sou · GSB399 · 2005-01-01 00:00:00 — Tiden tillåter inte att jag går närmare in på länsstyrelsernas arbete med platsvalsprocessen och med det viktiga samrådet under arbetet med MKB-frågorna – jag vill bara erinra om att det i SOU 2002:46 finns ett kapitel på temat Samspelet mellan kommun och länsstyrelse (s. 265 273). Däremot vill jag särskilt understryka betydelsen för hela det fortsatta skeendet av den ordning som infördes med eko- nomiska bidrag från staten till berörda kommuner för att täcka dessas kostnader både för uppbyggnad av egen kompetens i frågan och för information till allmänheten. Etapp 2 Våren/– Läget var alltså att förstudier de facto endast hade kunnat genomföras i två kommuner, och att det i dessa kommuner fanns en stark opinion mot en fortsättning. hade SKB krav på sig från regeringen att ha genomfört 5 10 förstudier som underlag för ett senare urvals- förfarande. Och från kommunernas sida ökade kritiken mot regering och riksdag för att dessa inte var tillräckligt tydliga i sin inställning till den process som hade påbörjats. Den kritiken gick i stort sett ut på att rikspolitikerna överlämnade till kommun- politiker runt om i landet att på egen hand hantera en fråga av nationell innebörd. SKB:s åtgärd blev att genomföra en särskild studie av förutsättningarna för att lokalisera ett slutförvar för använt kärnbränsle till någon av de fem kommuner i landet där det redan fanns kärntekniska anläggningar. Studien visade att fyra av dessa (undantaget var kommun med Barse- bäcksverket) kunde ha lämpliga geologiska förutsättningar för Kärnavfallsfrågans behandling i förstudiekommunerna Preliminära kontakter med kommunledningarna tydde på en försiktigt positiv inställning till att gå vidare. SKB inledde därför diskussioner med företrädare för dessa fyra kommuner (, , och ). Diskussionerna med företrädare för avbröts dock på initiativ av dessa sedan ett mindre jordskalv inträffat kort före det att frågan skulle disku- teras av fullmäktige. Men i övriga tre kommuner sattes en process igång, som dock fick väsentligt olika utformning i dessa kommuner och som kom att sluta först under en tredje etapp av förstudiearbetet. kommun ansåg sig inte behöva lång betänketid. beslöt fullmäktige med stor majoritet att SKB skulle få genomföra en förstudie. Arbetet kom igång snabbt och en preliminär version av en förstudierapport offentliggjordes . Ett utdraget granskningsförfarande i kommunens regi följde, varefter SKB presenterade sin slut- rapport. I utmynnade diskussionerna i ett slags passivt ställningstagande till förmån för en förstudie. Frågan förelades aldrig fullmäktige – men kommunstyrelsen tillsatte en särskild grupp med uppgift att följa förstudien från kommunens sida. SKB:s preliminära förstudierapport presenterades . Även här blev det ett utdraget granskningsförfarande i kommunens regi med en slutrapport . hanterade frågan på ett annat sätt. Det var knappast en överraskning för kommunledningen att frågan ställdes. Ända sedan FUD-program 1992 – då SKB hade aviserat planer på en inkapslingsanläggning i anslutning till CLAB – hade kommunledningen börjat intressera sig på allvar för frågorna. En annan anledning var det projekt som SKB startade med ut- vidgning av CLAB-anläggningen. En kompetens- utveckling inleddes och man lyckades också få fram ett regeringsbeslut om bidrag med Kärnavfallsfrågans behandling i förstudiekommunerna till kommunen för att täcka kostnader för denna kompetensutveckling och tillhörande informationsarbete. Ett ställningstagande av fullmäktige till SKB:s fråga om förstudie för ett djupförvar föregicks av en berednings- tid , varefter en stark majoritet i kommunen sade ja, under vissa detaljerade villkor. Efter fort- satta detaljdiskussioner mellan kommunen och SKB kunde bolaget starta förstudien och redovisa en pre- liminär version av förstudierapporten . Kom- munens granskning av den preliminära versionen tog ytterligare ett drygt år (). SKB:s slutrapport publicerades . Men inom ramen för den andra etappen, som kan anses sträcka sig fram till , hade ytterligare tre viktiga saker hunnit inträffa. Den första var att regeringen , på förslag av förstudiekommunerna, utsåg en s.k. nationell samordnare på kärnavfallsområdet med huvudsaklig uppgift att främja sam- ordningen av de informations- och utredningsinsatser som berörda kommuner finner nödvändiga. I praktiken innebar uppgiften att en särskild resurs ställdes till både kommuner- nas och regeringens förfogande för samordning mellan de olika aktörerna – dock utan att dessas roller och ansvar ändrades i något som helst avseende. Den andra var att regeringen tog ställning till SKB:s FUD-program-95. Den viktigaste punkten i det beslutet – sett utifrån perspektivet av lokaliseringsprocessen – var nog uttalandet att SKB borde på ett mer ingående sätt än vad som gjorts redovisa de faktorer som bör styra valet av en plats lämplig för slutförvar Regeringen krävde alltså att SKB i nästa FUD-program skulle vara tydligare i fråga om hur bolaget avsåg göra det urval av platser som skulle leda fram till ansökan om viss plats för ett slutförvar. Kärnavfallsfrågans behandling i förstudiekommunerna Den tredje viktiga händelsen var folkomröstningen i kommun , vilken ju ledde till att fortsatt lokaliseringsarbete med sikte på kommun inte längre var aktuellt. I var NEJ-majoriteten betydligt knappare än i , (samt JA). Ett valdeltagande om innebar att resultatets legitimitet inte kunde sättas ifråga. SKB stod alltså med två pågående förstudier (och ) samt en () som just hade inletts. Regeringen hade tydligt angett att 5 10 förstudier borde genomföras och dessutom krävt preciseringar i fråga om vilka faktorer som borde användas under den fortsatta urvals- processen. Regeringen hade – genom tillsättandet av den natio- nelle samordnaren samt uttalanden regeringsbeslut med anledning av FUD 1995 – till någon del tillgodosett kritiken för bristande engagemang i frågan. Etapp 3 (– senhösten 2000) Etapp 3 innebar att även grannkommuner till de två kärn- kraftskommunerna visade intresse för att bli föremål för förstudier. Jag tror man kan säga att opinionsläget bland de förtroendevalda i allt fler kommuner började svänga över till en mer positiv inställning till tanken på att samverka med SKB om en förstudie. Det stod också allt mer klart för många vad en förstudie innebar – och att provborr- ningar först skulle bli aktuellt under ett senare skede, alltså vid en platsundersökning. Kanske bidrog också det faktum att en ny energiöverenskommelse kommit till stånd på riksplanet mellan s, c och v . De nya energipolitiska riktlinjer som riks- dagen fattade beslut om senare under det året innefattade bl.a. stängning av och borttagande av som slutpunkt för drift av svenska kärnkraftverk. Kärnavfallsfrågans behandling i förstudiekommunerna Parallella diskussioner mellan SKB samt Tierps respektive kommuner ledde till ett mycket snabbt enhälligt positivt ställningstagande av . SKB kom i gång med förstudien . En preliminär version av en förstudierapport var färdig (). I tog man på sig att bereda ärendet, men hade även fullmäktige där kommit fram till ett positivt ställningstagande. SKB:s arbete inleddes därefter med resultat att en preliminär förstudierapport förelåg . Under det inledande skedet av arbetet i visade det sig att ett utredningsalternativ förutsatte tillgång till hamn i . Diskussioner mellan SKB och kommunled- ningen ledde till att kommunen visade intresse för att SKB skulle utföra en fullständig förstudie även av . Ett fullmäktigebeslut av den innebörden fattades . SKB:s arbete med den förstudien pågick parallellt med förstudien i och den preliminära versionen av en förstudierapport förelåg . fanns alltså preliminära versioner av sex förstudie- rapporter. I de tre äldre förstudiekommunerna pågick ett intensivt arbete med granskning, de tre nya förstudiekom- munerna stod inför uppgiften att utföra denna granskning. Inom ramen för etapp 3 hade SKB också lagt fram sitt FUD-program 98. Vid granskningen av det pro- grammet framfördes från olika håll, inte minst av tillsynsmyn- digheter och berörda kommuner, önskemål om att det måste skapas ökad klarhet kring hur resultatet av förstudierna skulle användas i det fortsatta sökandet efter en plats som kunde vara lämplig för ett slutförvar. Vidare framfördes krav både från SKB och från berörda kommuner på ökad tydlighet från regeringens sida när det gällde vilken metod som skulle användas för slut- förvaringen. Det var en fråga som också hade starkt engagerat olika kritiker av hela platsvalsprocessen. Letandet efter en plats Kärnavfallsfrågans behandling i förstudiekommunerna måste ju ha som utgångspunkt åtminstone en arbetshypotes om vilken metod som skulle tillämpas. Regeringens beslut blev att SKB senast i nästa FUD-program (dvs. ) skulle prestera redovis- ningar i tre viktiga avseenden: Komplettera sin analys av alternativa systemutformningar. Den kompletteringen behövdes, ansåg regeringen, för att det skulle vara möjligt för regeringen att ange en viss metod som planeringsförutsättning för platsundersökningar. Redovisa en samlad utvärdering av slutförda förstudier Redovisa ett tydligt program för platsundersökningar SKB inriktade nu stor kraft på att åstadkomma dessa komplet- teringar och redovisningar redan före utgången av . Det innebar också att man önskade få fram slutversioner av alla förstudierapporter till denna tidpunkt och att dessutom då kunna presentera konkreta förslag om minst två platser för platsundersökningar. Men det var inte bara SKB som fick arbeta intensivt – det gällde som bekant också för alla dem som var engagerade i de sex då aktuella förstudiekommunerna. Etapp 4 (senhösten 2000 – ) En fjärde etapp får anses ha börjat i och med att SKB offentliggjorde sitt förslag om platsundersökningar inom angivna områden i tre av kommunerna, som bekant i Oskars- hamns, Tierps och kommuner. I förslaget ingick också vissa kompletterande studier dels inom kom- mun (kopplat till platsundersökningen i ), dels inom . SKB begärde nu att berörda kom- muner skulle ta ställning till dessa förslag. Någon månad senare redovisade bolaget den komplettering till FUD-program 98 som regeringen begärt. Detta dokument kom att ha arbetsnamnet Kärnavfallsfrågans behandling i förstudiekommunerna Samtliga förstudiekommuner hade redan tidigare gjort klart att de inte avsåg ta ställning till bolagets begäran förrän rege- ringen, efter sedvanligt remissförfarande och granskning av expertmyndigheter, tog ställning SKB:s redovisningar i FUD-K. Regeringens beslut i frågan är daterat . Beslutet innebar dels att regeringen bedömde att SKB borde använda KBS-3-metoden som planeringsförutsättning för de platsundersökningar som skulle genomföras, dels att rege- ringen sade sig ha inget att erinra mot att SKB inledde plats- undersökningar inom föreslagna områden i de tre kommunerna. Det var alltså kommunernas sak att nu ta ställning. Men vilka kommuner var det? hade beslutat att man inte längre önskade delta i processen. Något förslag beträffande platsundersökning i fanns inte – men det framgick att SKB betraktade som en slags reservalternativ. var emellertid berört av Tierpsalternativet. SKB behövde alltså ställningstaganden av de fyra kommunerna . fullmäktige sade snabbt ja till föreslagen plats- undersökning. Det skedde och med röstsiffror- na 43 5. Efter ett ingående beredningsförfarande sade full- mäktige i ja (utan votering men med en reser- vation) . Besluten både i och i är försedda med åtskilliga villkor. I var frågan uppe i fullmäktige under senare delen av . 28 av 31 ledamöter var positivt inställda till Tierpsalternativet, i den del det berörde . Men i var uppfattningarna starkt delade. Dess- utom var tre av de fyra största partierna splittrade. De olika meningarna kom slutligen till tydligt uttryck vid fullmäktiges sammanträde , då röstsiffrorna blev 25 23 till förmån för ett nej till platsundersökning (1 ledamot avstod med hän- visning till jäv). Slutresultatet av i platsvalsprocessen har alltså som bekant blivit att platsundersökningar håller på att genomföras på Kärnavfallsfrågans behandling i förstudiekommunerna Och minst två platsundersökningar är ju vad som varit målsättningen alltsedan år 1995. Men att det skulle vara så jobbigt att komma dit tror jag inte att vare sig SKB eller andra aktörer kunde föreställa sig ! Inte heller tror jag att någon ledande kommunpolitiker i början av 1990- talet kunde föreställa sig de svåra påfrestningar på det demo- kratiska förtroendekapitalet både hos det egna partiets väljare och hos andra väljare som ett engagemang i kärnavfallsfrågan visat sig föra med sig. : Skildringen av skeendet bör kompletteras med några upplysningar. kommun var den första som röstade nej till en förstudie. Vi i SKB besökte redan innan vi hade lämnat FUD- Program 92 och det var där som begreppet förstudie föddes. Bakgrunden var att chefen för gruvan i – som stod inför nedläggning – och några kommunalpolitiker ville att vi skulle studera förutsättningarna för ett kärnavfallsförvar i de trakterna. Under diskussionen sade SKB:s dåvarande forskningschef att vi börjar väl med någon slags förstudie för att kartlägga hur intressant detta kan vara. Sedan gick processen i fram till en omröstning i fullmäktige som slutade med 14 nej och 13 ja. Det är också intressant att notera att dåvarande kommunalrådet undrade varför vi inte bara satte igång utan ville ha fram något slags kommunalt beslut först. Det var vi som insisterade på en viss legitimitet i kommunens ställningstagan- den! Kärnavfallsfrågans behandling i förstudiekommunerna : Jag tror inte att skeendet i har redo- visats tidigareTPF2FPT. Däremot finns detaljerade skildringar av hän- delseförloppet i en annan kommun i , nämligen ÖverkalixTPF3FPT. 2TP PT I samband med redigeringen av dokumentationen från seminariet har granskat minnesanteckningar han gjort från ett sammanträffande i med kommunledningen där. Av anteckningarna framgår att frågan om en förstudie i aktualiserades av den s.k. företagaregruppen i . Bak- grunden till den gruppens arbete var regeringens nej till det s.k. överlednings- projektet (ett vattenkraftprojekt), vilket i sin tur hade följts av den av Arbetsmarknads- departementet tillsatta s.k. Arjeplogsgruppen med uppgift att skapa alternativa sysselsätt- ningar i . Vid nämnda sammanträffande fick följande bild av vilka faktorer som varit avgörande för fullmäktigemajoritetens nej till tanken på en förstudie. Det aktuella uranbrytningsprojektet (ett projekt som drevs av och kärnkraftsindustrin) hade mött en stark lokal opposition. De risker med uranbryt- ning som då hade ventilerats hade gjort invånarna mycket skeptiska mot allt som kan avge strålning. Vidare uppfattade många att tanken var att utnyttja Laisvallsgruvan som deponi. Eftersom det var allmänt bekant vilka stora mängder vatten som måste pumpas upp från den gruvan var det lätt att framställa kärnavfallsprojektet som illa genomtänkt och allmänt omdömeslöst. Ett annat argument var att tanken på kärnavfallshantering inom kommunen inte var förenlig med tanken på ekoturism i sista vildmark. Ytterligare ett argument var att innevånarna i kommunen har tagit ansvar för landets elförsörjning genom omfattande vattenregleringar och inte skulle behöva känna något ansvar för kärnavfallet. 3TP PT Den mest detaljerade skildringen finns i , Lokalsam- hällets beslutsfattande om kärnavfallet – tre kommuner i norr, 97:38. Ett sam- mandrag av studien, som också behandlar kommunerna , har publice- rats i (red. ), Kommunen och kärnavfallet – svensk kärnavfallspolitik på 1990- talet, 1998. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Som bakgrund för redogörelserna i detta avsnitt hänvisas till bilaga 2. Där återges femton olika frågeställningar, uppdelade på fyra block. Frågeställningarna hade i förväg sänts ut till de med- verkande. Dessa hade ombetts att i sina anföranden belysa minst en fråga inom vart och ett av de fyra block som frågorna är uppdelade på. F.d. ordförande (s), kommunstyrelsen Min roll är här att försöka beskriva de delar som jag deltog i under processen i . Den som kanske var mest i het- luften är min vän (), som blev kommun- styrelsens ordförande när jag slutade . för förstudien var jag fortfarande politiskt aktiv men jag jobbade åt näringslivet och deltog med stort intresse i debatten. Kanske var min roll i första hand att försöka balansera strömningarna som fanns inom mitt eget parti, alltså socialdemokraterna. Jag fick ett råd när jag började som ung politiker (och jag var de yngsta kommunstyrelseordförandena i landet när vi började). Rådet kom från en gammal man som sade: Du, sade han, du är ung och du ska ta vid men kom ihåg en sak: Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet att snegla först bakåt innan du med säkerhet kan gå framåt! Och det är väl kanske just det vi tillsammans ska göra jag utgår från att vi alla är besjälade av tanken att frågan om det använda kärnbränslets slutförvaring måste få bästa möjliga lös- ning. Den stora övergripande frågeställningen hos oss i var ju självklart kommunens långsiktiga situation. Man kunde se ett skogsbruk som var i en omställningsprocess med minskad sysselsättning. Den offentliga sektorn växte inte. Industrisektorn präglades av en ökad effektivisering. Allt detta påverkade befolk- ningstalet negativt. Jag tror att vad som avgjorde saken för min del var möjligheten att få in nya människor inom ett nytt teknik- område, och att därmed skapa kunskaper inom en ny bransch. Detta var oerhört spännande. Det diskuterades i de politiska kretsarna på vilket sätt vi skulle förändra inrikt- ningen på vår gymnasieskola till att vara en forskningsinriktad skola i alla dess program. Vi diskuterade också på vilket sätt vi skulle få till stånd en högskoleutbildning med syfte att möta krav från de nya människor som förhoppningsvis skulle flytta till kommunen. var vi 7 500 invånare. De som hade en annan uppfattning än den jag då företrädde påstod att det fanns många andra idéer för att få en positiv utveckling i kommunen. Jag kan bara säga det att är vi 6 700 människor och att jag inte lyckats hitta de här idéerna på någon agenda än så . Detta känner jag mycket stor besvikelse för, liksom jag känner en uppgivenhet inför hur lätt man tar på ett politiskt ansvar. Jag har lagt upp mitt anförande kring några av de fråge- ställningar som vi som föredragshållare har fått oss tillsända i förväg. En första fråga (A1) gällde hur de förtroendevalda resonerade inför beslutet att deltaga i förstudien och att delta eller inte delta i en platsundersökning. Som jag tidigare sade, så tror jag helt enkelt att huvudskälet var att det var ett nytt teknikområde, det var ett spännande kunskapsprojekt, det var ett investerings- projekt och det skulle kunna skapa god långsiktig sysselsättning. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Vad gjorde då kommunen för att förbereda medborgarna på detta? Vi måste komma ihåg att denna process att föra ut frågan i en viss kommun var något som var nytt både för SKB och för hela nationen. kommun försökte med den ringa kunskap som kommunen hade om ett processinriktat ledarskap att få till stånd samtal mellan medborgarna i olika sammanhang, föreningar och organisationer. Kanske borde kom- munen ha planerat detta på ett annorlunda sätt. Det är lätt att säga , därför att vi nu har erfarenhet av den här verk- samheten inte bara hos oss utan i hela landet. Jag menar att det är klart att ja-sidan skulle behövt ha en stark organisation från början. Nej-sidan hade en mycket stark organisation och som var mycket bättre samordnad i nätverk än vad vi någonsin hade kunnat drömma om. Vi på ja-sidan mötte inte lokala nej-före- trädare i kommun. Utan vi mötte nationella före- trädare för motståndsorganisationer och vi mötte företrädare för europeiska nätverk som helt plötsligt fanns i vår kommun. Dessa agerade både på ett sätt som vi var vana vid och ett sätt som vi inte var vana vid. Redan från första början sade fullmäktige att vi skulle avhålla en folkomröstning efter att förstudien var klar. Men vi på ja- sidan ansåg att man först borde ha fått utvärdera den i lugn och ro och ställa kompletterande frågor och få svar på dessa. skedde det inte på det sättet. I stället resulterade en mycket väl- ordnad kampanj mot enskilda politiska partier och enskilda personer i att fullmäktige beslöt att folkomröstningen skulle genomföras tidigare. Resultatet blev att nej-sidan fick majoritet att avbryta den här processen. I det sammanhanget vill jag också diskutera frågan om medias roll. Jag vill påstå att det hos oss uppe i inte var folket som avgjorde den här frågan. Utan det var media. Och det av- gjordes inte genom att media förmedlade saklig kunskap. Saklig kunskap förmedlades i de undersökningar och rapporter som togs fram och av de kompetenta människor som fanns med i processen . I stället upplever jag att frågan avgjordes av det som var kommersiellt intressant för Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Och detta gör mig lite ont innerst inne, eftersom vi har ett parlamentariskt beslutssystem som grundar sig på represen- tativitet. Jag tycker att den här frågan är alldeles för viktig för att man ska påverkas till att ta ställning utifrån vilken känd trubadur som spelar gitarr på torget och framför sitt budskap. För mig har frågan en helt annan dimension. Och det är klart att i det perspektivet så har jag i min kammare funderat över var gränsen får gå för den partipolitiska populismen. Jag kommer in på frågor inom block B. Målet för kom- munen var att det skulle gå att uppnå en stor majoritet för projektet. Kommunledningen jobbade oerhört för att uppnå detta. Men frågan blev väldigt personifierad. Och det är klart att jag, som då stod utanför och inte satt i , hörde mycket, mycket mera än vad som kom in i . Jag måste säga att de brev och de uttryck och de tidningsartiklar som figurerade får mig att tänka på mycket mörka makter. Så allvarligt var det just hos oss. Och jag vill påstå att kommun som var först i den här processen fick ta oerhört mycket onödiga smällar, som andra dock har haft nytta av i efterhand. Kommunen anordnade informationsmöten där SKB och flera myndigheter deltog. Vid dessa möten fanns egentligen inget utrymme för att föra en saklig diskussion därför att andra grupper hade bestämt att frågan skulle handla om andra saker. Och det är klart att om det kommer 50 75 människor som vill höra vad SKI och SKB har att säga i den här frågan och lokalen invaderas utav 200 människor som kommer ifrån , pratar engelska, viftar med tyska flaggor och hetsas upp av TV- team med kameran på då blev det en enorm chock för män- niskor i vår kommun som inte var vana vid sådana möten. Det måste man förstå. Och jag tror att den här typen av händelser skrämde medborgarna, de tyckte inte att det var värt att engagera sig, det var inte värt att gå till sådana möten. Jag kan väl också säga att den lokala tidningens () lokal- redaktion var platskontor för nej-sidan. På nej-sidans dekaler och T-shirts stod det VK. Och kan man ju ställa frågor om Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Det är ju klart att en lokaltidning täckning av hushållen har en oerhört stor genomslagskraft. När det gäller medborgarnas syn på den här processen (jfr fråga B3) så tror jag, så här i efterhand, att man skulle ha valt en annan metod när det gäller förhållandet mellan kommunen och SKB. Eftersom vi fick en sådan personfixerad debatt upplevde många kommunmedborgare att kommunen och dess före- trädare som var utsedda i allmänna val i verkligheten företrädde SKB! Detta synsätt borde vi ha bemött på ett bättre sätt. Det kom inte fram tillräckligt bra att vi som demokratiskt valda politiker hade en annan roll än SKB. En av frågorna (C3) gäller om det fanns grupper av medborga- re som hävdade att de bättre representerade den allmänna opinionen än fullmäktiges ledamöter och alltså ansåg sig ha större legitimitet. Ja, jag uppfattade att sådana stämningar fanns.