sou · GSB337d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Krav på medlemsstaterna att införa den grundläggande skyldigheten att lämna säkerhetsdatablad regleras i artikel 1 i detta direktiv. När det gäller vad som skall betraktas som oriktig uppgift vid lämnande av säkerhetsdatablad hänvisas till punkt 2 ovan. För straffansvar krävs dessutom att åtgärden eller underlåten- heten varit ägnad att försvåra bedömningen av riskerna för att människors hälsa eller miljön skall skadas. Det krävs alltså inte att någon faktiskt blivit vilseledd i det enskilda fallet, utan det är tillräckligt att bedömningen typiskt sett försvårats i de angivna hänseendena. Det gäller redan i dag.21 Att lämna över ett säker- hetsdatablad där viktiga uppgifter om risker för människors hälsa eller miljön utelämnats omfattas av straff. Om säkerhetsdatabladet däremot innehåller felaktigheter vilka saknar betydelse för en sådan bedömning, faller det alltså utanför det straffbara området. Det straffvärda är att lämna uppgifter som kan leda till en under- värdering av riskerna med en produkt. Att lämna uppgifter som kan leda till att riskerna övervärderas omfattas inte av straffansvar. Straffbestämmelsen har när det gäller krav på märkning begränsats avsevärt i förhållande till dagens bestämmelse. De preciserade skyldigheter som alltjämt är straffsanktionerade är sådana att de typiskt sett försvårar bedömningen av riskerna för att människors hälsa eller miljön skall skadas om de åsidosätts. Bestämmelsen är kommenterad i avsnitt 5.9. Vi föreslår ingen ändring. Punkt 2 motsvaras av 8 § första stycket 6. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.9.1. punkt 6. Punkt 3 motsvaras av 8 § första stycket 13. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.9.1. punkt 13. Punkt 4 motsvaras av 8 § första stycket 14. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.9 1. punkt 14. Punkt 5 motsvaras av 8 § första stycket 15. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.9.1. punkt 15. Vi föreslår ingen ändring. Punkt 6 motsvaras av 8 § första stycket 17. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.5.5 och 5.9 1. punkt 17. 21 Se prop. 1997/98 del 2 s. 308. Punkt 7 motsvaras av 8 § första stycket 18. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.8.7 och 5.9.1. punkt 18. Den nuvarande straffbestämmelsen synes hänvisa till fel bemyndigande när det gäller utredningsskyldighet. Detta rättas till i förslaget. Punkt 8 motsvaras av 8 § första stycket 24. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.9.1. punkt 24. Vi föreslår ingen ändring. Punkt 9 är ny i 8 §. En bestämmelse med motsvarande innehåll finns i 9 § första stycket 10. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.10.1. punkt 10. Ändringarna i andra och tredje styckena avser i huvudsak hänvis- ningar som ändras till följd av tidigare angivna ändringsförslag. Bestämmelsen är kommenterad i avsnitt 5.10. Bestämmelsen har en motsvarighet i 9 § första stycket 11. Regelns tillämpningsområde har dock begränsats. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.3.7 och 5.10.1. punkt 11. En straffbestämmelse om överträdelser av föreskrifter meddelade med stöd av 9 kap. 12 § finns i 9 § första stycket 3. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.10.1. punkt 3. Föreskrifter om tomgångskörning kan meddelas av kommunen med stöd av 40 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. När det gäller gatumusik kan enligt dagens reglering endast beslut i enskilda fall meddelas.22 Inget hindrar dock att straffbestämmelsen utformas så att även eventuella framtida generella föreskrifter om gatumusik kan täckas av straffsanktioneringen. En straffbestämmelse om överträdelser av föreskrifter meddelade med stöd av 12 kap. 10 § finns i 9 § första stycket 6. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.10.1. punkt 6. Punkterna 4 - 5 är nya. De kommenteras i avsnitt 5.10.2. Punkt 6 motsvaras av 9 § första stycket 7. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.10.1. punkt 7. Punkt 7 motsvaras av 9 § första stycket 8. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 5.10.1. punkt 8. 22 Se 40 § sista stycket förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Frågan i vad mån beslut om gatumusik utgjorde beslut i enskilt fall har prövats i RÅ 1986 ref. 108. Ändringar har gjorts i första och fjärde styckena. De kommenteras i avsnitt 5.11. Ändringarna i första stycket innebär att det i färre straffbestämmelser i 29 kap. görs undantag för ringa fall. Således skall inte längre ringa fall av otillåten miljöverksamhet enligt 4 § vara undantaget från straffansvar. Det hänger samman med att denna straffbestämmelse ändrats så att den omfattar riktigt straff- värda överträdelser av förprövningsplikter. På samma sätt förhåller det sig med uppgiftsskyldigheterna i 5 § första och andra styckena och skyldigheterna att klassificera och märka kemiska produkter m.m. i 6 §. De gärningar som förblir straffsanktionerade i dessa bestämmelser har sådant straffvärde och är av sådan art att det inte finns anledning att undanta ringa fall från det straffbara området. fall av villkorsbrott (4 a §) och oriktiga uppgifter (5 § tredje stycket) undantas dock även fortsättningsvis från straffansvar. Till skillnad från tidigare regleras i paragrafen även undantaget avseende ringa fall av miljöbrott. Detta kommenteras i avsnitt 5.1.6. Ett förtydligande tillägg till ledning för ringabedömningen har gjorts i andra meningen i första stycket (jämför prop. 1997/98:45 del 2 s. 530). Bedömningen av om gärningen varit av ringa betyd- else skall således ske i förhållande till det primära skyddsobjektet i straffbestämmelsen. Om den aktuella straffbestämmelsen är primärt avsedd att skydda kontrollsystemet är det gärningens betydelse för kontrollen som bör vara avgörande, inte huruvida gärningen inneburit skada eller risk för skada på människors hälsa eller miljön. Den som t.ex. åsidosätter villkor om skyldighet att dokumentera eller föra dagbok eller journal bör inte undgå ansvar av den anledningen att den bristande dokumentationen i sig inte har inneburit några risker för miljön. Har dokumentationen haft mer än försumbar betydelse för kontrollen av verksamheten är gärningen inte att anse som ringa. Förslagen innebär inga ändringar i andra stycket. Till följd av de avgränsningar som gjorts i straffbestämmelserna har dock det område som överlappar smugglingslagens bestämmelser blivit mindre. I urvalet av artiklar i EG-förordningarna som straffsank- tioneras genom har inte tagits med sådana som avser införsel/import eller utförsel/export. Likaså har import eller export i strid med föreskrifter meddelade med stöd av 8 kap. 4 § ute- lämnats från straffbestämmelsen i 2 b §. Några ändringar har heller inte gjorts i tredje stycket. I detta stycke regleras förhållandet till vite. Straffbestämmelserna skall inte tillämpas på en gärning som också innebär att ett vitesföreläggande har överträtts. Har tillsynsmyndigheten utfärdat ett vitesföre- läggande kan alltså inte dömas till straff för överträdelser som omfattas av vitesföreläggandet. kan således på detta sätt påverka om straffreglerna i ett enskilt fall kan användas. Det föreslås att åtalsprövningsregeln i fjärde stycket utvidgas till att även omfatta gärningar som avses i 1–3 §§. Om miljösanktions- avgift kan utgå för en gärning som omfattas av dessa straffbestäm- melser men som inte bedöms leda till annan påföljd än böter, skall åtal väckas endast om det är påkallat från allmän synpunkt. Ett exempel där åtalsprövningsregeln kan komma att aktualiseras i förhållande till någon av dessa paragrafer är överträdelser av kemikalieföreskrifter om barnskyddande förslutningar. Sådana över- trädelser omfattas av straffbestämmelsen om miljöfarlig kemikalie- hantering i 29 kap. 3 §. För tillverkare, importörer och exportörer kan det vara befogat med straffansvar. I detaljhandelsledet finns emellertid skäl som talar för att miljösanktionsavgift som huvud- regel bör utgöra en tillräcklig sanktion (se avsnitt 3.8.3). Här blir åtalsprövningsregeln och tillämpningen av denna av avgörande betydelse. 12–14 §§ Paragraferna är oförändrade i sak. Hänvisningarna till andra paragrafer har ändrats till följd av ovan redovisade ändringar. I första stycket har begränsningen till näringsidkare utgått. Denna ändring kommenteras i avsnitt 3.5. Vidare har i punkten 1 utvidgningar gjorts som möjliggör att miljösanktionsavgift föreskrivs för över- trädelser av dels föreskrifter i balken, dels bestämmelser i förordningar (se avsnitt 3.3). Ändringarna i andra stycket innebär ett visst utvidgat utrymme för att befria någon från att betala miljösanktionsavgift trots att en avgiftsgrundande överträdelse begåtts. För det första har meningen om att miljösanktionsavgift skall tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet tagits bort. Därigenom tydliggörs att även omständigheter som är hänförliga till den betalningsskyldiges person, den s.k. subjektiva sidan, kan komma att få betydelse för frågan om sanktionsavgift skall utgå. Det betyder dock inte att det krävs att uppsåt eller oaktsamhet före- ligger för att avgift skall kunna tas ut. För det andra ändras rekvisitet uppenbart oskäligt till särskilda skäl. Ändringen har behandlats i avsnitt 3.6 där även exempel på vad som kan utgöra särskilda skäl lämnats. Av motiven till ändringen och de exempel som ges framgår att det inte är fråga om någon större utvidgning av utrymmet för att befria någon från betalningsansvar för miljösank- tionsavgift. Ändringen är en följd av att även andra än näringsidkare skall kunna påföras miljösanktionsavgift. I samtliga fall då beslut fattats om miljösanktionsavgift skall delgivning ske med den som enligt beslutet skall betala. Ändringarna, som kommenteras i avsnitt 3.7, innebär att den betalningsskyldige måste ha delgivits beslutet om miljösanktions- avgift för att verkställighet skall kunna ske, dvs. för att avgifts- beloppet skall kunna drivas in. Av principen om förbud mot retroaktiv strafflagstiftning följer att överträdelser som begåtts innan en straffbestämmelse trätt i kraft inte skall omfattas av straffansvar. Även vissa överträdelser som begås efter det att en ändring av straffbestämmelsen om villkors- brott, 29 kap. 4 a §, trätt i kraft bör vara straffria. Det handlar om överträdelser av provisoriska föreskrifter eller andra bestämmelser vilka beslutats då det var straffritt att bryta mot dessa. Däremot bör överträdelser som sker efter en ändring av straffbestämmelsen och som avser provisoriska föreskrifter eller andra beslut som meddelats enligt den lagstiftning som gällde innan balken trädde i kraft, och som varit straffria, återigen omfattas av straffansvar. För den senare gruppen föreslås således en återkriminalisering. Motsvarande bör gälla för villkor som meddelats i samband med lagligförklaring. Reservationer och särskilda yttranden Reservationer av () med anledning av kapitel 3 Miljösanktionsavgifter Jag anser att både miljösanktionsavgift och straff skall kunna följa på en överträdelse. Sådana dubbla sanktioner förekommer även i beskattningssystemet utan att medföra några problem. Jag anser därför att miljösanktionsavgift bör finnas kvar för samtliga över- trädelser i bilaga 3 C och D. Sanktionsavgifter anges ofta ha en större avskräckande effekt än bötesstraff eftersom den ekonomiska sanktionen i regel är belopps- mässigt högre än bötesstraffet. Det kan emellertid inte förutsättas att den avskräckande effekten enbart är att hänföra till den ekonomiska sanktionen. Domstolsförfarandet i en brottsmåls- process utgör också en avskräckande faktor. Det är troligt att man inte ser det lika allvarligt att riskera en sanktionsavgift som att riskera en straffrättslig påföljd. När ett beteende sanktioneras med avgift är därför risken större att detta är en avgift som man inom ett företag kalkylerar med genom att kostnaden för avgiften ställs mot vinsten med ett rätts- stridigt handlande. Det kan med andra ord vara lönsamt att betala en sanktionsavgift som ingen personligen misskrediteras. Därför bör miljösanktionsavgiften differentieras och kopplas till företagets omsättning eller annan relevant faktor som står i paritet med företagets betalningsförmåga. med anledning av kapitel 5 Straff – de särskilda straffstadgandena Straffsanktioner skall vara utformade för att straffa ett i samhällets mening felaktigt beteende. Felaktigt beteende inom miljöområdet har den som inte vidtar möjliga/rimliga åtgärder för att förhindra Reservationer och särskilda yttranden miljöskada samt den som orsakar miljöskada. Det är brister på förebyggande åtgärder som är viktiga att straffsanktionera. Alltför många ändringar i förslaget ger fel signaler. Problemet är inte att alltför mycket är kriminaliserat utan snarare att man kan begå miljöbrott och komma undan med det. Den förändring det innebär för 29 kap. 1 § att undantaget för ringa fall sker genom en hänvisning till 11 § är olycklig. Den tidigare formuleringen har tolkats så att den haft bäring på föroreningen. Förslagets formulering kan däremot tolkas som om det gäller hela gärningen. Om möjligheten att anse brottet som ringa utökas, medför detta en försvagning av miljöskyddet. Kommittén anför delvis formella juridiska skäl för att reglerna om brott mot områdesskyddsbestämmelser behöver konstrueras på ett nytt sätt. Om majoritetens farhågor rörande den nuvarande konstruktionens förhållande till grundlagens regler om fängelse- straff stämmer är naturligtvis en ny konstruktion nödvändig. Den av majoriteten föreslagna konstruktionen innebär dock en avkrimi- nalisering av vissa brott mot områdesskyddsföreskrifter. För att i möjligaste mån undvika en avkriminalisering och för att undvika att områdesskyddsföreskrifter ska bli helt tandlösa kan den av majori- teten föreslagna konstruktionen gälla för en brottsbeskrivning med fängelse i straffskalan. kan den typ av regler som gäller för brott mot områdesskyddsbestämmelser även fortsätt- ningsvis gälla, men då vara konstruerade som brottsbeskrivningar med endast böter i straffskalan. På så sätt sker en så försiktig upp- mjukning av straffbestämmelserna som möjligt när det gäller områdes- skyddsbestämmelserna. En utökning av åtalsprövningsregelns (29 kap. 11 § fjärde stycket) tillämpningsområde till att även gälla 29 kap. 1–3 §§ är inte nöd- vändig eller önskvärd. Reservation av () med anledning av kapitel 3 Miljösanktionsavgifter har drivit på för att förändra miljö- balkens sanktionssystem. Det är därför med stor tillfredsställelse jag nu kan konstatera att en majoritet av ledamöter ställt sig bakom förändringar som innebär att dagens dubbelbestraffning där vissa överträdelser kan medföra både straff Reservationer och särskilda yttranden – fängelse eller böter – och miljösanktionsavgift i princip försvinner helt och hållet. Straff reserveras för mer allvarliga överträdelser medan miljösanktionsavgifter används för sådana som är mindre allvarliga. Även efter denna uppdelning kommer dock systemet med miljö- sanktionsavgift att spänna från stort till smått både när det gäller typ av överträdelser och avgifternas storlek. Jag anser därför att de miljösanktionsavgifter som enbart riktar sig mot att rapporter eller annan typ av uppgiftslämnande till tillsynsmyndigheter kommit in för sent ska kallas för och betraktas som en förseningsavgift. Särskilt yttrande av () och () med anledning av kapitel 9 Förslag till utformning av de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. Redan vid tillkomst var det känt att lagstiftningen inte klarade av att hantera motsättningarna mellan miljölagstiftningen och grundlagen när det gäller äganderätten och miljöskyddet. Vi anser att det är djupt otillfredsställande att dessa oklarheter ännu inte klarats ut. Det är därför nödvändigt att ett förtydligande av lagstiftningen sker med syfte att ge äganderätten ett mycket starkt skydd – som det inte förhindrar åtgärder som är motiv- erade för att skydda miljön. Att förtydliga förhållandet mellan äganderätt och miljöskydd ligger dock utanför Miljöbalkskom- mitténs nuvarande uppdrag. I samband med att kommittén nu föreslår att en ny hänsynsregel för biologisk mångfald införs är det dock angeläget att göra ett förtydligande. Den nya hänsynsregeln skall inte leda till villkor eller föreskrifter som innebär att pågående markanvändning för jord- och skogsbruk avsevärt försvåras. Särskilt yttrande av () med anledning av kapitel 9 Förslag till utformning av de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. Kommittén föreslår att det införs en ny allmän hänsynsregel till skydd för den biologiska mångfalden. Jag ser detta som ett för- tydligande av skyddet för den biologiska mångfalden för hela område. Det är emellertid viktigt att jord- och skogs- bruk inte undantas från tillämpningen av den nya regeln. Reservationer och särskilda yttranden också viktigt att denna allmänna hänsynsregel till skydd för den biologiska mångfalden tillämpas vid prövning av täkter på likartat sätt som tidigare skrivning i . Regeln om artskydd fungerar som en frånstyrande regel rörande en viss plats. Särskilt yttrande av () med anledning av kapitel 9 Förslag till utformning av de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. Kommittén föreslår att det införs en ny allmän hänsynsregel till skydd för den biologiska mångfalden. Jag ser detta som ett för- tydligande av skyddet för den biologiska mångfalden för hela område. Det är viktigt att jord- och skogsbruk inte undantas från tillämpningen av den nya regeln. – uppföljning och reformbehov Beslut vid regeringssammanträde . Regeringen tillkallar en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att utvärdera tillämpningen av och lämna för- slag till nödvändiga reformer. Kommittén skall ägna särskilt intresse åt följande frågor: –tillämpningen av allmänna hänsynsregler hos domstolar och myndigheter, –frågan om hur 3 och 4 kap. skall integreras med hänsynsreglerna och andra regler om markanvändning i balken, –miljökvalitetsnormernas betydelse för miljöarbetet samt nor- tillämpningsområden, –miljökonsekvensbeskrivningar, förfarandet och erfarenheter när det gäller frågan om hur regelverket fungerar samt kvaliteten på konsekvensbeskrivningarna, –prövningsordningen och andra regler för mål om tillstånd enligt , –kostnadsmässiga konsekvenser av tillämpning för de tillståndssökande och andra inblandade, –tillsynens effektivitet samt dess förhållande till de standardi- serade miljöledningssystemen EMAS och ISO 14001, –avgiftssystemet och gränsdragningen mellan skatt och avgift vid myndighetsutövning som rör ett kollektiv, –miljösanktionssystemet, dess effektivitet och samspel med andra myndighetsingripanden, –utformningen av bestämmelserna om miljöbrott m.m. i 29 kap. och behovet av andra åtgärder för ett effektivt och rättvist sanktionssystem. Kommittén skall redovisa kostnader och andra konsekvenser och förslag till finansiering av sina förslag samt hur förslagen förhåller sig till gällande EG-rätt. utgör en sammanhållen och övergripande lagstiftning för hela miljöområdet. Genom sin utformning med övergripande mål, allmänna hänsynsregler och nya övergripande instrument, som t.ex. miljökvalitetsnormer, skapar den större förutsättningar för att lagstiftningen används som ett verktyg som styr miljöarbetet mot uppsatta miljömål. innebär således en anpassning av lag- stiftningen till den miljöpolitiska utvecklingen och skall användas bl.a. för att genomföra de miljökvalitets mål som bygger på propositionen Svenska miljömål (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU:6, rskr. 1998/99:183). En omfattande inledande utbildning om miljömålen och den nya miljölagstiftningen genomförs (dir. 1997:110) av (M 1997:03). Även efter denna första utbildning kommer anställda hos myndigheter, kom- muner och företag att få återkommande utbildning och informa- tion. Utbildningarna skall inte bara ge kunskap utan också skapa ett brett forum för diskussion om tillämpning och effek- tivitet. I propositionen om Miljöbalk (prop. 1997/98:45) betonar regeringen att det finns ett behov av att både utvärdera tillämp- ningen av och överväga vilka reformbehov tillämp- ningen kan leda till. En fortsatt reformering av miljölagstiftningen kan tillämpas på alla verksamheter och åtgärder som inte är av försumbar betydelse för människors hälsa och miljön. Genom sitt breda tillämpningsområde skall balken bidra till att de beslut som fattas både av myndigheter och enskilda främjar en ekologiskt hållbar samhällsutveckling. Det är naturligt att ett nytt lagverk av omfattning med ett tillämpningsområde som rör alla samhällets sektorer ger upphov till nya frågor. Den snabba samhällsutvecklingen liksom erfarenheterna av tillämpning kommer att medföra att bestämmelser som ingår i måste följas upp och vid behov ändras eller komplette- ras. Ytterligare ett starkt motiv för det är de förändringar som föl- jer av vårt medlemskap i . I propositionen Miljöbalk (prop. 1997/98:45) aviserade rege- ringen därför att en parlamentariskt sammansatt utredning skulle tillsättas för att följa tillämpningen av och vid behov föreslå en reformerad lagstiftning som ytterligare kan säkerställa att balkens mål uppnås (Del 1, s. 654–655). Det finns också anledning att i ett större sammanhang nu närmare överväga de mer övergri- pande synpunkter som kom fram vid beredningen av och som då inte kunde färdigbehandlas. Härtill kommer att i sitt betänkande Miljö i grund och botten – erfarenheter från (SOU 1998:137) har pekat på några möjliga förändringar av . Tillämpningen av allmänna hänsynsregler kommer att ha stor betydelse för vilket genomslag som balken får och för möj- ligheterna att uppnå mål. De hänger nära samman med de övergripande målen för miljöpolitiken, nämligen att skydda människors hälsa, att bevara den biologiska mångfalden, att främja en långsiktigt hållbar utveckling med naturresurser och att skydda natur och kulturlandskap. Hur de allmänna hänsynsreglerna tilläm- pas när det gäller ärenden om tillstånd eller motsvarande prövning som följer av liksom i frågor som rör den operativa tillsynen och tillsynsvägledningen enligt förordningen (1998:900) om tillsyn enligt skall vara en grundläggande utgångs- punkt för kommitténs arbete. Bestämmelserna för hushållning med mark och vatten i 3 och 4 kap. bör materiellt och lagtekniskt bringas närmare hänsynsreglerna och andra regler om markanvändning i balken. Vad vattenlagstiftningens infogande i har inneburit för miljöskyddet skall med utgångspunkt i de allmänna hänsyns- reglerna ägnas särskilt intresse i sammanhanget. Även förhållandet mellan de allmänna hänsynsreglerna och de särskilda hänsynsregler i fråga om vattenverksamhet som finns i 11 kap. skall ägnas uppmärksamhet I fråga om små och medelstora företag skall kommittén utöver vad som anges i kommittéförordningen (1998:1474) belysa hur dessa företag påverkas av hänsynsreglerna och vid behov föreslå åtgärder för att underlätta för företagen att leva upp till miljö- balkens mål. Kommittén skall vid behov lämna förslag till de ändringar eller kompletteringar av lagstiftningen som behövs. Kommittén skall hämta in myndigheters, organisationers och enskildas erfarenheter av hur tillsynen fungerar och de allmänna hänsynsreglernas roll i sammanhanget. Verksamheter som är registrerade enligt EU:s system för miljö- styrning och miljörevision (and , EMAS) bedriver en aktiv och offentlig intern miljöstyrning och miljörevision. Kommittén skall närmare följa upp hur tillsynsarbetet enligt över miljöfarlig verksamhet kommer att påverkas av att verksamheter är anslutna till EMAS eller Internationella Standardi- seringsorganisationens system ISO 14001. Förhållanden som skall undersökas är vilken långsiktig inverkan på tillsynsbehovet och till- synsavgiften som detta kan medföra och vilka samordningsmöjlig- heter mellan å ena sidan tillsyn och å andra sidan miljölednings- systemen EMAS och ISO 14000 som föreligger. I detta ingår även en redovisning av de ekonomiska konsekvenserna för tillsyns- arbetet av ett förändrat tillsynsbehov. innehåller ett utvecklat system med miljökvalitets- normer. I förordningen (1998:897) om miljökvalitetsnormer finns normer utfärdade för kvävedioxid, svaveldioxid och bly. vårdsverket har lämnat förslag om ytterligare miljökvalitetsnormer.