sou · GSB3122d2 · 2005-01-01 00:00:00 — 9.3 Böter är ett vanligt straff för unga lagöverträdare I utvärderingen av reform är bötesstraffet inte föremål för någon särskild behandling. Av BRÅ:s officiella lagföringsstatistik framgår emellertid hur vanligt förekommande påföljden är bland unga lagöverträdare. Som nämnts kan ett strafföreläggande avse böter eller villkorlig dom eller dessa påföljder i förening. Av den officiella statistiken framgår antalet strafförelägganden som avsett enbart böter. I övrigt särredovisas inte de olika strafföreläggandena efter innehåll. Statistiken särredovisar således inte strafförelägganden med böter i förening med villkorlig dom. När det gäller lagföring genom dom redovisas under böter bara domar med böter som ensam påföljd. Statistiken särredovisar alltså inte domar med böter i olika påföljds- kombinationer. Exempelvis omfattar redovisat antal domar med villkorlig dom även domar med denna påföljd i förening med böter. 1978/79:40 s. 40. Av lagföringsstatistiken avseende åren 2001–2003 kan utläsas att böter var den vanligaste reaktionen vid ungdomars brottslighet. Vi har i avsnitt 4.1.2 redovisat BRÅ:s statistik för i form av en tabell. Av de som lagfördes genom dom eller strafföreläggande erhöll 71–i den yngre gruppen. Exempelvis erhöll 6 885 ungdomar i den yngre gruppen enbart böter , varav 4 747 genom strafföreläggande och 2 138 genom dom12. Härtill skall således läggas böter som ådömdes i påföljdskombinationer med villkorlig dom, skyddstillsyn eller överlämnande till vård inom samt – för den äldre gruppen – dessutom strafförelägganden med villkorlig dom i förening med dagsböter. Statistiken för de tre åren visar också att antalet strafförelägg- anden med böter utgjorde en stor andel av samtliga lagföringar för såväl den yngre som den äldre gruppen. För den yngre gruppen var antalet strafförelägganden med böter nästan lika stort som det sammanlagda antalet domar. För den äldre gruppen var det dock vanligare att den unge lagfördes genom dom. Andelen domar med enbart böter som påföljd är stor för den yngre gruppen. Av de som lagfördes genom dom erhöll nästan hälften (43–) enbart böter. Exempelvis dömdes 2 138 personer till sådan påföljd . Påföljden var i stort sett lika vanlig som överlämnande till vård inom social- tjänsten. De i den yngre gruppen som döms i domstol och inte får böter erhåller nästan alla vård inom . I den äldre gruppen förekom domar med enbart böter inte lika ofta. Var tredje (33–) ungdom som lagfördes genom dom erhöll sådan påföljd. 9.4En relativt hög andel av alla utdömda böter går till indrivning En relativt hög andel av alla utdömda böter går till kronofogde- myndigheten för indrivning. Enligt uppgift från RPS uppgick antalet uppbördsärenden till 331 081, varav 240 900 ordningsförelägganden, 36 942 strafförelägganden och 53 239 domtolsböter. Andelen som över- lämnades till kronofogdemyndigheten för indrivning efter ute- 12 Enligt uppgift från RPS uppgick det totala beloppet avseende domstolsböter för personer födda 2003 till (beräknat på avgörandedatum). bliven betalning var av samtliga ordningsförelägganden. Motsvarande andel beträffande strafförelägganden och domtols- böter var . Det sammanlagda antalet bötes- straff som överlämnades till indrivning var alltså ca 70 100. 9.5Barns och ungdomars skuldsättning och registrering hos kronofogdemyndigheten , numera , har på regeringens uppdrag kartlagt den verksamhet hos kronofogdemyndigheten som rör omyndiga. Uppdraget redovisades i skrivelsen Barnperspektivet i kronofogdemyndigheternas verksamhet. Av skrivelsen framgår bl.a. följande. Nästan 6 000 barn var registrerade hos kronofogden för olika slag av skulder. Av den totala skulden på avsåg skulder till enskilda fordringsägare och skulder till staten. Jämfört med hade antalet barn minskat , medan det totala skuld- beloppet hade ökat . Skulderna till enskilda fordringsägare hade ökat mest (). Bland de restförda barnen kan man urskilja två kategorier, dels barn som själva har åsamkat sig skulden, dels barn som genom sina vårdnadshavares eller annans förfarande gjorts betalningsansvariga. Den första kategorin avser barn och ungdomar som genom sitt eget handlande har ådömts böter, avgifter till brottsofferfonden och/eller skadestånd. I den här kategorin finns även skulder som härrör från ungdomars egna ekonomiska transaktioner, såsom köp, hyra etc. När det gäller skulder till det allmänna så finns det möjligheter att på såväl rikstäckande som regional nivå ta fram statistik avseende skuldtyper, åldersindelning etc. I kronofogdemyndig- hetens register finns 2 013 barn restförda för obetalda böter och avgifter till Brottsofferfonden. Det totala skuldbeloppet är nästan . Bötesskulder och skulder till Brottsofferfonden är ofta förenade med skadeståndsskulder. Det finns ingen möjlighet att maskinellt ta fram statistik över skulder till enskilda fordringsägare. Uppgifter om de vanligaste skulderna till enskilda fordringsägare grundar sig i stället på mätningar av ansökningar om betalningsföreläggande. Enligt god inkassosed lämnar inte enskilda fordringsägare sina krav till kronofogdemyndigheten förrän den minderårige fyllt . Mörkertalet kan därför vara stort vad gäller minderårigas skulder till enskilda fordringsägare. Registrerade skulder till enskilda ford- ringsägare domineras helt av skadeståndsskulder (ca ). har till utredningen lämnat kompletterande uppgifter, bl.a. följande. Det totala antalet registrerade gäldenärer under och uppgick till 5 682 respektive 4 998. Antalet registrerade i denna åldersgrupp med bötesskulder uppgick till 972 respektive 1 364. som det totala antalet gäldenärer under minskade, ökade alltså antalet underåriga med bötesskulder. Det sammanlagda skuldbeloppet för omyndiga gäldenärer avseende bötesskulder och skulder till Brotts- offerfonden uppgick till . För åldersgruppen 18–uppgick antalet registrerade gäldenärer med bötesskulder till 4 204. När det gäller uppbördseffektiviteten avseende bötesskulder och skulder till Brottsofferfonden kom det in till krono- fogdemyndigheten totalt av de debiterade bötes- beloppen och av de debiterade avgiftsbeloppen till Brottsofferfonden. Motsvarande siffror under första hälften av var . Uppbördseffektiviteten har alltså försämrats . Av registrerade skulder till enskilda fordringsägare för åldersgruppen 15–avsåg skadestånd. Motsvarande siffra för 18–var . Av registrerade gäldenärer i den yngre åldersgruppen med skadeståndsskulder (712 personer) hade sådana skulder med solidariskt betalningsansvar. Motsvarande siffra för den äldre åldersgruppen (1 462 personer) var . 9.6 Pågående arbeten m.m. Barns och ungdomars skuldsättning och registrering som gäldenärer hos kronofogdemyndigheten har uppmärk- sammats och varit föremål för diskussion i olika sammanhang. fick i sitt regleringsbrev i uppdrag att till närmare analysera orsakerna till uppkomsten av skuldfällor och att föreslå åtgärder för att begränsa problemen med överskuldsättning. redovisade sitt uppdrag i rapporten (PM 2003:4) Överskuldsättning – omfattning, orsaker och förslag till åtgärder. I rapporten uppmärksammas också frågan om barns skuldsättning. har i sitt yttrande över regeringens rapport till för barns rättigheter tagit upp frågan om skuldsatta barn. Enligt måste regeringen vidta åtgärder för att förhindra att barn blir skuldsatta. , numera , har som nämnts på regeringens uppdrag kartlagt den verksamhet hos kronofogde- myndigheten som rör barn. lämnar i sin redovisning av uppdraget förslag på ett antal åtgärder för att minska antalet barn i kronofogdemyndighetens register. förslag tar bl.a. sikte på sådana skulder som barn blir betalningsansvariga för genom sina vårdnadshavares eller annans förfarande. föreslår även bl.a. att en samverkan mellan myndigheter och organisationer inleds för att motverka att barn blir skuldsatta. lämnade Utredningen om kronofogdemyndig- heternas framtid sitt betänkande En kronofogdemyndighet i tiden (SOU 2003:97). Utredningen föreslår bl.a. att vissa upp- gifter som kronofogdemyndigheten utför som ställföreträdare för statens borgenärsintressen skall utföras av den debiterande myndigheten, dvs. – vad avser böter och övriga fordringar enligt bötesverkställighetslagen – RPS. Förslaget innebär att styrelsen skall avgöra om vidare verkställighet inte skall ske (enligt 12 § bötesverkställighetslagen). Förslaget innebär vidare att styrelsen skall få träffa betalningsuppgörelser och att dessa skall få förenas med avbetalningsplan och tagande av säkerhet. RPS har i sitt remissvar motsatt sig förslaget. överlämnade och en skrivelse till regeringen med förslag till åtgärder för att minska barns skuldsättning. Regeringen har beslutat att överlämna skrivelsen till Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare.13 Utredningen skall redovisa sitt uppdrag . 13 Dir. 2002:55. behandlade i betänkandet 2003/04:LU20 vissa frågor rörande barns skuldsättning. Som ett led i beredningen av motionerna anordnade utskottet en offentlig utskottsutfrågning om skuldsatta barn. Utskottet ansåg med hänsyn till pågående arbeten att någon åtgärd inte var påkallad från sida. Av redovisad statistik framgår att böter är den vanligaste reaktionen på ungdomars brottslighet. Av de som lagförs genom strafföreläggande eller dom erhåller majoriteten unga böter, antingen som ensam påföljd eller i kombination med annan påföljd. Bötesstraffet är särskilt frekvent i åldersgruppen 15–. Nästan hälften av de som i den gruppen lagförs genom dom erhåller böter. Påföljden är därmed i stort sett lika vanlig som överlämnande till vård inom . I den allmänna debatten har det ifrågasatts om böter är en lämplig påföljd för unga lagöverträdare. Det har i detta samman- hang framförts att unga lagöverträdare drabbas särskilt hårt eftersom de ofta är betalningssvaga. Det har också lyfts fram att det brister i kopplingen till den dömde vid verkställigheten. Ett utdömt bötesstraff kan nämligen lika väl betalas av någon annan än den unge, t.ex. föräldrarna. Det har också framgått att kronofogdemyndighetens registrering av den unge som gäldenär ofta leder till att han erhåller en betalningsanmärkning hos kreditupplysningsföretagen. Även om den betalningsskyldige betalar skulden kan anmärkningen under vissa förhållanden finnas kvar i kreditupplysningsföretagens register för en privatperson. Betalningsanmärkningar leder i sin tur till att den unge senare i livet med stor sannolikhet får problem med att t.ex. få teckna hyreskontrakt och telefon- abonnemang, låna pengar i bank och komma i fråga för vissa anställningar. anger i sin rapport att skulder som uppkommer i samband med brott, såsom skadestånd och böter, dessutom ofta utgör en inkörsport till fortsatt skuldsättning. De unga riskerar att fastna i en skuldfälla. allvarligt försvåra de ungas inträde i vuxenlivet och deras etablering som socialt välfungerade medborgare. Det har även sagts att bötesstraffet inte är ett rationellt straff för unga lagöverträdare. Bötesstraffet saknar rehabiliterande inslag och det medför inte några möjligheter att motivera den unge att leva laglydigt. Tvärtom kan höga bötesbelopp som döms ut mot unga med svag ekonomi minska motivationen för den dömde att arbeta och försöka få en ordnad ekonomi. Även om den dömde fick en ordnad tillvaro med en fast inkomst skulle nämligen hans ekonomiska situation i många fall inte förbättras eftersom eventuellt överskott skulle gå till att betala bötesskulden. Detta menar kritikerna stämmer mindre väl med målsättningen att vårdaspekten skall vara framträdande vid valet av ingripande mot den gruppen av lagöverträdare. 9.8.2 Antalet bötesstraff bör minska Bedömning: Vi har funnit att det finns påtagliga nackdelar sammankopplade med bötesstraffet som påföljd för unga lagöverträdare. Det bör därför strävas efter en minskad användning av bötesstraff i form av dagsböter för den gruppen lagöverträdare. Det kan med fog hävdas att bötesstraffet i och för sig har vissa klara fördelar generellt sett. Bl.a. kan straffet anpassas till den dömdes betalningsförmåga som dagsbotsantalet tydligt återspeglar brottets allvar. Vidare innebär straffet mindre risk för skadeverkningar för den dömde jämfört med en frihetsberövande påföljd. Vi instämmer emellertid i den anförda kritiken mot bötes- straffet som påföljd för unga lagöverträdare. Enligt vår uppfattning är de nackdelar som är sammankopplade med bötesstraffet som påföljd för dessa så påtagliga att det bör strävas efter en minskad användning av bötesstraff för den gruppen lagöverträdare. Vad vi därvid syftar på är att antalet bötesstraff i form av dagsböter skall minska. I fråga om böter i form av penningböter är läget ett annat. Penningböter utgår i huvudsak för brott av ordningskaraktär, t.ex. olika trafikbrott, och enligt fastställd tariff. Det är inte rimligt att för sådana lagöverträdelser som t.ex. hastighetsförseelser eller rödljuskörning ha olika påföljder för vuxna och för ungdomar. gäller normerade böter är tillämpningsområdet synnerligen begränsat och sådana straff saknar intresse i detta sammanhang. För att man skall kunna minska antalet dagsbotsstraff krävs dock att det finns det finns andra, alternativa påföljder som kan användas i stället för böter. Som framgått av avsnitt 7.5 föreslår utredningen en ny ordning beträffande åtalsunderlåtelse. Förslaget innebär att bestämmelserna om åtalsunderlåtelse för brott, begångna av personer , ersätts med ett nytt institut, straffvarning. Förslaget är utformat på ett sådant sätt att antalet beslut om straffvarning kommer att öka i förhållande till dagens antal åtalsunderlåtelser för dessa lagöver- trädare. Om förslaget leder till lagstiftning kommer därför behovet att använda böter att minska. Som närmare utvecklas i avsnitt 10.2.2 föreslår vi att ungdoms- tjänst görs till en självständig påföljd. Ett skäl till att införa ett sådant påföljdsalternativ för unga lagöverträdare är att det i många avseenden är bättre för ungdomar än böter och andra påföljder och att det i stor utsträckning kan ersätta framför allt böter som påföljd. Vi menar också att det framstår som ändamålsenligt att öka användningen av ungdomstjänst på bekostnad av böter även när det finns behov av att förena socialtjänstpåföljden med en tilläggs- påföljd (se avsnitt 11.2.2). 9.8.3 Rimligare betalnings- och indrivningsrutiner Förslag: Vi anser att betalnings- och indrivningsrutinerna bör utformas på ett sådant sätt att de negativa konsekvenser som kan följa på bötesstraffet för unga motverkas. Enligt vår mening bör det införas en möjlighet för unga som har dömts till böter att redan på uppbördsstadiet vända sig till en myndighet i syfte att komma överens om villkoren för betalningen. Ett alternativt förslag som vi lägger fram är att det införs en möjlighet för unga lagöverträdare att få förlängd tidsfrist vid betalningen av bötesbeloppet. RPS bör ges i uppdrag att efter samråd med närmare föreslå hur en sådan möjlighet bör vara utformad. Det finns skäl att ifrågasätta om den gällande ordningen för verkställigheten av bötesstraffet är rimlig. Utdömda dagsböter uppgår relativt ofta till höga belopp som för de allra flesta, och särskilt för unga personer, måste vara svåra att betala med kort varsel. Det nuvarande uppbördssystemet förutsätter att den unge redan före domen avsätter medel för eventuell betalning av böter eller att han efter laga kraft vunnen dom kan skaffa fram hela beloppet under den tidsfrist som gäller innan skulden lämnas för indrivning. Som framgått går en relativt hög andel av alla böter till kronofogdemyndigheten för indrivning. Exempelvis överlämnades drygt hälften av alla utdömda böter till kronofogden. Av redovisning kan utläsas att många unga blir restförda hos kronofogdemyndigheten för obetalda böter. var antalet registrerade gäldenärer under cirka 1 300 och deras sammanlagda skuld avseende bötesskulder och avgifter till Brottsofferfonden uppgick till . Inte minst mot bakgrund av de nackdelar som en betalnings- anmärkning för med sig för de unga lagöverträdarna finns det anledning att överväga vilka förändringar i betalnings- och indrivningsrutinerna som kan vidtas i syfte att motverka de negativa konsekvenser för unga som kan följa på bötesstraffet . Den nuvarande ordningen innebär att den bötfällde kan få till stånd en betalningsuppgörelse först då ärendet har lämnats över till kronofogdemyndigheten. En uppenbar nackdel med systemet är att den betalningsskyldige vid överlämnandet registreras i kronofogde- myndighets databas och får en betalningsanmärkning. En tänkbar åtgärd är att införa en möjlighet för den dömde att träffa en sådan uppgörelse, innebärande exempelvis en avbetalningsplan, redan på uppbördsstadiet, dvs. innan ärendet lämnas för indrivning. Som har nämnts har ett förslag i den riktningen lagts fram av Utredningen om kronofogdemyndigheternas framtid (SOU 2003:97). Förslaget innebär att RPS skall avgöra om vidare verkställighet inte skall ske. Förslaget innebär vidare att styrelsen skall få träffa betalningsuppgörelser och att dessa skall få förenas med avbetalningsplan och tagande av säkerhet. RPS har i sitt remissvar avstyrkt förslaget med hänvisning till bl.a. att det innebär ytterligare omfattande arbetsuppgifter för styrelsen och att det står i strid med ansträngningarna att renodla polisens arbetsuppgifter. Enligt vår mening är det angeläget att unga lagöverträdare som dömts till böter har en möjlighet att redan på uppbördsstadiet vända sig till en myndighet i syfte att komma överens om villkoren för betalningen. Om det i det fortsatta lagstiftningsarbetet bedöms som olämpligt att låta RPS ansvara för den uppgiften bör således andra alternativ prövas. Det är, bl.a. mot bakgrund av RPS inställning i frågan, osäkert vad som blir resultatet av den fortsatta beredningen av förslaget från Utredningen om kronofogdemyndigheternas framtid. Vi har därför övervägt vilka andra åtgärder som skulle kunna vidtas i syfte att åstadkomma rimligare betalnings- och indrivningsrutiner. En sådan tänkbar åtgärd är att man, redan när böterna döms ut, delar upp det totala bötesbeloppet i ett antal delbelopp som skall betalas under loppet av t.ex. . Varje delbetalning skulle kunna ha en fastställd förfallodag. Domstolen eller åklagaren skulle i samband med dom eller strafföreläggande kunna åläggas en skyldighet att informera den dömde om möjligheten att erlägga bötesbeloppet genom delbetalningar. Den dömde skulle därvid kunna få inbetalningskort på delbetalningarna, men självklart vara oförhindrad att betala in hela summan . Om den dömde inte skulle fullgöra en delbetalning förfaller hela (den resterande) skulden till omedelbar betalning. En sådan ordning som den nu nämnda innebär att uppbörds- myndigheten får ytterligare arbetsuppgifter. Vidare innebär det att tekniska förändringar av olika grad i de system som stödjer uppbördsverksamheten måste genomföras eftersom de nuvarande systemen har ett regelverk som bygger på att alla ärenden hanteras lika. Den skissade modellen är särskilt resurskrävande eftersom den förutsätter bl.a. ett bevakningssystem som slår larm om amorteringsplanen inte sköts. Nackdelen är betydande och enligt vår bedömning är förslaget ur administrativ synvinkel alltför resurskrävande för att kunna motiveras. Ett alternativ av enklare natur är att man förlänger tidsfristen för betalning från de nuvarande till exempelvis . Skulden skulle förfalla till betalning först vid utgången av . Som en serviceåtgärd skulle den dömde kunna erhålla inbetalningskort på såväl hela summan som ett antal delbetalningar. Vid utgången av skulle uppbördsmyndigheten göra en avstämning. Om det därvid skulle visa sig att hela bötessumman inte är inbetald får den unge en upplysning från uppbördsmyndigheten om detta, tillsammans med en betalningsanmaning. Om beloppet fortfarande inte skulle vara inbetalt lämnar uppbördsmyndigheten över ärendet till kronofogdemyndigheten för indrivning. till förlängd tidsfrist skulle kunna begränsas till bötesbelopp som uppgår till ett visst minsta krontal.14 Ett införande av en sådan förlängd tidsfrist torde inte kräva lika omfattade ändringar i det datoriserade uppbördssystemet och är därför att föredra framför den ovan beskrivna ordningen med en amorteringsplan. Enligt vår bedömning skulle en förlängd tidsfrist i inte obetydlig utsträckning minska antalet bötesskulder som går till indrivning. Vi lägger således fram ett alternativt förslag som innebär att det införs en möjlighet för unga lagöverträdare att få förlängd tidsfrist vid betalningen av böter. RPS bör ges i uppdrag att efter samråd med närmare utreda och lämna förslag till hur en sådan möjlighet bör vara utformad. 14 Jfr , Böter som alternativ och komplement till andra påföljder, SvJT 2003 s. 264 ff. Ungdomstjänst regleras i 31 kap. 1 § tredje stycket BrB. Där stadgas att om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den tilltalades tidigare brottslighet, får rätten förena ett överlämnande till vård inom med en särskild föreskrift om att den tilltalade skall utföra oavlönat arbete eller delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst , om den tilltalade samtycker till det. Av paragrafens fjärde stycke framgår att en föreskrift om ungdomstjänst får ändras eller upphävas på talan av åklagare, när det finns skäl till det. Förarbetena till lagstiftningen angående ungdomstjänst finns främst i departementspromemorian Påföljder för unga lagöver- trädare (Ds 1996:32) s. 99–104 och prop. 1997/98:96 s. 149–151. Den lagtekniska utformningen av ungdomstjänst har gjorts med konstruktionen av samhällstjänst som förebild. Detta innebär att ungdomstjänst endast kan dömas ut genom en särskild föreskrift bestäms till överlämnande till vård inom . Frågan om ungdomstjänst blir därför aktuell först om domstolen finner att förutsättningar föreligger i övrigt för ett överlämnande till vård inom . Anledningen till att ungdomstjänst infördes i påföljdssystemet var lagstiftarens ambition att hålla unga lagöverträdare utanför kriminalvården. Särskilt ville man vidga utrymmet för att över- lämna unga lagöverträdare till vård inom i de fall påföljden annars måste bestämmas till fängelse, skyddstillsyn förenad med fängelse eller sluten ungdomsvård. Tanken är emellertid att ungdomstjänst skall kunna komma till användning även när alternativet inte är ett fängelsestraff. Samhällstjänst däremot används endast som alternativ till fängelse. Bedömningen av om överlämnande till vård inom med föreskrift om ungdomstjänst bör komma i fråga får avgöras med beaktande av brottets straffvärde och art samt den tilltalades tidigare brottslighet å ena sidan och hans personliga förhållanden och de av socialnämnden planerade åtgärderna å den andra. Rör det sig om relativt lindrig brottslighet saknas det antagligen skäl att kombinera överlämnandepåföljden med någon tilläggssanktion om de planerade åtgärderna från sida kan anses tillräckligt ingripande. Rör det sig däremot om allvarligare brottslighet och planerade åtgärder är av mera begränsad natur är det däremot sannolikt att man behöver förstärka överlämnandepåföljden för att den skall komma ifråga. Även den tilltalades ålder skall vägas in i bedömningen. Ju yngre lagöver- trädare desto större är utrymmet för att välja ett överlämnande till vård inom som påföljd även för allvarlig brottslighet. Det väsentliga enligt förarbetena är att den samlade reaktionen på brottsligheten framstår som rimlig och att det finns en balans mellan brottsligheten och samhällets reaktion. Kommer domstolen fram till slutsatsen att insatser – i förekommande fall i förening med dagsböter eller föreskrift om ungdomstjänst – inte är tillräckligt ingripande är domstolen förhindrad att besluta att den unge skall överlämnas till vård inom . I en sådan situation skall – om synnerliga skäl inte föreligger för ett frihetsberövande – domstolen välja någon annan icke frihetsberövande påföljd, dvs. villkorlig dom eller skyddstillsyn, med tillämpning av de allmänna bestämmelserna om val av påföljd i 30 kap. BrB.