sou · GSB3121d2 · 2005-01-01 00:00:00 — I arbetet med att förebygga våld mot kvinnor är det därför viktigt att utveckla metoder för att tidigare än identifiera de situationer där det förekommer eller finns risk för våld i hemmet. I det längre perspektivet är dock den bästa brottsförebyggande åtgärden att förändra attityden till våld mot kvinnor. Opinionsbildning och sprid- ning av kunskap och information till allmänheten utgör därför ett viktigt bidrag i det brottsförebyggande arbetet. Myndigheterna skall utforma åtgärdsprogram eller policyprogram för sitt arbete med frågor som rör våld mot kvinnor. En viktig förutsättning för att effektivisera arbetet för att bekämpa våld mot kvinnor är att arbetet bedrivs strukturerat. Det kan då vara en fördel att beskriva arbetet i en viss fråga och de åtgärder som skall eller bör vidtas i ett dokument. Några myndigheter har redan utarbetat särskilda åtgärdsprogram eller andra dokument för sin handläggning av ärenden eller för andra frågor som rör våld mot kvinnor. Regeringen anser att samtliga berörda myndigheter skall ta fram ett övergripande dokument, åtgärdsprogram eller policydokument, som stöd för sitt eget arbete med dessa frågor. Arbetet med att ta fram sådant dokument bör kunna resul- tera i en fruktbar inventering av resurser och förutsättningar och bör även kunna bidra till ökade kunskaper och engagemang. Ett sådant övergripande dokument kan vara av tämligen enkelt slag och dess utformning och innehåll måste givetvis bestämmas med utgångs- punkt i den egna verksamheten. För de centrala myndigheterna kan ett sådant dokument vara av mer generellt och övergripande slag och tjäna som inspiration i arbetet på den egna myndigheten och i arbetet på regional och lokal nivå. För myndigheter som direkt handlägger ärenden om våld mot kvinnor, t.ex. polismyndigheter och åklagarmyndigheter, kan dokumentet vara mer åtgärdsinriktat och behandla handläggningsrutiner, bemötande av brotts- offer och andra praktiska frågor i arbetet med att förebygga och beivra våldsbrott mot kvinnor. och Riksåklagaren bör uppdra åt polis- resp. åklagarmyndigheterna att utfärda sådana dokument. och åklagarmyndigheterna skall redovisa sitt arbete till resp. Riksåklagaren. För länsstyrelsernas del kan ett sådant dokument t.ex. behandla frågor som rör våld mot kvinnor i samband med länsstyrelsernas tillsynsansvar över socialnämndernas verksamhet. Det övergripande syftet med ett åtgärds- eller policydokument i frågor som rör våld mot kvinnor skall vara att tjäna som ledstjärna för myndig- hetens personal i handläggningen av ärenden med anknytning till dessa frågor och att sprida goda exempel och egna erfarenheter m.m. Dokumen- tet bör beslutas på ledningsnivå. Myndigheterna skall samverka i frågor som rör våld mot kvinnor. De skall även samverka med berörda frivilligorganisationer. fick i uppdrag av regeringen att leda ett treårigt projekt i syfte att utveckla modeller och metoder för samverkan mellan myndigheter samt mellan myndigheter och frivilliga organisationer på regional nivå. Uppdraget till var ett resultat av propo- sitionen (1990/91:113) Olika på lika villkor, genom vilken ett flertal åtgärder i fråga om våld mot kvinnor föreslogs. Projektet vid kvinnomisshandel bedrevs genom samverkan mellan och länsstyrelserna i fem län: , , , och . tillfördes sammanlagt för projektet. En slutrapport överlämnades till regeringen (Dnr S95/4288/Jäm). En forskningsrapport över projektet, Varsågod och samarbeta, har också genomförts på uppdrag av . Projektet har haft positiva effekter. I många fall har bestående samverkansformer utvecklats. I några fall har dock insatserna upphört efter projektets avslutande. Enligt regeringens uppfattning är det angeläget att samverkansformer utvecklas och vidmakthålls i dessa frågor. De centrala myndigheterna har ett särskilt ansvar för att stimulera en sådan utveckling och skapa former för att samverkan skall vara bestående. Samverkan bör ske både i fråga om prioriteringar och andra övergripande frågor och i fråga om hanteringen av enskilda utredningar och ärenden. Inom ramen för samarbetet skall myndigheterna också utbyta erfarenheter om kompetens- och metod- utvecklingsfrågor på området. Det är även angeläget att ett informations- utbyte sker mellan myndigheterna regionalt och lokalt liksom att myndigheterna samarbetar och utbyter erfarenheter med berörda frivillig- organisationer, inte minst kvinnojourerna. Samarbetets närmare former får avgöras på myndighetsnivå. skall aktivt sprida resultat och erfarenheter från projektet vid kvinnomisshandel så att resultaten kan använ- das brett av berörda myndigheter på regional och lokal nivå. En satsning på fortbildning av personal inom rättsväsendet, och hälso- och sjukvården skall genomföras. skall leda arbetet i samråd med , och och tillförs för detta . Av medlen skall användas för fortbildning av domare och information till nämnde- män. Övriga berörda myndigheter bör kunna bidra till fortbildningen efter behov. Regeringen uppdrog åt att i sam- arbete med , och genomföra fortbildning av personal inom rättsväsendet, och hälso- och sjukvården i frågor som rör våld mot kvinnor. Resultatet av fortbild- ningen, som var mycket positivt, redovisades i en rapport till regeringen . Sammanlagt deltog nära 20 000 personer i verksamheten. har företagit att ytterligare en satsning på fort- bildning görs för de berörda yrkesgrupperna. Behovet av fortbildning om våld mot kvinnor är stort. Våldsbrottsligheten mot kvinnor uppvisar delvis andra särdrag än annan våldsbrottslighet. Inte minst har debatten kring olika myndigheters handläggning av dessa ärenden visat att kunskaperna behöver öka både i fråga om de mekanismer som ligger bakom detta våld och om vilka åtgärder som är mest adekvata för att stödja, skydda och hjälpa brottsoffren och straffa förövarna. , , Riksåklagaren och Social- styrelsen skall därför genomföra ytterligare en satsning på fortbildning i dessa och andra frågor som har anknytning till våld mot kvinnor. Fort- bildningen skall särskilt inriktas på personal inom rättsväsendet, social- tjänsten och hälso- och sjukvården. Det är naturligt att fortbildningen i stort läggs upp på samma sätt som den tidigare satsningen med beaktande av erfarenheterna från denna. Det innebär att insatserna bör spridas regionalt och lokalt. Inom ramen för fortbildningen skall även frågor om kompetens- och metodutveckling diskuteras. skall, liksom tidigare, leda verksamheten i samråd med , och . Även de övriga myndigheter som berörs av de myndighetsgemensamma uppdragen bör kunna lämna viktiga bidrag i fortbildningen t.ex. Brottsoffermyndig- heten. Kvinno- och brottsofferjourernas erfarenheter, liksom de erfaren- heter som vunnits vid mansjourer och olika s.k. manscentrum bör tas tillvara. För ändamålet tillförs . har betonat vikten av att domares kunskaper och insikter när det gäller våld mot kvinnor ökar och att information i dessa frågor ges till nämndemän. Av dessa medel skall därför särskilt avsättas för fortbildning av domare och information till nämndemän. Det internationella samarbetet i frågor som rör våld mot kvinnor skall följas och främjas inom respektive central myndighets ansvarsområde. De centrala myndigheterna skall hålla sig underrättade med utvecklingen på området i andra länder, främst inom EU men också i länder utanför EU där ett aktivt arbete för att motverka våld mot kvinnor förekommer, t.ex. i . Myndigheterna skall också, när det är påkallat, vidare- utveckla myndighetssamarbetet i dessa frågor inom ramen för det arbete som bedrivs inom andra internationella organisationer, t.ex. och FN, inklusive FN:s kommission för brottsförebyggande frågor och straffrätt. En sammanfattning av vissa aktuella frågor i det internationella samarbetet återfinns i den inledningsvis nämnda lagrådsremissen. 3 Uppdrag till enskilda myndigheter Riksåklagaren skall sammanställa uppgifter om antalet utfärdade besöks- förbud och i samarbete med överväga hur dessa kan samordnas med övrig statistik över besöksförbuden samt redovisa resultaten till regeringen. Statistiken i fråga om besöksförbud enligt lagen (1988:688) om besöks- förbud är ofullständig. Statistik över antal överträdda förbud förs av . Däremot finns ingen tillförlitlig statistik över antalet utfärdade förbud. Riksåklagaren får därför i uppdrag att redovisa dessa uppgifter. I uppdraget ligger även att föreslå hur statistiken på detta område kan samordnas och redovisas fortlöpande samt hur antalet över- trädelser av förbudet kan sättas i relation till antalet utfärdade förbud. Uppdraget skall redovisas senast i samband med årsredovisningen för . Våld mot kvinnor är ett prioriterat område för polisen. skall inventera och till regeringen rapportera vilka särskilda insatser som görs vid landets samtliga polismyndigheter i frågor om våld mot kvinnor. får också i uppdrag att vara s.k. nationell rapportör i frågor som rör internationell handel med kvinnor för sexuellt utnyttjande. har ett antal försöksprojekt i frågor som rör våld mot kvinnor bedrivits vid olika polismyndigheter. Några av dessa pågår . I bedrivs t.ex. ett projekt som syftar till ökat samarbete mellan berörda myndigheter. I pågår projektet kvinnoskydd, genom vilket bl.a. prövas videodokumentation som ett medel för att stödja brottsoffren och stärka deras förutsättningar för att orka medverka i brottsutredningen. I har projektet prövats efter förebild från . Syftet är att förbättra dokumentationen vid polisingripanden som rör våld mot kvinnor. Mot bakgrund av den aktiva verksamhet som pågår inom polisen finns inte skäl att ge polisen i uppdrag att bedriva ytterligare försöksverk- samhet, något som hade föreslagit. En intres- sant fråga är emellertid vilket genomslag som de redan vidtagna åtgärderna har fått. Regeringen lämnar därför i uppdrag till att in- ventera och till regeringen rapportera vilka särskilda insatser som görs vid landets samtliga polismyndigheter beträffande frågor om våld mot kvin- nor. Denna redovisning tillsammans med den redovisning som följer av återrapporteringskravet i regleringsbrevet för polisväsendet bör kunna ge en god bild av insatsernas resultat. bör i samband med sin inventering av polismyndigheternas insatser kontrollera i vilken ut- sträckning eller annat informations- material med motsvarande innehåll delas ut till brottsoffren. Inom EU bedrivs ett aktivt arbete i frågor som rör handel med kvinnor. antog ministerrådet (justitie- och inrikes- ministrarna) en s.k. gemensam åtgärd om åtgärder för att bekämpa män- niskohandel och sexuellt utnyttjande av barn. För att konkretisera detta beslut antog justitie- och jämställdhetsministrarna en deklara- tion med riktlinjer för att förebygga och bekämpa handel med kvinnor i syfte att sexuellt utnyttja dem (s.k. trafficking in women). Enligt dekla- rationen skall medlemsländerna bl.a. utse eller utreda förutsättningarna för utseendet av en s.k. nationell rapportör i frågor som rör handel med kvinnor. Enligt regeringens uppfattning är detta en uppgift som lämpar sig väl för . får därför i uppdrag att vara nationell rapportör i fråga om internationell handel med kvinnor. Basen för arbetet bör vara de två ovannämnda dokumenten. I uppdraget ligger bl.a. att samla uppgifter om omfattningen av sådan handel i och mellan och andra länder, hur den kan förebyggas och bekämpas samt att redovisa resultaten till regeringen. bör samarbeta med den europeiska polisorganisationen och i dessa frågor. skall inom ramen för sitt ordinarie arbete öka insatserna i frågor som rör våld mot kvinnor. Bl.a. bör Brottsföre- byggande rådet utveckla myndighetens kompetens och kunskaper på området. Ett jämställdhetsperspektiv och frågor om våld mot kvinnor skall införlivas i den forskning och andra aktiviteter som bedrivs inom myndigheten eller som myndigheten uppdrar åt annan att bedriva, liksom i myndighetens informationsverksamhet. Pågående arbete som rör förbättringar av den officiella rättsstatistiken (brottskodning, könsuppdelad statistik m.m.) skall bedrivas skyndsamt. Rådet skall även göra en förstudie om de tekniska och praktiska för- utsättningarna för en försöksverksamhet med elektronisk övervakning av män som brutit mot besöksförbud. Verksamheten vid är föremål för förändring. övertog ansvaret för den officiella rättsstatistiken från . överförs forskningsenhet till . Rådet skall även i fortsättningen vara expertorgan åt regeringen och rättsväsendets myndigheter. myndigheten mer än tidigare att fungera som ett centrum för forsknings- och utvecklingsverksamheten inom hela rättsväsendet. Brottsförebyggan- de rådet skall prioritera samma områden som prioriteras inom kriminal- politiken i stort och skall även prioritera lokalt brottsförebyggande arbete. Sammantaget innebär detta även att Brottsförebyggande rådets förutsätt- ningar för att kunna öka insatserna i fråga om våldsbrottsligheten mot kvinnor väsentligt förbättrats. Regeringen anser det vara angeläget att så sker och att erforderliga resurser avsätts för kompetensuppbyggnad, metodutveckling m.m. inom myndigheten. Särskilt angeläget är att finner vägar för att ett jämställdhetsperspektiv skall kunna införlivas i myndighetens ordinarie forsknings-, utvecklings- och informationsverksamhet samt i den forsk- ning och det utvecklingsarbete som uppdrar åt andra att bedriva. I detta ligger bl.a. att kontinuerligt följa modern kvinnoforskning på området samt annan forskning när det gäller mäns våld mot kvinnor och att studera de särdrag som utmärker denna brottslighet i förhållande till annan våldsbrottslighet. I den inledningsvis nämnda lagrådsremissen redovisas det arbete som bedrivs inom Brottsförebryggande rådet för att förbättra rättsstatistiken. Detta arbete har stor betydelse för att förbättra statistiken när det gäller våldsbrott mot kvinnor. Arbetet bör bedrivas skyndsamt. har föreslagit (kap. 8) elektronisk övervakning av män som inte respekterar besöksförbud som förelagts dem. Regeringen anser att denna form för övervakning är intressant för fortsatta övervägan- den. För att ett vidare lagstiftningsarbete om grunderna för ett för- ordnande om elektronisk övervakning och den närmare utformningen av en sådan övervakning skall vara meningsfull krävs emellertid är den teknik som finns är tillförlitlig och att övervakningen överhuvudtaget är prak- tiskt genomförbar. bör därför göra en förstudie i dessa frågor. Uppdraget skall redovisas senast i samband med årsredo- visningen för . tillförs för att en brottsoffer- undersökning om våld mot kvinnor skall kunna komma till stånd. I betänkande beskrivs en särskild brottsoffer- undersökning om våld mot kvinnor som genomförts i . Brotts- offermyndigheten har uppdragit åt Rikskvinnocentrum att utarbeta en förstudie till en brottsofferutredning om våld mot kvinnor. Arbetet sker mot bakgrund av erfarenheterna från . Regeringen avsätter till för att en särskild brotts- offerundersökning skall kunna komma till stånd. Den skall genomföras i samråd med och andra intressenter. , skall betala från utgiftsområde 1 anslag C 1 , Anslagspost 2 Justitie- departementet delpost 2 Utredning m.m. till för att en särskild brottsofferundersökning skall kunna genomföras i Brotts- offermyndighetens eller annans regi. skall, i samråd med , kartlägga vilka metoder som används för behandling av män som dömts för våldsbrott mot kvinnor samt redovisa vilket behov som kan finnas för en utbyggnad av behandlingen för dessa män. Uppdraget skall redovisas till regeringen. presenterade rapporten av sexualbrottsdömda i kriminalvård. Rapporten innehåller ett handlings- program för behandling av män som dömts för sexualbrott. Kvinnovålds- kommissionen har föreslagit att en kartläggning även bör ske av befintliga behandlingsmetoder för dem som dömts för andra våldsbrott mot kvin- nor än sexualbrott. Regeringen delar bedöm- ning och anser att en sådan kartläggning skall komma till stånd. Denna bör kunna ge en bild av om det finns behov av en utbyggnad av sådan behandling. skall redovisa dessa uppgifter till rege- ringen senast i samband med årsredovisningen för . Vid remissbehandlingen av kommissionens betänkande har det fram- kommit att det vore önskvärt att de befintliga behandlingsmetoderna för män som dömts för sexual- och andra våldsbrott utvärderas. Det har även framkommit att det råder skilda synsätt mellan företrädare för olika yrkesgrupper och mellan olika vetenskapstraditioner i fråga om vilken behandling som är lämplig och verksamhet när det gäller dessa brotts- lingar. Slutsatsen är att dessa metoder bör utvärderas och att det vore önskvärt om en större samsyn kunde nås i frågorna. I den inledningsvis nämnda lagrådsremissen har regeringen angett att kommer att avsättas för att ett sådant arbete skall kunna komma till stånd. Frågan om hur ett sådant arbete bäst bör bedrivas behöver dock beredas vidare inom . skall leda ett utvecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor. Arbetet skall bl.a. sikta till att stödja kompetensuppbyggnad och metodutveckling inom och hälso- och sjukvården för att dessa frågor på ett bättre sätt än skall kunna införlivas i den ordinarie verksamheten. skall vidare utarbeta allmänna råd för arbete med anledning av den nya bestämmelsen i socialtjänstlagen. Därutöver skall , i samråd med kvinnojourernas två riksorganisationer och Rikskvinnocentrum, utreda hur en central kristelefon för våldsutsatta kvinnor skall kunna komma till stånd. Detta uppdrag skall redovisas . skall vidare följa och samla kunskap om prostitutionens omfattning och utveckling och de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå. skall även följa den internationella utvecklingen i fråga om prostitution. kommer att tillföras ett en- gångsbelopp om för dessa tre frågor för perioden 2000. Därefter skall arbetet med dessa frågor införlivas i ordinarie verksamhet. Det är angeläget att och sjukvårdshuvudmännen utvecklar bättre former för att ge våldsutsatta kvinnor adekvat hjälp. Medveten- heten om frågor som gäller våld mot kvinnor har ökat . Kunskaperna om våldets konsekvenser, om bemötande och om omhän- dertagande av kvinnorna är emellertid mycket skiftande, vilket Kvinno- våldskommissionen pekat på. För att underlätta och stimulera ett mer aktivt arbete i dessa frågor får i uppdrag att stödja kom- petens- och metodutveckling inom hälso- och sjukvården och social- tjänsten. De kunskaper och den kompetens som de kommuner fått som kommit längst i arbetet på området bör utnyttjas. skall också särskilt samarbeta med och ta till vara erfarenheter från , kvinnojourerna och . och bör även engageras i arbetet. Erfarenheter från andra länder visar att en central kristelefon kan vara till stor hjälp för många som befinner sig i en akut krissituation, eller på annat sätt behöver råd, stöd och hjälp i frågor som rör våld mot kvinnor. I uppdraget till ingår att tillsammans med Rikskvinno- centrum och kvinnojourernas riksorganisationer utreda hur en sådan kristelefon kan komma till stånd, hur den kan organiseras, finansieras och vilken kompetens som bör finnas. Detta uppdrag skall redovisas så att verksamheten kan komma igång under det budget- året. I regleringsbrevet för anges att i sitt arbete skall analysera förslag och verksamhet utifrån såväl kvinnors som mäns utgångspunkter, dvs. anlägga ett genderperspektiv. Detta synsätt bör under verksamhetsåret ingå som en del av myndighetens utvecklings- arbete. det får till följd att även i fråga om de nu be- handlade uppdragen om våld mot kvinnor bör utveckla kunskap och metoder för att införliva ett jämställdhetsperspektiv i verksamheten. I lagrådsremissen föreslår regeringen att socialtjänstlagen (1980:620) kompletteras med en ny bestämmelse som förtydligar ansvar för att verka för att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld och andra övergrepp i hemmet får stöd och hjälp att förändra sin situation. Med anledning av den nya bestämmelsen skall utarbeta allmänna råd som närmare utvecklar hur bör arbeta med dessa frågor. I lagrådsremissen föreslås också att köp av sexuella tjänster skall kri- minaliseras. Det är bl.a. mot denna bakgrund angeläget att följa utveck- lingen, ha aktuell kunskap om prostitutionens omfattning, former och kontaktvägar. De sociala insatserna för att söka upp prostituerade och motivera dem att söka hjälp är ett viktigt led i att minska prostitutionen, varför dessa insatser särskilt bör uppmärksammas. skall därför fortlöpande följa och samla kunskap om prostitutionens omfatt- ning och utveckling och om de sociala insatser som bedrivs på lokal nivå samt vid behov ge stöd till utveckling och förbättring av det lokala arbetet. I uppdraget ingår som nämnts tidigare att följa den internationella ut- vecklingen i fråga om våld mot kvinnor. Det gäller även för frågor om prostitution. Länsstyrelserna skall inom ramen för sitt tillsynsansvar när det gäller följa och uppmärksamma frågor om våld mot kvinnor samt verka för regional samverkan i de frågorna. Regeringsuppdraget Myndighetssamverkan vid kvinnomisshandel, som beskrivs närmare under avsnitt 2, genomfördes i samverkan mellan Social- styrelsen och länsstyrelserna i fem län: , , Skara- borg, och . Projektet har haft positiva effekter, bl.a. genom att bestående samverkansformer har utvecklats i flera län. I har denna myndighetssamverkan bl.a. resulterat i en brett upplagd informationskampanj i länet, kallad Operation Kvinnofrid, där spelar en central roll. Regeringen ser positivt på att länsstyrelserna verkar för en regional samverkan när det gäller frågor om våld mot kvinnor. Som tidigare nämnts skall sprida resultat och erfarenheter från projektet . Eftersom länsstyrelserna aktivt deltagit i projektet ligger det i sakens natur att inom ramen för detta uppdrag samverkar med länsstyrelserna. Målet för länsstyrelsernas verksamhet inom socialtjänstområdet är att verka för en hög grad av rättssäkerhet, laglighet och kvalitet samt att bidra till en ökad kunskap om utvecklingen i länet vad gäller insatser inom ansvarsområde. Länsstyrelsernas tillsyn och uppföljning består av såväl hantering av enskilda ärenden som uppföljning av verk- samheter. Möjligheten för enskilda att vända sig till med klagomål på handläggning gäller givetvis även våldutsatta kvinnor som vänt sig till för att få hjälp. Handläggningen av enskilda ärenden är ett betydande inslag i arbetet även om det finns en strävan att förskjuta tyngdpunkten mot en mer övergripande tillsyn. Inom ramen för denna tillsyn bör länsstyrelserna uppmärksamma insatser när det gäller frågor om våld mot kvinnor. 4 Uppföljning och återrapportering Arbetet med att genomföra de myndighetsgemensamma och myndighets- specifika uppdragen skall, om inte annat anges, redovisas till regeringen regelbundet. Redovisningen skall lämnas av de centrala myndigheterna. En första sådan skall lämnas . Därefter skall en redo- visning lämnas i samband med årsredovisningarna, men separat. Uppdragen skall slutredovisas senast i samband med årsredovisningen för . Redovisningarna, som kan vara gemensamma, skall lämnas till det departement under vilket respektive myndighet lyder. Polis- och åklagar- myndigheter skall dock redovisa sitt arbete till respek- tive till Riksåklagaren. Förteckning över skriftligt underlag Delredovisning av insatser för att bekämpa våld mot kvinnor, . Redovisning av insatser för att bekämpa våld mot kvinnor, . Redovisning av insatser för att bekämpa våld mot kvinnor, . Redovisning av insatser för att bekämpa våld mot kvinnor, . Slutredovisning av insatser för att bekämpa våld mot kvinnor, . Den nya kvinnofridslagen – Särtryck av artikelserie i tidningen i samarbete med , . Slutrapport försöksverksamhet med videokonferens i allmän domstol, 2002:5. Program från utbildningsdagar om våld mot kvinnor, 1999– 2004. Myndighetsgemensamma uppdrag för att bekämpa våld mot kvinnor, lägesrapport , med åklagarmyndig- heternas rapporter bifogade. Myndighetsgemensamma uppdrag för att bekämpa våld mot kvinnor, . Riksåklagarens redovisning av uppdragen om våld mot kvinnor, skärpt lagstiftning för våld mot kvinnor m.m., .