sou · GSB3122d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Det är dessutom lämpligt att regelbundet besöker arbetsplatserna så att informa- tionen om arbetsplatsen hålls aktuell samt att en god relation till personalen upprätthålls. bör registrera arbets- platserna i en arbetsplatsbank som fortlöpande uppdateras. handläggare bör sammanträffa med såväl den unge som handledaren från arbetsplatsen för att summera intrycken från verkställighetstiden och för att ge den unge en återkoppling på sina insatser. Det är även önskvärt att den unges vårdnadshavare då är närvarande. Förslag: För ungdomstjänstens genomförande skall social- tjänsten upprätta en för den unge individuell arbetsplan. I vilken takt ungdomstjänsten skall verkställas och omfattningen på varje arbetspass får bestämmas efter en bedömning från fall till fall. skall upprätta en arbetsplan för ungdomstjänstens utförande. Arbetsplanen utgör ramen för ungdomstjänstens utformning i det enskilda fallet. I planen skall anges vad ungdomstjänsten skall bestå i och när den skall utföras samt övriga villkor som kan förekomma. Planen skall ange när arbetspassen skall äga rum och omfattningen på varje arbetstillfälle. Det är en självklarhet att ett villkor för verkställigheten skall vara att den unge inte är påverkad av alkohol eller andra droger. Ett annat villkor är naturligtvis att den unge håller de bestämda tiderna. Arbetsplanen bör även innehålla information om vad som förväntas av den unge om han inte har möjlighet att inställa sig till ett arbetspass, t.ex. vid sjukdom. Arbetstiderna får naturligtvis anpassas till varje enskilt fall. Utgångspunkten skall vara att ungdomstjänsten skall utföras . Det skall därmed vara fullt möjligt för den unge att fortsätta eventuell skolgång eller att sköta ett ordinarie arbete. I vilken takt ungdomstjänsten skall verkställas och omfattningen på varje arbetspass får bestämmas efter en bedömning från fall till fall. Avtjänandetakten bör också vara beroende av det antal timmar som ungdomstjänsten totalt omfattar samt när den är tänkt att utföras, t.ex. efter skol- eller arbetsdagens slut, eller lov. Förslag: Såväl handledaren på arbetsplatsen som har kontrollfunktioner. Som har nämnts kommer den utsedda handledaren att ha bl.a. en kontrollfunktion. Ungdomstjänsten förutsätter dock att även utövar ett stort mått av kontroll. Till en början måste den tänkta arbetsplatsen naturligtvis kontrolleras och bedömas. Vidare måste lämpligheten hos den tilltänkta handledaren kontrolleras. Slutligen – vilket inte är minst viktigt – måste social- tjänsten kontrollera hur den unge sköter ungdomstjänsten. Precis som vid samhällstjänst bör regelbundet kontrollera den unges närvaro på arbetsplatsen, antingen genom besök på arbetsplatsen eller telefonledes. Även om det ligger i sakens natur att kontrollerna kommer att ha inslag av övervakning, är det viktigt att inte betona bara den aspekten utan också att låta kontrollerna färgas av intresse för hur det går för den unge på arbetsplatsen. Det har nämnts att ett villkor för verkställigheten är att den unge inte är påverkad av alkohol eller andra droger. Misskötsamhet får anses föreligga om det framgår att den unge är påverkad av alkohol eller andra droger (jfr KVVFS 2002:5). Reaktioner när ungdomstjänsten inte sköts Förslag: Misskötsamhet av allvarligare slag skall leda till att åklagaren för talan vid domstol om undanröjande av påföljden ungdomstjänst. När det finns skäl för det skall domstolen dock i stället för att undanröja påföljden kunna meddela den unge en Även åklagaren kan meddela den unge en varning. bör utforma vägledning för hur skall agera i olika situationer när den unge missköter ungdoms- tjänsten. Det är viktigt att den unge är helt införstådd med vikten av att följa arbetsplanen och att uppfylla de allmänna villkor som är förenade med ungdomstjänsten. Vid misskötsamhet måste genast reagera. En avgörande faktor för att ungdomstjänst skall kunna fungera som en trovärdig påföljd vid ungdomsbrott är att misskötsamhet av allvarligare slag leder till att talan förs om undanröjande. Som exempel på situationer då det kan bli aktuellt att undanröja en utdömd ungdomstjänst och döma till annan påföljd kan nämnas att den unge är påverkad av alkohol eller andra droger under verkställigheten, att han vid upprepade tillfällen kommer , att han uteblir från arbetspass, att han begår brott på arbetsplatsen, eller att han utan godtagbara skäl vägrar att medverka i något av momenten under verkställigheten av ungdomstjänsten. När det finns skäl för det skall domstolen dock i stället för att undanröja ungdomstjänsten kunna meddela den unge en varning. Detta motsvarar vad som gäller om den unge missköter överlämnandepåföljden eller därtill hörande föreskrift om ungdomstjänst. Utredningen har föreslagit att även åklagare skall kunna meddela den unge en varning i sådana fall. Denna möjlighet bör naturligtvis finnas för åklagaren även när ungdomstjänsten utgör en självständig påföljd. Vid BRÅ:s senaste utvärdering av samhällstjänstpåföljderna11 fann man att de flesta frivårdsenheterna var eniga om hur de skulle hantera både den grövsta och den mildaste formen av misskötsam- het. När det gällde de mellangrova formerna av misskötsamhet förelåg dock större variation mellan frivårdsenheternas hantering. Ungdomstjänsten kan misskötas på en mängd olika vis. Det finns risk för att sätt att betrakta och hantera misskötsamhet kommer att variera i allt för stor utsträckning om det inte utarbetas tydliga rutiner härom. För att påföljden skall bli trovärdig krävs en enhetlig tillämpning av dessa frågor. Mot bakgrund härav framstår det som angeläget att någon form av stöd ges till hur man skall agera i olika situationer när den 11 Samhällstjänst – I samhällets tjänst?, BRÅ, 2003. unge missköter ungdomstjänsten. Det mest ändamålsenliga torde vara att ger sådan vägledning. När förutsättningarna för att verkställa ungdomstjänsten brister Förslag: Finner att det krävs större ändringar i en arbetsplan bör saken normalt bli föremål för domstolens prövning. Åklagaren skall vidare kunna föra talan vid domstol om undanröjande av ungdomstjänsten om förutsättningarna för att alls fullgöra en utdömd ungdomstjänst brister, utan att det för den skull är fråga om misskötsamhet. Om anser att det behöver göras större ändringar i en arbetsplan bör saken normalt bli föremål för domstolens prövning. För att systemet inte skall bli allt för otympligt är det emellertid rimligt att låta vid behov göra vissa justeringar i arbetsplanen, utan att behöva informera åklagaren. Det bör vara möjligt för att ändra i arbetsplanen under pågående verkställighet till följd av förhållanden hänförliga till arbetsplatsen eller till andra förhållanden som uppstår utan den unges egen förskyllan, t.ex. om den unge drabbas av allvarlig sjukdom eller skada. bör även ha möjlighet att byta arbetsplats under pågående verkställighet om skälen härför är beaktansvärda. Vidare bör arbetsplanen kunna ändras på grund av hänsynstagande till den unges utbildning och arbete. Däremot bör semester eller dylikt inte medföra uppehåll eller ändringar i övrigt i arbetsplanen. Det kan också förekomma fall där förutsättningarna för att alls fullgöra en utdömd ungdomstjänst brister. Så kan t.ex. vara fallet om arbetsplatsen kan eller vill medverka. En annan sådan situation uppkommer om den unge på grund av långvarig sjukdom är förhindrad att uppfylla de åtaganden ungdomstjänsten innebär. Vidare kan verkställigheten omöjliggöras på grund av att den unge skall flytta utomlands. I dessa och liknande fall skall åklagaren kunna föra talan vid domstol om undanröjande av ungdomstjänsten. Annan lämplig påföljd får då väljas. Förslag: Att den unge skall lagföras för nya brott innan en tidigare dom på ungdomstjänst till fullo verkställts skall inte med automatik medföra ett undanröjande av ungdomstjänsten. Återfall i brott kan dock vara en följd av att den unges livs- situation är sådan att förutsättningarna att fullgöra en tidigare ådömd ungdomstjänst är för handen. Åklagaren har därvid att väcka talan om undanröjande av ungdomstjänsten. Om den unge skall dömas till ungdomstjänst för brott som begåtts innan en tidigare dom till ungdomstjänst börjat verkställas, bör det vid bestämmande av antalet timmar ungdomstjänst i möjlig mån iakttagas att det sammanlagda antalet timmar i de båda domarna inte överstiger vad som skulle ha dömts ut om alla brotten hade behandlats i ett sammanhang. I 34 kap. BrB finns regler om sammanträffande av brott och om förändring av påföljd när en tidigare dömd person begår nya brott innan den första påföljden har upphört. Där ges i 1 § regler om bestämmande av påföljd om den som för brott har dömts till fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ungdomsvård har begått annat brott före domen eller om han begår nytt brott efter domen men innan påföljden till fullo verkställts. Några sådana regler ges däremot inte om den tidigare påföljden är överlämnande till särskild vård, t.ex. vård inom , eller böter. Detta innebär att en tidigare utdömd sådan påföljd inte kan förklaras avse även det nya brottet. Inte heller kan domstolen undanröja t.ex. en bötespåföljd och i stället döma till annan gemensam påföljd för de gamla och de nya brotten. Som framgått i kap. 8 kan däremot ett förordnande med överlämnande till vård inom undanröjas, inte därför att den unge begår nya brott, utan därför att han bryter mot någon föreskrift om t.ex. ungdomstjänst som meddelats i domen. Frågan blir då om ungdomstjänsten, när den utformas som en självständig påföljd, i detta hänseende skall behandlas på samma sätt som överlämnande till vård inom och böter eller om man skall utforma reglerna efter förebild av det som gäller beträffande fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn och sluten ungdomsvård. Vi menar att övervägande skäl talar för att ungdomstjänst som självständig påföljd så långt möjligt bör behandlas på samma sätt som böter vad gäller hanteringen vid återfall i brott. När det gäller utdömda böter ligger dessa som framgått alltid fast och kan inte undanröjas. Detsamma bör gälla en utdömd ungdomstjänst. Om den unge begår nya brott skall detta förhållande således inte i sig leda till ett undanröjande av ungdomstjänsten. Situationer där den unge fortsätter med brottslighet kommer dock sannolikt i många fall att innebära att förutsättningarna för att påföljden skall kunna verkställas inte längre föreligger. Detta skall normalt medföra att åklagaren väcker talan om att ungdomstjänsten skall undanröjas. Ungdomstjänst som självständig påföljd bör alltså – i likhet med böter – inte omfattas av regeln i 34 kap. 1 § BrB. Däremot bör det, om den unge skall dömas till ungdomstjänst för brott som begåtts innan en tidigare dom till ungdomstjänst börjat verkställas, vid bestämmande av antalet timmars ungdomstjänst i möjlig mån iakttagas att det sammanlagda antalet timmar i de båda domarna inte överstiger vad som skulle ha dömts ut om alla brotten hade behandlats i ett sammanhang. En ådömd ungdomstjänst bör, på samma sätt som utdömda böter, bortfalla om inte domen börjat verkställas innan förflutit från lagakraftvunnen dom. Det kan nämligen förutsättas att en ådömd ungdomstjänst, som av ett eller annat skäl inte kan verkställas , blir undanröjd av domstol på talan av åklagaren. Om den inte blir undanröjd, antingen därför att åklag- aren inte för talan därom eller därför att domstolen menar att det saknas skäl för undanröjande, är det inte rimligt att när så som förflutit från domen kräva att den unge skall fullgöra ungdomstjänsten. Därjämte bör, också i enlighet med vad som gäller för böter, om det förekommer till verkställighet dels fängelse eller sluten ungdomsvård , dels en ungdoms- tjänst som har dömts ut innan den frihetsberövande påföljden har börjat verkställas, denna senare påföljd träda i stället för ungdomstjänsten. Inte heller i en situation då den unge blir frigiven efter en så lång frihetsberövande påföljd som är det nämligen enligt vår uppfattning rimligt att kräva att han skall fullgöra ett antal timmars ungdomstjänst som dömts ut . 11Socialtjänstpåföljd i kombination med ungdomstjänst eller böter 11.1Användning av ungdomstjänst och böter som tilläggspåföljd Principen om proportionalitet är grundläggande i straffsystemet. Principen innebär att det skall finnas balans mellan brottet och samhällets reaktion. Brottets svårhet skall vara avgörande för hur hårt straffet skall vara. Det innebär att ju allvarligare brott desto mer ingripande behöver samhällets reaktion vara. Socialtjänstpåföljden är särskilt svår att förena med proportiona- litetsprincipen. Det är den unges vårdbehov som är avgörande för vilka åtgärder som vidtas av inom ramen för den socialrättsliga vårdlagstiftningen. De ändringar som gjordes beträffande överlämnandepåföljden vid reform tog sikte på att öka domstolens inflytande över bl.a. innehållet i påföljden för att därmed bättre tillgodose kravet på proportionalitet. Enligt direktiven till utredningen skall principen också i fortsättningen ha genomslag i påföljderna. Proportionalitetskravet skall inte bara beaktas vid val av påföljd utan skall även tillgodoses inom ramen för påföljden. års påföljdsreform var det främst genom att döma ut dagsböter som proportionaliteten tillgodosågs inom ramen för påföljden över- lämnande till vård inom . I departementspromemorian Påföljder för unga lagöverträdare1 föreslogs att överlämnandepåföljden skulle kombineras med böter i större utsträckning än vad som dittills varit fallet. 1 Departementspromemorian Påföljder för unga lagöverträdare (Ds 1997:32). Socialtjänstpåföljd i kombination med ungdomstjänst eller böter påföljden i princip alltid skulle förenas med ett bötesstraff. Dessutom föreslogs att det skulle införas en möjlighet att meddela en särskild föreskrift om ungdomstjänst för att på så sätt vidga tillämpningsområdet för överlämnandepåföljden. Förslaget att alltid förena överlämnandepåföljden med böter stötte emellertid på kritik från remissinstanserna. Kritiken gick i huvudsak ut på att unga personer ofta inte har ekonomiska förutsättningar att själva betala böterna och att sanktionen då riskerar att bli utan verkan gentemot den unge. Vidare anfördes att en presumtion för ett bötesstraff skulle innebära att man avhände sig möjligheten att kunna använda bötesstraffet som en regulator i de fall endast ansåg sig behöva erbjuda begränsade insatser men straffvärdet var sådant att det var motiverat med ett bötesstraff för att ett överlämnande skulle kunna komma i fråga. Mot bakgrund härav ansåg regeringen att förslaget inte borde genomföras och att överlämnandepåföljden i stället borde förenas med böter bara när det fanns skäl för det.2 Att enbart kunna förena överlämnandepåföljden med böter ansågs dock inte tillräckligt. Regeringen föreslog därför, i överens- stämmelse med förslaget i departementspromemorian, att överlämnandepåföljden skulle förstärkas genom införande av en möjlighet att förordna om ungdomstjänst. Frågan om i vilken utsträckning överlämnande till vård inom bör kombineras med dagsböter eller med en föreskrift om ungdomstjänst skall enligt förarbetena avgöras efter en avvägning mellan brottets straffvärde och art samt den tilltalades tidigare brottslighet å ena sidan och hans personliga förhållanden och de av socialnämnden planerade åtgärderna å andra sidan. Man fann att det inte var möjligt att närmare ange hur denna bedömning skall ske.3 För de drygt 2000 ungdomar som dömdes till ett överlämnande till vård inom var i en knapp femtedel av fallen påföljden förenad med ungdomstjänst. I motsvarande omfattning, dvs. i en knapp femtedel av fallen, förenades påföljden i stället med dagsböter. Det innebär att av alla de 1997/98:96 s. 149. Socialtjänstpåföljd i kombination med ungdomstjänst eller böter som dömdes till överlämnade till vård inom detta år även fick någon form av tilläggspåföljd.4 För att på en övergripande nivå belysa i vilken utsträckning och under vilka förhållanden överlämnandepåföljden hade förenats med böter respektive ungdomstjänst rangordnade BRÅ ungdomarnas brott utifrån brottens abstrakta straffvärde. När det gäller överlämnandepåföljden visade BRÅ:s undersök- ning att de ungdomar som fick en tilläggspåföljd i genomsnitt hade begått brott med ett högre abstrakt straffvärde än de som enbart hade överlämnats till vård inom . De som fick en tilläggspåföljd hade också i genomsnitt något fler tidigare lagföringar och fler bibrott, dvs. det förekom fler brott utöver huvudbrottet. Det framgick dessutom att brottets genomsnittliga abstrakta straffvärde var högre när överlämnandepåföljden förenades med ungdomstjänst än när den förenades med böter. BRÅ konstaterade att det inte finns något stöd i lag eller förarbeten som direkt kunde förklara att tilläggspåföljden ungdomstjänst tenderar att utdömas vid grövre brott än tilläggs- påföljden böter. Man framförde tanken att åklagare och domare kanske uppfattar ungdomstjänst som en mer substantiell reak- tion än böter och därför ser den som mer lämplig i de grövre fallen. 11.2.1Behovet av att kunna förstärka socialtjänstpåföljden Bedömning: Det finns starka samhällsnyttiga skäl till att i möjligaste mån använda den påföljd som kan förmodas vara mest effektiv för att motverka att den unge lagöverträdaren återfaller i brott. Det är också angeläget att i görligaste mån undvika frihetsberövande påföljder. Utrymmet för att använda socialtjänstpåföljd bör därför vara så omfattande som möjligt. Domstolen skall således även i fortsättningen kunna kombinera socialtjänstpåföljden med antingen ungdomstjänst eller böter om det finns behov av detta med hänsyn till proportionalitets- principen. 4 Enligt BRÅ dömdes 2 551 personer av tingsrätt till överlämnande till vård inom . I 529 av dessa fall kombinerades överlämnandepåföljden med ungdomstjänst och i 306 av fallen med böter. Socialtjänstpåföljd i kombination med ungdomstjänst eller böter Domstolen är skyldig att iaktta proportionalitetsprincipen. Det innebär att domstolen är förhindrad att döma till socialtjänstpåföljd om åtgärderna i vårdplanen inte framstår som tillräckligt ingripande i förhållande till brottsligheten. Utredningen är, som framgår av avsnitt 8.3.7, av uppfattningen att socialtjänstpåföljden främst skall komma i fråga i de fall där den unge lagöverträdaren enligt en kvalificerad bedömning anses ha ett uttalat behov av stöd och hjälp för att inte fortsätta att begå brott. I de fall där ett vårdbehov saknas eller gör sig mindre starkt gällande skall i stället i första hand ungdomstjänst som självständig påföljd komma i fråga. Det torde därför komma att bli förhållandevis ingripande åtgärder som blir aktuella från sida vid en socialtjänstpåföljd. Inför en sådan ordning bör övervägas om det finns behov av att även i fortsätt- ningen kunna förena socialtjänstpåföljden med en tilläggspåföljd. Socialtjänstpåföljden skall helt anpassas till den unge lagöver- trädarens behov av stöd och hjälp i syfte att förhindra fortsatt brottslighet. Alternativet till socialtjänstpåföljd vid allvarlig brottslighet är främst sluten ungdomsvård. Denna påföljd har dock inte alltid bättre möjligheter än socialtjänstpåföljden att skapa förutsättningar för ett socialt välfungerande liv. Det finns självfallet starka samhällsnyttiga skäl till att i möjligaste mån använda den påföljd som kan förmodas vara mest effektiv. Det är också angeläget att i görligaste mån undvika frihetsberövande påföljder. Utrymmet för att använda socialtjänstpåföljden bör därför vara så omfattande som möjligt. Av det sagda följer att det även i fortsättningen bör finnas möjlighet att förstärka socialtjänstpåföljden i syfte att undvika sluten ungdomsvård. Domstolen skall således kunna kombinera socialtjänstpåföljden med antingen ungdomstjänst eller böter om det finns behov av detta med hänsyn till proportionalitetsprincipen. 11.2.2Användningsområdena för ungdomstjänst och böter som tilläggspåföljd Förslag: Socialtjänstpåföljden skall, när förhållandena kräver att den kombineras med en tilläggspåföljd, i första hand kombineras med ungdomstjänst. Böter bör i princip användas endast när den unge inte bedöms lämplig för eller inte samtycker till ungdomstjänst. Socialtjänstpåföljd i kombination med ungdomstjänst eller böter Den slutsats man kan dra av BRÅ:s utvärdering är att de faktorer som leder till att överlämnandepåföljden kombineras med en föreskrift om ungdomstjänst i stället för med böter är att brottslighetens straffvärde är högt eller att det rör sig om återfall i brottslighet. Som BRÅ konstaterade i sin rapport finns det inget stöd i lag för att ungdomstjänst företrädesvis skall användas vid mer allvarlig brottslighet och att böter skall komma till användning som tilläggs- påföljd vid mindre allvarlig brottslighet. Inte heller i förarbetena finns det uttalanden som direkt stöder en sådan tolkning. Den bild som utvärderingen givit av rättstillämpningen i aktuellt hänseende får dock enligt utredningens mening anses föga överraskande. Det är naturligt att böter, som är den lindrigaste påföljden i vårt straffsystem, används i fall där brottsligheten är mindre allvarlig. Ungdomstjänst infördes också av lagstiftaren för att vidga möjligheterna att använda överlämnandepåföljden för unga lagöverträdare. Att tolka detta som att ungdomstjänst skall komma till användning vid allvarligare brottslighet i jämförelse med när bötesstraffet används som tilläggspåföljd ligger därför nära till hands. Av utredningens direktiv framgår att utredningen skall under- söka om, och i så fall på vilket sätt, bötesstraffets användnings- område kan begränsas. Det bör därför övervägas om den hittillsvarande användningen av tilläggssanktionerna är önskvärd. fick lika många unga personer tilläggsstraffet böter som en föreskrift om ungdomstjänst. Med hänsyn till att den grupp som döms till överlämnandepåföljd generellt sett är en utsatt grupp, ofta med sociala problem, kan denna grupp antas ha särskilt dåliga möjligheter att betala böterna. Som framgår av redovisningen i avsnitt 9.8.1 kan böter medföra långtgående konsekvenser ur ekonomisk och social synpunkt. Det framstår därför som ändamålsenligt att – även när det gäller tilläggspåföljder – öka användningen av ungdomstjänst på bekostnad av användningen av böter. Ytterligare en aspekt som enligt utredningen medför att ungdomstjänst i första hand skall övervägas som tilläggspåföljd är att den innebär bättre förutsättningar för kontroll av den unges anpassning till samhället. Om böter inte betalas medför det inte några på kort sikt kännbara konsekvenser för den unge. Om i stället en ungdomstjänst missköts blir det förhoppningsvis en omedelbar reaktion från vuxenvärlden. En ungdomstjänst som inte visar sig fungera kan också ge anledning att vidta Socialtjänstpåföljd i kombination med ungdomstjänst eller böter ytterligare åtgärder för den unge. De pedagogiska fördelar som ungdomstjänsten har väger därför tungt. Bötesstraffet å sin sida saknar rehabiliterande inslag och medför inte några möjligheter att motivera den dömde att leva laglydigt. Jämfört med böter överensstämmer ungdomstjänst mer med målsättningen att vårdaspekten skall vara framträdande vid valet av ingripande mot unga lagöverträdare. Mot bakgrund av det ovan anförda är det utredningens uppfattning att socialtjänstpåföljden, när förhållandena kräver att den kombineras med en tilläggspåföljd, i första hand skall kombineras med ungdomstjänst. Böter bör därför i princip användas endast när den unge inte bedöms lämplig för eller inte samtycker till ungdomstjänst. Vi har i avsnitt 10.2.3 föreslagit att antalet timmar ungdoms- tjänst skall bestämmas till lägst 20 och högst 150 när ungdoms- tjänst används som enda påföljd. Frågan är om dessa antal timmar är lämpliga även när det är fråga om att använda ungdomstjänsten i kombination med en socialtjänstpåföljd.