sou · GSB3108 · 2005-01-01 00:00:00 — In my view there is reason for the to consider whether bodyguard protection can not be made more flexible and be geared more to the current threat picture and to other circumstances. In many instances, it ought to be sufficient for a protected person to be accompanied by a single bodyguard, especially if this protection is supplemented by measures taken by the local . Participation of the regular in personal protection actions Responsibility of the and the authorities for personal protection I propose that the should be able to take decisions, binding for authorities, on when distance protection must be provided and what form – on-site surveillance, hotel surveillance, route surveillance and/or an escort – it must take. This will clarify the division of responsibility between the and the local . Such a division of responsibility is also more consistent with the provisions in the governmental regulations on the duties of and the than are current regulations and general advice issued by National Board. the shall be seen as establishing a minimum level for the distance protection. It then is a matter for the local authority to implement the decision and decide if further measures should be taken as well as to lead the operations. I also propose that, in connection with its decision on the form of distance protection, the should also decide whether the policemen involved will be in uniform and/or in plain clothes. The reason for this proposal is that officers in plain clothes have taken part in distance protection measures without the knowledge of bodyguards, the protected person or his or her associates. When these officers have taken action, this has disconcerted for both bodyguards and the protected person and his or her associates. Some questions concerning the participation of authorities in personal protection actions I recommend that the and the authorities consider how their cooperation can be deepened in the practical realisation of personal protection measures. I also propose the introduction of a report-back system from the local to the on how distance protection has functioned during an action. With such a system the would, for instance, have received information about the occasions when the were not in place even though the and the authority had agreed they would be. As regards the conduct of the local in connection with the provision of distance protection I consider that the officers who take part in such work should have been given instructions on how they should act and what they should especially bear in mind. Ministers trips in ministerial cars In order to further reinforce and improve security for ministers, over and above my other proposals, I consider that, whatever the threat picture, they should avoid public transport and should, instead, use a ministerial car. Consequently the use of a ministerial car should not result in any tax liability for ministers. With my proposals the will need to make a substantial increase in its bodyguard force. It is almost impossible to say how many additional bodyguards will be required, but the minimum number is around 50. I have considered whether people other than those who have completed full training should be eligible for employment as bodyguards but have decided that this is not a good solution. Bodyguards should continue to be recruited from the and, like today, they should be assigned to the for a fixed period. However, recruitment on the scale now required can be achieved immediately and will have to take place in a phased over the longer term. My proposals will also result in a need to increase the number of people working on threat assessments, in a need to recruit more group supervisors and in a need to reinforce administration. The purpose of the proposals in this report is to increase security for persons in the central government. As vital interests thus are at stake it is not possible to weigh the financial advantages and disadvantages or to propose a means of financing increased costs. With my proposals the Swedish Security Services cost for salaries, social insurance contributions, materiel and training can, at a very rough estimate, be expected to increase by million over a two-year period. In addition, there will be increased expenditure for premises, office equipment, etc. The costs for the participation of the local authorities will also rise. It will probably only be possible to finance a very minor part of the cost increase for the and other authorities within the present appropriation for the service. Special funding will therefore have to be allocated. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område Härigenom föreskrivs att 2 kap. 11 § lagen (1998:531) om yrkes- verksamhet på hälso- och sjukvårdens område skall ha följande lydelse. Utöver vad som annars följer av lag eller förordning är hälso- och sjukvårdspersonalen skyldig att lämna ut sådana uppgifter 1.som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av en domstol, åklagarmyndig- het, polismyndighet, kronofogdemyndighet eller , 2.som behövs för en rättsmedicinsk undersökning, 3.som behövs i verksamhet för personskydd för den centrala statsledningen om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av polis- myndighet, 3.som råd för vissa rättsliga, sociala och medicinska frågor behöver för sin verksamhet, 4.som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en studerande från högskoleutbild- ning, eller 4. som råd för vissa rättsliga, sociala och medicinska frågor behöver för sin verksamhet, 5. som behövs för prövning av ett ärende om att avskilja en studerande från högskoleutbild- ning, eller 1 Senaste lydelse 2003:724. 5. som behöver för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxiförarlegitimation enligt yrkes- trafiklagen (1998:490). 6. som behöver för prövning av någons lämplighet att ha körkort, traktorkort eller taxiförarlegitimation enligt yrkes- trafiklagen (1998:490). Denna lag träder i kraft den Förslag till förordning om ändring i förordningen (1991:1413) om rättspsykiatrisk undersökning Härigenom föreskrivs att 7 § förordningen (1991:1413) om rättspsykiatrisk undersökning skall ha följande lydelse. Undersökningsenheten skall underrätta rätten så snart under- sökningsarbetet är avslutat. Om det därvid står klart att den misstänkte behöver tas in på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård, skall undersökningsenheten även meddela detta till chefs- överläkaren för den psykiatriska vården där den misstänkte är bosatt eller, om den misstänkte saknar stadigvarande bostad i landet, chefsöverläkaren inom det område där den misstänkte vistas. Sedan utlåtandet över undersökningen färdigställts skall det genast överlämnas i tre exemplar till rätten och i ett exemplar till . Handlingarna i målet skall åter- ställas till rätten. Undersökningsenheten skall se till att ett exemplar av utlåtandet bevaras liksom sådana handlingar angående undersökningen, som inte har överlämnats till rätten. Rättspsykiatrisk undersökning skall överlämnas till Säkerhets- polisen när Säkerhetspolisen i ett särskilt fall begär det och under- sökningen behövs för personskydd för den centrala statsledningen. Denna förordning träder i kraft den 1 Senaste lydelse 1992:144. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1974:248) om kriminalvård i anstalt Härigenom föreskrivs att i förordningen (1974:248) om krimi- nalvård i anstalt skall införas en ny paragraf, 41 §, med följande lydelse. Uppgift om en intagens per- sonliga förhållanden skall lämnas till Säkerhetspolisen när Säkerhets- polisen i ett särskilt fall begär det och uppgiften behövs för person- skydd för den centrala statsled- Denna förordning träder i kraft den Förslag till förordning om ändring i förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder att dels rubriken närmast före 5 kap. 9 § skall ha följande lydelse, dels en ny paragraf, 9 a §, skall införas i 5 kap. Skyldighet att lämna yttranden Skyldighet att lämna yttranden, med övervakaren lämna Säker- när Säkerhetspolisen i ett särskilt fall begär det och uppgiften hövs för personskydd för den centrala statsledningen. Denna förordning träder i kraft den 1Mitt uppdrag och hur arbetet bedrivits Enligt direktiven (bilaga 1) för det utredningsarbete som an- förtrotts mig skall jag kartlägga och analysera regelverket och rutinerna för personskyddet för den centrala statsledningen. Jag skall också överväga och om möjligt föreslå förändringar som ökar möjligheterna att förutse, förebygga och ingripa mot våld och hot mot den centrala statsledningen. I uppdraget har vidare ingått att jag skall undersöka underlaget till de hotbildsanalyser som görs och överväga om underlaget kan utökas. Det framhålls i direktiven att det är angeläget att det inte finns några hinder – rättsliga eller prak- tiska – för att relevant information överlämnas till Säkerhets- polisen. En annan fråga som omfattas av uppdraget är ansvarsför- delningen och samarbetet mellan olika myndigheter liksom för- hållandet till de enskilda skyddspersonerna. Som ett led i utredningsarbetet skall jag särskilt undersöka hur systemet för personskydd tillämpades i anslutning till mordet på utrikesminister och bl.a. kartlägga de omständigheter som varit av betydelse. En kartläggning skall också göras av de regler och den ordning som tillämpas i andra med jäm- förbara länder, särskilt de nordiska länderna och vissa länder inom EU. Säkerhetspolisens organisation har inte ingått i uppdraget och inte heller frågor om enskilda personers ansvar och andra frågor som kan komma att prövas rättsligt. Enligt direktiven skulle uppdraget redovisas . Genom ett tilläggsdirektiv beslutade rege- ringen att uppdraget i stället skall redovisas . Mitt uppdrag och hur arbetet bedrivits Jag inledde mitt arbete . För att kunna fullgöra mitt uppdrag har jag i stor utsträckning varit hänvisad till att inhämta muntlig information vid ett flertal sammanträffanden med företrädare för Säkerhetspolisen och möten med tjänstemän i , , partikanslierna i samt riksmarskalken och kungens stabschef, vice amiralen . En förteckning över de personer som jag då träffat finns i bilaga 2. Jag har vidare samman- träffat med förutvarande statsministern , statsrådet , utrikesminister make, landshöv- dingen , journalisten , tidigare politisk sakkunnig hos , och statsrådet pressekre- tare , tidigare pressekretare åt . Vidare har jag haft ett möte med rikspolischefen samt läns- polismästaren , biträdande länspolismästaren och chefen för länskriminalavdelningen , samtliga tre i . Jag har även besökt i , där jag inhämtat informa- tion från länspolismästaren och chefen för läns- kriminalavdelningen . Jag har också haft möten med fackliga företrädare vid och i . Vidare har jag sammanträffat med professorn i psykologi vid , , psykologen , expert hos , samt freds- och konfliktforskaren . För att få en uppfattning om hur personskyddsverksamhet hanteras inom den privata sek- torn har jag besökt , där jag fick information från verkställande direktören och medarbetare till honom, samt haft ett möte med AB:s civila personskyddsgrupp, . Som ett led i utredningsarbetet har jag hos gått igenom ett stort antal akter, däribland de akter med handlingar som rört personskyddet för . Jag har också tagit del av för- undersökningen samt tingsrätts och domar beträffande mordet på . Efter det att hov- rätts dom överklagats till har jag också tillåtits att ta del av den rättspsykiatriska undersökningen och yttrandet från rättsliga råd i brottmålet jämte underlag. Däremot har jag inte tagit del av Högsta domstolens dom i brott- Mitt uppdrag och hur arbetet bedrivits Jag har ansett att det är föga troligt att några nya omstän- digheter av betydelse för mitt utredningsuppdrag skulle komma fram under rättegången i . Jag har därför valt att lägga fram mitt betänkande utan att avvakta den domen. I enlighet med direktiven har jag vidare inhämtat information om de regler och den ordning som tillämpas i andra med jämförbara länder, särskilt de nordiska länderna och vissa länder inom EU, för att förebygga hot och våld mot den centrala stats- ledningen. I detta syfte har jag besökt Bundeskriminalamts personskyddsrotel i (Abteilung SG Sicherungsgruppe), den holländska underrättelse- och säkerhetstjänsten en Veiligheidsdienst (AIVD) i , Skyddspolisen i , Politiets Efterretningstjeneste (PET) i , Home Office i och Politiets Sikkerhetstjeneste (PST) i . De personer som jag då träffat och som företrätt de nämnda myndigheterna och andra organ med personskyddsuppgifter finns förtecknade i bilaga 2. De utländska myndigheterna har beretts tillfälle att sekretessgranska de redovisningar över utländska för- hållanden som tagits in i betänkandet. De önskemål som då fram- förts har beaktats. Det innebär att de uppgifter om personskydds- systemen i andra länder som redovisas inte fullt ut motsvarar den information som jag fått vid besöken. Jag har tagit del av de svenska offentliga utredningar som efter mordet på statsminister behandlat personskyddsfrågor. Jag har också gått igenom ett förslag till omorganisation och andra förändringar av personskyddssystemet i , ett förslag som föranleddes av mordet på den holländske politikern . Vidare har jag studerat ett antal beteendevetenskapliga rapporter samt en undersökning, som utförts av i rörande oförutsedda överfall på offentliga personer och vissa artiklar i utländska facktidskrifter som ansluter till den undersök- ningen. Eftersom personskyddsverksamheten såväl i som i andra länder är en verksamhet där rutiner m.m. utvecklas och förändras fortlöpande är det inte möjligt att i en sådan här redovisning beakta de eventuella förändringar som har gjorts i ett sent skede. Jag har mot denna bakgrund inte annat än undantagsvis kunnat beakta uppgifter som tillkommit efter . Jag har strävat efter att kunna lämna en öppen redovisning av nuvarande personskyddssystem och mina överväganden. Inte minst den allmänna debatt som förts om personskyddsverksamheten talar Mitt uppdrag och hur arbetet bedrivits för att redovisningen skall kunna bli tillgänglig för allmänheten utan att vissa omständigheter, iakttagelser, m.m. tas upp i en hem- lig bilaga. Säkerhetspolisens verksamhet på bl.a. personskyddsom- rådet kringgärdas emellertid av särskilda sekretessregler. När det gäller min redovisning av dagens personskyddsverksamhet har jag berett såväl Säkerhetspolisen som möjlighet att komma med synpunkter avseende vilka uppgifter som de av sekretesskäl anser inte bör offentliggöras. Dessa synpunkter har jag i görligaste mån försökt ta hänsyn till, vilket medfört att vissa detaljer i verksamheten uteslutits. Det är dock fråga om detaljer som saknar betydelse för helhetsbilden och för mina överväganden och förslag. Även i övrigt har jag försökt finna en rimlig balans mellan sekretesskravet och intresset av öppenhet. Betänkandet innehåller nio kapitel. Kapitel 2–9 är disponerade på följande sätt. I kapitel 2 gör jag en historisk tillbakablick. Kapitlet består av två delar, dels en redogörelse för personskyddsverksamheten i fram till mordet på och dels en redovisning av de utredningar rörande personskyddsverksamheten som gjorts efter mordet på . Kapitel 3 innehåller den rättsliga reglering som styr person- skyddsverksamheten. I kapitel 4 redovisar jag den kartläggning av dagens person- skyddssystem som jag gjort. I kapitel 5 redogör jag för den information som jag inhämtat om hur personskyddet för den centrala statsledningen är ordnat i , , , , respek- tive . I kapitel 6 beskriver jag hur personskyddet för utrikesminister såg ut före mordet. Kapitel 7 innehåller mina slutsatser och förslag. Efter en inled- ning med några utgångspunkter för mina överväganden redogör jag för de bedömningar jag gjort avseende dels hur personskyddsverk- samheten fungerar , dels hur personskyddssystemet tillämpats i samband med mordet på . Därefter lägger jag fram de förslag till förändringar av personskyddssystemet som jag anser behövs. Mitt uppdrag och hur arbetet bedrivits I kapitel 8 återfinns en kort analys av de konsekvenser som mina förslag kan förväntas medföra. Kapitel 9 består av en författningskommentar. Betänkandet är alltså disponerat så att de inledande kapitlen t.o.m. kapitel 6 är rent deskriptiva medan återstående kapitel och framförallt kapitel 7 innehåller överväganden, slutsatser och för- slag. Kapitlena är fristående i den meningen att de kan läsas var för sig men den valda metodiken innebär med nödvändighet vissa upprepningar främst i kapitel 7. 2 En historisk tillbakablick 2.1Personskyddsverksamheten i fram till mordet på Personskyddsverksamhet är i en relativt ny företeelse. I begreppet personskydd ingår förutom livvaktsskydd flera andra bevaknings- och säkerhetsåtgärder. Exempel på sådana åtgärder är undersökningar av lokaler och fordon samt bevakning av den skyddades bostad och platser som han eller hon skall besöka. I detta kapitel som redovisar några historiska fakta avses med personskydd huvudsakligen livvaktsskydd. Livvaktsskydd förekom senare hälft nära nog uteslutande då vissa utländska statsöverhuvuden eller andra officiella representanter för ett annat land besökte . Person- skyddsinsatser för personer som fanns i landet mer permanent började bli vanligare . fick t.ex. två utländska ambassadörer livvakter. Även blev då skådeplats för våldsdåd begångna av extremister av olika slag. Insikten om att sådana våldsdåd kunde inträffa i landet ledde till att kungen och statsministern fick särskilt skydd. Sedan slutet av 1970- talet har kungen och statsministern – med vissa undantag – haft ständigt livvaktsskydd. Andra personer inom den högsta statsled- ningen kunde få temporärt livvaktsskydd beroende på hur hot- bilden såg ut. Inom statsrådskretsen fick t.ex. det statsråd som var ansvarigt för beslut i utlänningsärenden livvakts- skydd till följd av hot mot sin person. Från tid till annan fick också talmannen, andra statsråd och riksdagspolitiker personskydd då så bedömdes nödvändigt. Livvaktsverksamhet bedrevs för mordet på dels centralt och dels lokalt/regionalt. ansvarade för livvaktsskyddet av kungen, stats- ministern, talmannen, statsråd, partiledare och andra politiker medan motsvarande ansvar för utländska diplomater låg på den regionala polismyndigheten. Beroende på att de utländska diploma- terna regelmässigt vistades i var det Polis- myndigheten i som svarade för denna livvaktsverk- samhet. ansvarade även för livvaktsskydd åt gästade utländska statschefer, regeringsmed- lemmar och motsvarande. svarade säker- hetsavdelning för all livvaktsutbildning men därefter kom Polis- myndigheten i att utbilda sina egna livvakter. 2.2Utredningar rörande personskyddsverksamheten efter mordet på 2.2.1Juristkommissionens rapport om händelserna efter mordet på statsminister , Del 1 (SOU 1987:14) Frågor om personskydd behandlades av i dess första rapport om händelserna efter mordet på statsminister . redogjorde för de förhållanden som gällde för mordet och konstaterade att under mordkvällen avsagt sig livvaktsskydd. diskute- rade därefter möjligheten att tvinga på en skyddsperson livvakts- skydd och uttalade därvid följande (s. 134 f.). Det förhållandet att saknade livvakter den natt när han mötte sin mördare bör, enligt vår mening, inte tas till intäkt för att överväga någon ändring i den då och alltjämt tillämpade ordningen att den som är utsatt för hot själv måste lämnas möjlighet att påverka hur långt skyddet bör sträcka sig. Ett effektivt skydd förutsätter den skyddades medverkan och bered- villighet att anpassa sina dispositioner till det samspel som är en förutsättning för att skyddet skall fungera väl. En ordning i fråga om livvaktsskyddet där polisen har sista ordet kan också få konsekvenser som knappast kan accepteras i en demokrati som den svenska. Den skulle ju exempelvis kunna innebära att polisen fick det slutliga avgörandet i frågor om vilka platser som den skyddade bör besöka, vilka framträdanden som han eller hon bör göra osv. Från juridisk-teknisk synpunkt skulle det dessutom säkerligen stöta på avsevärda svårigheter att införa en ordning där en offentlig person, t.ex. ett statsråd, skulle vara skyldig att följa polisens direk- tiv både i sitt officiella och privata liv. Det kan vara tillräckligt att peka på de sannolika konflikterna med grundlagens fri- och rättig- hetsregler och på den rätt till personlig integritet som även t.ex. ett statsråd har. Beträffande ansvaret för livvaktsverksamheten och hur denna orga- niserades uttalade att den rådande ordningen där både och regionala polismyndigheter drev livvaktsverksamhet inte var rationell. Ansvaret borde, enligt , ligga på en enda myn- dighet – – eftersom den myndigheten var den som hade den samlade kunskapen om terrorism. påtalade vidare att det under utrednings- tiden framförts synpunkter om att ansvarsfördelningen mellan myndigheterna vid utövande av livvaktsverksamhet var oklar. Före- trädare för polisen hade bl.a. ifrågasatt vilket ansvar en lokal polis- myndighet hade för exempelvis statsministerns säkerhet när han vistades inom distriktet och åtföljdes av livvakter från Rikspolis- styrelsen. uttalade att den inom polisen rådande osäkerheten var skäl nog för att klarlägga ansvarsfördel- ningen. Slutligen tog upp att det av många skydds- personer upplevdes som besvärande att vara föremål för livvakts- skydd. Kommissionen påtalade att sådana problem är svåra att komma till rätta med men att det inte får förhindra att allvarliga ansträngningar görs för att försöka bemästra dem. 2.2.2Rapport av Parlamentariska kommissionen med anledning av mordet på (SOU 1988:18) Också Parlamentariska kommissionen, som hade i uppgift att ur parlamentariskt perspektiv göra en fortsatt granskning av händel- serna i samband med mordet på , tog i sitt betänkande upp frågor om personskydd. Även Parlamentariska kommissionen diskuterade frågan om statsråd eller andra offentliga personer skall ha rätt att avböja liv- vaktsskydd om polisen påvisar sådana hot att ett livvaktsskydd be- döms nödvändigt. I det sammanhanget diskuterades också livvak- ternas arbetssätt. Parlamentariska kommissionen uttalade rörande dessa frågor bl.a. följande (s. 207 f.). Att ålägga regeringens medlemmar och andra offentliga personer en skyldighet att underkasta sig livvaktsskydd är enligt vår mening uteslutet. En sådan skyldighet får anses stå i strid med de regler till skydd för den personliga integriteten som finns i regeringsformen. Visserligen finns det enligt regeringsformen möjligheter att genom lag inskränka fri- och rättigheterna i dessa regler. Vi anser emeller- tid inte att skälen för ett obligatoriskt livvaktsskydd är så starka att de motiverar en sådan inskränkning. Vi vill i sammanhanget även peka på den obehagliga roll som polisen skulle få i ett sådant arrangemang. Det sistnämnda gäller naturligtvis i än högre grad om sådant skydd skulle ordnas utan den skyddades vetskap. Det bör i sammanhanget påpekas att det från polisens sida inte framförts några förslag till ändringar av nu gällande principer för person- skyddet. Statsråd och andra offentliga personer bör emellertid, som sker, ta polisens råd om livvaktsskydd allvarligt. skall de natur- ligtvis ha möjlighet att påverka genomförandet av livvaktsskyddet när det innebär ett intrång i privatlivet eller hindrar utövandet av ämbetet eller det politiska uppdraget. Vad gäller regeringsmed- lemmar förutsätter vi att statsministern är uppmärksam på frågor om skyddet av statsråden. Det är enligt vår mening viktigt att livvakternas arbetssätt i så stor utsträckning som möjligt anpassas till den skyddades förhållanden. Att den som tillfälligt eller får livvaktsskydd får utstå en del olägenheter måste accepteras.