sou · GSB361 · 2005-01-01 00:00:00 — enligt förordningen om brottsofferfond se till att resultaten av den forskning och utveckling som bedrivs med medel som lämnats från fonden offentliggörs på lämpligt sätt. Myndighetens ambition är att nå så många enskilda brottsoffer som möjligt och att öka brottsofferkompetensen inom samtliga samhällsorgan som har kontakt med brottsoffer. Arbetet med att öka brottsofferkompetensen sker dels genom undervisning och föreläsningar, dels genom skriftlig information. Myndigheten an- ordnar både egen undervisning samt bjuds in att undervisa i olika sammanhang. Bl.a. deltar myndigheten i landets polisutbildningar och vid kurser i kriminologi, viktimologi och brottsofferkunskap vid olika universitet. Myndigheten undervisar också inom rätts- väsendet. De anställda på myndigheten är efterfrågade som före- läsare. Det är i huvudsak informationschefen och beslutsfattarna som föreläser men även de som arbetar i olika projekt deltar. Myndigheten anordnar och deltar även i olika konferenser och temadagar. Bl.a. arrangerar myndigheten i samverkan med ideella organisationer en temadag i samband med den Internationella . Den skriftliga informationen består av olika broschyrer och informationsfoldrar som beskriver myndighetens verksamhet, information om brottsskadeersättning och brottsofferfonden och foldrar som riktar sig till särskilda målgrupper. Många av foldrarna finns på olika språk. Myndigheten ger ut ett Nyhetsbrev som ut- kommer 2–. För att sprida resultatet av arbetet med brottsofferfonden an- ordnar myndigheten olika seminarier och konferenser där projekt som beviljats medel presenteras. Från dessa publiceras rapporter. Myndigheten ger även ut ett särskilt Nyhetsbrev för fonden. Myndigheten har också en servicetelefon. Dit ringer allmänheten med olika brottsofferrelaterade frågor, främst när det gäller brotts- skadeersättning. Även ideella organisationer, aktörer inom rätts- väsendet samt media och allmänhet ringer till servicetelefonen. har myndigheten en egen hemsida på Internet. Där finns information om myndighetens olika verksamheter och möjlighet att beställa eller ladda ner mycket av informationen. Även internationellt deltar i flera projekt. Myndigheten har också genomfört flera projekt med stöd av Europeiska kommissionens Grotius-program. och har också varit med och drivit arbetet uppgifter på informations- och kunskapsområdet inom EU för att stärka brottsoffrens ställning, såväl när det gäller rättsprocessen som på andra områden. 8.2Brottsoffermyndigheten som ett informations- och Ett framgångsrikt brottsofferarbete kräver att kunskaperna om brottsoffers situation förbättras och att attityderna och värdering- arna förändras. har också gjort stora insatser för att sprida kunskap om brottsoffer och förändra attity- der och värderingar. Trots dessa insatser finns det stora brister t.ex. i bemötande av brottsoffer. Kunskapen behöver därför förbättras både inom rättsväsendets myndigheter och hos övriga myndigheter och aktörer som kommer i kontakt med brottsoffer. Men kun- skapen måste också öka hos politiker, media och allmänheten. Mycket av den utåtriktade verksamheten riktar sig till dem som redan är intresserade av frågorna och som har, i varje fall viss, kunskap om brottsofferfrågor. För att myndigheten skall kunna nå ut med nödvändiga kunskaper och för att kunna påverka, förändra attityder och värderingar behöver myndigheten nå ut till fler och till en bredare krets än den gör. En myndighet som har enkla och klara kontakter med enskilda skapar ett förtroende för frågorna och gör myndigheten starkare. Den höga tillgänglighet som myndigheten har med bl.a. servicetelefonen och hemsidan fyller därför en viktig funktion. utgör servicetelefonen en betungande uppgift för perso- nalen, särskilt för juristpersonalen. Det kan övervägas, särskilt mot bakgrund av mitt förslag att myndigheten skall ta emot klagomål från brottsoffer, om inte till myndighetens växel skall kopplas en talsvarsmeny så att den enskilde direkt kommer till önskad enhet för att få svar på sina frågor. Även hemsidan är ett viktigt instrument för att sprida informa- tion och kunskap. Detta ställer krav på att den är väl fungerande och kontinuerligt uppdaterad. Myndigheten saknar tillräcklig kompetens och resurser för att mer aktivt arbeta med hemsidan. I detta sammanhang kan också nämnas att blanketterna bör ses över, särskilt redaktionellt och språkligt, och i några fall förenklas. Behovet av att sprida kunskap om brottsofferfrågorna är större än vad kan tillgodose. uppgifter på informations- och kunskapsområdet För att brottsofferfrågorna skall bli synliga och etablerade i kriminalpolitiken behöver myndigheten vara mer aktiv och drivande genom att i högre grad t.ex. delta i den offentliga krimi- nalpolitiska debatten. På så sätt skulle frågorna bli än mer kända och kunskapen öka hos fler. För detta arbete bör myndigheten få i uppdrag att ta fram en informationsstrategi. Av den bör framgå vilka grupper man vill nå samt formerna för hur det skall gå till. Myndigheten bör även fortsättningsvis sprida information om de projekt som brottsofferfonden finansierar och den kunskap som de genererar. I myndighetens uppdrag att vara ett informations- och bör också ligga att aktivt inhämta och sprida in- formation om resultat av internationell forskning och utvecklings- verksamhet inom det viktimologiska området. Myndigheten bör också i övrigt delta i kunskaps- och erfarenhetsutbyte i sådana sammanhang. Även för detta arbete bör myndigheten ta fram en informationsstrategi. skall även i fortsättningen delta i inter- nationellt samarbete genom internationella projekt och genom att vara drivande i arbetet inom EU för att stärka brottsoffrens ställ- ning. Det internationella arbetet är betydelsefullt för etableringen av brottsofferfrågorna även inom . Det är viktigt att myn- digheten sprider vidare den kunskap som inhämtas internationellt. Det kommande direktivet om brottsofferersättning innebär att myndigheten skall kunna lämna upplysningar om hur man ansöker om brottsofferersättning i ett annat land inom EU. Myndigheten fungerar som ett för brottsofferfrågor. Mitt förslag att myndigheten skall få en samord- ningsuppgift för brottsofferfrågor kommer att leda till att kun- skapen om brottsofferfrågor blir än högre inom myndigheten. Samordningsuppgiften innebär också att myndigheten skall bevaka och främja utvecklingen på brottsofferområdet. En sådan före- trädare för brottsoffer måste kunna uppträda med tyngd. För att stärka och förtydliga verksamheten bör därför myndighetens funktion som informations- och för brotts- offerfrågor uttryckligen anges i instruktionen för myndigheten. 9Viktimologisk forskning och utvecklingsverksamhet Den viktimologiska forskningen måste bli mer etablerad innan ställning kan tas till vem som skall ansvara för den och hur den skall organiseras . Det finns inte skäl att frångå den inriktning på forsk- ningen som har slagits fast i viktimologiska forskningsprogram. En närmare utvärdering av programmet bör göras när det har avslutats. bör övervägas om en professur i viktimologi bör inrättas. Det saknas utrymme för att genom omprioriteringar av brottsofferfondens medel överföra till det av föreslagna Brottsförebyggande Insti- tutet. För att initiera ett samarbete mellan brottsofferstödjande och brottsförebyggande projekt bör BRÅ finnas represente- rat i det organ som beslutar om fördelning av fondens medel. Enligt direktiven skall jag särskilt belysa det framtida ansvaret för, organisationen av och inriktningen på forskning och utvecklings- verksamhet på brottsofferområdet och samverkan med andra delar av den kriminalpolitiska forskningen respektive med praktisk verk- samhet på brottsofferområdet. Viktimologisk forskning och utvecklingsverksamhet 9.1Det framtida ansvaret för och organisationen av forskning och utvecklingsverksamhet Det viktimologiska forskningsfältet är ett nytt tvärvetenskapligt ämne under framväxt. Forskningen brottas med problem som rör strukturella och grundläggande förutsättningar för forskning inom området. Det finns få disputerade vilket leder till en brist på hand- ledare. Detta leder vidare till nästa problem – att finna finansiering för forskningsprojekten. För att forskningen inom viktimologi skall vidgas och fördjupas måste möjligheterna för att bedriva sådan forskning underlättas. Regeringen har därför gett i uppdrag att ta fram och genomföra ett viktimologiskt forskningsprogram. Forskningsprogrammet, Rättigheter och motstånd, skall pågå –2007. I anslutning till programmet har en rapport sammanställts av myndigheten i vilken ges en överblick av den viktimologiska forskning som bedrivs (Ett viktimologiskt forskningsprogram, Bakgrund och nuläge). Bland annat har olika institutioner vid universiteten i , , och visat stort intresse för brottsoffer och haft en sådan inrikt- ning i sitt forskningsarbete. De forskarmiljöer som finns har också olika inriktning där t.ex. den viktimologiska forskningen på vid är inriktad på mäns våld mot kvinnor. När det gäller brottsofferfonden konstate- ras att fonden haft stor betydelse för den viktimologiska forsk- ningen och att det finns en spridning på olika ämnesområden, även om merparten av forskningen är koncentrerad kring sociologi, psykologi och folkhälsovetenskap. Regeringen avsatte inte några särskilda medel för det viktimolo- giska forskningsprogrammet varför utformningen och omfatt- ningen var beroende av vilken finansiering som myndigheten kunde säkerställa från annat håll. Medel till forskningen inom ramen för programmet har också möjliggjorts med hjälp av bidrag från för arbetsliv och socialvetenskap (FAS), , (), univer- sitet, och brottsofferfonden. Detta kommer att leda till att tjänster för viktimologisk forskning utlyses vid univer- sitet och myndigheter i landet. BRÅ-utredning har i sitt betänkande Brottsföre- byggande kunskapsutveckling (SOU 2004:18) kartlagt den forsk- nings- och utvecklingsverksamhet som är relevant för det kriminal- Viktimologisk forskning och utvecklingsverksamhet politiska målet att minska brottsligheten och öka människors trygghet. Av den kartläggningen framgår bl.a. att FAS avsatt medel till två forskarassistenttjänster i brottsofferforskning samt att och RJ finansierar forskningsprojekt med brotts- offerinriktning. Den viktimologiska forskning som bedrivs är alltså vida spridd och med olika finansiärer. För forskningsfältets framtid och etablering är det viktigt att forskningsprogrammet kan genomföras i sin helhet. Genom forskningsprogrammet kommer den viktimologiska forskningen att i högre grad etablera sig i den akademiska världen och viktimologiska forskarmiljöer i större utsträckning växa fram. behövs det enskilda forskarprogram på de olika universite- ten med professorer som har ansvaret för forskningen och där det finns möjlighet att anställa forskarassistenter och doktorander. Flera utvecklade forskarmiljöer säkerställer också bredd och kvali- tet i forskningen. För att stimulera en sådan framväxt kan över- vägas om brottsofferfonden skall finansiera inrättandet av en pro- fessur i viktimologi. Jag återkommer till denna fråga i avsnitt 12.3.2. På kan det också, mot bakgrund av viktimologins tvärvetenskapliga natur, övervägas om det vore lämpligt med ett samlat forskningsprogram för hela det kriminalpolitiska området. Mycket talar för det. En utveckling åt det hållet kommer ytterligare att påverkas av ett eventuellt inrättande av en analysenhet i Justitie- departementet. Ett samlat forskningsprogram skulle också kunna öka mängden viktimologiska forskningsprojekt inom den juridiska disciplinen. För att en sådan samlad forskning skall bli framgångs- rik krävs det ett mer utvecklat samarbete mellan de olika delarna av den kriminalpolitiska forskningen (se närmare avsnitt 9.3). Det viktimologiska forskningsfältet är alltså fortfarande ungt och på stark framväxt. Mot bakgrund av bl.a. det pågående viktim- ologiska forskningsprogrammet och det nätverk som myndigheten som ett led i programmet har för avsikt att starta är tiden enligt min mening inte mogen för att redan nu närmare ange det framtida ansvaret för och den närmare organiseringen av den viktimologiska forskningen. Viktimologisk forskning och utvecklingsverksamhet 9.2Inriktningen på forskningen och utvecklingsverksamheten Av Brottsoffermyndighetens viktimologiska forskningsprogram och den åtföljande rapporten och nuläge framgår att dagens forskning är koncentrerad kring sociologi, psykologi och folkhälsovetenskap. är flera stora problemområden helt outforskade. Det är också en påfallande liten andel projekt inom den juridiska disciplinen. En stor del av projekten är s.k. sonderande forskning, som t.ex. studerar förekomsten av ett visst fenomen. Få projekt studerar offerskapet och de som gör det handlar ofta om våldsutsatta kvinnors roll i rättssystemet. I forsk- ningsprogrammet konstateras också att i ett tidigt skede av utveck- lingen av forskningen är grundläggande data nödvändiga för att kunna gå vidare med andra frågor. I forskningsprogrammet pekas tre områden ut som särskilt viktiga för fortsatt forskning. Dessa är brottsoffer i rättsväsendet, brottsoffer och etnicitet samt barn som brottsoffer. Dessa områden stämmer överens med regeringens syn på forskningens inriktning i den senaste forskningspolitiska propositionen Forsk- ning och förnyelse (prop. 2000/01:3, bet. 2000/01:UbU06, rskr. 2000/01:98). Som exempel på områden som det finns skäl att upp- märksamma anger regeringen vissa gruppers särskilda utsatthet för brott, upprepad viktimisering och brottsoffrens ställning inom rättsväsendet. Innan tiden för det viktimologiska forskningsprogrammet har löpt ut finns det inga skäl att frångå den inriktning på forskningen som framgår av forskningsprogrammet. Därefter behöver det vidtas en samlad utvärdering av de forskningsprojekt som genomförts och dess resultat. Denna utvärdering kan sedan ligga till grund för bedömningen av en eventuell ändrad inriktning på forskningen och vilka nya forskningsområden som är aktuella. 9.3Samverkan med annan kriminalpolitisk forskning respektive med praktisk verksamhet på brottsofferområdet På samma sätt som det praktiska arbetet med brottsofferfrågor kräver samarbete mellan rättsväsendets myndigheter, ideella orga- nisationer och övriga aktörer för att det skall bli framgångsrikt Viktimologisk forskning och utvecklingsverksamhet krävs det ett samarbete och en samverkan kring forskning och ut- vecklingsfrågor om brottsoffer. När det gäller samverkan inom den kriminalpolitiska forsk- ningen betonar regeringen i budgetpropositionen för (prop. 2003/04:01) att det finns viktiga beröringspunkter mellan de brottsofferstödjande och de brottsförebyggande frågorna. Som exempel ges att de upprepat utsatta personerna för brott ofta är i särskilt behov av stöd. Upprepad brottslighet är också en viktig utgångspunkt för att förebygga brott, vilket pekar på möjligheterna och behoven av att samordna det brottsoffer- stödjande och det brottsförebyggande arbetet. Regeringen aviserar att man noggrant kommer att följa utvecklingen och överväga initiativ som syftar till att samarbete prövas i ökad utsträckning. Regeringen har också i BRÅ:s regleringsbrev angett att BRÅ skall redovisa en bedömning av i vilken omfattning brotts- offerperspektivet uppmärksammats i det lokala brottsförebyggande arbetet. Jag delar uppfattningen att det är av stor vikt att ett samarbete kommer till stånd mellan det brottsofferstödjande och det brotts- förebyggande arbetet. När Brottsoffermyndigheten inrättades var detta också något som förutsattes. I rapporten heten – Rapport om utredningen om översyn av Brottsskadenämn- dens organisation (dnr Ju 1994/269) anfördes att myndigheten skulle sträva efter en nära samverkan med BRÅ i syfte att utbyta kunskap, men också för att undvika dubbelarbete. Jag har redan berört (avsnitt 4.2) att ett sådant samarbete saknas. Hur skall då detta samarbete lämpligen initieras? BRÅ- utredning har i sitt betänkande Brottsförebyggande kunskapsut- veckling (SOU 2004:18) som ett led i att stärka kontaktytorna mellan brottsofferforskning och kriminologisk forskning föreslagit att fyra miljoner av brottsofferfondens medel skall disponeras av den nya myndigheten (). Medlen skall delas ut för bidrag till angelägna forskningsprojekt med både ett brottsoffer- och ett brottsförebyggande perspektiv. Jag delar i grunden de bedömningar som BRÅ-utredning gör. Precis som BRÅ-utredning påpekar behöver de medel som går till forskningsprojekt stå ograverade. anser vidare att det borde finnas möjligheter till omprioriteringar av fondens medel. Jag delar inte den bedöm- ningen. Det verksamhetsstöd som framför allt brottsofferjourerna får från fonden är av avgörande betydelse för deras fortlevnad. Viktimologisk forskning och utvecklingsverksamhet Vittnesstödsverksamheten kan också behöva finansieras i fram- tiden. Det finns alltså snarare behov av att öka de bidrag som de ideella organisationerna får än att minska dem. Jag kan därför inte se att det genom omprioriteringar finns utrymme för att låta disponera av fondens medel. Det vore också olyckligt med en ordning som innebär att en viss i för- väg bestämd summa förs över från brottsofferfonden då den finan- sieras via avgifter som kan förändras över tiden. Om fonden tillförs ytterligare medel kan dock frågan övervägas igen. Enligt min mening skulle en bättre väg för att stärka samarbetet mellan brottsofferstödjande och brottsförebyggande forskningsprojekt vara att nuvarande BRÅ finns representerat i det organ som beslutar om fördelning av fondens medel. Här vill jag också fram- hålla att det ytterligare skulle främja samarbetet mellan de brotts- förebyggande frågorna och brottsofferarbetet om Brottsoffer- myndigheten fanns representerad hos BRÅ. Det är också viktigt att och den viktim- ologiska forskningen samverkar med forskare inom andra discipli- ner och med den praktiska verksamheten på brottsofferområdet. Regeringen betonar också i propositionen Forskning och förnyelse (prop. 2000/2001:3) vikten av att tvär- och mångvetenskaplig forskning uppmärksammas i högre utsträckning. Brottsoffer- myndigheten har för avsikt att starta ett nätverk inom området för forskare vars projekt finansieras via fonden. Jag ser det som en bra väg för att skapa en samverkan i forskningsfrågor. Det vore också värdefullt om detta nätverk kunde omfatta även andra forskare i viktimologi och praktiker inom området. kommer genom hanteringen av brotts- skadeärenden, fördelning av medel från brottsofferfonden och den nya samordningsuppgiften för brottsofferfrågor att få bred kun- skap om vilka behov som finns och vad som händer i den praktiska handläggningen av brottsofferfrågor, t.ex. hos brottsoffer- och kvinnojourerna och hos övriga myndigheter som arbetar med brottsofferfrågor. har i sitt policydoku- ment för brottsofferfonden angett att myndigheten ser positivt på samverkan avseende brottsofferfrågor mellan såväl offentliga organ som offentliga organ och ideella organisationer och att projekt som innehåller inslag av samverkan, kunskaps- och erfarenhetsutbyte skall prioriteras. Detta är enligt min mening en riktig prioritering. Denna, tillsammans med den bredare kunskap som Brottsoffer- myndigheten kommer att få, ger myndigheten en utmärkt platt- Viktimologisk forskning och utvecklingsverksamhet form för att genom fonden kunna initiera och peka på behov av viktig forskning och utvecklingsverksamhet. Därigenom säkerställs också en viktig och nödvändig samverkan med den praktiska verk- samheten på brottsofferområdet. 10Brottsoffermyndigheten som serviceorgan till regeringen Myndigheten bör inte knytas närmare regeringen som ett serviceorgan. Den analysenhet som BRÅ-utredning föreslår skall inrättas inom för att till- godose departementets behov av analyser och andra stabs- uppdrag på det brottsförebyggande området bör också få motsvarande uppgifter när det gäller frågor på brottsoffer- området. Jag skall enligt mina direktiv särskilt belysa vilka fördelar respektive nackdelar det skulle innebära att knyta närmare regeringen som ett serviceorgan. Det finns, såvitt jag vet, ingen vedertagen definition av begreppet serviceorgan. Viss ledning kan hämtas från begreppet stabsmyndig- het, även om inte heller det har någon vedertagen definition. Stabsmyndighetsöversynen har i sitt delbetänkande Reformerad stabsorganisation (SOU 1997:80) angett att begreppet har kommit att användas för att beteckna ett antal myndigheter som anses ha en särskilt nära relation till regeringen och som på olika sätt tillhanda- håller underlag som regeringen eller behöver i sitt beslutsfattande eller beredningsarbete. Kännetecknade för stabsmyndigheterna anges också vara att deras verksamhet inte alls eller endast obetydligt riktar sig direkt till allmänheten, kommu- nerna eller företagen. Jag har i mina överväganden med serviceorgan menat ett organ som bistår regeringen med fakta och analyser och med att snabbt genomföra korta projekt och brådskande beställningar. Regeringen och har ett fortlöpande behov av att få bistånd med underlag för sitt beslutsfattande. Detta får man på begäran från de myndigheter som lyder under regeringen. som serviceorgan till regeringen som utmärker en servicemyndighet är att det är en mer nära rela- tion mellan beställaren och utföraren. För att uppgiften att vara serviceorgan skall vara meningsfull krävs dessutom att service- organet har tillgång till eller själv producerar statistik och annat kvalificerat underlag som kan utgöra grunden för de analyser som tillhandahålls. Som det är har inte de förutsätt- ningar som krävs för att fungera som serviceorgan. Situationen blir annorlunda om myndigheten får uppgifterna att samordna och fungera som i brottsofferfrågor. I det ligger att myndigheten mer aktivt skall följa hur kunskapen om brottsoffer- frågor utvecklas vid myndigheterna inom rättsväsendet och bevaka och främja utvecklingen på området. Det ligger i sakens natur att myndigheten inom ramen för den rollen på olika sätt vidarebeford- rar sina kunskaper till regeringen och (jfr också avsnitt 4.2). Att ha en samordningsuppgift och vara i brottsofferfrågor ställer emellertid – bl.a. för att vara trovärdig i förhållande till de andra samverkande myndigheterna – krav på en tydlig och självständig roll i förhållande till regeringen och . Eventuella analyser och utredningsuppdrag skall beställas på samma formella och öppna sätt som gäller för myndig- heter i allmänhet. BRÅ-utredning har i sitt betänkande Brottsförebyggande kunskapsutveckling (SOU 2004:18) berört samma frågeställning såvitt gäller om BRÅ skall fungera som ett stabsorgan åt regeringen. Utredningen konstaterar att det inte är lämpligt att en myndighet som skall vara oberoende har till huvudsaklig uppgift att förse regeringen med utvärderingar och underlag inför kriminalpolitiska beslut och åtgärder. En sådan myndighet skulle i mindre utsträckning ge plats för ett arbete som kan bedrivas enligt en mer långsiktig planering då verksamheten skulle belastas med s.k. korta och snabba uppdrag från bl.a. reger- ingens sida. BRÅ-utredning föreslår därför att BRÅ inte skall fungera som ett stabsorgan åt regeringen. Regeringens behov av utvärderingar och av kvalificerat kun- skapsunderlag och analyser inför kriminalpolitiska beslut och åt- gärder, liksom snabba beställningar, skulle i stället kunna tillgodo- ses av den analysenhet som BRÅ-utredning föreslagit skall inrättas inom . Denna enhet skulle ha till uppgift att bidra med analyser och kunskapsunderlag inför krimi- nalpolitiska överväganden och beslut. Enheten skulle även kunna som serviceorgan till regeringen arbeta med statistik avseende brottsofferfrågor. redovisar inte BRÅ som ansvarig för kriminalstatistiken alla offer- grupper vilket gör det svårt att uttala sig om bl.a. antalet brotts- offer. En förändring av kriminalstatistiken behöver därför ske.