sou · GSB3100d2 · 2005-01-01 00:00:00 — För en närmare moti- vering hänvisas till detta avsnitt. I utredningens delbetänkande, avsnitt 6.7 redovisas några exem- pel på aktörer med vilka tillsynsorgan kan samverka. Det kan gälla myndigheter som arbetar med tillsyn närliggande uppgifter, såsom exempelvis revision. Andra exempel på tänkbara organ som bör inrymmas i en samverkan är miljöorganisationer, patientombud och olika slag av branschorgan. Vid informationsutbyte enligt punkten 2 bör bestämmelserna 14 kap 1–3 §§ och 15 kap 5 § sekretesslagen beaktas. Samordning av tillsyn m.m. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om 1.hur tillsyn skall bedrivas inom ett tillsynsområde, 2.kompetenskrav för den som utför tillsyn, och 3.att tillsynsorgan skall lämna sådana uppgifter som behövs för sam- ordning av tillsyn. 5 § Regeringen meddelar föreskrifter om att en statlig myndighet inom ett tillsynsområde genom tillsynsvägledning får samordna planering och till- syn, följa och utvärdera verksamheten, ge stöd och råd till tillsynsorganen samt informera och stimulera till vidareutveckling av tillsynen. 6 § Regeringen får meddela föreskrifter om att en statlig myndighet som finner att en kommun eller ett enskilt tillsynsorgan inte uppfyller de skyldigheter som omfattas av dess uppdrag inom ett tillsynsområde, får förelägga tillsynsorganet att avhjälpa bristen. Av föreläggandet skall framgå vilka åtgärder som krävs för att bristen skall kunna avhjälpas. Ett föreläggande enligt första stycket får inte förenas med vite. 7 § Om en kommun grovt eller allvarligt åsidosätter de skyldigheter som följer av dess uppdrag inom ett tillsynsområde, får regeringen besluta att ansvaret för tillsynen i stället skall fullgöras av en statlig myndighet. Har regeringen beslutat om överflyttning av en tillsynsuppgift, får beslutet om överflyttning återkallas av regeringen. Regeringen får i samband med ett beslut enligt första stycket besluta att frågor om beviljande och återkallande av tillstånd inom ett tillsyns- område, i stället för att beslutas av kommunen, skall prövas av en statlig myndighet. Utredningens allmänna överväganden om en utökad samordning redovisas i avsnitt 6.6.2 och en uttolkning av begreppet samordning i avsnitt 6.2. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. Första punkten i 4 § reglerar möjligheten att utfärda föreskrifter om hur tillsynen skall bedrivas. I andra punkten ges möjlighet att meddela föreskrifter om kompetenskrav och i tredje punkten regle- ras tillsynsorganens skyldighet att rapportera relevanta förhållan- den av olika slag till den för samordningen behöriga myndigheten. 27 § verksförordningen skall beaktas vid utfärdandet av föreskrifter om tillsyn. Den mjuka tillsynsvägledningen regleras i 5 §. Bestämmelsen bygger huvudsakligen på innehållet och omfattningen av den till- synsvägledning som utövas vid tillsyn inom miljöskydd, djurskydd, livsmedelsskydd och räddningstjänst. Till åtgärder inom ramen för tillsynvägledning hänför sig rådgivning och information, utredande och uppföljande verksamheter m.m., dvs. uppgifter som skall stödja de tillsynorgan som utövar den faktiska tillsynen. Någon ändring till följd av att bestämmelsen görs mer allmän är inte avsedd. I paragraferna 6 och 7 behandlar sanktioner inom den utökade samordningen. Förutom i ovan angivna avsnitt har bestämmelsen behandlats även i kapitlet Kommunernas roll i tillsynen, av- snitt 5.4.3. I 7 § första stycket regleras möjligheten att ta ifrån kommunen ett uppdrag inom ett tillsynsområde. Den statliga myndighet som har ansvaret för samordningen enligt 5 och 6 §§ är den myndighet som skall ansöka om återtagande av tillsynsuppgiften hos rege- ringen. Handläggning av den frågan kan regleras i tillämpnings- förordningen. Det bör betonas att denna ingripandemöjlighet skall används med stor restriktivitet. I andra stycket regleras möjligheten att lämna tillbaka tillsyns- ansvaret till en kommun. Denna möjlighet bör inte utnyttjas förrän det står klart att kommunen har de förutsättningar som krävs för att klara av den eller de uppgifter som är aktuella. För det fall det beslutas att en kommuns tillsynsansvar skall övergå till en statlig myndighet enligt första stycket bör det sam- tidigt beslutas att frågor om ev. tillstånd skall prövas av den statliga myndigheten. Det regleras i tredje stycket. Samverkan och samordning mellan kommuner 8 § En kommun får träffa avtal med en annan kommun om att tillsyns- uppgifter som kommunen har inom ett tillsynsområde enligt lag eller för- ordning skall skötas helt eller delvis av den andra kommunen. Kommunen får dock inte överlåta befogenheten att meddela beslut i ärendet. En kommun får efter överenskommelse med en annan kommun uppdra åt anställda i den kommunen att inom ett tillsynsområde besluta på kom- munens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden, dock inte i de fall som avses i 6 kap. 34 § kommunallagen (1991:900). Föreskrifterna i 6 kap. 24–27 och 35 §§ kommunallagen om jäv och anmälan av beslut till nämnd skall tillämpas på den som fattar sådana beslut. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.4.4. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. regel i 26 kap 7 § har utgjort förebild för denna bestämmelse. Exempel på åtgärder som omfattas av första stycket är inspek- tioner, mätningar och andra utredningar av betydelse för tillsynen. Det är viktigt att notera att överlämnandet enligt första stycket inte omfattar nämndens beslutsfunktion. Den ligger kvar hos den över- lämnade kommunen. Ytterligare vägledning vid tillämpningen av de nya instrumenten inom andra tillsynsområden kan hämtas från miljöområdet. 9 § Ett tillsynsorgan skall utarbeta en årlig tillsynsplan. Planen skall inne- hålla uppgifter om 1.prioriteringar, inriktning och omfattning av tillsyn samt resurser för tillsyn, och 2.samordning och samverkan med andra tillsynsorgan. En tillsynsplan skall fortlöpande följas upp. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2.8. För en närmare motivering hänvisas till dessa avsnitt. 10 § Tillsyn skall utövas så att den inte vållar större kostnad eller olägen- het hos den objektsansvarige än vad som är nödvändigt. Tillsynsorganen skall därvid verka för att besök som avser samma till- synsobjekt eller objektsansvarig sker . Bestämmelsen behandlas i 6.6.3. För en närmare motivering hän- visas till dessa avsnitt. I första stycket regleras frågan om ett allmänt hänsynstagande till den objektsansvarige. Förebilden till bestämmelsen återfinns i flera sektorslagar. Vägledning kan hämtas från tillämpningen av dessa och av verksförordningen, som innehåller en bestämmelse av motsvarande slag. I andra stycket regleras ett hänsynstaganden ut- över första stycket och anges att särskild hänsyn skall tas till den objektsansvarige vid besök hos denne. 11 § Om det vid tillsyn framkommer behov av åtgärder bör tillsyns- organet försöka åstadkomma detta genom påpekanden. Innehållet i bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 2.3.7. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. Bestämmelsen poängterar tillsynens förebyggande sida och fram- håller att tillsynsorganen först och främst i enlighet med förvalt- ningsrättsliga traditioner bör bereda den objektsansvarige möjlig- het att avhjälpa bristen och åstadkomma rättelser på frivillig väg. Ett exempel är de inspektionsmeddelanden som Arbetsmiljö- verket skickar till den objektsansvarige efter en inspektion. Ett sådant meddelande är inget formellt bindande beslut utan skall ses som en uppmaning åt arbetsgivaren att vidta de åtgärder som verket kräver utifrån arbetsmiljölagstiftningen1. 12 § Om det vid tillsyn som utövas av ett enskilt tillsynsorgan fram- kommer förhållanden som kräver åtgärder enligt denna lag av en myndig- het inom tillsynsområdet, skall det enskilda tillsynsorganet över- lämna tillsynen till den berörda myndigheten. Innehållet i bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 8.2.1. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. 1 /inspektion/im.shtm Rätt till tillträde och undersökning 13 § Ett tillsynsorgan har i den omfattning som är nödvändigt för tillsyn rätt till tillträde till område, anläggning eller plats, byggnad, lokal, tran- sportmedel eller andra utrymmen som används i den tillsynspliktiga verksamheten och som inte utgör bostad, för att där granska tillsyns- objekt, göra undersökningar och ta prover. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2.2. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. Bestämmelsen ger tillsynsorganen en generell rätt till tillträde till områden etc. inom vilken en tillsynspliktig verksamhet bedrivs. Med rätt att få tillträde avses att beskriva att tillsynsorganen inte själva har någon rätt att med tvång bereda sig tillträde. Tillsyns- organen saknar vanligtvis polisiära befogenheter. I de allra flesta fall motsätter sig en objektsansvarig inte ett tillträde, men om så skulle ske har tillsynsorganet möjlighet att begära hjälp hos polis- eller kronofogdemyndighet enligt 36 §. Uppräkningen av utrymmen till vilka tillträde skall erhållas vid tillsyn med stöd av denna bestämmelse innefattar de mest vanligt förekommande utrymmena angivna i sektorslagarna. I vissa sek- torslagar kan tillträdesrätten omfatta också mer vidsträckta av- gränsningar såsom till alla delar av värmesystemet. Om tillträde till sådana utrymmen är erforderligt får det regleras i sektorslagen. Andra begreppsbestämningar såsom exempelvis kontrollrum, driftsställe respektive arbetsställe kan tolkningsvis kunna inrymmas i byggnad, lokal, anläggning etc. Transportmedel bör ges samma innebörd som i lagen om transport av farligt gods. Låsta utrymmen nämns i vissa sektorslagar. Det är viktigt att betona att tillsynsorganen inte har rätt att själva bryta sig in i låsta utrymmen om det inte särskilt föreskrivits såsom i exempelvis lagen om skatt på energi. Att avgöra vad som är hänförligt till ett tillåtet utrymme torde var välbekant inom tillsynsområdena. En förutsättning för att få tillträde bör vara att ett sådant behövs för tillsynen. Inom ramen för samverkansskyldigheten och den utökade samordningen kan dessa erfarenheter ges spridning till de berörde tillsynsorgan. I flera sektorslagar användes begreppet inspektera. Innebörden därav är densamma som regleras i denna paragraf. Rätt till tillträde gäller även för enskilda tillsynsorgan. Skyldighet att lämna upplysningar m.m. 14 § En objektsansvarig skall på begäran i den omfattning det är nöd- vändigt för tillsyn lämna ett tillsynsorgan upplysningar och tillhandhålla handlingar, prover och föremål. En tillsynsmyndighet får förelägga den objektsansvarige att fullgöra sin skyldighet enligt första stycket. Regeringen får meddela föreskrifter om att en begäran enligt första stycket eller ett föreläggande enligt andra stycket får riktas även till annan som innehar upplysningar, handlingar och föremål om den tillsynspliktiga verksamheten och som är av betydelse för tillsynen. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka upplysningar, handlingar, prover och föremål som en objektsansvarig skall lämna tillsynsorganet för dess tillsyn. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2.1. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. Bestämmelsen ger inte tillsynsorganen rätt att göra anspråk på vilka uppgifter, handlingar etc. som helst, utan enbart att göra anspråk på att få tillgång till upplysningar, handlingar etc. som är av betydelse för tillsynen. Andra upplysningar, handlingar etc. om- fattas således inte av den objektsansvariges skyldighet. Motsvarig- heten till denna bestämmelse återfinns i de allra flesta sektors- lagar, vilket kan ge vägledning vad gäller den närmare uttolkning vid tillämpningen, t.ex. vad gäller att efterfråga uppgifter om affärshemligheter. När det gäller att kräva prover och föremål bör tillses att den objektsansvarige inte blir onödigt ekonomiskt betungad. Bestäm- melsen i 10 § bör beaktas, liksom 29 § verksförordningen. Skyldigheten att lämna information gäller även gentemot en- skilda tillsynsorgan. Sådana tillsynsorgan har dock inte möjlighet att meddela förelägganden utan får i sådana fall vända sig till tillsynsmyndigheten. Omfattning av och innehåll i skyldigheten enligt denna paragraf kan meddelas i föreskrifter som beslutas av regeringen eller av den tillsynsmyndighet som regeringen bestämmer. 15 § Om det finns anledning anta att den objektsansvarige har begått en gärning som är belagd med straff eller för vilken tillsynsbot kan be- slutas, får denne inte föreläggas att vid vite medverka i utredning av en fråga som har samband med den gärningen. Om ett föreläggande utfärdas i ett sådant fall, skall erinras om att före- läggandet inte innebär någon skyldighet att lämna uppgifter eller till- handahålla handlingar eller annat som kan användas som bevisning för att den som föreläggandet riktas till eller ställföreträdare för denne har begått en gärning som är straffbelagd eller som kan leda till tillsynsbot Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2.1. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt framhåller i fråga om möjligheten att använda framtvingade uppgifter tidigare nämnda betänkande, s. 307 ff instämmer utredningen i. Behovet av en begränsning vid användandet av vitesföreläggande har behandlats för skattetilläggets del i prop. 2002/03:178 (s. 175 ff) och för miljöområdet av i dess betänkande (SOU 2004:37, s. 293 ff) sanktionssystem och hän- synsregler. ansåg att regleringen av frågan borde göras i ett större sammanhang än enbart för miljöområdet. Bestämmelser av motsvarande slag finns i 6 kap. 5 § lagen om elcertifikat och i 4 kap. 5 lagen om utsläpp av koldioxid. 16 § Om det finns risk att en objektsansvarig förstör handlingar eller föremål av väsentlig betydelse för tillsyn får ett tillsynsorgan besluta att omhänderta dessa handlingar och föremål. Ett sådant beslut får inte gälla än vad som är nödvändigt för att utföra de kontroller och bedömningar som behövs. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2.1. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. Syftet med bestämmelsen är att säkra möjligheten till kontroll och granskning av tillsynsobjektet. 17 § Ett tillsynsorgan får besluta om sådana åtgärder som anges i 20– 28 §§, såvitt annat inte är föreskrivet i denna lag. I 12 § anges att ett enskilt tillsynsorgan skall överlämna att tillsynsärende till behörig tillsynsmyndighet när det blir aktuellt att företa en åtgärd som det enskilda tillsynsorganet inte äger rätt att vidta t.ex. ett vitesföreläggande för att förmå den objektsansvarige att lämna begärda uppgifter. I avsnitt 8.2.1 har redovisats bak- grunden till bestämmelsen. I denna paragraf anges som huvudregel att alla tillsynsorgan kan besluta om de olika ingripandena, om inte annat föreskrivs särskilt i en bestämmelse. Möjligheten att nyttja vissa ingripandemöjligheter har förbehållits tillsynsmyndigheterna. Om behov av ett sådant ingripande uppkommer i tillsyn som utövas av ett enskilt tillsyns- organ skall därvid 12 § tillämpas. 18 § Ett ingripande får inte vara mer omfattande än vad som behövs i det enskilda fallet. Paragrafen återger den s.k. proportionalitetsprincipen, som innebär att tillsynsorganen vid prövning av ingripanden skall beakta att ingripandet är ändamålsenligt, nödvändigt och proportionellt, dvs. tillgodoser det avsedda ändamålet, att ingreppet är nödvändigt för att uppnå detta ändamål och slutligen att den effekt som uppnås genom ingripandet står rimlig proportion till den skada det kan åsamka den objektsansvarige. Vid val av ingripandeinstrument bör valet falla på det instrument som är mest verkningsfullt i det enskilda fallet. Så kan exempelvis ett åtgärdsföreläggande användas endast i det fall det krävs för att den objektsansvarige skall rätta till något, medan anmärkning däremot bör användas när det inte finns något att rätta till men överträdelsen bör föranleda att ingripande. Är överträdelsen allvar- ligare kan däremot endast återkallelse eller förbud användas. 19 § Endast om det finns synnerliga skäl för det får till grund för ett beslut om ingripande åberopas förhållanden som ligger längre tillbaka i tiden än från det att den granskning inleddes som motiverar ett ingripande. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.4.5. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt 20 § Ett ingripande får underlåtas om 1.överträdelsen är ringa, 2.den objektsansvarige vidtar nödvändig rättelse, 3.något annat tillsynsorgan har vidtagit åtgärder mot den objekts- ansvarige och dessa åtgärder bedöms tillräckliga, eller 4.om det eljest med hänsyn till omständigheterna finns särskilda skäl mot ett ingripande Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.4.5. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. De föreslagna ändringarna inom regleringen av tillsynen på finansmarknaderna har utgjort förebild för bestämmelsen. Tillsynsorganen bör beakta vissa faktorer när bedömningar enligt denna paragraf skall göras. Framstår överträdelsen som en engångs- förseelse eller har överträdelse skett av en ren tillfällighet kan detta utgöra omständigheter för att bedöma överträdelsen som ringa. Det är dock viktigt att beakta arten och omfattningen av över- trädelsen. Om den objektsansvarige vidtar nödvändig rättelse såsom att snabbt åtgärda de eventuella skador och olägenheter som upp- kommit genom överträdelsen eller på annat sätt förebyggt negativa effekter av överträdelsen kan detta medföra att ingripande kan/bör underlåtas med stöd av punkten 2. Rättelse kan dock inte utgöra en godtagbar underlåtenhetsgrund i sådana fall som från tillsynssyn- punkt framstår som allvarliga. Av punkten 3 framgår att för det fall en objektsansvarig överträtt en regel vars efterlevnad ett annat tillsynsorgan är primärt ansvarig för, bör ett tillsynsorgan, om den primärt ansvarige har vidtagit åtgärder med anledning av överträdelsen, kunna låta bli att ingripa om dessa åtgärder bedöms tillräckliga även ur det senare tillsyns- organets perspektiv. Sista punkten i paragrafen ger möjlighet att beakta andra skäl för att underlåta ett ingripande. Förutom i den allmänna delen om- nämnda möjlighet att underlåta att besluta om tillsynsbot är andra situationer när ingripanden med stöd av denna punkt kan under- låtas exempelvis om den objektsansvarige själv påtalat en över- trädelse och även aktivt sökt tillsynsorganets hjälp för att åtgärda överträdelsen. 21 § Vid mindre allvarliga överträdelser av vad som gäller för en till- synspliktig verksamhet skall den objektsansvarige tilldelas anmärkning. En anmärkning skall förenas med en tillsynsbot, om regeringen har föreskrivit om detta. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.4.1. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. Tillsynsboten avser samma agerande som den som föranledde anmärkningen. Boten är ett ytterligare instrument för att gradera överträdelsen. Möjligheten att meddela en anmärkning med tillsynsbot till- kommer samtliga tillsynsorgan, såvida inte annat angetts i sektors- lagen. 22 § En tillsynsmyndighet får förelägga en objektsansvarig att vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse vid avvikelser från vad som gäller för den tillsynspliktiga verksamheten. Ett sådant föreläggande skall ange de åtgärder som anses nödvändiga för att påtalade överträdelser skall anses avhjälpta. Bestämmelsen behandlas i 7.4.6. För en närmare motivering hän- visas till detta avsnitt. 23 § Om ett åtgärdsföreläggande inte följs, får den myndighet som ut- färdat föreläggandet besluta om rättelse på den objektsansvariges bekost- nad. Om det är nödvändigt med hänsyn till hälsa, säkerhet, miljö eller av andra särskilda skäl får ett beslut om rättelse fattas även om ett före- läggande inte har utfärdats. Bestämmelsen behandlas i 7.4.7. För en närmare motivering hän- visas till detta avsnitt. Bestämmelsen i 26 kap 18 § utgör förebild. 24 § Ett tillstånd eller liknande som en objektsansvarig har för en till- synspliktig verksamhet skall återkallas av tillsynsmyndigheten om den objektsansvarige allvarligt åsidosätter vad som gäller för den tillstånds- pliktiga verksamheten. Bestämmelsen behandlas i 7.4.8. För en närmare motivering hän- visas till detta avsnitt. 25 § I andra fall än som sägs i 24 § skall en tillsynsmyndighet förbjuda en objektsansvarig att fortsätta en tillsynspliktig verksamhet om 1.den objektsansvarige allvarligt åsidosätter vad som gäller för verk- samheten, eller 2.det behövs med hänsyn till skyddet av hälsa, säkerhet, miljö eller av andra särskilda skäl. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 7.4.7. För en närmare motive- ring hänvisas till detta avsnitt. Dessa båda ingripandeinstrument skall tillkomma enbart statliga tillsynsmyndigheter och kommuner. Sådana omständigheter som att den objektsansvarige inte längre driver den verksamhet som tillståndet avser, eller inte inom kommit igång med verksamheten eller begär att tillståndet skall upphöra kan också föranleda att ett tillstånd eller liknande skall Ett beslut om återkallelse på en sådan grund skall inte beslutas inom ramen för myndighetens tillsynsverksamhet utan av den myndighet som enligt den aktuella sektorslagen beslutar om tillstånd eller liknande. 26 § Om det kan anses vara tillräckligt får en tillsynsmyndighet i stället för att meddela beslut enligt 24 och 25 §§ tilldela den objektsansvarige en varning. En varning skall förenas med en tillsynsbot, om regeringen har före- skrivit om detta. Bestämmelsen behandlas i 7.4.2. För en närmare motivering hän- visas till detta avsnitt. Förhållanden som kan göra att varning framstår som tillräckligt kan vara att den objektsansvarige inte kan befaras upprepa över- trädelsen och att prognosen för tillsynsobjektet därför är god eller att det framgår att man från den objektsansvariges sida inte förstod bättre när överträdelsen skedde, men gör det . Tillsynsboten avser samma agerande som den som föranledde varningen. Boten är således en ytterligare möjlighet att gradera överträdelsen. 27 § Om det är sannolikt att ett beslut om återkallelse eller förbud kom- mer att fattas men detta inte kan avvaktas med hänsyn till allvarlig risk för hälsa, säkerhet, miljö eller av annan särskild anledning får tillsynsmyn- digheten besluta att 1.tills vidare, helt eller delvis, förbjuda den tillsynspliktiga verksam- heten, eller 2.omhänderta föremål som tillsynen avser. Ett sådant beslut gäller . Om det finns synnerliga skäl får beslutets giltighetstid förlängas med ytterligare . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2.1. För en närmare motivering hänvisas till detta avsnitt. 28 § En objektsansvarig som har ålagts anmärkning eller varning enligt denna lag skall betala en särskild avgift (tillsynsbot). Regeringen får meddela föreskrifter om de överträdelser för vilka till- synsbot skall betalas och om botens storlek för olika överträdelser. Tillsynsbot skall uppgå till lägst 1 000 och högst . Tillsynsboten tillfaller staten. 29 § När ett tillsynsorgan beslutar om tillsynsbotens storlek i det enskilda fallet skall hänsyn tas till överträdelsens allvar och betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. Har överträdelsen inneburit ekono- misk för den objektsansvarige skall boten bestämmas med be- aktande även av vinstens storlek. 30 § Tillsynsbot skall tas ut även om överträdelsen inte har skett upp- såtligen eller av oaktsamhet. 31 § Om ett vitesföreläggande enligt denna lag har överträtts, får tillsyns- bot inte åläggas för den överträdelse som omfattas av föreläggandet. 32 § En tillsynsbot skall betalas till den myndighet som regeringen be- stämmer efter det att beslutet har vunnit laga kraft. beslut om tillsynsbot får verkställas utan föregående dom eller utslag om avgiften inte har betalts inom den tid som anges i första stycket. Om tillsynsboten inte betalas inom den tid som anges i första stycket, skall myndigheten lämna den obetalda tillsynsboten för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 7.4.3.