sou · GSB33d2 · 2005-01-01 00:00:00 — I rapporteringen till SCB anges klienternas huvud- drog, vilket leder till en klassificering som alkoholmissbrukare, narkotikamissbrukare eller blandmissbrukare. Proportionerna mellan dessa tre kategorier varierar avsevärt mellan åldersklasserna, vilket framgår av tabell av tabell 2:9 nedan. LVM-population indelad efter åldersklass och missbrukstyp (n = 870). Uttryckt i procent. 35–49 år 50–64 år Källa: SCB. Bearbetning av data har gjorts av statistiker . var föremål för en LVM-insats , medan av dem varit det (tabell 2:10). Det finns ingen procentuell skillnad mellan män och kvinnor beträffande debutår med LVM-insats. Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... LVM-population: första år (1994–2001) för LVM-insats (n = 870). Kumulativ (%) Källa: SCB. Bearbetning av data har gjorts av statistiker . I tabell 2:11 har populationen fördelats som de 870 individerna har varit föremål för någon LVM-insats . Antalet tillfällen och beslut kan givetvis vara flera under ett och samma kalenderår. Antal år –2001 som en person bland LVM-population har varit aktuella med en LVM- insats (n = 870). Kumulativ (%) Källa: SCB. Bearbetning av data har gjorts av statistiker . hade inte tidigare varit föremål för någon LVM- insats och hade förekommit under högst tre olika kalen- derår . En liten grupp på 24 per- Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... soner hade dock varit föremål för någon form av LVM-beslut under 5–. När LVM-population indelas efter huvuddrog framträ- der vissa avgörande skillnader. Den procentuella fördelningen på debutår inom LVM bland personer med alkoholmissbruk över- ensstämmer i princip med vad som gäller för hela LVM- population (se tabell 2:10). Andelen som varit föremål för någon LVM-insats (se tabell 2:12) är lägst för personer med narko- tikamissbruk och högst för personer med blandmissbruk. Dessa skillnader kan dock sannolikt förklaras av åldersskillnaden mellan grupper med olika huvuddroger, vilken framgår av tabell 2:9 ovan. LVM-population var av de tidigare vårdade med narkotikamissbruk , vilket bara gällde av personer med alkoholmissbruk och av tidi- gare vårdade med blandmissbruk. Av dem som var hade före inte varit föremål för någon LVM-insats, medan motsvarande andel för gruppen 35–var (tabell 2:13). Första kalenderår (1994–2001) för LVM-insats avse- ende personer LVM-population, fördelade efter huvud- drog. Källa: SCB. Bearbetning av data har gjorts av statistiker . Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Första kalenderår (1994–2001) för LVM-insats avse- ende personer LVM-population. Indelning efter ålders- klass. 35–49 år 50–64 år Källa: SCB. Bearbetning av data har gjorts av statistiker . Anmärkningsvärt är att andelen som debuterat inom LVM är avsevärt högre för gruppen 50–() jämfört med åldersklasserna närmast under och över (58 respektive 57 pro- cent). 2.6.5Ansökan om beredande av vård (4 § LVM) Såväl antalet som andelen beslut från socialnämndens sida om att ansöka till länsrätten om beredande av vård minskade avsevärt , dvs. när ansvarade för utrednings- och ansökningsförfarandet, som andelen beslut enligt 13 § LVM av totala antalet insatser enligt LVM ökade (figur 2:10). Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Totala antalet beslut om ansökan till LR om beredande av vård (4 § LVM) respektive beslut om omhänderta- gande (13 § LVM). Ansökan om beredande av vård Källa: SCB, . Anmärkning: Antalet beslut enligt 13 § gäller både om när sådant beslut har och inte har efterföljts av ansökan om vård. Figur 2:10 anger antalet beslut om LVM-insatser, oberoende av hur många sådana beslut som varje enskild individ genererar. Tabell 2:14 nedan ger därför kompletterande information om antalet unika individer som enbart omfattats en ansökan om vård – dvs. utan föregående omhändertagande – och dess andel av samtliga personer som omfattats av en LVM-insats (i samtliga fall avses före länsrättens prövning). Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Antal personer som enbart har blivit föremål för ansö- kan om vård (4 § LVM) i förhållande till totala antalet personer som omfattats av LVM-insatser. om vård (4 §) Källa: SCB, . Anmärkning: Skillnaden mellan LVM-insatser totalt och enbart ansökan om vård (4 §) utgörs av personer som initierades genom omhändertagande. Av samtliga individer som blir föremål för någon typ av LVM- insats är det enbart för cirka en fjärdedel som socialnämnden gör en direktansökan till länsrätten om av vård. blev över hälf- ten av samtliga personer föremål för enbart ansökan om vård, medan denna andel var . För av samtliga personer initieras LVM-insatsen genom beslut om omhändertagande.48 48 Återigen bör observeras att antalet personer som enligt tabell 2:14 har omfattats av LVM- insatser enbart är ett mått på socialnämndens (och polismyndighetens när det gäller beslut om 13 §) aktivitet, och speglar vare sig det antal personer för vilka länsrätten har bifallit vårdansökan alternativt fastställt omhändertagandebeslutet eller det antal person som sedan faktiskt blivit intagna på LVM-hem. Andelen ansökningar om beredande av tvångsvård som bifalles av länsrätten brukar uppgå till och denna andel har inte nämnvärt förändrats sedan lagens tillkomst 1982. Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... 2.6.6Missbruksmedel som anges i ansökan har fördelningen mellan de olika miss- bruksmedlen i ansökningarna varit relativt : i knappt hälf- ten av fallen angavs alkohol, i cirka en tredjedel narkotika, och i en fjärdedel alkohol i kombination med narkotika. Lösningsmedel fanns med i mellan av samtliga ärenden (figur 2:11). Dominerande missbruksmedel som angivits i social- nämndens ansökan om vård till länsrätten. 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 Källa: SCB, . har andelen ansökningar med alkohol som dominerande missbruksmedel minskat från , medan andelen med narkotika som huvuddrog har ökat från . I bilaga 3 återges antalet ansökningar fördelat på den huvuddrog som har angivits i respektive ansökan om vård. Antalet ansökningar med narkotika som huvuddrog har fluktuerat men var antalsmässigt lika många både (220). Den ökade andelen ansökningar med narkotika beror således inte på att antalet sådana ansökningar skulle ha ökat i absoluta tal, utan hänger i stället samman med att dels alkohol som domine- rande drog har minskat från 1 069 till 296 under den aktuella perio- den, dels att antalet med blandmissbruk mer än halverats (från 269 till 121). Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Återigen bör observeras att antalet personer som enligt tabell 2:14 har omfattats av LVM-insatser enbart är ett mått på social- nämndens (och polismyndighetens när det gäller beslut om 13 §) aktivitet, och speglar vare sig det antal personer för vilka länsrätten har bifallit vårdansökan alternativt fastställt omhändertagandebe- slutet eller det antal person som sedan faktiskt blivit intagna på LVM-hem. Andelen ansökningar om beredande av tvångsvård som bifalles av länsrätten brukar uppgå till och denna andel har inte nämnvärt förändrats sedan lagens tillkomst 1982. 2.6.7Omedelbart omhändertagande (13 § LVM) I regeringens förslag till ursprungliga LVM framhölls i specialmoti- veringen till lagbestämmelsen om omhändertagande, att det knappast fanns anledning att anta att den föreslagna bes- tämmelsen skulle komma att användas särskilt ofta (prop. 1981/82:8 s. 80). Socialberedningen konstaterade emellertid i sitt slutbetän- kande Missbrukarna, , Tvånget (SOU 1987:22) att an- vändningen av denna befogenhet hade blivit alltmer vanligt före- kommande redan efter . Beredningen noterade att av alla beslut om insatser enligt LVM som fattades , före länsrättens prövning, hade avsett omhän- dertagande. Sedan nuvarande LVM trädde i kraft har soci- alnämnden getts samma befogenhet som polismyndigheten har haft att besluta om omhändertagande enligt 13 § LVM. Antalet beslut är färre jämfört med – 1994 då det antalsmässigt pendlade mellan 800 och omkring 1 000 beslut . har antalet omhändertagandebe- slut visat en uppåtgående trend – även om den årliga ökningstakten är blygsam – och uppgick till 721, vilket jämfört med är +100 (figur 2:12). Av samtliga omhändertagandebeslut som fattas har socialnämn- dens andel successivt ökat från . Denna ökning är signifikant.49 Polisens andel minskat kraftigt: från 20 till 12 pro- cent (figur 2:13). 49 test för trend, p-värde >0.0001. Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Beslut om omhändertagande under perio- den –2002. Källa: SCB (1990–1993) och (). Andel omhändertagandebeslut – 2002 som fattats av socialnämnden, polismyndigheten respektive länsrätten. Källa: SCB (1990–1993) och (). Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Tillämpning på regional och lokal nivå De regionala och lokala skillnaderna är betydande när det gäller be- nägenheten att besluta om omhändertagande. Varia- tionerna är också stora mellan dels i olika kommuner, dels olika polismyndigheter. I tabell 2:15 redovisas myndigheternas beslut om omhändertagande per 10 000 invånare för landet som helhet med avseende på åldersgruppen 20–. Polismyndigheternas och socialnämndens omhänder- tagandebeslut enligt 13 § LVM i olika kommuner –2002 och per 10 000 invånare i åldersklassen 20–. Källa: Utredningens egna beräkningar. Även andelen beslut som fattas av polismyndigheten som inte fast- ställts av länsrätten varierar kraftig (figur 2:14). Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Andel av socialnämndens och polismyndighetens omhändertagandebeslut –2002 vilka inte har fastställts av länsrätten. Källa: SCB, . Allmänt kan konstateras att andelen beslut som inte har fastställs är betydligt högre för polisens del jämfört med socialnämnden. För socialnämnden har för övrigt andelen ej fastställda beslut minskat , och denna förändring är signifikant.50 För att återgå till antalet beslut som fattas av socialnämndens och polismyndigheten kan utifrån tabell 2:14 konstateras, att soci- alnämnderna och polismyndigheterna i och har en signifikant högre andel omhändertaganden än riket som helhet.51 –2002 svarade polismyndigheten i enbart kommun för av samtliga beslut om omedelbara omhändertaganden som polisen gjorde i landet. I abso- luta tal har polisen i fattat fler beslut enligt 13 § LVM jämfört med vad exempelvis polisen stad har gjort. Baserat på ett antagande om att personer med allvarliga alkohol- och drogproblem är jämnt fördelade mellan landets kommuner och att LVM tillämpas lika i hela landet, kan man förvänta sig ett nega- 50Chi-2 test för trend, p-värde <0.0001. 51I poissonregression med korrektion för överspridning (, polisen p<0.0001, socialnämnden, 0.02 polisen p<0.0001, socialnämnden p<0.0001). Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... tivt samband mellan socialnämndens och polismyndighetens beslut om omhändertagande i samma kommun, dvs. att ett lågt antal ingripanden av den ena myndigheten kompenseras av fler ingripanden av den andra. Under samma förutsättningar kan man vidare anta att antalet omhändertagandebeslut av både socialnämn- den och polismyndigheten är fler ju större kommunen är. Denna hypotes stämmer dock inte när det gäller och polisens omhändertagandebeslut i och –2002 (tabellerna 2:16 och 2:17). I är de båda myndigheternas andel per 10 000 invånare ungefär lika hög, som vida överstiger riksgenomsnittet. i fattade fler omhändertagandebeslut i absoluta tal jämfört med socialnämnden i (se vidare tabell 2:15). Polisens och socialnämndens beslut i –2001 om omhändertagande enligt 13 § LVM (per 10 000 invånare avseende åldersgruppen 20–). Källa: Bearbetning av uppgifter från SCB och . I är socialnämndens andel per 10 000 invånare betydligt hög- re än polisens, men både myndigheternas andel är även i denna kommun betydligt högre än för riket som helhet. I har polisens antal omhändertagandebeslut minskat betydligt medan socialnämnden är fortfarande kvar på en hög nivå (tabell 2:17). Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Polisens och socialnämndens beslut i –2001 om omhändertagande enligt 13 § LVM (per 10 000 invånare avseende åldersgruppen 20–). Källa: Bearbetning av uppgifter från SCB och . Omfattningen av omhändertagandebesluten i jämfört med riksgenomsnittet föranledde utredningen att göra en närmare undersökning om bakgrunden härtill. Utredningen har i detta syfte dels tagit del av samtliga fastställelsebeslut från Läns- rätten i , dels polisens underställningshandlingar (men inte socialnämndens), dels genomfört s.k. fokusgruppsintervjuer med företrädare för polismyndigheten respektive . Därutöver har utredningen tagit del av olika rappor- ter och annat skriftlig material som respektive myndighet har tagit fram under framför allt senare delen av . Diskussionen om polisens antal och andel av omedelbara omhän- dertaganden är inte ny. presenterade i en utredning om tillämpningen av LVM, vilken på upp- drag av kommunen hade utarbetats av ningen, som föranledde en omfattande debatt i lokala medier, visa- de att polisen i hade ökat sin andel av anmälningarna enligt 6 § LVM från under loppet av (1991– 1993:6). Utredningen noterade även en kraftig ökning av polisens andel av omhändertagandebeslut (men möjligen har polisens andel 52 Ladare: LVM i (, IFO-enheten, , dnr 81/94 060). Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... här kulminerat ) – från – 1992 för att därefter minska till . Det centrala för utredningen var att ta ställning till om poli- sens ökade aktivitet när det gäller LVM varit befogad och om den kan tolkas som ett uttryck för att insatser för denna grupp missbrukare varit otillfredsställande. Det noterades också att merparten av de personer som anmäldes av polisen var okända för . tillbakavisade tanken att social- nämnden och sjukvården gjorde för få anmälningar och att polisen av det skälet skulle behöva kompensera för andra myndigheters underlåtenhet. Åtskilliga LVM-anmälningar från polisens sida bedöm- des av som onödiga, eftersom många av dessa seder- mera avskrevs. Detta tolkade som att tvångsnivån ligger för högt i LVM-ärendena och att detta i första hand gäller polisens tillämpning av LVM. Däremot ansåg utredare att man beträffande poli- sens omedelbara omhändertaganden inte kunde vara lika katego- risk, eftersom av besluten sedermera fastställdes av länsrätten; de omhändertagna bedömdes i allmänhet ha haft ett uttalat vårdbehov. Trots detta konstaterande ställde sig social- tjänsten frågan om ett omhändertagande i merparten av ärendena var den enda möjliga utvägen, och ansåg att i många av ärendena fanns indikationer om att en LVM-anmälan borde ha varit tillfyllest. Notabelt är att haft kontakt med den enskilde veckan före omhändertagandet i 5 fall där omhändertagande gjorts av polis och då uppenbarligen gjort en annan bedömning. Vid fokusgruppsintervju med företrädare för polismyndigheten i refererades ovannämnda utredning. Enligt polisen ledde kritiken mot den höga anmälnings- benägenheten till att denna minskade påtagligt och att polisen i större utsträckning har ersatt anmälningsförfarandet med ett ökat antal omedelbara omhändertaganden. Polisens anmälningsförfa- rande betecknades av som mycket lågfrekvent.53 Implicit menade polisen att inte vill att polisen skall inkomma med några anmälningar, något som företrädare för tillbakavisade. förklarade den höga omhändertagandenivån med att historiskt är känt för att vara en gammal fylleristad. 53 Fokusgruppsintervju med , . Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Polisen beskrev sitt arbetssätt som proaktivt.54 Därmed åsyfta- des bland annat att man hade överläggningar med länsrätten och för att ge vår syn på det hela. omhän- dertagande sågs också – betonades det vidare i samband med inter- vjutillfället – som ett redskap i vårt förebyggande och problemori- enterade arbete. Företrädarna för polisen nämnde att man gjorde polisiära bedömningar i denna typ av ärenden. De intervjuade företrädarna för var å ena sidan kritisk till polismyndighetens strategi och tillämpning av omhän- dertagandeinstitutet. Den höga andelen ingripanden enligt 13 § LVM såg man som ett utslag för en polisiär ambition att rensa stan när man tröttnar på att se missbrukarna på stan. Mot denna strategi ställde sitt eget arbetssätt: vi jobbar på och gnager på enträget har tålamod. var kritisk till att polisen i inte synkroniserade sitt arbete med , eftersom man ansåg att omhändertagandebeslut i enskilda ärenden kunde vara kontraproduktivt. Å andra sidan betonades också att polisen hade en viktig roll i arbetet med människor med missbruksproblem: Inte så sällan är polisens perspektiv och infallsvinkel värdefullt för oss. Vi har ju helt olika perspektiv. Vi har mer lågintensiva kontakter med personen . Polisen i de här ärendena går in och får direkt kon- takt i hemmiljön eller ute på stan. Mycket av den informationen som polisen faktiskt får kan jag tänka mig är intressant för oss också. För skulle vi se dessa personer i den situation som polisen ser dem kanske vi också, faktiskt, i vissa situationer skulle agera på den informationen. Men polisen saknar den helhetsbedömning som vi har. Så dessa två synsätt är ju inte riktigt lättsammanfogade alla gånger. Jag tror att båda parter skulle ha nytta av varandras information.55 Även från polisens sida underströks att samarbetet med kommu- nens socialtjänst fungerade mycket bra trots att det fanns en, som en företrädare för polisen uttryckte det, en ideologisk skillnad i synsätt. och träffas på lednings- nivå för att dryfta olika frågor, däribland miss- bruksfrågor och tillämpningen av LVM – men trots det kommer vi inte riktigt överens.56 Därutöver finns månatliga sammankoms- ter mellan exempelvis polisens narkotikarotel och handläggare inom , osv. 54Fokusgruppsintervju med , . 55Fokusgruppsintervju med , . 56Fokusgruppsintervju med i , . Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... beslut enligt 13 § LVM Utredningen har närmare studerat i Västernorr- lands omhändertagandebeslut med avseende på Sunds- vall. Av totalt 25 omhändertagandebeslut fastställdes 19, varav dock åtta sedermera upphävdes sedan socialnämnden beslutat sig för att inte ansöka om vård. Nästan hälften av de omhändertagandebeslut som länsrätten har fastställt någon eller upphäv- des med hänvisning till att socialnämnden inte hade för avsikt att ansöka om vård. 2.6.8Relationen mellan 13 och 4 §§ LVM I regeringens direktiv till utredningen ingår bland annat att analy- sera orsakerna till att antalet omedelbara omhändertaganden gått upp så kraftigt och varför de allt mer sällan fullföljs med en ansö- kan om vård. Som har framgått av avsnitt 2.6.2 har antalet omhän- dertagandebeslut minskat från 806 till 721 – 2002. Om man i stället för antal beslut väljer att undersöka andelen personer som blivit föremål för omhändertagande i förhållande till totala antalet (unika) personer med LVM-insatser, har andelen ökat från . I figur 2:15 redovisas antalet personer som före länsrättens pröv- ning antingen har blivit föremål för en direkt ansökan till länsrätten om tvångsvård eller där ett omhändertagande har efterföljts av en ansökan eller där socialnämnden har valt att inte ansöka om tvångsvård efter det inledande omhändertagandebeslu- tet. Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Antal personer med insatser enligt LVM före länsrät- tens prövning –2002. Omhändertagande följs av ansökan om vård Endast ansökan om vård Källa: SCB (1990–1993) och (). Den inbördes fördelningen mellan omhändertagandebeslut som följts respektive ej har efterföljts med en ansökan till länsrätten, visar ingen trendmässig förändring (tabell 2:18).57 var variationerna betydande, vilket tidsmässigt inträffade strax före och efter det att kommunerna övertog utrednings- och ansökningsförfarande avseende vård enligt 4 §. 57 test för trend p-värde=0.14. Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Andel personer där myndighetens beslut om omedel- bart omhändertagande har efterföljts resp. inte följts av vårdansö- kan till länsrätten (uttryckt i procent). Källa: SCB (1990–1993) och (). Andelen personer – av samtliga som omfattats av LVM-insatser enligt figur 2:14 – vilka enbart har varit föremål för om- händertagande ökade , men utvecklingen har därefter varit relativt stabil, vilket närmare framgår av figur 2:16 nedan.58 Andel personer av samtliga med LVM-insatser vilka –2002 enbart har blivit omhän- dertagna. Anmärkning: Konfidensintervall anges i bilaga 3. För att inte enbart utgå från data på nationell nivå har utredningen också undersökt fördelningen på läns- och kommunnivå med avse- 58 test för trend: 1989–2002 p-värde<0.0001, 1989–1994 p-värde <0.0001, 1995–2002, p-värde=0.45. Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... ende på perioden –2002. Vid denna analys har vi använt oss av konfidensintervall som är ett osäkerhetsintervall för en statistisk skattning, eftersom antalet personer som exempelvis blir föremål för omhändertagandebeslut med stöd av 13 § LVM varierar bland annat rent slumpmässigt över tid.59 På länsnivå finns tydliga regionala skillnader (figur 2:17). Man kan urskilja olika block av län som har det gemensamt att de an- tingen inte alls signifikant avviker från medelvärdet för riket som helhet, eller att de ligger under respektive över detta riksgenom- snitt: Fyra län uppvisar ingen skillnad i förhållande till riket som hel- het.60 De tre storstadslänen understiger signifikant riksgenomsnittet. I ligger och under riksni- vån, medan län ligger betydligt över medelvärdet för ri- ket. Samtliga län i med undantag för lig- ger över riksgenomsnittet. Med undantag för är den procentuella andelen personer – av samtliga med LVM-insatser – vilka enbart blir ome- delbart omhändertagna, mycket hög bland norrlandslänen. I Social- styrelsens rapport tillsyn 2001 har bland annat länsstyrelserna i Jämtlands- och framfört, att kommunerna tenderar att använda LVM som en akutlag. Man såg det som en risk att det utvecklas ett arbetssätt där intar en pas- siv hållning och inte inleder en LVM-utredning, utan väntar till det finns ett behov av att göra ett omhändertagande (2002b, s. 48). 59Konfidensintervall är ett mått på hur osäker sifferuppgiften för de olika länen enbart uti- från den slumpmässiga variationen. Exempelvis har befolkningsmässigt små län med få ome- delbart omhändertagna större slumpmässig variation jämfört med län med ett högt invånar- antal. 60Södermanlands-, Blekinge-, Örebro- och . Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Andel personer länsvis som –2002 enbart har blivit omhändertagna. (har data bearbetats utifrån den länsindelning som gäller , dvs. och kommuner ingår i , medan resterande kommuner i , samt och län ingår i ). särlaV m nd s nrlästerV o a d slän Statistik bearbetning av : Konfidensintervall anges i bilaga 3. På kommunnivå har utredningen utgått från Svenska Kommunför- bundets indelning av landets kommuner i kommungrupper (bilaga 2). Av de personer som omfattats av insatser enligt LVM redovisas andelen med enbart omhändertagande i figur 2:18 med fördelning per kommungrupp. De tre storstäderna och förorts- kommunerna ligger betydligt under riksgenomsnittet, medan gles- bygds- och landsbygdskommuner ligger högst bland de nio kom- mungrupperna. Kommuner tillhörande de två sistnämnda kom- mungrupperna väljer med andra ord att i mindre utsträckning gå vidare med en ansökan om vård enligt 4 § LVM. Missbruk, vård och behandling – förändrade villkor ... Andel personer med LVM-insats som enbart har omfat- tats av omhändertagande –2002, för- delat per kommungrupp. Andel av personer med LVM-insatser med enbart omhändertagande som insats - 2002, efter kommungrupp enligt kommunförbundets indelning Statistik bearbetning av . Anmärkning: Konfidensinterall anges i bilaga 3. 2.7LVM-vårdens strukturförvandling – differentiering av vården, platsantalets förändring m.m.