/2002:11. [2002], Skattestatistisk årsbok 2002, , . SCB [a], Befolkningsstatistik, olika årgångar. SCB [b], Arbetskraftsundersökningar, olika årgångar. SCB[c], Undersökning av levnadsförhållanden, olika årgångar. SCB [1999], Från folkbrist till en åldrande befolkning – glimtar ur en unik befolkningsstatistik under . Fakta inför 2000-talet. SCB [2001], Lönestatistisk årsbok 2000, . SCB [2002a], Den äldre arbetskraften, Temarapport 2002:1 från . SCB [2002b], Livslängd, hälsa och sysselsättning, Demografiska rapporter 2002:3. SOU 1995:4, , huvudbetänkande, Finans- departementet, , . SOU 1999:52, Inkomstprövning av bostadstillägg för pensionärer, betänkande av , . SOU 2000:37, Vilka förlorade jobben ? SOU 2001:79, Bokslut över välfärden, , . SOU 2002:29, Riv ålderstrappan! Livslopp i förändring, , Diskussionsbetänkande av den parlamentariska äldre- utredningen 2005, , .