sou · GSB38 · 2005-01-01 00:00:00 — Rollfördelningen mellan den medelsfördelande organisationen och projektorganisationerna medförde att projektorganisationerna inte uppfattades som målgrupp för insatserna. Projektorganisationerna sågs snarare som produktutvecklare och samarbetspartners till den medelsfördelande organisationen. Den huvudsakliga målgrup- pen ansågs vara de folkbildningsorganisationer som inte erhållit projektmedel. Denna breda målgrupp skulle istället vara mottagare av den kunskapsspridning som genomfördes av den medelsläm- nande organisationen. Vid kunskapsspridningen ställdes väldigt stora förhoppningar på den nya tekniken. Samtliga av de ovan nämnda organisationerna byggde upp webblösningar för att tillgängliggöra projektresultat, rapporter och kunskapssammanställningar. I vissa fall fanns det särskilt inskrivet i organisationens eller myndighetens uppdrag att just webben skulle vara det främsta verktyget för kunskapssprid- ningen. Förutom den webbaserade kunskapsspridningen genomfördes seminarier och konferenser där bl.a. de lokala projekten med- verkade för att redogöra för sina resultat. Ett antal rapporter och tryckta externutvärderingar producerades också. Detta mål för utvecklingsverksamheten har aldrig varit klart utskri- vet i uppdragen för de ovan nämnda organisationerna, utan snarare uppfattats som en logisk följd av de insatser som organisationerna gjort. Detta ledde i sin tur till att själva förändringen av målgrup- pernas verksamhet mot en ökad del av flexibelt lärande inte direkt kopplades till aktiva insatser från organisationerna. Precis som i resonemanget kring målsättningarna förväntades förändringarna komma som en logisk följd av kunskapsspridningen. Av denna anledning fanns det i strategin inga mer djupgående re- sonemang kring hur de ovanstående organisationerna kunde under- lätta eller påverka folkbildningens förändringsarbete beträffande de Frågan om det flexibla lärandet uppfattades till viss del vara så viktig att den så att säga hade sitt eget momen- tum. Erfarenheterna av folkbildningens utvecklingsverksamhet 1996- 2002 är allt övervägande positiva. Det har lagts en stabil grund för det flexibla lärandet inom folkbildningen, både verksamhetsmässigt och kunskapsmässigt. Ett antal organisationer har utvecklats till mycket goda representanter för det flexibla lärandet på folkbild- ningsgrund, och det flexibla lärandet finns hos relativt många orga- nisationer som en integrerad del av utbudet. Under dessa år har folkbildningen i form av Folkbildningsnätet lyckats bygga upp en organisation och plattform för folkbildning på nätet. Det kan dock finnas anledning till att titta på en del erfarenheter som lett fram till behovet av en ändrad strategi på utvecklingsom- rådet. Tanken med att de lokala projekten ska vara den främsta källan till ny kunskap var ju kärnan i den tidigare strategin. Denna tanke fungerade relativt bra, men med tiden blev ett antal problem tyd- liga. Ett av de tydligaste problemen var att ett för stort antal lokala projekt inte överlevde in i ordinarie verksamhet. Beroende på en kombination av projektmedel utan egenfinansiering och ett fokus på utvecklande av kunskaper i en speciell fråga, stod många projekt oförberedda för en situation där man inte kunde förlita sig till ex- terna medel. I dessa fall hade projekten ofta levt ett satellitliv i den egna organisationen. Projekten levererade oftast de efterfrå- gade kunskaperna, men eftersom verksamheten inte levde vidare uteblev den förväntade förändringen i den egna organisationen. Ett annat problem med de lokala projekten var att det utvecklades ett elitlag bland folkbildningsorganisationerna, som ständigt fick nya projektuppdrag eftersom de levde i takt med att kunskapsbehovet ökade hos de medelsfördelande organisationerna. Detta ledde i sin tur till att klyftan mellan nybörjare och erfar- na organisationer ökade dramatiskt. Ett problem som uppstod i fråga om kunskapsbildningen kring projekten var att det inte var helt enkelt att klargöra vilka projekt- resultat som var generaliserbara, och vilka som berodde på specifika förhållanden för det aktuella projektet. som prövade en speciell idé inte var tillräckligt stort, ledde detta till svårigheter i fråga om förvandling till generella kunskaper för spridning. Vid arbetet med kunskapsspridningen stod det också klart att kunskapsförmedling via webben är en mycket komplicerad arbets- uppgift. Frågan om förhållandet mellan innehåll, struktur och tek- nikval behandlades mycket utan att någon entydig lösning kunde finnas. Eftersom det befintliga materialet till allra största del var texter av olika slag, kunde det inte definieras som något annat än information av olika valör. Själva omvandlingen av denna informa- tion till kunskap var alltså överlämnad till mottagaren av den web- burna informationen. Det sista, men inte minsta, problemet som blev tydligt var att den förväntade förändringen bland målgruppen inte blev tillnärmel- sevis så stor som förväntat. Effekten av i första hand webbaserad kunskapsspridning, samt intresset av att lära av andras erfarenheter var kraftigt överskattat. Som ett resultat av den ovan givna beskrivningen har en ny strategi för hur en statlig myndighet kan främja utvecklingen av det flexibla lärandet inom folkbildningen växt fram. Den nya strategin har framför allt utarbetats av CFL och för folkbild- ningsfrågor, baserat på erfarenheter av de gångna årens utveck- lingsverksamhet. Mål och medel kvarstår från den tidigare strate- gin, men de har växlat plats. Precis som tidigare lever uppfattningen att en viktig källa för ut- veckling av nya kunskaper är den lokala verksamheten. Däremot bör inte lokal verksamhet i projektform vara huvudkällan, utan sna- rare lokal verksamhet som genomförs som ordinarie verksamhet. Eftersom det växt upp en kärna av organisationer som bedriver det flexibla lärandet i praktiken, finns det också en gro- grund för en erfarenhetsbaserad kunskapsbildning. För att möjliggöra detta har CFL initierat uppbyggnaden av ett nätverk av erfarna folkbildningsmiljöer. miljöer bildar ett Expertråd, där man både definierar kärnfråge- ställningar, men även så långt möjligt tar fram praktiska erfaren- heter inom dessa frågeställningar. initierar även intresse- grupper med praktiker som fördjupar sig i specifika frågeställ- ningar, och produceras ett antal rapporter av handboks- karaktär som ett resultat av detta arbete. Nätverket av erfarna folk- bildare står också till CFL:s förfogande i fråga om innehåll i fortbildningar, seminarier och övrig stödverksamhet. Som tidigare kvarstår webben som ett instrument för informations- spridning. Detta instrument har dock kompletterats med ett antal mer handfasta verktyg för kunskapsspridning, främst genom ett omfattande fortbildningsutbud, seminarieverksamhet och nätverks- uppbyggnad. bedöms uppbyggnaden av ett nätverk för erfarenhetsutbyte mellan folkbildare som ett mycket effektivt verk- tyg. Eftersom folkbildningen av tradition arbetat med dialogen som bas för kunskapsuppbyggnad, är tillskapandet av forum för dialog ett viktigt steg i kunskapsspridningen. Ett av de viktigaste ställningstagandena i fråga om kunskaps- spridningen är dock inte hur kunskaperna sprids, utan vilken mål- grupp man uppfattar som mottagare. Ett tidigare problem i fråga om kunskapsspridningen var att målgruppen var för bred, vilket ledde till att det inte fanns en tillräckligt förberedd miljö för mot- tagande och process av den information som skickats ut. För att lösa detta problem definierar nu CFL en ny huvudmålgrupp för sin kunskapsspridning – de lokala projekten. Genom att växla fokus på funktionen för de lokala projekten vill CFL på ett mer aktivt sätt också stödja de önskade förändrings- processerna i folkbildningsorganisationerna. Från att tidigare ha varit fokuserade på utveckling av nya idéer, riktas nu projekt- medlen till lokala organisationer som står i beredskap att intro- ducera det flexibla lärandet som en del av den ordinarie verksam- heten. Projektmedlen fungerar i stället som utvecklingsmedel, där målsättningen är att de lokala projekten efter avslutad projekttid ska övergå i ordinarie verksamhet. För att skapa bästa möjliga förutsättningar för detta förändrings- arbete har CFL byggt upp en verksamhet kallad Växthuset. Detta växthus innefattar en rad stödåtgärder som exklusivt riktas mot de lokala utvecklingsmiljöer som erhållit utvecklingsmedel. Exempel på åtgärder är skräddarsydda fortbildningar, mentorstöd, semi- narier, och inte minst tillgång till erfarna ämnesexperter från det ovan beskrivna . Tankarna som präglar växthuset leder också till att de lokala utvecklingsmiljöerna är den viktigaste målgruppen för CFL:s kunskapsspridning. I den långsiktiga strategin för CFL:s utvecklingsarbete med folk- bildningen finns en vision om ett kretslopp i relationen till mål- gruppen. Organisationer som inlett sina kontakter med CFL i form av lokala utvecklingsprojekt förväntas efter projekttiden arbeta med det flexibla lärandet i praktiken . Efter vunna erfarenheter av praktiskt genomförande återupptas kontakterna med CFL, men då i form av medverkan i , där kun- skaper och erfarenheter kommer nya utvecklingsprojekt till godo. Detta arbetssätt leder till att CFL inte uppfattar sitt uppdrag som att utveckla folkbildningen i det flexibla lärandet, utan att ut- veckla det flexibla lärandet med folkbildningen. Hur den nya tekniken för information och kommunikation används i folkhögskolor och studieförbund En kartläggning av teknikens integrering i verksamheten I vilken omfattning har folkhögskolorna och studieförbunden tagit till sig den nya informations- och kommunikationstekniken, och på vilka sätt används den? Frågan som ska behandlas här gäller hur tekniken integrerats i dagens verksamhet och hur anordnarnas för- utsättningar för att arbeta med teknikstöd ser ut. De särskilda projektsatsningarna på IT-området hade tidigare utvärderats medan kunskaper saknades om den allmänna användningen av teknikstöd i folkbildningens olika verksamheter. gjordes därför en kartläggning med syftet, att visa vad som skett på områ- det oavsett om anordnarna fått extra projektmedel, eller ej.1 I kartläggningsarbetet användes begreppet informationsteknik och förkortningen IT, eftersom det är inarbetat på folkbildnings- fältet. Följaktligen används detta begrepp också när undersökning- ens resultat och slutsatser sammanfattas och diskuteras i det följande. IT är i sig ett verktyg för informationshantering. Men tekniken som används för att sprida, organisera och inhämta kunskap handlar ju också om kommunikation mellan människor. Detta är betydelsefullt att understryka inte minst i folkbildningens sammanhang. Kommunikationsaspekten har därför varit central i hela arbetet, från de överväganden som gjorts om studiens upp- läggning och utformningen av enkäten och till skrivandet av rapporten. Begreppet informations- och kommunikationsteknik, 1 Kapitlet sammanfattar resultaten från kartläggningen som i sin helhet redovisas i en kom- mande rapport: , (manus , under utgivning). IT-stöd i folk- högskolornas och studieförbundens inre arbete, utåtriktade kommunikation och studieverksam- het. En kartläggning och analys av nuläge och förutsättningar att använda modern informa- tionsteknik. Kartläggningsrapporten finns också publicerad i sin helhet i Folkbildningsnätets databas resurser (). Hur den nya tekniken för information och kommunikation används och förkortningen IKT, är i sig mer beskrivande, men IT används här även med denna innebörd. Sammanfattande om undersökningen och datamaterialet Först något om hur kartläggningen gick till. Syftet var alltså att ta reda på hur informationstekniken används allmänt i folkhögskolor och studieförbund. De IT-projekt som fått särskilda resurser hade redan utvärderats.2 Här skulle ett tvärsnitt av anordnarna ingå vil- ket innebar att somliga deltagit i projekt och andra inte. Ett urval gjordes av trettio folkhögskolor () och femtioen studieför- bundsavdelningar (), med geografisk spridning och varierande samhällsförhållanden som utgångspunkt. Folkhögskolorna togs ut proportionellt utifrån en indelning i fyra kategorier huvudmän; 1) , 2) arbetar- och , 3) frikyrko- och kyrkorörelsen, samt 4) övriga rörelser och organisationer. Studie- förbundsavdelningarna togs ut i proportion till förbundens storlek mätt i studietimmar, men också med hänsyn till deras respektive andel tidigare glesbygdsbidrag. En enkät med fasta svarsalternativ och plats för kommentarer samt några öppna frågor arbetades fram och bearbetades för elektronisk hantering. Enkäten distribuerades till folkhögskolorna över Folkbildningsnätet med rektor som mot- tagare, ibland lämnades uppgiften över till någon annan. Tjugofem skolor besvarade enkäten elektroniskt. I studieförbunden kontak- tades verksamhetsledaren av en intervjuare som vid en telefon- intervju fyllde i den något modifierade enkäten. Samtliga femtioen avdelningar besvarade enkäten i intervjuform. Vad har då studien visat angående folkbildningens relation till den nya tekniken? Hur IT används i folkhögskolornas och studieförbundens olika verksamheter I undersökningen fokuserades IT-användningen, organisationernas förutsättningar att använda IT-stöd i verksamheten, samt deras stra- tegiska förhållningssätt till IT. Den moderna tekniken för informa- tion och kommunikation används i hög uträckning av både folk- högskolor och studieförbund . 2 , Per. IT-stött lärande i folkbildningen. En utvärdering av utvecklings- satsningar 1999–2001. utvärderar No 2 2002. : Folkbildnings- rådet. Hur den nya tekniken för information och kommunikation används inom olika delar av deras respektive verksamheter och markanta skillnader finns i vissa avseenden mellan folkhögskolorna och stu- dieförbundsavdelningarna. Ett internt nät för det inre arbetet, främst administrativ informationshantering Så gott som alla folkhögskolorna i studien har tillgång till ett intra- nät. Däremot står femton procent av studieförbundsavdelningarna utanför.3 Åtta av tio folkhögskolor ingår i Folkbildningsnätet, sex av tio har eget internt nät eller med samverkande skolor. Två av tio ingår i huvudmannens eller rörelsens nät. Mindre än hälften av stu- dieförbundens avdelningar ingår i Folkbildningsnätet. Majoriteten, eller nio av tio, har del i rörelsens (studieförbundets) nät, och tre av tio ingår i medlemsorganisationers nät. Folkhögskolorna använder intranätet för såväl informationsutbyte och kommunikation som samverkan. Studieförbundens interna nät används mest för in- formationsutbyte i administrativt syfte och styrning av verksam- heten. Hemsidan för utåtriktad information och marknadsföring, att synas utåt Folkhögskolorna använder sina hemsidor för utåtriktad informa- tion, marknadsföring och rekrytering. Ett fåtal, bara en av tio, erbjuder möjligheten att göra elektronisk anmälan till sina kurser, drygt tre av tio planerar att införa detta. Även studieförbundens hemsidor används för utåtriktad information, marknadsföring och rekrytering. Men hos en majoritet, eller något mer än sex av tio, kan man göra kursanmälan på nätet, och ytterligare två av tio planerar att införa möjligheten. 3 Emellertid visade det sig i studieförbunden att man inte alltid visste vad som menades med ett intranät. Det kan innebära att svaren i vissa fall inte överensstämde med de egentliga förhållandena. Hur den nya tekniken för information och kommunikation används Informationstekniken som läromedel eller verktyg i studieverksamheten Nästan alla, närmare nio av tio folkhögskolor, använder informa- tionstekniken som stöd i närundervisning och för särskilda grupp- er, främst som läromedel eller verktyg för informationssökning, men också som diskussionsforum. Studieförbundsavdelningarnas IT-användning i cirkelarbetet är däremot mer begränsad. Något mer än hälften använder IT-stöd i cirkelarbetet, och tre av tio som stöd för vissa grupper. Mest gäller det då informationssökning på Internet. Hälften av folkhögskolorna använder tekniken i distans- kurser med fysiska träffar, och två av tio i kurser som ges helt på distans. Motsvarande för studieförbundens avdelningar är knappt en fjärdedel i distanscirklar med fysiska träffar respektive en av tio i cirklar som ges helt på distans. Mer än åtta av tio folkhögskolor, men bara en av tio av studieförbundens avdelningar, använder sig av Folkbildningsnätets pedagogiska resurser. Grupper med tillträde till nätet och deras IT-användning I flertalet folkhögskolor har all personal och alla elever tillträde till intranätet. Skolans ledning uppges vara flitigaste IT-användarna, men den moderna tekniken används också av majoriteten lärare och elever. I studieförbunden är skillnaderna mycket stora mellan olika gruppers IT-användning, vilket speglar både deras tillträde till nätet och hur nätet används. Ledningen och administrativ personal har tillgång till och använder nätet . Men bara en av tio uppger att cirkelledare, och en av tjugo att cir- keldeltagare använder nätet , men de har inte heller lika allmänt tillträde till avdelningarnas nät. Interna förutsättningar för att använda IT – datatekniken samt teknisk och pedagogisk kompetens Datortillgång och teknisk standard Alla folkhögskolor har uppkoppling till Internet men det varierar hur. Sex av tio har bredband och tre av tio är uppkopplade via ADSL, en via kommunen och en skola har flera olika lösningar. Också samtliga studieförbundens avdelningar är uppkopplade på Hur den nya tekniken för information och kommunikation används Internet, men andelen som har fast uppkoppling är något mindre än i folkhögskolorna och beror på var man befinner sig. Hälften har bredband, drygt tre av tio, är uppkopplade genom ADSL, en av tio via modem på telenätet, och några på annat sätt. Någon enstaka uppger uttryckligen att endast modemuppkoppling är möjlig på orten. Men det varierar också lokalt inom avdelningarna, en del små avdelningar anses behöva bättre möjligheter. Man anpassar sig efter vad som är möjligt lokalt, men också efter kostnader och verksam- hetsvolym. Tillgången till datorer och maskinernas och lokalernas standard bedöms tillfredsställande för lärare och elever på sju av tio folkhög- skolor. Majoriteten av folkhögskolorna bedömer sin IT-kapacitet som tillräcklig. Hälften av studieförbundsavdelningarna anser att tillgången till cirkellokaler med datorer av god standard är tillfreds- ställande. bedömer emellertid många fler, eller sju av tio, att IT-kapaciteten är tillräcklig i förhållande till den IT-baserade verksamhet man önskar bedriva. Datasupport och teknisk kompetens Mer än åtta av tio folkhögskolor har teknikkompetens inom skol- ans väggar. De har egna anställda med datorkompetens för hårdvara och mjukvara, som datatekniker eller egna administratörer för Folkbildningsnätet, och ibland dataläraren. Vid studieförbunden har sex av tio avdelningar intern teknikkompetens, men inte alltid lokalt. Support kan ges av anställda på distriktet eller i riksförbun- det, i huvudmannens organisationer, ibland av avdelningens datalä- rare eller cirkelledare som kan åtgärda vissa mindre problem. Kompetens för pedagogisk användning av IT Flertalet folkhögskolor, sju av tio, har lärare med IT-kompetens för undervisningen. Vid mer än hälften av skolorna har de flesta lärare deltagit i fortbildning. Nästan alla folkhögskolorna har deltagit i särskilda IT-projekt. För mer än hälften har tidigare IT-projekt stor betydelse för dagens verksamhet. Mer än hälften av folkhög- skolorna har också kurser på distans . Däremot bedömer bara hälften av avdelningarna att de har cirkelledare med IT-kompetens för studiecirkelarbete. Men det finns också avgörande skillnader Hur den nya tekniken för information och kommunikation används inom avdelningarna vad gäller förutsättningarna för den administ- rativa personalen och studiecirkelledarna, både i fråga om teknik och kompetens. Personalen har tillgång till egna datorarbetsplatser och får fortbildning i de administrativa program som de använder. Cirkelledarna har däremot sällan tillgång till annat än delade arbets- platser eller lån av datorer, de får heller inte mycket fortbildning. Endast en tredjedel av avdelningarna har deltagit i särskilda IT- projekt. Hälften av dem som haft sådana IT-projekt bedömer att dessa har fått stor betydelse för dagens verksamhet, exempelvis genom att IT-intresset har ökat. Majoriteten, mer än sju av tio av- delningar, har inga distanscirklar . Strategiska val och förutsättningar för framtiden Mål för framtiden i formella planer och inställningen till vikten av att använda IT Majoriteten av såväl folkhögskolorna som studieförbundens avdel- ningar, eller sju av tio, saknar formaliserad IT-plan eller annat mål- sättningsdokument. Däremot skiljer sig inställningen åt. Mer än åtta av tio folkhög- skolor anser det angeläget att utveckla IT-verksamhet. Flertalet planerar att använda informationstekniken i det interna arbetet och att stärka både sina tekniska och pedagogiska IT-förut- sättningar genom inköp av teknik samt fortbildning. Men av stu- dieförbundsavdelningarna är det färre, bara fyra av tio, som anser det angeläget att utveckla verksamhet där informationsteknik an- vänds. För att stärka IT-förutsättningarna och IT-användningen ingår i deras planer för det interna arbetet främst mark- nadsföring och rekrytering, samt fortbildning av cirkelledare. Faktorer som har påverkat folkhögskolorna och studieförbundens avdelningar att använda IT-stöd Nästan åtta av tio folkhögskolor bedömer att de integrerar tekni- ken ganska mycket i undervisningen. Folkhögskolorna menar också att eleverna efterfrågar som redskap, men däremot inte som distansutbildning. Samtliga anser det nödvändigt att följa med i teknikutvecklingen. Majoriteten ser också en positiv utmaning i att utveckla verksamheten med hjälp av IT. Hur den nya tekniken för information och kommunikation används skolorna bedömer majoriteten, nio av tio studieförbundsavdel- ningar, att deras IT-integrering i cirkelverksamheten skett i begrän- sad omfattning. Men flertalet anser ändå att det är nödvändigt att följa med i teknikutvecklingen för att kunna erbjuda målgrupperna den utbildning som de behöver. Många ser också en positiv utma- ning att utveckla cirklar och pedagogik med hjälp av IT. Däremot tycker man inte att deltagarna efterfrågar som redskap i studi- erna. Än mindre har man uppfattat att de efterfrågar flexibla stu- dieformer som distanskurser. Egna verksamhetsnivåambitioner samt extra resurser till tekni- ken och projektbidrag har för flertalet folkhögskolor haft stor, eller helt avgörande, betydelse för att IT används mycket . För studieförbunden, som inte ännu har integrerat IT i större om- fattning, har betydelsen av bibehållen verksamhetsnivå varit viktigare än extra resurser, när man utvecklat IT i verksamheten. Pedagogiska vinster och risker med att använda IT – inställningen till IT som framtidsinriktning? Är måhända den inställning till IT som har förmedlats i undersök- ningen också motiverande för att använda IT i den pedagogiska verksamheten framöver? De viktigaste vinsterna med att använda IT i studierna anses av folkhögskolorna vara vidgat kunskapsunder- lag, snabba kommunikationer med alla berörda, minskade läro- medelskostnader och flexibilitet i studierna. De viktigaste vins- terna, som också studieförbunden framhåller, gäller kunskapssö- kandet, kommunikation, ekonomi, samt individualiserade studier. Snabbheten, aktualiteten och den rikliga tillgången till information framhålls, liksom flexibiliteten. Som de största pedagogiska risk- erna med IT som redskap i folkhögskolornas undervisning, be- traktas teknikfixering, utanförskap, och förlorade sociala samman- hang, samt resursslukande teknik. De största riskerna med IT som redskap i cirkelverksamheten som framhålls har med alltför stora kostnader och teknikfixering att göra.