sou · GSB384 · 2005-01-01 00:00:00 — torer, utarbetande av Kommissionen förbinder sig att genomföra den här handlings- planen och uppmanar medlemsstaterna, och att –stödja denna plan och bidra till ett snabbt genomförande, –begära att EIB-gruppen och breddar den uppsättning finansieringsinstrument, inbegripet riskkapital, som kan användas för att främja miljöteknik, och –använda den öppna samordningsmetoden för att bidra till genomförandet av de specifika åtgärderna i planen. BILAGA I: Utarbetande av handlingsplanen för miljöteknik Vid sitt möte i förklarade att det skulle undersöka hur miljötekniken kan bidra till att främja tillväxt och sysselsättning. Kommissionen gick med på att utarbeta en rapport om detta. Rapporten, Miljöteknik för hållbar utveckling, antogs av kommissionen . Kommissionen föreslog i denna rapport att man tillsammans med berörda parter skulle kunna utarbeta en handlingsplan för att undanröja hindren för utveckling, införande och användning av miljöteknik. ställde sig bakom detta förslag. Nästa steg var att kommissionen anordnade en konferens om miljöteknik som en del av Gröna veckan 2002. Denna konferens och det fortsatta samrådet med berörda parter ledde till att kommissionen offentliggjorde meddelandet Utarbetande av en handlingsplan för miljöteknik . Syftet med detta meddelande var att fördjupa diskussionen om innehållet i handlings- planen genom att ange ett antal åtgärder och frågor som skulle kunna tjäna som diskussionsunderlag. Kommissionen erhöll omkring 70 bidrag från många olika berörda parter. Dessa granskades i detalj av kommissionens avdelningar. Det rådde bred enighet om att de frågor som beskrevs i kommissionens meddelande var viktiga. De berörda parterna ansåg att det var viktigt att beakta såväl kommersiell som avancerad teknik, och att fokusera särskilt på övergripande teknik såsom informations- och kommunikationsteknik. Vissa berörda parter skulle ha föredragit en mer specifik definition av miljöteknik, medan andra var nöjda med den definition som användes i meddelandet. De största hindren för miljöteknikens utveckling ansågs finnas inom området marknadspenetration och utveckling. De berörda parterna var eniga om att man borde fastställa en gemensam EU-ram för miljöteknik, med åtgärder både på utbudssidan och efterfrågesidan. De olika kommentarerna från berörda parter visade att det råder bred enighet på flera punkter, även om åsikterna gick isär om vilka åtgärder och strategier som var viktigast: –Handlingsplanen måste grundas på ett långsiktigt perspektiv. –Det är viktigt att internalisera de externa miljökostnaderna. –Den befintliga lagstiftningen utgör en viktig drivkraft och det är därför viktigt att se till att den efterlevs. –Det krävs en blandning av marknadsbaserade incitament, såsom frivilliga avtal för olika sektorer, och strängare lag- stiftning. –Det behövs konkreta prestandamål. –Reglerna för strukturfonderna och för offentlig upphandling måste ändras för att främja miljöteknik. –Det skulle vara en fördel om godkännande- och tillstånds- förfarandena kunde förenklas. –Det krävs fortsatt forskning och utveckling, i synnerhet med avseende på anslutningsländerna och små och medelstora företag, samt demonstration i stor skala. –Tekniköverföring är viktigt. –Utbildningen behöver förbättras. Dessutom inrättades fyra temagrupper för att möjliggöra ett problemorienterat tillvägagångssätt och underlätta berörda parters medverkan. Dessa temagrupper behandlade klimatförändringar, markskydd, vatten samt hållbar produktion och konsumtion. Var och en av dessa grupper utarbetade en rapport i vilken man granskade hindren för miljöteknikens införande inom dessa områden och föreslog åtgärder som skulle kunna ingå i handlings- planen.44 Detta innebar att man gick igenom den berörda lag- stiftningen och politiska initiativ. När det gäller klimatföränd- ringen beaktades exempelvis initiativet rena fordon, handlings- planen för kraftvärme, strategin för förnybar energi, förslaget om ekodesign av energiförbrukande produkter och den gemensamma transportpolitiken. När det gäller markskydd beaktades den temainriktade strategin för markskydd45 och reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken.46 44Information om dessa grupper är tillgänglig på följande adress: . Se även Gemensamma forskningscentrets (): Promoting environmental technologies: sectoral analysis, barriers and measures – a report from the and to the Action Plan (ETAP), . 45KOM(2002) 179 slutlig, : Kommissionens meddelande till rådet, , Ekonomiska och sociala kommittén och – Mot en temainriktad strategi för markskydd. 46http://europa.eu.int/comm/environment/agriculture/index.htm BILAGA II: Hinder för miljötekniken Det finns många hinder för införandet av miljöteknik. Nedan beskrivs de viktigaste av dem. Marknadspriserna bör ge konsumenterna information om de ekonomiska, sociala och ekologiska kostnaderna för produkter och tjänster. Alltför ofta återspeglar emellertid marknaderna bara de direkta ekonomiska kostnaderna och inte kostnaderna för miljö- förorening (t.ex. hälsovårdskostnaderna på grund av luftföror- eningar i tätorter). Denna brist hos marknadsmekanismerna leder till en systematisk underinvestering i miljöteknik, särskilt från företag som inte har råd att ta miljöhänsyn på en konkurrensutsatt marknad. förvärras detta problem genom regeringsingrip- anden som ytterligare snedvrider marknaderna, t.ex. subventioner till produktion och konsumtion av fossila bränslen som minskar de förnybara energikällornas relativa attraktivitet. Investerare avskräcks också av initialkostnaderna för innovativ teknik, även om tekniken senare skulle visa sig vara ekonomiskt lönsam. Övergången till miljöteknik kan på kort sikt vara kost- nadskrävande om det behövs ny infrastruktur, t.ex. distributionsnät för vätgas till vätgasdrivna fordon. Å andra sidan kan det vara möjligt att minska kostnaderna genom skalfördelar, förbättrat utförande och konceptet lära genom att göra. Det är emellertid inte nödvändigtvis den som tar första steget som drar fördel av att lära genom att göra. Investeringar i miljöteknik betraktas ofta som riskfyllda. Detta kan dels bero på att de ofta är föremål för ändrade politiska prioriteringar, och dels på att de ofta inte ses som en del av investerarens kärnverksamhet. Detta är till exempel fallet inom energisektorn, där det är vanligt att investeringar i förnybar energi inte ingår i kärnverksamheten och därför måste ha en högre avkastning för att bli attraktiva. Överlag kan sägas att bristen på riskkapital utgör ytterligare ett hinder för miljöteknikens marknads- penetration, särskilt för små och medelstora företag och nyetablerade företag. Genomtänkt lagstiftning kan främja miljöteknik genom att ställa krav på dess utveckling och införande. Så är exempelvis fallet med IPPC-direktivet. Om lagstiftningen är oklar kan den emellertid skapa osäkerhet på marknaden och minska incitamenten att invest- era. Ett exempel på detta är definitionen av återvinning och bortskaffande av avfall i ramdirektivet om avfall.47 Lagstiftning i vilken det fastställs gränsvärden kan också begränsa innovationen genom att den inte ger några incitament till ytterligare för- bättringar. Lagstiftning som innehåller överdrivet detaljerade tekniska specifikationer minskar också utrymmet för innovation och verkar på så sätt hämmande. Bristen på stabil lagstiftning kan också avskräcka investerare. Skillnader mellan medlemsstaternas lagstiftning kan också fungera som ett hinder för miljöteknik genom att fragmentera den inre marknaden och genom att det ställs olika krav på marknads- penetration i olika medlemsstater. Detta minskar den potentiella marknaden för denna teknik och fungerar som ett hinder för dess spridning och införande. Dåligt utformade standarder kan också fungera som ett hinder genom att främja annan teknik än miljöteknik. Å andra sidan kan avsaknaden av standarder innebära att miljötekniken inte införs, eftersom det inte är säkert att den uppfyller vissa prestandakrav. Utvecklingsländerna spelar en viktig roll eftersom de kan sörja för goda styrelseformer och tydliga och förutsägbara regelverk, bl.a. om skydd av immateriella rättigheter. Immateriella rättigheter är viktiga för att utvecklingsländerna skall kunna göra det tekniska kunnandet tillgängligt och försäkra sig om affärspartner och utländska investerare. Liksom all annan teknik kräver miljötekniken forskning och utveckling för att bli konkurrenskraftig. Denna FoU är emellertid ofta obefintlig. Det är till exempel ett välkänt faktum att finansieringen av FoU om förnybara energikällor inte på långa vägar står i proportion till deras politiska betydelse.48 Detta beror 47Rådets direktiv /442/EEG om avfall i dess lydelse efter ändringar, EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. 48Uppgifter från () tyder på att av IEA:s budget för FoU på energiområdet anslås till teknik för förnybar energi. delvis på att marknadspriserna verkar hämmande på den miljö- vänliga tekniken och därmed minskar den privata finansieringen av FoU. Den offentliga forskningen och utvecklingen är dessutom inte tillräckligt målinriktad för att främja ett gott samarbete mellan universitet, forskningscenter och företag. Dessutom är kopplingarna ofta otillräckliga mellan program för finansiering av forskning och innovation och program för demon- stration och spridning. Detta hindrar miljöteknikens utveckling från idéstadium till marknad. Hinder för miljöteknikens spridning Bristen på information om potentiell miljöteknik utgör det största hindret för dess spridning. Utan att ha kunskaper om kostnaderna och intäkterna under livscykeln kan potentiella kunder inte förväntas köpa eller använda denna teknik. Dessutom vet man ofta inte tillräckligt mycket om de socioeko- nomiska frågor som påverkar införandet av miljöteknik. Allmän- hetens negativa inställning har till exempel utgjort ett hinder för användning av miljöanpassade bioteknikprodukter i . Även om en teknik skulle kunna vara konkurrenskraftig kan den vara svår att sprida eftersom spridningskanalerna för ny teknik inte är lika bra som för etablerad teknik. Bristen på välutbildad underhållspersonal utgör också ett problem. Vid införandet av ny teknik måste personalen utbildas för att kunna installera och underhålla denna teknik på rätt sätt. Spridningen av avancerad energisparteknik inom byggbranschen är till exempel beroende av små lokala monterings- och reparations- företag. I och med att de små och medelstora företagen utgör den främsta målgruppen för miljöteknik är det ännu svårare att komma till rätta med ovannämnda problem. Det är i allmänhet svårare för små och medelstora företag att få tillgång till finansiering och information som inte hänger samman med deras huvudsakliga verksamhet. Dessa hinder kommer troligen att utgöra en särskild utmaning för anslutningsländerna. BILAGA III: Exempel på god praxis I följande exempel illustreras åtgärder som liknar dem i handlings- planen och som redan har genomförts i vissa medlemsstater, på EU-nivå eller utanför . genomför det regionala energiorganet O.Ö. Energie- sparverband i den österrikiska delstaten en energi- handlingsplan för att främja energieffektivitet. –ökade de förnybara energikällornas andel till (vattenkraft, biomassa och solenergi), som energiförbrukningen i nybyggda hus minskade . skapades också 15 000 nya arbetstillfällen. Målsättningen för perioden –2010 är att fördubbla andelen biomassa och solenergi, och att öka den totala energieffektivitet i delstaten . Ny energieffektiv miljöteknik stöds genom samordnade insatser där man kombinerar åtgärder på efterfrågesidan (t.ex. information och medvetandehöjande åtgärder, energirådgivning, ekonomiskt stöd och rättsliga åtgärder) och åtgärder på tillgångssidan (t.ex. utbildning, standardisering och kvalitetskontroll, FoU-program, nätverkssammanslutning och samarbete). En teknik för förnybar energi som främjas i denna plan är upp- värmning med träpellets och träflis i avancerade och miljövänliga anläggningar. Mer än 100 kommuner använder biomassa för upp- värmning: det finns 15 000 biobränsleeldade värmeaggregat och 200 fjärrvärmeverk. Offentlig-privata program för forskning och utveckling Faraday-partnerskapen i är sammanslutningar av organisationer och institutioner som samarbetar inom forskning, utveckling, överföring och utnyttjande av nya och förbättrade vetenskapliga och tekniska tillämpningar. De kan omfatta forsk- nings- och teknikorganisationer, universitet, yrkesinstitut, bransch- organisationer och företag. Faraday-partnerskapen täcker en rad olika områden. Det finns bl.a. ett partnerskap som kallas FIRST vars syfte är att underlätta forskning, utbildning och tekniköver- föring för sanering av förorenade mark- och vattenområden med biologiska, fysikaliska och kemiska metoder, särskilt under mark- och vattenytan. Projektets parter utvecklar och genomför tvär- vetenskapliga FoU-projekt i samarbete med industrin, med tonvikt på industriellt inriktade, marknadsstyrda projekt. Dessutom utgör utbildning med industriell inriktning en viktig del av verksamheten, och ett annat viktigt mål är att generera nya, teknikbaserade affärsområden genom att skapa immateriell egendom. Syftet med projektet företag (SUSPRISE), som inleddes inom ERA-NET och som finansieras inom sjätte ramprogrammet, är att intensifiera ansträngningarna för att uppnå en hållbar industriutveckling genom att förbättra den europeiska samordningen och samarbetet mellan nationella FoTU-program inom området hållbar utveckling. Inom detta projekt kommer man att inrätta ett kontinuerligt, strukturerat och systematiskt utbyte av information mellan nationella program, jämföra, samordna och synkronisera nationella program- aspekter i syfte att fastställa en gemensam programutform- ning och en gemensam genomförandestrategi för industri- och forskningsinfrastruktur, identifiera och analysera aspekter som uppmuntrar eller hindrar inrättandet av nationella program, fastställa ramarna för ett gemensamt program. Projektet skall utmynna i en gemensam kunskapsbas om de senaste rönen inom de berörda programmen, gemensam projektutform- ning (utvärdering, övervakning och projektkriterier), gemensamt genomförande med avseende på vissa målgrupper (sektoriell FoTU, övergripande FoTU och icke-teknisk FoTU), en högnivåkonferens om integrering och stommarna till ett gemensamt program, inklusive förhandsbedömning. Den viktigaste uppgiften för de 70 innovationsknutpunkter (IRC) som kommissionen inrättade 1995 på olika håll i , är att underlätta överföring av innovativ teknik till och från europeiska företag eller forskningsinstitutioner (för ytterligare information, se ). har blivit ett av ledande nätverk för främjande av teknikpartnerskap och teknik- överföring, huvudsakligen mellan små och medelstora företag. Innovationsknutpunkterna tillhandahåller innovationsstöd och lyder oftast under ett offentligt organ. Exempel är teknikcentrum vid universitet, handelskammare, regionala utvecklingsorgan eller nationella innovationsorgan. Innovationsknutpunkterna har en aktiv temagrupp för miljöfrågor som består av företrädare för omkring 29 innovationsknutpunkter i 14 länder och som arbetar särskilt med överföring av miljöteknik. Innovationsknutpunkterna kan tack vare sina särskilda fördelar (t.ex. närheten till marknaden, deras integration i tekniklandskapet i de regioner i där de är lokaliserade och deras täta kontakter med lokala företag, främst små och medelstora företag) spela en viktig roll i genomförandet av handlingsplanen för miljöteknik, särskilt när det gäller tillhanda- hållandet av information samt spridning och medvetandehöjande åtgärder. EU har anslagit till programmet Life- Miljö –2004. Gemenskapens samfinansiering kan uppgå till högst för projekt som genererar betydande nettointäkter och till för andra projekt. Syftet med pro- grammet är att överbrygga klyftan mellan forsknings- och utvecklingsresultaten och deras storskaliga tillämpning. Därför uppmuntras demonstrationsprojekt som baseras på resultaten från projekt som har fått stöd i tidigare eller pågående program för teknisk forskning och utveckling. Spridningen av resultaten utgör en viktig del av programmet. Exempel på ett lyckat Life-projekt: En österrikisk halvledar- tillverkare erbjuder dioder för användning i lysrör, datorer, bild- skärmar, tv-apparater och elektroniska bilkomponenter. Vid tillverkningen av dioderna används sintrade molybdenstift. Innan stiften används i processen måste oxidskiktet på stiften avlägsnas. gjordes detta genom etsning med salpeter-, svavel- och saltsyra och efterföljande tvättning. Avloppsvattnet, som hade en hög molybdenhalt, släpptes ut i en lokal flod och spreds därifrån till . I detta Life-projekt demonstrerades att etsningen kunde ersättas med en ny beläggningsprocess (förlödning) innan Denna nya process kan lätt överföras och håller nu på att införas vid en liknande anläggning i . i företräder 96 kommuners miljöintressen i denna österrikiska delstat. Genom en ekologisk upphandlingstjänst erbjuds kommunerna gemensamma anbuds- och upphandlings- förfaranden för produkter och tjänster enligt ekologiska och ekonomiska kriterier. Expertgrupper utarbetar anbudsförfaranden och sluter grundläggande avtal med den bäste anbudsgivaren. Miljöaspekter är ett av tilldelningskriterierna (vid sidan av priset och andra kriterier) och man använder miljöspecifikationer som omfattar kriterier som hållbarhet, energiförbrukning, konstruktion och val av material samt förpackning och information. På den tyska miljöbyråns Germany49 tillhandahålls omfattande och ingående information om miljöteknikens och miljötjänsternas prestanda i . Portalen är särskilt användbar för att upprätta kontakter mellan tyska och internationella aktörer som är verksamma inom området renare produktion. I systemet finns information om följande: Miljöteknik i , med en översikt över de verktyg som används för miljöskydd i företag och för att främja forsk- ning. Register över viktiga aktörer inom näringsliv, forskning och förvaltning är också tillgängliga. Ett stort antal miljöteknikprojekt vars syfte är att förbättra miljöprestandan hos produktionsmetoder och processer. Besökaren kan få upplysningar om projektinnehåll och projektresultat samt ytterligare bakgrundsinformation. Det europeiska GreenLight-programmet är ett pågående frivilligt program inom vilket privata och offentliga organisationer (kallade partner) förbinder sig att införa avancerad teknik för att minska energiförbrukningen för belysning. I gengäld gör de stora energi- och kostnadsbesparingar, och vinner allmänt erkännande för sina miljöskyddsinsatser. GreenLight-programmet främjas genom ett nätverk av kontakt- punkter i 26 länder. Antalet GreenLight-partner ökar stadigt allt- eftersom programmet blir mer känt. har över 100 offentliga och privata organisationer undertecknat ett avtal om GreenLight- partnerskap, bl.a. städer som , stora multinationella företag och små och medelstora företag. Dessa organisationer har förändrat det sätt på vilket de fattar beslut om investeringar i energieffektivitet. De använder nu aktuell information och analyser av livscykelkostnader, väljer de mest kostnadseffektiva belysningslösningarna (med energieffektiva ljus- källor, elektroniska förkopplingsdon och system för belysnings- kontroll) och satsar på ett lämpligt utförande och korrekt under- håll. Programmet har visat att ett sådant initiativ kan främja energi- tjänstföretagens verksamhet. Det finns många energitjänstföretag inom belysningsområdet som stödjer GreenLight-programmet. Kommissionen kan visserligen inte tillhandahålla några medel för modernisering av belysning, men kan ställa omfattande informa- tionsresurser till förfogande för att undanröja hinder för genom- förandet, bl.a. databanker över beslysningsutrustning, belysnings- entreprenörer och finansieringsmöjligheter, samt verktyg för att förbereda och analysera en modernisering av belysningen. Genom annonser, artiklar, en GreenLight-logotyp och medieevenemang sörjer kommissionen för att GreenLight-programmet och dess partner får allmänt erkännande. Större delen av insatserna betalas emellertid och genomförs av parterna själva. Genom Norske Sivilingeniørers forening finansierar den norska regeringen program för överföring av kunskap om renare produktionsstrategier och produktionsutvärdering till flera länder i och de nya oberoende staterna. Dessa program är utformade för att underlätta genomförandet av ekonomiskt lönsam och ur miljösynpunkt gynnsam omstrukturering av industri- processer. har man vid 100–500 produktionsföretag i de berörda länderna gjort en utvärdering av renare produktion. I varje land har man dessutom utbildat 200–800 kvalificerade rådgivare inom området renare produktion. Mål- sättningen är att utbilda minst 35–60 auktoriserade lokala instruk- törer under en av programmets två första etapper och att utbilda 200–750 auktoriserade rådgivare (auktoriserade lokala rådgivare skall hålla i utbildningen). Pro- grammen omfattar en kombination av klassrumsstudier, grupp- arbeten, projektarbeten på företag och företagsrådgivning. Pro- grammen har inrättats i , , , och . Främjande av miljöteknik på världsmarknaden Ur klimatförändringssynpunkt är det, som ett komplement till de åtgärder som vidtas inom EU, viktigt att de industrialiserade länderna anstränger sig för att hjälpa och stödja utvecklings- länderna att uppnå en hållbar utveckling. Flera fonder har inrättats inom om klimatförändringar. Projektport- följen uppgår till mer än i 70 länder. Kyotoprotokollet omfattar dessutom redan mekanismen för ren utveckling (CDM) som ett instrument för att främja teknik- överföring och hållbar utveckling i länder som inte är upptagna i bilaga I till konventionen. CDM-projekt drivs i första hand av den privata sektorn. För att öka de europeiska företagens efterfrågan på utsläpps- minskningar genom CDM-projekt har kommissionen föreslagit att CDM och JI bör kopplas till EU:s system för handel med utsläpps- rätter. Vid toppmötet i togs flera initiativ på energi- området. Här kan särskilt nämnas EU:s energiinitiativ, Johannesburg- koalitionen för förnybar energi, partnerskapet för energieffektivitet samt partnerskap för förnybar energi. antog Europeiska kommissionen ett meddelande50 med en omfattande handlingsplan och fyra strategiska prioriteringar: –Att höja klimatförändringarnas politiska profil. –Att stödja anpassningen till klimatförändringar. –Att stödja begränsningen av klimatförändringar. –Att främja kapacitetsutveckling. 50 KOM(2003) 85 slutlig: Klimatförändringar inom ramen för utvecklingssamarbetet. Det för förnybar energi (EREC) har fastställt ramarna för en gemensam strategi för export av förnybar energi. Man identifierade härvid en rad utländska marknader som erbjuder stora möjligheter för förnybar energi. EREC har också identifierat ett antal åtgärder som behöver vidtas för att främja EU:s export av förnybar energi. för ett hållbart näringsliv inrättades för att katalysera arbetet för en hållbar utveckling inom industrisektorn i . Det är ett nätverk med representanter i olika länder i området. Syftet är att utöka samarbetet inom forskning och utveckling samt kunskaps- och tekniköverföringen. Detta initiativ förbättrar nätverket av forskningsinstitut, universitet, miljöteknikföretag och berörda parter inom förvaltningar. Informationstekniken spelar en viktig roll i detta sammanhang och på institutets hemsida () kan besökare leta efter samarbets- partner, finansieringsmöjligheter och annan relevant information. BILAGA IV: Områden som bör undersökas tillsammans med Undersökningen skulle bland annat omfatta följande: (1)Kredit(er) till eller riskdelning med lokala affärsbanker för att finansiera små och medelstora företags investeringar i energieffektivitet samt åtgärder för att minska utsläppen av växthusgaser. håller på att utveckla detta system i med bidrag från den internationella fonden för avvecklingsstöd till Kozloduj, som har EU som främsta finansiär.