sou · GSB3108 · 2005-01-01 00:00:00 — Skyddspolisen har vidare möten med ministrarnas staber och sekreterare, som informeras om personskyddsverksamheten och sådant som har betydelse för samarbetet dem emellan. Om något inträffar som innebär en förhöjd hotbild, t.ex. om ett hot som bedöms allvarligt inkommer, informeras skyddspersonen härom men bara mer allmänt och utan några detaljer. Detta görs för att skyddspersonen inte skall oroas i onödan. Arbetet som livvakt hos är attraktivt. När Skydds- polisen relativt sökte två nya livvakter fick den mer än 60 ansökningar från poliser runt om i landet. De som anställs har normalt poliserfarenhet. Anställningarna är tills vidare- anställningar inom . Poliserna får fortsätta som livvakter så länge de kan och vill och därefter gå över till annan verksamhet inom . Personskyddsverksamheten i några andra länder 5.3.2Säkerhetsenheten för republikens president Säkerhetsenheten för republikens president etablerades . Den består av en chef, en biträdande chef, fem liv- vaktsteam och en analys- och planeringsfunktion. Fyra livvakts- team är avdelade för presidenten, som har livvaktsskydd dygnet runt. Ett livvaktsteam är avdelat för den tidigare presidentens säkerhet. I teamen ingår även särskilt utbildade chaufförer. Säker- hetsenheten är kommenderad till att stå till republikens presidents kanslis förfogande. Verksamheten vid enheten utgår förutom från polislagens be- stämmelser även från lagen om republikens presidents kansli 8.12.1995/1382 och förordningen om kanslistadgan för republikens presidents kansli (nr 1520/1995). I lagen om republikens presidents kansli sägs att det är kansliet som svarar för presidentens personliga säkerhet och säkerheten i de lokaliteter som han förfogar över (2§ första stycket). I förordningen om kanslistadgan för republikens presidents kansli uttalas att det vid kansliet skall finnas en säker- hetsvaktstyrka för republikens president samt att polisen kom- menderar den personal till säkerhetsvaktstyrkan som republikens presidents säkerhet och säkerheten i de lokaliteter han förfogar över förutsätter, ställer nödvändig materiel och annan utrustning till styrkans förfogande samt, vid behov, ger annan handräckning för detta ändamål (1§ tredje stycket). Genom sistnämnda författningar är säkerhetsenheten för repub- likens president garanterad tillräckliga resurser för att skydda presidenten. Även om säkerhetsenheten främst har en preventiv roll skall den också kunna fungera reaktivt, dvs. den skall ha resurser för att göra ingripanden om något händer. Inom säkerhetsenheten för republikens president finns en analys- och planeringsfunktion, bestående av två-tre personer. Inför presidentens resor och olika möten görs inom enheten egna analyser. I analyserna tas hänsyn både till konkreta och potentiella hot. De potentiella hoten medför att presidenten alltid har livvaktsskydd. Om allvarliga hot inkommer t.ex. via brev skickas dessa till Skyddspolisens säkerhetsbyrå för vidare analys. Personskyddsverksamheten i några andra länder Byråns analytiker har en bättre överblick och har dessutom tillgång till olika register. Till detta kommer också att enheten inte har behörighet att driva egna brottsutredningar, vilket Skyddspolisens säkerhetsbyrå inledningsvis har. Om något inträffar ute i landet som kan vara av betydelse för presidentens säkerhet, rapporterar den lokala polisen detta till säkerhetsenheten för republikens president. Att denna typ av infor- mation inkommer och kan beaktas i riskanalyserna är viktigt. Utifrån riskanalyserna planeras dimensioneringen på respektive insats. Den lokala polisen medverkar ofta i insatserna. Säkerhets- enheten kan med stöd av ovan nämnda författningar beordra den lokala polisen att på olika sätt delta i en insats. Säkerhetsenheten för republikens president har en nära kontakt med skyddspersonerna. Dessa informeras fortlöpande om rådande situation. Om ett hot som bedöms allvarligt inkommer, informeras skyddspersonen. Inte heller säkerhetsenheten för republikens president har några problem att rekrytera livvakter. Rekrytering sker såväl inom den Rörliga polisen som från andra polisstyrkor. Poliserna som arbetar som livvakter får vara kvar så länge de klarar de tester som finns. Någon övre åldersgräns finns således inte. När arbetet som livvakt upphör får poliserna andra arbetsupp- gifter inom Rörliga polisen. Omsättningen på livvakter är relativt låg, vilket eftersträvas då den nära kontakten med skyddspersonerna förutsätter stor kon- tinuitet bland livvakterna. Efter mordet på den holländske partiledaren tillsattes i en oberoende utredning (van den ) som fick i uppgift att studera säkerhet för mordet och regeringsorgani- Personskyddsverksamheten i några andra länder sationernas ansvar för hans säkerhet och beskydd. sam- ma år presenterade utredningen sin rapport. En huvudrekommen- dation var att det befintliga bevaknings- och säkerhetssystemet skulle revideras. En sådan revidering har därefter gjorts och rege- ringen har fattat beslut om en helt ny organisation av person- skyddsverksamheten. Denna organisation håller på att genomföras och beräknas vara fullt genomförd /2005. Det nya personskyddssystemet är uppdelat på två nivåer; lokal respektive central nivå. Den grundläggande principen på båda nivåerna är att varje skyddsperson primärt är ansvarig för sin egen säkerhet. Utöver detta ansvar har myndigheterna ett säkerhets- ansvar. I den fortsatta framställningen redovisas personskyddsverk- samheten på lokal nivå inte närmare utan redogörelsen koncentre- ras på personskyddssystemet för den centrala nivån. Den nya personskyddsverksamheten involverar många olika myndigheter och organisationer i . En central roll i systemet har den nationella bevaknings- och skyddssamordnaren, NCBB (National Surveillance and Protection Coordinator). En viktig roll spelar också den holländska underrättelse- och säker- hetstjänsten, AIVD – Algemene Inlichtingen- en Veiligheidsdienst (General and ). 5.4.1Nationella bevaknings- och skyddssamordnaren – NCBB Funktionen NCBB är helt ny i . Den innehas av en av regeringen särskilt utsedd person. NCBB rapporterar direkt till både inrikesministern och justitieministern. NCBB har till sitt förfogande en stab, EBB (Surveillance and Protection Unit), som bistår NCBB genom att samla in informa- tion, bereda ärenden, göra egna bedömningar och föreslå åtgärder. Vid EBB arbetar ca tio personer, bl.a. analytiker. Inledningsvis fick NCBB i uppdrag att dra upp riktlinjerna för den nya personskyddsverksamheten. Detta skede kan sägas vara passerat och NCBB har flera uppgifter. En av NCBB:s uppgifter är att kontinuerligt se över kretsen skyddspersoner och skyddsobjekt. Personskyddsverksamheten i några andra länder På lokal nivå har de lokala myndigheterna ansvar för alla de personer och objekt som inte är upptagna på den särskilda lista över skyddsobjekt och skyddspersoner, för vilka regeringen är säkerhetsansvarig. Denna lista har ursprungligen fastställts av rege- ringen. Om det på lokal nivå uppstår tveksamheter om en person bör finnas på listan skall myndigheterna på denna nivå kontakta NCBB för konsultation. Om NCBB kommer fram till att en per- son bör läggas till på listan måste han rekommendera the Tripartite Evaluation Committe (ED, se vidare under följande avsnitt) att fatta ett sådant beslut. Den reviderade listan kommuniceras där- efter med de lokala myndigheterna. Skyddspersonerna på listan är uppdelade i två kategorier, kate- gori 1 respektive 2. Kategori 1 består av personer, för vilka regeringen har ett pri- märt ansvar för påtvingade extra säkerhetsåtgärder som en generell regel. Följande personer ingår i kategori 1. Utländska stats- eller regeringschefer Utrikesministrar vid officiella besök i Kategori 2 består av personer för vilka regeringen primärt bär ansvar för påtvingade extra säkerhetsåtgärder baserade på hot eller risk. Till kategori 2 hör följande. Andra medlemmar i den kungliga familjen Vissa nationella politiker såsom ministrar, statssekreterare, partiledare m.fl. Vissa personer i rättsväsendet såsom högsta domstolens ord- förande, riksåklagaren m.fl. Chefer för vissa statliga myndigheter Vissa utländska gäster såsom utländska ministrar, statssekre- terare, ambassadörer etc. Vissa andra personer i positioner som gör att de riskerar att ut- sättas för angrepp Av samtliga skyddspersoner har endast kungahuset och premiär- ministern permanent livvaktsskydd. Övriga ministrar och folkvalda Personskyddsverksamheten i några andra länder politiker har livvaktsskydd eller andra skyddsåtgärder efter särskilt beslut, grundat på den hotbildsbedömning som gjorts. Insamlande av relevant information En av NCBB:s främsta uppgifter är att beträffande skyddspersoner, andra objekt och särskilda händelser samla in information i form av hotrapporter, hotbilder m.m. från myndigheter och organisationer som bedöms ha sådan information. En i detta sammanhang mycket viktig informatör är AIVD (se avsnitt 5.4.2). AIVD upprättar också riskanalyser. Andra betydelsefulla informatörer är byrån för det nationella polisväsendet, KLPD () och militära underrättelse- och säkerhetstjänsten, MIVD (Military Intelligence and ). Innan KLPD lämnar information måste organisationen försäkra sig om att all relevant information från den öppna polisen ute på fältet når NCBB via de befintliga regionala informationscentren (RIKs – the Regional Information Hubs) och det nationella informationscentrat (– National Information ) inom KLPD. Hotrapporter, hotbilder, riskanalyser och övrig information från dessa huvudinformatörer ställs sedan samman med information från öppna källor, såsom media och Internet, och en första bedöm- ning görs om informationen förefaller fullständig, noggrann och aktuell. NCBB får också information från andra informatörer t.ex. erhålls ministrarnas program, vilka granskas och i sin tur kan föranleda frågor till huvudinformatörerna. Efter det att informationen sammanställts gör NCBB en grundlig värdering av den. Resultatet av denna värdering jämförs med huvudinformatörernas värderingar. I detta skede tas värde- ringarna upp till diskussion vid ett möte mellan NCBB och repre- sentanter för huvudinformatörerna. Sådana möten, s.k. konsult- möten (ABB – Surveillance and Protection Coordination Meeting), hålls och leds av NCBB. Representanterna för huvudinformatörerna får vid mötena åtföljas av experter från den egna organisationen. Dessa experter kan således skifta vid olika möten beroende på vad saken gäller. Vid mötena måste represen- tanterna för organisationerna kunna förklara och klargöra informa- tionen och analyserna som lämnats så öppet som möjligt utan att röja sina källor. Personskyddsverksamheten i några andra länder På basis av befintlig information om hotbild m.m. avger ABB, genom att använda sig av en särskild mall, i generella termer upp- gifter om vilka säkerhetsåtgärder som kan vara aktuella i ljuset av den identifierade hot- och/ eller risknivån. Efter mötena i ABB tar NCBB kontakt med genomförande- kommittén, UBB (). I denna kommitté är en person i NCBB:s stab, EBB, ordförande. Övriga ledamöter är experter från några av KLPD:s avdelningar (the Royalty and Diplomatic Protection Departement samt the Specialist ), från den regionala polisen samt från kungliga militära poliskåren (the Royal Military Constabulary). får ta del av information om hot och riskanalyser och har på detta stadium i uppgift att, mot bakgrund av hotbilden, framföra mera allmänna rekommendationer om vilka säkerhetsåtgärder som den anser vara aktuella. Leda- möterna i UBB måste vara tillgängliga per telefon och beredda på att delta i möten med två timmars varsel. Med uppgifterna från ABB och UBB går NCBB vidare till en utvärderingskommitté bestående av tre parter, ED (). ED är det organ som fattar beslut om eventuella säkerhetsåtgärder. Kommittén består förutom av NCBB, som är kommitténs ord- förande, av en generaldirektör i , DGOOV (Director-General for Public Order and Safety, Ministry of the Interior and Kingdom Relations) samt av en generaldirektör i , DGRH (Director-General for , ). ED sammanträder normalt eller, om det be- hövs, oftare. fattar beslut om eventuella säkerhetsåtgärder presenterar NCBB den riskanalys som finns och föreslår relevanta åtgärder. I rutinärenden är NCBB behörig att själv fatta beslut om säker- hetsåtgärder. Om ett ärende är så brådskande att ett beslut i ED inte kan avvaktas får NCBB själv fatta en form av interimistiskt beslut som han därefter måste förankra med ED:s två andra med- lemmar. Personskyddsverksamheten i några andra länder Säkerhetsåtgärderna skräddarsys och kan bestå av alla tänkbara åtgärder, t.ex. säkerhetsrådgivning, tekniska skyddsanordningar, eskorter, inre och yttre bevakning, livvaktsskydd och annat väpnat skydd. Efter det att ED beslutat om säkerhetsåtgärder ger NCBB UBB i uppgift att se till att de blir genomförda. UBB har utöver de uppgifter som redovisats i uppdrag att över- väga metoden för själva genomförandet samt undersöka genom- förbarheten och effektiviteten i åtgärden. För detta ändamål måste UBB få så klar och tydlig information som möjligt rörande skydds- objektet, hotets natur och allvarlighet. Utöver att ge råd till de organ som har att genomföra själva åtgärderna måste UBB på NCBB:s vägnar också försäkra sig om att säkerhetsåtgärderna på central nivå verkligen genomförs. Om en lokal polismyndighet eller annat lokalt organ vägrar att genomföra en åtgärd, vilket är utomordentligt ovanligt, är inrikesministern behörig att beordra åtgärderna enligt den holländska polislagen. UBB förser regelbundet NCBB med feedback rörande de säkerhetsåtgärder som vidtagits. NCBB ger i sin tur feedback till skyddspersonen. Samarbetet med skyddspersonen är en grundför- utsättning för att personskyddssystemet skall kunna fungera. På sidan 125 finns en schematisk skiss över övervägande- och beslutsprocessen i personskyddsärenden. 5.4.2Underrättelse- och säkerhetstjänsten – AIVD ersattes den nationella säkerhetstjänsten, BVD () av en ny organisation, den holländska underrättelse- och säkerhetstjänsten, AIVD. AIVD är organisatoriskt placerat direkt under det holländska (Ministry of the Interior and Kingdom Relations). AIVD har i uppgift att bidra till den nationella säker- heten och att i detta syfte samla information om personer och organisationer som det finns anledning att misstänka för att utgöra hot mot det demokratiska statsskicket, landets säkerhet eller andra vitala intressen. En annan uppgift som åvilar AIVD är att leda Personskyddsverksamheten i några andra länder utredningar rörande andra länder för att få inblick i oroshärdar eller potentiella oroshärdar i världen och analysera vad dessa kan få för konsekvenser för säkerheten i . AIVD har vidare i uppgift att ge råd i säkerhetsfrågor rörande den nationella säker- heten. Vid AIVD arbetar knappt 900 personer. AIVD består av sju avdelningar, varav två arbetar med olika former av ledningsstöd. De fem övriga är Democratic Legal order Directorate, Directorate, Directorate, Foreign Intelligence Directorate och Intelligence Support Directorate. Inom AIVD finns en särskild enhet, , som har i uppgift att samordna samtliga kontakter mellan AIVD och NCBB eller EBB. ingår i en större enhet, AE (Analyse & Exploition). utgör en exklusiv kanal mellan AIVD och NCBB eller EBB och all information i båda riktningarna skall således gå via . När en förfrågan om information inkommer, normalt via kryptofax, från EBB till AIVD går denna därför direkt till . Denna enhet, som bl.a. består av analytiker, vidare- befordrar frågan till en enhet som kallas Monitor. Monitors huvud- uppgift är att dokumentera informationsflödet, vilket görs på elektronisk väg. Monitor skickar frågan vidare till berörda arbets- grupper inom de olika avdelningarna. En fråga går ofta till flera olika arbetsgrupper inom samma avdelning. Varje grupp besvarar frågan utifrån sitt verksamhetsområde och en analytiker i gruppen gör en hotbildsanalys utifrån de konkreta indikationer som finns. De analyser rörande samma fråga som gjorts inom avdelningen sammanställs härefter och produkten skickas tillsammans med underlaget elektroniskt tillbaka till Monitor. Monitor samman- ställer i sin tur samtliga avdelningars svar till en sammantagen skriftlig analys och bedömning. Den sammantagna analysen och bedömningen skickas därefter vidare till , som kvalitets- granskar produkten och dess underlag. gör inga ändringar utan att först kommunicera dem med berörda avdelningar och enheter. Om produkten bedöms vara politiskt känslig eller om den skiljer sig från övrigas produkter underställs den högste chefen för . Personskyddsverksamheten i några andra länder Den schematiska skissen över övervägande- och beslutsprocessen i personskyddsärenden finns i den tryckta upplagan. Personskyddsverksamheten i några andra länder inkommer ca 25–30 förfrågningar från EBB. levererar något färre svar eftersom processen inom AIVD tar . lämnar alltid svar på förfrågningarna, antingen genom att vidarebefordra den information som finns inom AIVD eller genom att konstatera att det inte finns någon information att lämna. har också i uppgift att representera AIVD i ABB. Grunderna för upprättande av hotbildsanalyser De hotbildsanalyser som upprättas görs enligt en viss mall. Denna mall består av två delar, allvarlighet och eventualiteter. Ett hot kan vara mycket allvarligt, allvarligt, medelmåttigt, mindre allvarligt eller inte allvarligt. Som mycket allvarliga betraktas de hot som om de inträffar med- för ett stort antal dödsoffer, att hela eller delar av den absolut väsentligaste infrastrukturen förstörs och att samhället sönder- faller. Exempel på sådana händelser utgör angrepp med nukleära, biologiska eller kemiska massförstörelsevapen. Som allvarliga bedöms de hot som om de inträffar medför fruktan för en eller fleras liv och att samhället chockas djupt. Exempel på sådana händelser är dråp, mord, överfall, kidnappning, fångenskap, sabotage, mordbrand etc. Som medelmåttiga bedöms de hot som om de inträffar skulle innebära storskaliga ordningsstörningar, svår förstörelse av icke- vitala objekt och fysiskt våld på en skyddsperson. Exempel på händelser i denna kategori är våldsamma konfrontationer mellan politiska grupper och misshandel av en skyddsperson. Hot som bedöms vara mindre allvarliga är t.ex. sådana som skulle leda till småskaliga allmänna ordningsstörningar och hotelser mot en skyddsperson. Har ett hot för det fall det förverkligas ingen effekt på den nationella säkerheten bedöms det inte vara allvarligt. Eventualiteter eller möjligheter att ett hot eller en risk inträffar graderas i fem kategorier; mycket hög, hög, medel, låg och mycket låg. Mycket hög risk att en händelse inträffar är det då det av den tillgängliga informationen framgår att det finns konkreta fakta och omständigheter som talar för att händelsen kommer att inträffa samt när och var den kommer att äga rum. Personskyddsverksamheten i några andra länder Hög risk att en händelse inträffar är det då kända konkreta fakta och omständigheter talar för att en händelse kommer att inträffa men då det saknas kunskap om tid och plats och/eller då möjlig- heten att en händelse kommer att inträffa bedöms mycket tänkbar. Medelstor risk för att en händelse inträffar är det när det inte finns några konkreta omständigheter som talar för det men händelsen är tänkbar. Låg risk att en händelse inträffar är det då det inte finns några konkreta ledtrådar men händelsen fortfarande framstår som i någon mån tänkbar. Mycket låg risk att en händelse inträffar är det då det inte finns några konkreta ledtrådar och händelsen inte heller är tänkbar. När det gäller hanteringen av potentiella hot, främst från enskilda personer, har inom AIVD tillskapats en sär- skild enhet AE (Analyse & Exploition), till vilken som nämnts numera hör. Denna särskilda enhet har bl.a. i uppgift att fånga in sådana hot. Till enheten håller särskilda experter, psyko- loger, statsvetare, etc., på att rekryteras. Enheten kommer bl.a. att studera i vilken omfattning skyddspersonerna exponeras i mass- medierna och på annat sätt, i vilken utsträckning skyddspersonerna hanterar eller kommer att hantera politiskt känsliga frågor och om skyddspersonerna framstår som kontroversiella. För att kunna genomföra dessa studier kommer enheten att behöva ett gott sam- arbete med säkerhetsansvariga och andra berörda på departemen- ten. För att kunna göra relevanta bedömningar i denna del kommer enheten också att behöva göra djupgående intervjuer med skydds- personerna. Skyddspersonerna kan inte tvingas att medverka vid sådana intervjuer men AIVD kan erbjuda absolut sekretess rörande de uppgifter som kommer fram. Beträffande de riskanalyser och hotbildsbedömningar som upp- rättas inom AIVD görs ingen sammantagen eller total bedömning utan för varje hot eller risk redovisas separata bedömningar. I är personskyddsverksamheten uppdelad på den norska säkerhetspolisen, Politiets sikkerhetshetstjeneste (PST), och politidistrikt. PST ligger direkt under norska Justisdepartementet, som leder polisväsendet i landet. PST har till huvudsaklig uppgift att före- Personskyddsverksamheten i några andra länder bygga, motverka och utreda brott mot rikets yttre och inre säker- het. Vid PST arbetar totalt ca 350 personer, varav ca 100 är place- rade ute på de 27 polisdistrikten. Inom PST finns två större avdel- ningar; en operativ avdelning och en organisations- och utveck- lingsavdelning. Den operativa avdelningen är uppdelad på nio enheter. Dessa sysslar bl.a. med kontraspionage, kontraterrorism och kontraextremism. På den operativa avdelningen finns också enheten för säkerhetsanalys. Denna enhet har i uppgift att upprätta riskanalyser och göra hotbildsbedömningar som bl.a. läggs till grund för olika personskyddsåtgärder. Inom PST finns det även en enhet för strategisk analys. Denna enhet utarbetar en samlad nationell hotbild som läggs till grund för regeringens beslut om vad PST skall prioritera nästkommande år. Direkt under Justisdepartementet ligger vidare Politidirek- toratet, som är ett förvaltningsorgan med uppgift att bl.a. leda och följa upp verksamheten i polisdistrikten. Politidirektoratet spelar också en central roll i insatsen mot grov internationell och orga- niserad brottslighet. Under Politidirektoratet sorterar rikstäckande polisorgan som Kriminalpolitisentralen, Økokrim, Utryknings- politiet m.fl. samt de 27 polisdistrikten, varav politidistrikt är det största. politidistrikt har hand om all livvaktsverksamhet i . PST:s funktion för säkerhetsanalys låg tidigare under enheten för kontraterror. I samband med en omorganisation blev funktionen en egen enhet, enheten för säkerhetsanalys. På enheten arbetar 12 personer med blandad bak- grund. Här finns, förutom poliser, en psykolog och två statsvetare. Enheten har dessutom en psykiater knuten till sig. Enheten gör riskanalyser och hotbildsbedömningar inte bara avseende de skyddspersoner PST svarar för utan också inför stats- besök, stora evenemang och andra särskilda händelser. Kretsen skyddspersoner som PST svarar för utgörs av medlemmar i kungahuset, statsministern, övriga ministrar, stortingspolitiker, Personskyddsverksamheten i några andra länder ledare för vissa centrala institutioner såsom centralbankschefen, militära ledare, vissa polischefer m.fl. Av skyddspersonerna har delar av kungahuset permanent liv- vaktsskydd. Övriga, inkluderande statsministern, har livvaktsskydd eller andra skyddsåtgärder efter särskilt beslut, grundat på den hotbildsbedömning som enheten för säkerhetsanalys fastställt. För medlemmar i regeringen och kungahuset upprättas hotbilder regelbundet. För övriga skyddspersoner görs hotbildsbedömningar om hot inkommer. Den hotbildsbedömning som PST gör är inte uppdelad på olika områden på sätt som sker i . När analyserna görs tas dock hänsyn till nationella underrättelsehot, terrorism, extremism och mentalt störda men det görs bara en enda sammantagen bedöm- ning.