sou · GSB37 · 2005-01-01 00:00:00 — Det bör dock nämnas att ledningsrätt inte kan upplåtas i annans tomträtt. Anknytningen till fastighetsbegreppet gör det även möjligt att ta i anspråk utrymme i eller på sådan byggnad eller anläggning som utgör tillbehör till fastighet. Med ledningsrätt avses en sakrättsligt skyddad rätt för lednings- ägare att dra fram och behålla olika slags ledningar över fastig- heter.11 En ledningsrättsupplåtelse, som uppkommer genom ett av lantmäterimyndighet vid en förrättning fattat beslut, gäller . Den kan ändras eller upphöra enbart genom en ny förrätt- ning (33 § ledningsrättslagen). Det kan på begäran av ledningens innehavare förordnas att ledningsrätt skall höra till dennes fastighet eller inskrivna tomträtt (1 § andra stycket ledningsrättslagen). Led- ningen blir då enligt 2 kap. 1 § jordabalken tillbehör till fastigheten eller tomträtten. Därvid kan ledningsrätten ses som ett s.k. rättsligt tillbehör. Om ledningsrätten inte anknyts till ledningsägarens fastighet, blir den lös egendom (se vidare avsnitt 3.2.1). Det bör dock i sammanhanget framhållas att ledningsrättslagen inte innebär någon inskränkning i möjligheterna att trygga rätten att dra fram och behålla ledningar genom nyttjanderätts- eller servi- tutsavtal, vilket är vanligt, eller genom förfarande enligt expropria- tionslagen (1972:719) eller annan lagstiftning som möjliggör tvångsupplåtelser. Utöver ledningsrättslagen kan nämligen mark för ledningar tvångsvis tas i anspråk enligt bestämmelserna i 2 kap. 2 och 3 §§ expropriationslagen. Det bör emellertid nämnas att det i 2 kap. 12 § expropriationslagen föreskrivs bl.a. att expropriations- tillstånd inte skall meddelas om ändamålet lämpligen bör tillgodo- ses på annat sätt. Av förarbetena till denna bestämmelse framgår att expropriation som regel i praktiken enbart skall komma till använd- ning när andra vägar att nå det avsedda målet är stängda samt att möjligheten till frivillig uppgörelse bör undersökas innan expro- priation tillgrips.12 Vi menar att detta får anses innebära att man bör utnyttja ledningrättslagens regler om markåtkomst innan reglerna i expropriationslagen används, dvs. att speciallag bör tillämpas fram- för den vidare och mera övergripande lagen på området. Rätt att tvångsvis dra ledning över annans mark kan dessutom i vissa fall tryggas med stöd av anläggningslagen (1973:1149), som kan tillämpas beträffande gemensamt anlagda ledningar av olika slag som tillgodoser flera fastigheters behov. Det är emellertid inte 1973:157 s. 85. 1972:109 s. 218. möjligt att fritt välja mellan att tillämpa ledningsrättslagen eller an- läggningslagen. I 2 § andra stycket ledningsrättslagen finns närmare bestämt en bestämmelse som innebär att en upplåtelse skall regleras exklusivt enligt anläggningslagens regler om ledningarna kan ingå i en gemensamhetsanläggning. Så kan t.ex. vara fallet då en ledning skall utnyttjas av två eller flera fastigheter. Markåtkomsten regleras i dessa fall av 12 § anläggningslagen. för ledningar kan också i vissa speciella situationer tas i anspråk med stöd av annan lagstiftning. Som exempel kan nämnas bestämmelsen om särskild tvångsrätt för vattenverksamhet i 28 kap. 10 § . Vidare torde mark för ledningar kunna tas i anspråk med stöd av 5 kap. 1 § minerallagen (1991:45). Avslutningsvis kan framhållas att beslut enligt ledningsrättslagen i betydande omfattning fungerar som bekräftelser på överens- kommelser om att upplåta mark för ledningsändamål. Med andra ord tillämpas lagen inte enbart för att tvångsvis upplåta mark för ledningar. En överenskommelse om markåtkomst kan nämligen när villkoren i ledningsrättslagen är uppfyllda ges sakrättsligt skydd i form av ledningsrätt. Vid handläggningen av ledningsförrättningar eftersträvar vidare lantmäterimyndigheten samförståndslösningar också i de fall samförstånd inte föreligger när förrättningen initieras. Även i dessa situationer kan ledningsbeslutet, om enighet uppnås, sägas ge sakrättsligt skydd åt frivilliga uppgörelser. Enligt 1 § andra stycket ledningsrättslagen omfattar ledningsrätt enligt vad som bestäms vid förrättningen befogenhet att inom fastigheten vidta de åtgärder som behövs för att dra fram och an- vända ledningen. Det handlar således om andra befogenheter än rätten att utnyttja visst utrymme inom fastighet. Därvid kan de be- fogenheter som kan inbegripas i en servitutsrätt inrymmas i en ledningsrätt.13 Som exempel på sådana befogenheter kan nämnas rätt att beträda marken för tillsyn och reparation av ledningen samt rätt att ta bort träd och buskar som utgör hinder vid användandet av ledningen. Dessutom kan fastighetsägaren åläggas att avstå från visst utnyttjande av sin fastighet, t.ex. genom att förbjudas att upp- föra byggnad eller anordna upplag på visst avstånd från ledningen. Ledningsrätt kan även i viss begränsad omfattning innefatta 1973:157 s. 87. skyldighet för berörda fastighetsägare att företa positiva presta- tioner. För sådan skyldighet gäller därvid samma begränsning som för servitut enligt 14 kap. 1 § andra stycket jordabalken.14 När det gäller positiv prestationsskyldighet blir det på så sätt endast under- hållsmoment som kan inrymmas i ledningsrätten. Det kan dock i vissa fall vara svårt att dra gränsen mellan underhållsarbete och åtgärder som gäller driften. Om det är uppenbart att underhålls- momentet är helt dominerande, torde emellertid den omständig- heten att någon åtgärd är av betydelse också för driften inte med- föra att upplåtelsen i denna del underkänns som ledningsrätt.15 Vidare bör ledningsrätten ges ett sådant innehåll som gäller för servitut enligt 14 kap. 6 § jordabalken, nämligen att innehavaren av ledningsrätten vid utövande av denna förfar så att den tjänande fastigheten inte betungas mer än nödvändigt. Frågan om vilka befogenheter som ingår i ledningsrätten bestäms i ett lednings- beslut (se vidare avsnitt 2.2.6). 2.2.3Ledningar för vilka ledningsrätt kan upplåtas I 2 § första stycket ledningsrättslagen räknas upp vilka olika typer av ledningar som omfattas av lagen. Stycket har följande lydelse. Lagen gäller för ledningar av följande slag, 1.teleledning som ingår i telekommunikationssystem för allmänt ändamål samt allmän svagströmsledning för signalering, fjärrmanöv- rering, dataöverföring eller liknande ändamål, 2.elektrisk starkströmsledning för vilken koncession fordras eller som behövs för sådana ledningar som avses i 1, 3.vatten- eller avloppsledning som a)ingår i allmän va-anläggning, b)förser samhälle med vatten eller därifrån bortför avloppsvatten eller annan orenlighet, c)gagnar näringsverksamhet eller kommunikationsanläggning av betydelse för riket eller viss ort eller d)medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan och inte tillgodoser endast en enstaka fastighets husbehov, 4. ledning genom vilken fjärrvärme, olja, gas eller annan råvara eller produkt transporteras från produktionsställe, upplag eller lastplats och som a)tillgodoser ett allmänt behov, b)gagnar näringsverksamhet eller kommunikationsanläggning av betydelse för riket eller viss ort eller a. s. samt även prop. 1970:20, Del B, s. 732 f. c) medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan. Som framgår kan alltså ledningsrätt endast upplåtas för ledningar av viss beskaffenhet som tjänar ett visst ändamål. Regleringen tar där- vid sikte på olika ändamål av allmän karaktär som en ledning måste tjäna för att omfattas av lagen. Det är viktigt att framhålla att tillämpningsområdet inte kan vidgas för att ledningsägaren och fastighetsägaren är överens om villkoren för upplåtelsen.16 Vidare bör betonas att den omständigheten att en ledning tjänar ett allmänt ändamål inte behöver betyda att den är allmänt tillgänglig. Som exempel på detta kan nämnas olika typer av ledningar som ingår i Försvarsmaktens ledningsnät. Tillämpningsområdet omfattar även ledningar för vilka utrymme kan tas i anspråk för att tillgodogöra sig vattenkraft eller annat enligt bestämmelser i andra lagar.17 Som har framgått av redo- görelsen i avsnitt 2.2.1 råder alltså i huvudsak valfrihet när det gäller val av lagstiftning som möjliggör tvångsvisa upplåtelser. Undantagna från möjligheten att upplåta ledningsrätt är därmed enbart ledningar som skall regleras enligt anläggningslagens bestämmelser. Omvänt kan servitut enligt fastighetsbildningslagen inte bildas för att säkerställa utrymme för ledningar för vilka led- ningsrätt kan tillämpas. De olika typer av ledningar som omfattas av lagen har i bestäm- melsen delats in i fyra grupper. Till den första gruppen hör teleledningar som ingår i tele- kommunikationssystem för allmänt ändamål och andra allmänna svagströmsledningar för signalering, fjärrmanövrering, dataöver- föring eller liknande ändamål.18 Som exempel på allmänna tele- ledningar kan nämnas TeliaSonera AB:s jordkablar och luftled- ningar för telefoni. När det gäller möjligheterna att upplåta led- ningsrätt för abonnentledningar uttalades i förarbetena att gräns- dragningen inte bör vara snävare än vid expropriation och att led- ningsrätt sålunda skall kunna upplåtas för alla slags allmänna tele- ledningar, dvs. i princip även för abonnentledningar.19 Som har 18I 1 kap. 3 § ellagen (1997:857) indelas elektriska anläggningar med hänsyn till farlighets- graden i starkströmsledningar och svagströmsledningar. Med starkströmsledning menas enligt 1 kap. 1 § förordningen (1957:601) om elektriska starkströmsanläggningar en elektrisk anläggning där spänningen är av sådan styrka att strömmen kan vålla person- eller sakskada. Övriga anläggningar är svagströmsledningar, t.ex. anläggningar för telefon, där strömmen, vid normal funktion, är ofarlig. redovisats i avsnitt 2.1.2 har det föreslagits att bestämmelsen i denna del skall anpassas till terminologin i lagen om elektronisk kommunikation. Avgörande för om en svagströmsledning skall anses vara allmän är vilket ändamål ledningen skall tillgodose och inte vem som begär ledningsrätten. I den andra gruppen ingår elektriska starkströmsledningar för vilka koncession fordras. Av 2 kap. 1 § ellagen följer att det fordras s.k. nätkoncession för att dra fram och använda elektrisk stark- strömsledning.20 Den lösning som har valts innebär att tillämp- ningsområdet blir mycket vidsträckt och att i stort sett alla stark- strömsledningar utom ledningar inom byggnad, gårdstomt, jord- bruksfastighet och industrianläggning faller under lagens tillämp- ningsområde.21 Vidare omfattar regleringen i denna del elektriska starkströmsledningar som behövs för sådana ledningar som hör till den första gruppen. Det är här bl.a. fråga om de koaxialkablar som överför starkström som ingår i TeliaSonera AB:s ledningsnät. Dessa ledningar, som inte fordrar koncession, utesluts alltså inte från ledningsrättslagens tillämpningsområde.22 Till den tredje gruppen hör vatten- eller avloppsledningar av skilda slag. Ledningsrätt får därvid upplåtas i fyra olika fall. Det är till en början möjligt att erhålla ledningsrätt för ledning som ingår i allmän va-anläggning. Med allmän va-anläggning avses enligt 1 § lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar an- läggning, som har till ändamål att bereda bostadshus eller annan bebyggelse vattenförsörjning eller avlopp och som drivs av en kom- mun eller, om den drivs av annan, har förklarats som allmän av enligt 31 § i samma lag. Ledningsrättslagen är i detta sammanhang tillämplig fram till den s.k. förbindelsepunkten, dvs. den punkt där inkoppling skall ske mellan den allmänna va-anlägg- ningen och ansluten fastighets ledningar (13 § och 14 § första stycket lagen om allmänna vatten- och avloppsanläggningar). Den va-anläggning som behövs för leverans i samband med industri- företags eller annan sådan brukares produktion ingår inte i allmän 20Nätkoncession meddelas antingen som nätkoncession för linje eller som nätkoncession för område (2 kap. 2 § ellagen). Med det förstnämnda avses en enskild ledning med en särskilt angiven sträckning och, i normalfallet, hög spänning, t.ex. kraftledningar i stamnätet och regionledningar som distribuerar elen från producenter till eldistributörer. Nätkoncession för område avser inte individuella ledningar, utan ger koncessionshavaren rätt att inom det angivna området uppföra och använda ledningar med lägre spänning, t.ex. ledningar med lägre spänning som går direkt till konsumenterna. Se även 2 kap. 1 § förordningen om elektriska starkströmsanläggningar. va-anläggning.23 Ledning som förbinder rännsten eller rännstens- brunn med allmän avloppsledning samt vägdike ingår inte heller i allmän va-anläggning (14 § andra stycket lagen om allmänna vatten- och avloppsledningar). Vidare får ledningsrätt upplåtas för vatten- eller avloppsledning som förser samhälle med vatten eller därifrån bortför avloppsvatten eller annan orenlighet. Ledningsrätt kan alltså i vissa fall upplåtas även för vatten- eller avloppsledningar som inte ingår i en allmän va-anläggning. Det rör sig därvid ofta om mycket stora separata ledningar som från en vattentäkt leder vatten till ett samhälle eller som leder bort avloppsvatten till ett reningsverk. Ledningsrätt kan dessutom upplåtas för vatten- eller avlopps- ledning som gagnar näringsverksamhet eller kommunikations- anläggning av betydelse för riket eller viss ort. Ledningsrättslagen kan alltså i vissa ytterligare fall användas för att ta i anspråk utrymme för enskilda vatten- eller avloppsledningar. Som exempel nämndes i förarbetena att lagen i dessa fall bör kunna tillämpas när det föreligger behov av att dra fram ledningar för att leda bort vatten i samband med byggandet av en allmän väg.24 Det framhölls dock att dike, kanal eller dylik anläggning faller utanför lednings- begreppet och att ledningsrätt således inte kan medges om sådana anordningar används för att leda bort vatten. Även ledningar för transport av avfall, s.k. sopsugledningar, faller inom ledningsrätts- lagens tillämpningsområde.25 är det också möjligt att upplåta ledningsrätt för andra vatten- eller avloppsledningar än de som har angetts. Det är således möjligt med ledningsrätt även för enskilda behov. Detta gäller även om den enskilda ledningen betjänar fastighet där näringsverksamhet inte bedrivs.26 En förutsättning är dock att in- trånget är ringa i jämförelse med nyttan med ledningen. Ett andra villkor är att det inte är fråga om att tillgodose endast en enstaka fastighets husbehov.27 Med hänsyn till grundlagens krav i 2 kap. 18 § första stycket regeringsformen på att expropriativa ingrepp endast får ske för att tillgodose angelägna allmänna intressen får regleringen i denna del anses enbart kunna tillämpas med stor 1970:118 s. 124. 1973:157 s. 93. 27Markåtkomst för en enskild fastighets husbehov, t.ex. för s.k. servisledningar från en fastighet fram till förbindelsepunkten, skall i stället ske med stöd av fastighetsbildningslagen. Om det är fråga om flera fastigheters gemensamma behov, skall regleringen i anläggnings- lagen användas. restriktivitet (se vidare avsnitt 2.4.1). För att ledningsrätt skall kunna upplåtas i nu aktuella fall krävs således att det endast rör sig om intrång av mindre allvarlig art.28 Det bör dock påpekas att den aktuella grundlagsregeln inte hind- rar överföringar av fast egendom vid fastighetsreglering som görs till förmån för enskilda intressen. Förutsättningen för detta är emellertid att det kan sägas finnas ett angeläget allmänt intresse.29 Mot denna bakgrund får anses ha tolkat grundlagsbestämmelsen generöst i rättsfallet NJA 1996 s. 110, där det bl.a. slogs fast att bestämmelsen i 2 kap. 18 § första stycket regeringsformen om betydelsen av att angelägna allmänna intressen tillgodoses saknar inverkan vid tillämpningen av fastig- hetsbildningslagen. I den fjärde gruppen ingår ledningar genom vilka fjärrvärme, olja, gas eller annan råvara eller produkt transporteras från produktions- ställe, upplag eller lastplats. Ledningsrätt får därvid upplåtas för ledning som tillgodoser allmänt behov, som gagnar näringsverk- samhet eller kommunikationsanläggning av betydelse för riket eller viss ort eller som medför endast ringa intrång i jämförelse med nyttan.30 Även i fråga om ledningar av detta slag föreligger således möjlighet att upplåta ledningsrätt i situationer när det allmänna intresset är obetydligt eller kanske inte föreligger alls. Vad som har anförts om vad som krävs för att uppnå förenlighet med grundlagen bör naturligtvis gälla också i dessa fall. Termen ledning definieras inte i ledningsrättslagen. I förarbetena angavs emellertid att som ledning får betraktas metalltråd, kabel eller annan elektrisk ledare, slang, rör, avloppstrumma, kulvert m.m.31 Däremot kan begreppet ledning inte anses inrymma sådana anläggningar som tunnel, rännsten, dike, kanal eller timmerränna.32 Tunnlar faller således utanför ledningsbegreppet. 28Bertil , Grundlagen och fastighetsrätten, 1996, s. 61 f. 1993/94:117 s. 49. 30Ledningar för annat än vatten och avlopp brukar i allmänhet benämnas pipelines. Med detta avses normalt ledningar av grövre dimension. Dock kan även ledningar för distribution av gas till bostäder och annan bebyggelse anses falla in under begreppet. Enligt 1 § lagen (1978:160) om vissa rörledningar krävs koncession för vissa rörledningar. Ledningsrättslagen är tillämplig på såväl koncessionspliktiga som icke koncessionspliktiga rörledningar. 1973:157 s. 94 f. och 131. ge ett indirekt skydd för en tunnel som uteslutande har till syfte att underlätta att en ledning dras fram.33 Även linbanor och liftar faller utanför lagens tillämpningsområde.34 Det följer vidare av 3 § ledningsrättslagen – som innehåller regler om vad som skall anses tillhöra en ledning – att i ledning ingår sådana för dess ändamål erforderliga anordningar som transforma- torer, pumpstationer och andra tillbehör. Tveklöst går det också att få ledningsrätt för en anordning, t.ex. en basstation, som är för- bunden med en teleledning för ett allmänt ändamål.35 Som redan har nämnts i avsnitt 2.1.2 torde dessutom enligt vår mening led- ningsrätt kunna beviljas för skilda typer av anordningar som utgör en integrerad del av en ledning, t.ex. för mobiltelefoni eller radiolänk, som saknar en fysisk förbindelse med en ledning.36 Det bör också nämnas att det i underrättspraxis har accepterats att led- ningsrätt för ledning och ledningstillbehör som är fysiskt för- bundna med varandra har delats upp på två skilda juridiska personer inom samma koncern.37 35En bas-, basradio-, radio- eller radiolänkstation kan sägas bestå av teknikutrustning som inryms i en byggnad samt en antenn. Antennen är placerad i en mast. Stationen kan vara förbunden med övriga delar av ett system för telekommunikation (elektroniskt kommunikationsnät) antingen genom en fysisk ledning eller genom trådlös signalering. 36Betydelsen av att det finns en fysisk förbindelse mellan ledningen och tillbehöret framgår av ett antal rättsfall från underrätterna. Exempelvis kan nämnas Hovrättens för Nedre utslag i mål Ö 730-95, , fastighetsdomstolen, utslag i mål F 1275-99 samt Hovrättens över och utslag i mål Ö 1797-01. av olika slag samt telestationer har i samtliga dessa fall setts som tillbehör enligt 3 § ledningsrättslagen. I några andra avgöranden har en basradiostation ansetts utgöra en integrerad del av ett system för överföring av tele- meddelanden. Domstolarna (tingsrätts, fastighetsdomstolen, utslag i mål F 2914-00 och Hovrättens över och utslag i mål Ö 1861-02) har i dessa fall gjort den bedömningen att en sådan station därför inte skall ses som ett tillbehör enligt 3 § ledningsrättslagen, utan i stället som en ledning i funktionellt hänseende. Ett annat avgörande som kan nämnas i sammanhanget är utslag den 3december 1992 i mål Ö 2842-92, där för övervakning och containrar för datakommunikation och kraftförsörjning inte ansågs fristående, utan som nödvändiga delar av ett militärt övervakningssystem (ubåtsskydd) och därför kunde omfattas av ledningsrätt. Se även Högsta domstolens avgörande i rättsfallet NJA 1989 s. 650. Jämför däremot tingsrätts, fastighetsdomstolen, utslag i mål F 7644-02, där en anläggning huvudsakligen bestående av en mast för mobil telekommunikation – utan anknytning till fast teleledning – inte ansågs kunna upplåtas med stöd av ledningsrättslagen. Inte heller ansågs det visat att masten var en erforderlig anordning för det fasta telenätet. Det bör nämnas att i mål Ö 956-03 har meddelat prövningstillstånd avseende det ovan nämnda utslaget från Hovrätten över och . 37Som exempel kan nämnas Hovrättens över och utslag i målen Ö 1945-02 och Ö 1946-02. Till ledning får enligt förarbetena också räknas helt oundgängliga tillbehör såsom stolpar, stag, socklar och fästen samt renings- brunnar och ventiler.38 Vissa tillbehör, t.ex. transformator- och pumpstationer, kan uppta stora ytor och därmed medföra ett stort intrång på den fastighet där de inrättas. Några regler som syftar till att maximera den upplåtbara arealen finns dock inte.39 2.2.5Rätten att dra fram ledningar av annat slag inom det upplåtna utrymmet Den som har erhållit ledningsrätt för elektrisk starkströmsledning för vilken koncession krävs eller ledningsrätt för elektrisk stark- strömsledning som ingår i allmän svagströmsledning har enligt 3 a § ledningsrättslagen rätt att utan nytt förrättningsförfarande utnyttja utrymmet för ytterligare ledningar. De ledningstyper som avses framgår av 2 § första stycket 1 ledningsrättslagen. Den som har ledningsrätt för utrymme för elektrisk starkströmsledning får således dra fram och använda teleledningar som ingår i telekommu- nikationssystem för allmänt ändamål, t.ex. fiberoptiska ledningar, samt även allmän svagströmsledning för signalering, fjärrmanöv- rering, dataöverföring eller liknande ändamål.40 Någon ny lednings- rätt skapas inte, utan den befintliga ledningsrätten skall anses om- fatta även de nya ledningarna. De kompletterande ledningarna får med stöd av 3 a § lednings- rättslagen dras fram endast i samma utrymme som den befintliga starkströmsledningen och inom ramen för vad som har angetts beträffande hur utrymmet skall utnyttjas, t.ex. att ledningen skall vara luftburen eller nedgrävd. Rätten att dra fram ytterligare led- ningar omfattas inte av det ursprungliga ledningsbeslutet, utan bestäms genom lag, vilket innebär att den tid som anges för ut- förandet i det ursprungliga beslutet inte gäller för de kompletterande ledningarna.41 s. 95 samt Högsta domstolens avgörande i rättsfallet NJA 1982 s. 700. 1999/2000:86 s. 131 f. Som har framgått av avsnitt 2.2.2 omfattar ledningsrätten vad som bestäms vid ledningsförrättningen. De befogenheter som skall ingå i ledningsrätten skall då tas upp i ett ledningsbeslut. Det bör be- tonas att detta innebär att några andra befogenheter än de som tas in i beslutet inte ingår i ledningsrätten. Med andra ord är det led- ningsbeslutet som avgör hur ledningsrätten skall upplåtas. Led- ningsbeslutet skall innehålla samtliga materiella avgöranden i själva saken med undantag för de avgöranden som rör ersättningsfrågor. Dessa spörsmål avgörs i stället enligt bestämmelserna i 13–13 d §§ ledningsrättslagen genom särskilda beslut (se vidare avsnitt 5.2.2). Det finns självfallet inte något som hindrar att frågor om ersättning avgörs med att ledningsbeslut meddelas. Grundläggande krav på vad som skall ingå i ett ledningsbeslut Bestämmelser om vad som skall tas upp i ledningsbeslut återfinns i 22 § första stycket ledningsrättslagen. Däri föreskrivs till en början att om det inte finns några hinder mot upplåtelsen skall lantmäteri- myndigheten meddela ledningsbeslut. Beslutet innebär att led- ningsrättens sakrättsliga innehåll fastställs i de fastigheter som berörs.42 Vidare föreskrivs i sju olika punkter vad som skall anges i ett ledningsbeslut. Inledningsvis föreskrivs i den första punkten att ledningens ändamål och huvudsakliga beskaffenhet skall anges i beslutet. I denna del måste naturligtvis beslutet vara så preciserat att det klart framgår att ledningen är av det slag att ledningsrätt kan upplåtas för den.