sou · GSB3119 · 2005-01-01 00:00:00 — To sum up, I believe that consumption that is economically far- sighted, minimises the use of resources and promotes good health presupposes changes in both technology and policy as well as ethics and habits. In this inquiry, I am aiming to make these complex connections more concrete in what I would like to call three stakeholder fields: The and ability of producers to provide the market with ecologically sustainable goods and services which also give good value for money and are available to a wide group of consumers. The role and responsibility of retailers as a link between manufacturers and users. Consumer behaviour, characterised not only by habits, economic strength, advertising and trends, but also by the individuals need for social markers that mirror profound, somewhat irrational and deep-seated traits in our personalities. In the debate on physical and mental ill health over recent years, many people have also discovered quite new and challenging connections: At the same time, the frantic pace of life – an expression of increased productivity, consumption, and use of resources – causes stress in people as well as on the natural environment. The established political axiom of economic growth that leads to welfare that provides life satisfaction no longer seems to be quite as unequivocally true. The welfare system has shown itself to have an unfortunate downside; whilst the GDP curve continues to rise, the curve for greater life satisfaction is falling. consumption can, in other words, be seen as a hub in the wheel of society, where the spokes radiate out into questions on a number of different topics at different levels. This should be of interest, therefore, not only to economists, politicians and consumption experts, but equally to experts and representatives of health and services, culture, behavioural science, ethics and philosophy. In this inquiry, I am attempting to capture as best I can this wide knowledge and experience by means of seminars with my reference group (Appendix 1), meetings with researchers, experts, popular movements and a trial municipality (the ), as well as an interactive website where the general public is invited to come up with ideas and suggestions. Sustainable development is development that meets the needs of the present without compromising the ability of future generations to meet their own needs. World Commission on Environment and Development (the ) , the action programme from the 1992 , establishes that a sustainable society must be based on three interacting dimensions: social, economic and ecological. Sustainable consumption must therefore be characterised by the following features: 1.Continuous improvement in resource efficiency. All goods and services must be produced, distributed, consumed, and recycled appropriately in a way that is as energy and material efficient as possible. 2.Preservation of ecosystem production capacity (land, water, , air, etc.). 3.Minimisation of – and in the long run, freedom from – toxic and ecotoxic chemicals. 4.Recycling and, ultimately, closed ecocycles for efficient management of both finite and renewable resources. 5.International solidarity: human freedoms and rights, including the right to health, to a livelihood and to work. 6.The consumers right to open, objective and quality-assured information on the extent to which the production of goods and services fulfil points 1–5. 7.The consumers right to goods and services that give good value for money and fulfil points 1–6. Sustainable consumption policy must be designed essentially around the ambitions expressed in the Swedish Riksdags consumer, public health and environmental goals which are presented in one of the introductory chapters. A subsequent chapter shows how environmental impact in terms of carbon dioxide emissions in , can over time be related to economic, social and demographic conditions. In three longer chapters, there is a description and analysis of the current situation and the preconditions for more sustainable consumption relating to foodstuffs, housing and transport. A number of proposals for measures are also presented. Then comes a chapter on the inner dynamics and psychology of consumption patterns, with reflections on the lively public debate in the 1970s about Moderation , a country of neither too much nor too . The concluding chapters deal with the role of schools and with the town-country perspective; at the very end, a wide cross-section of people describe what they mean by the concept of sustainable consumption. In the final report in 2005, I intend to present a more cohesive strategy, with economic policy levers and consequence analyses, key indicators, benchmarking systems, etc. This interim report also contains, however, a number of proposals that aim to show the potential for important changes that can and should be implemented. I propose, among other things, a public consumption goal for ecological foodstuffs (25 per cent by 2010), government support for certification costs and local production, registration and vehicle taxes combined with increased premiums for scrapping vehicles to promote more fuel-efficient vehicles in car fleet, norms for maximum energy consumption per square metre in new and a strengthening of domestic and consumer science teaching in schools (see the respective chapters for details). The inquiry is characterised by a sense of optimism about capacity to speed up developments towards increased sustainability. This will promote improvements in health, the natural environment and the economy, thus also creating new niches for a sound transformation of the business sector and the labour market. 1Sverige – ett kvarter i den globala byn 1.1Smartare vardagskonsumtion ger vinster för ekonomi, hälsa och miljö – här är utredningens grundbultar Världens länder framstår alltmer som kvarter i en krympande global by, där ekonomi och kommunikationsteknik fört oss nära samman och där vi blir mer och mer beroende av varandra. För de välbeställda nationerna, däribland , måste en kärnfråga vara hur vi under årtiondena framöver kan utveckla en mer solidarisk livsstil inom ramen för den globala byn. Det handlar bl.a. om hur vi lär oss producera och fördela välfärd med allt mindre ohälsa, miljöbelastning och förbrukning av naturresurser som olja, el, mineraler och vatten. Med hjälp av ny resurseffektiviserande grön teknik – som delvis frikopplar tillväxt och miljöbelastning från varandra – har vi kommit ett litet stycke på väg mot en sådan ekologiskt hållbar produktion och konsumtion (de-coupling). Det gäller inte minst på de tre sakområden som den här utredningen arbetar med: transporter, livsmedel, bostäder (bilen, biffen, bostaden). Ett exempel på detta är energieffektiva bostäder med lägre utsläpp av klimatpåverkande koldioxid. När vi åstadkommer de-coupling får vi – som bonus – en gradvis bättre ekonomisk hållbarhet eftersom hushållens utgifter oftast kan minska, särskilt på lite sikt. Därmed uppstår den intressanta frågan: Hur kommer detta fri- ställda konsumtionsutrymme att användas? Investeras det måhända i konsumtion av andra varor och tjänster som slukar betydande mängder fossil energi – ytterligare en utlandsresa eller en bil till i familjen? För miljön blir resultatet i så fall troligen ett noll- summespel: Det vi vann på karusellen gick förlorat på gungorna. En rebound-effekt har uppstått, för att tala konsumtionsforskarnas språk. – ett kvarter i den globala byn Antag istället att merparten av det nya konsumtionsutrymmet satsades på utbildning, vård av anhöriga, kultur i olika former, naturupplevelser på nära håll. Alltså i välfärdshöjande, mindre miljöbelastande konsumtion som allt oftare upplevs som brist- vara men som bevisligen kan sätta guldkant på tillvaron. Om detta skedde i högre utsträckning än nu skulle det bli betydligt enklare att uppnå såväl en ekologiskt som socialt mera hållbar utveckling. Vill vi att på allvar skall kunna röra sig i riktning mot en välfärd som tär mindre på planetens materiella tillgångar måste politiken mera kraftfullt nyttjas som ett redskap dels för att driva fram och påskynda den gröna teknikutvecklingen, dels för att förändra prisrelationerna till förmån för mer av social konsumtion. Regeringen borde initiera ett positivt kontrakt med oss med- borgare, där hållbar konsumtion på ett antal strategiska områden premieras på ett tydligt och vardagsnära sätt. Men dessutom bör vi, både privat och på den offentliga arenan, börja diskutera och bearbeta våra värderingar, attityder och vanor till förmån för en smartare och varsammare livsstil. En vardags- konsumtion, präglad av lustfylld komfort men till priset av mindre resursförbrukning, miljöbelastning och minusposter för fysisk och mental hälsa. Ett liv av mera hållbara laster, om man vill utrycka saken så. Jag menar, sammanfattningsvis, att en ekonomiskt mera fram- synt, resurssnål och hälsofrämjande konsumtion förutsätter för- ändringar både vad gäller teknik/politik och etik/vanor. I utredningen strävar jag efter att konkretisera dessa kompli- cerade sammanhang på vad jag vill kalla tre aktörsfält: Producenternas vilja och förmåga att förse marknaden med ekologiskt hållbara varor och tjänster som också är prisvärda och tillgängliga för en bred grupp konsumenter. Handelns ansvar och roll som länken mellan tillverkare och brukare. Konsumentbeteendet, präglat av både vanor, ekonomisk styrka, reklam och trender, men också av individens behov av sociala markörer som speglar djupa, delvis irrationella och svåråtkomliga skikt inom personligheten. I de senaste årens debatt om fysisk och mental ohälsa har många människor också upptäckt delvis nya utmanande samband: – ett kvarter i den globala byn Den högt uppdrivna livsrytmen – uttryck för ökad produk- tivitet, konsumtion och resursförbrukning – orsakar en stress på såväl människor som natur. Det hävdvunna politiska axiomet om ekonomisk tillväxt som leder till välfärd som ger livstillfredsställelse tycks inte längre framstå som lika entydigt sant. Välfärden har visat upp en baksida av ofärd; medan BNP-kurvan fortsätter stiga, böjer kurvan för djupare livstillfredsställelse nedåt. Vardagskonsumtionen kan alltså betraktas som ett nav i samhälls- hjulet, där ekrarna strålar ut i frågeställningar på en rad olika sakområden och nivåer. Den borde därför engagera inte endast ekonomer, politiker och konsumtionsexperter utan minst lika mycket sakkunniga och företrädare för hälso- och sjukvård, kultur, beteendevetenskap, etik, filosofi. I utredningen försöker jag så gott jag förmår fånga in denna breda kunskap och erfarenhet genom seminarier med min referens- grupp (bilaga 1), möten med forskare, experter, folkrörelser och en testkommun () samt genom en interaktiv hemsida, där vem som helst kan höra av sig med idéer och uppslag. 1.2Utredningens bakgrund: i 1992 samlades världens regeringar till en i för att dryfta mänsklighetens framtid. Mötet blev historiskt, med bl.a. tillkomsten av , konventioner om klimat och biologisk mångfald och en ny vilja att arbeta nationellt och globalt för mera hållbar utveckling, ekologiskt, ekonomiskt och socialt. , – , följdes Riomötet upp av en ny i , . Här beslutade de medverkande ländernas regeringar bl.a. att utveckla ett tioårigt ramverk av program för att påskynda omställningen till hållbar konsumtion och produktion. Man enades om åtgärder för att: – ett kvarter i den globala byn främja att sociala aspekter och miljökostnader inkluderas i priset på varor och tjänster, utforma program för ökad medvetenhet, i synnerhet bland ungdomar – genom utbildning, offentlig information, konsu- mentinformation, reklam och media, utveckla och introducera effektiva verktyg för konsument- upplysning, bl.a. om aspekter som rör människors hälsa och säkerhet, främja offentlig upphandling som utvecklar och sprider miljö- anpassade varor och tjänster. En väsentlig del i arbetet för hållbar konsumtion gäller också män- niskors hälsa, en aspekt av den sociala dimensionen. Det innehållsmässiga skälet för utredningen – och för det tio- åriga ramverk som toppmötet beslutade om – har givetvis att göra med de utmaningar världssamfundet står inför. I populärveten- skapliga sammanhang ser man ofta formuleringar av typen: Om hela mänskligheten skulle leva på samma genomsnittliga materiella nivå som européer och amerikaner nu gör, så skulle det – med dagens teknik för att omvandla naturresurser till välfärd – krävas tre, fyra planeter till. har våra gemensamma möjligheter till global problem- lösning nog aldrig varit större än . Det finns en uppsjö av kun- skap, teknik, strategier och ekonomiska möjligheter. Och därtill, faktiskt, många löftesrika trender: Andelen extremt fattiga har halverats i femton utvecklingsländer med en samlad befolkning på 1,6 mil- jarder människor. Ozonskiktets nedbrytning till följd av mänskliga utsläpp hejdas genom det s.k. Montrealprotokollet, antaget av FN:s medlemsländer 1989. Kyotoprotokollet innebär – trots att det ännu ej ratificerats fullt ut – en viktig start för mänsklighetens gemen- samma kamp mot den globala klimatförändringen. Spädbarnsdödligheten i världen har halverats . Den förväntade medellivslängden i många utvecklingsländer har stigit till ; motsvarande utveckling i tog . Hiv/aids har dock i många länder för- ändrat situationen dramatiskt. – ett kvarter i den globala byn Medelinkomsten i utvecklingsländerna har nästan fördubblats i perioden –1998. Andelen barn i världen med grundskoleutbildning har ökat . Världen är dock i alltför många avseenden fortfarande på väg åt fel håll: Dagens samlade produktion och konsumtion beräknas överstiga jordens långsiktiga ekologiska bärkraft med storleksordningen . De rikaste av världens befolkning konsumerar av resurserna, medan de fattigaste endast förbrukar 11 pro- cent. Trots framsynta globala avtal är miljöhoten alarmerande; den globala klimatuppvärmningen fortgår går 800 miljoner människor hungriga och felnärda saknar 1,2 miljarder människor rent dricksvatten. 2 miljarder saknar vatten för hygien och sanitet har 2 miljarder, var tredje världsmedborgare, ännu inte till- gång till elektricitet utan tvingas samla kvistar och ris eller använda hälsovådliga bränslen till matlagning och uppvärm- ning drabbas miljoner människor av ohälsa: malaria, gula febern, sömnsjuka, hiv/aids, cancer, allergier, luftvägssjukdomar går hundratals miljoner människor utan jobb, utan möjlighet till försörjning, trygghet och en anständig social välfärd Fattigdom och ohälsa gör den globala utvecklingen helt ohållbar, liksom arbetslöshet, korruption och bristande demokrati, växande klyftor och skeva handelsrelationer mellan Nord-Syd. Det handlar också om marknadsekonomins oförmåga att till fullo internalisera – räkna in – negativa miljöeffekter och därmed, indirekt, främja utvecklingen mot en mer hållbar produktion och konsumtion Det viktiga budskapet är emellertid att de ohållbara trenderna kan brytas, om den politiska viljan stärks. , undertecknad av 147 stats- och regeringschefer , ställer upp följande mätbara mål som skall vara genomförda : – ett kvarter i den globala byn Halvera andelen mänskor som saknar dricksvatten och vatten för den dagliga hygienen Varje nation skall integrera hållbar utveckling i alla politik- områden Halvera andelen människor som lever på mindre än Alla barn skall gå i skolan Avskaffa all könsdiskriminering i utbildningen Minska dödligheten för barn och få ned spridningen av hiv/aids Stärk det globala partnerskapet för utveckling, bl.a. genom att ta bort tullar och jordbrukssubventioner, sanera de fattiga ländernas skuldsättning och öka biståndet 1.3Internationellt arbete för hållbar konsumtion Vid toppmötet i antogs en politisk deklaration och en genomförandeplan. I dessa dokument enades världens länder om åtgärder med tre huvudinriktningar. En av dem är att förändra ohållbara produktions- och konsumtionsmönster. , , anser i sin rapport, Consumption Opportunities (2001) att hållbar konsumtion har uppmärksammats för lite och uppmanar regeringarna att utarbeta nationella handlingsplaner. Åtgärder bör inte endast riktas mot individer, utan mot ett antal olika aktörer, t.ex. producenter, marknadsförare, handeln och myndigheter. har också tillsammans med den internationella konsumentorganisationen, , kartlagt hur olika länder genomfört FN:s riktlinjer för konsument- skydd och avsnittet om hållbar konsumtion (2002). Rapporten innehåller en rad rekommendationer för fortsatt arbete inom området. Det ekonomiska samarbets- och utvecklingsorganet har arbetat med frågan . Man har ett program för hållbar konsumtion, genomför utvärderingar av medlemsländernas arbete och publicerar rapporter på olika teman, t.ex. om aktörernas roll, – ett kvarter i den globala byn val av styrmedel och utbildningens betydelse i sammanhanget hållbar konsumtion.1 för hållbar utveckling2 fokuserar på ett antal problem som utgör allvarliga hot mot en sådan utveckling. Flera av dem är direkt kopplade till hållbar konsumtion, t.ex. klimatpåverkan genom ökade transporter. Kommissionen antog ett meddelande om en så kallad integrerad produktpolitik (IPP)3. Här betonas vikten av att arbeta med konsumtion och att ge konsu- menter – inklusive näringsliv och offentlig förvaltning – tillgång till lättbegriplig, relevant och trovärdig information. Man diskuterar också en rad faktorer som påverkar de informativa styrmedlens effekt, t.ex. livssituation, sociala normer och infrastruktur. Det är upp till medlemsländerna att främja den medvetenhet som är nödvändig för att konsumenterna ska kunna ta sitt ansvar i processen. uppmanade miljöministrarna4 medlems- staterna att ta till sig meddelandets innehåll som riktlinjer för sina nationella strategier. har valt att via staten utveckla konsument- arbetet. Först när EU- medlemskapet blev ett faktum insåg vi behovet av en konsumentrörelse som kunde agera på den gemensamma EU-arenan. Därför är unikt med Konsument- verket och sin relativt lilla konsumentrörelse, med Konsu- menter i Samverkan (SKiS) och Konsumentråd. I andra länder är situationen oftast den omvända, t.ex. i där (konsumentrörelsen) är större än statens konsumentverk. En viktig del av konsumentorganisationernas verksamhet är att påverka utvecklingen av EU:s konsumentpolitik. Det är särskilt betydelsefullt då konsumentpolitiken till största del är en del av EU:s kompetensområde. Viktiga aktörer att påverka är den , , Kommissionens konsultativa konsumentgrupp (ECCG), Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK), och den europeiska Policies to Promote Sustainable Consumption: an Overview, 2002, and Production Patterns, 2002, Household, Tourism, : Trends, Environmental Impacts and Policy Responses, 2002, Education and learning for sustainable consumption, 1999. 2(KOM (2001) 264). 3Integrerad produktpolitik, KOM (2003) 302. 4Rådsslutsatser 14405/03. – ett kvarter i den globala byn organisationen för konsumentrepresentation i standardiseringsfrågor (ANEC). Det gäller att tidigt komma in i beslutsprocessen, helst innan en fråga har förts upp på den formella dagordningen. Således måste det representativa arbetet kompletteras med ett proaktivt arbets- sätt. BEUC (konsumentparaplyet i ) har 38 medlemmar – konsumentorganisationer från länder – som genom sin starka ställning och utmärkta kontakter äger kännedom om frågor som är på gång och kan förbereda utkast till ställningstaganden som bl.a. de svenska konsumentrörelserna får ge synpunkter på. Detta remissförfarande innebär att BEUC kan agera snabbt och med den europeiska konsumentrörelsen bakom sig. Kommissionens konsultativa konsumentgrupp (ECCG), är ett rådgivande organ till generaldirektoratet för folkhälsa och konsument- skydd (DG SANCO). Medlemsländerna och de europeiska konsu- mentorganisationerna har en representant vardera. EU:s ekonomiska och sociala kommitté (EESK) är ett rådgivande remissorgan indelat i tre olika grupper: Industri- och näringslivs- intressen, fackföreningar samt en grupp bestående av konsument-, miljö- och jordbruksintressen samt konsumentkooperationen. Konsumentråd är representerat inom och deltar där i utformningen av strategier och prioriteringar i arbetet med att stärka konsumentfrågorna i den europeiska standardi- seringsverksamheten. SKiS är suppleant i . Konsumentorganisationerna bedriver lobbyverksamhet gentemot ett nätverk av beslutsfattare som huvudsakligen verkar i . Det omfattar särskilt de svenskar som arbetar med konsumentfrågor inom olika EU-organ och intresseorganisationer. Viktig är givetvis även kontakten med EU-parlamentarikerna. 1.3.4Nationella ansatser: – hållbar konsumtion är en kärnfråga I propositionen Gemensamt ansvar: politik för global utveckling5 anger regeringen att skall bidra till utvecklingen av det tioåriga ramverk som enligt skall arbetas fram. Hushållens, näringslivets och den offentliga förvaltningens konsumtion kommer att hanteras inom ramen för vår nationella 2002/03:122, bet. 2003/04:UU03, rskr. 2003/04:112. – ett kvarter i den globala byn uppföljning av världstoppmötet i samt det fortsatta arbetet med IPP. I strategi för hållbar utveckling6 understryks att konsument- politiken skall utformas så att den bidrar till en hållbar välfärds- utveckling. har konsumentpolitiken omfattats av ett tydligt miljömål7 med syftet att utveckla sådana konsumtions- och produktionsmönster som minskar påfrestningarna på miljön och som bidrar till en långsiktigt hållbar utveckling. är statens expertorgan i dessa frågor och spelar en viktig roll som kunskapsförsörjare. arbetar inom alla tre dimensionerna för hållbar utveckling. En stark tonvikt ligger på den ekonomiska och eko- logiska, men aktiviteter finns även i viss mån inom den sociala dimensionen via verkets arbete med hälsa och säkerhet och också genom sektorsansvaret för handikappfrågor. Fokus för arbetet med den ekonomiska dimensionen ligger på hushållseko- nomiska frågor. bereds frågan huruvida verket ska få ett uttalat ansvar för problem förknippade med överskuld- sättning liksom budget- och skuldrådgivning. arbetar aktivt inom de tre konsumtionsom- råden som pekas ut i direktiven för denna utredning. Dessutom arbetar verket med åtgärder inom 2002 års energipolitiska program för att öka kunskap om och stimulera intresset för miljömässigt motiverad energieffektivisering. Här nedan räknas upp ett antal insatsområden där det finns en utvecklingspotential och möjlighet att nå goda resultat, och där behov av förstärkta insatser finns. Förutom mer områdesspecifika insatser kan identifi- era ett par arbetsmetoder som man generellt vill förstärka för att uppnå önskvärda resultat. 6En svensk strategi för hållbar utveckling, rskr.2003/04:129. 7skr.1997/98:67, bet. 1997/98:LU21, rskr.1997/98:220. – ett kvarter i den globala byn Myndigheters roll och ansvar har i redovisningen av regeringsuppdraget kring det särskilda sektorsansvaret föreslagit att det ansvar som ett antal utpekade myndigheter har bör vidgas från de ekologiska frågorna till att omfatta alla tre dimensionerna av hållbar utveckling, inklusive ett globalt perspektiv. Samverkan med andra aktörer Det finns en mängd olika arenor och aktörer där konsument- perspektivet skulle ha goda möjligheter att stärkas om resurser satsades på att få med konsumentföreträdare. Aktörer som äger olika frågor har möjlighet att ge konsumenterna bättre förutsättningar, och de kan behöva stöd och få influenser utifrån konsument- perspektivet när det gäller hållbarhetsaspekter. Exempel på sådana områden är IPP liksom Design för alla. Inom samtliga konsumtionsområden som prioriteras i utredningen (mat, boende och transporter) finns möjlighet att utveckla det informationsmaterial som riktar till både konsu- menter och andra aktörer. Detta gäller såväl webbplatsen som tryckt material. arbetar med matens koppling till miljöfrågorna. Arbetet har koncentrerats till ekologiska livsmedel, även om andra frågor, t.ex. S.M.A.R.T.-konceptet också funnits med.