sou · GSB3125d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Med en beräknad slutkostnad på miljarder utgör omhänder- tagandet av kärnkraftens restprodukter och Yucca Mountain- projektet ett av de allra största anläggningsprojekt som någonsin har genomförts i . Dessa siffror exkluderar rivning av kärnkraftverk. (2004) anger kostnaderna för att riva existerande kärnkraftverk till miljarder i penningvärde 2000. Denna siffra avser de 122 licensie- rade kärnkraftverk. Ytterligare tre aggregat har varit licen- sierade och rivits. Totalt beräknas alltså rivning och omhänder- tagandet av kärnkraftens restprodukter i kosta omkring miljarder. Centrala Driftledningen (CDL) skattade den totala kost- naden fram för omhändertagande av utbränt kärn- bränsle från 11 reaktorer, exklusive räntekostnader, till 6,2 miljarder i 1977-års penningvärde om direktdeponering valdes, och 4,4 miljarder om bränslet först upparbetades. En senare beräkning av Scandpower (1979) visade på en kostnad av 11 miljarder vid direktdeponering i 1978-års penningvärde för 12 reaktorer och tidsperioden –2060; 23 miljarder vid upparbetning. CDL:s 6,2 miljarder motsvarar 24,6 miljarder i penningvärde , och Scandpowers 11 miljarder 38 miljarder i samma penningvärde, en kostnadseskalation om . Dessa siffror exkluderar rivning av kärnkraftsverk. Den stora skillnaden mellan CDL och Scandpower skattningar vad gäller direktdeponering beror av olika antaganden om det framtida priset på kärnbränsle, eg. uran. Höga bränslepriser gör det lönsamt att upparbeta utbränt kärnbränsle och tvärt om. Scandpower kompletterade senare sina kostnadsskattningar med en beräkning av rivningskostnaden för de 12 svenska kärnkraftsverken (Scandpower, 1979; SOU, 1980:14). Denna beräkning grundade sig på tidigare amerikanska och tyska beräkningar och slutade på 3.860 miljoner. Om vi antar att penningvärdet även för denna beräkning var motsvarar detta 13.435 miljoner i penningvärde . SKBF första redovisning av plan och kostnader för kärnkraftens radioaktive restprodukter enligt lag om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m. (1981:667) kom (SKBF, 1982) och har följts av årliga redovisningar. Figur 15 visar hur skattningarna av de totala kostnaderna har ut- vecklats åren 1977–2004, och tabell 11 samma utveckling i siffror. En större tabell som visar nedlagda, prognostiserade och totala kostnader återfinns i Appendix. Alla kostnadssiffror omräknade till penningvärde medelst konsumentprisindex. För att i figur 15 göra CDL:s och Scandpowers skattningar jämförbara med senare skattningar har Scandpowers kostnad om 13.435 miljoner för rivning av kärnkraftverk adderats till CDL:s och Scandpowers skattningar för kärnavfallsprojektet som helhet. Som framgår av figuren justerades kostnadsprognoserna för kärn- avfallsprojektet upp från CDL:s via Scandpowers skattning till SKBF:s första planrapport som visade på en slutkostnad på 79,2 miljarder. Räknat från CDL:s prognos hade prognostiserade kost- nader ökat . Prognostiserad slut- kostnad stabiliserades sedan när SKBF presenterat sin första plan- rapport (SKBF, 1982) och började spendera medel på att genom- föra projektet. Att de kraftigaste ökningarna i prognostiserad slut- kostnad infaller i början av projektet innan man har tänkt igenom alla aspekter av projektet är ett mönster som vi känner väl igen från den tidigare genomgången av studier av kostnadsavvikelser. Kostnadsprognoserna fortsatte att stiga något från SKBF:s första skattning 79,2 miljarder till ett maximum av 88,8 miljarder , för att därefter sjunka till 64,9 miljarder . Därefter har prognoserna åter vänt uppåt för att enligt plan 2004 ligga på 77,9 miljarder. Från att har varit sjunkande har prognosen för återstående kostnader för rivnings- och kärnavfallsprojektet som helhet ökat med 12,åren 1996– 2004, vilket är ett trendbrott. Så även om 2004 års kostnadsprognos ligger -1,års kostnadsprognos, har prognostiserad slutkostnad varierat en del och pekat uppåt . Miljoner kronor i p.v. Nedlagda och prognostiserade framtida kostnader för det svenska kärnavfallsprojektet Precis som var fallet för vårt pappersbruksexempel (se tabell 2) och kärnkraftverksexempel (se tabell 3) varierar kostnadsskattningarna betydligt mer över tiden för enskilda kostnadsposter, än för pro- jektet som helhet. Om vi bortser ifrån upparbetning är det endast skattning av slutkostnad för djupförvar som har avvikit med från dagens skattade slutkostnad. Beräkningarna i figur 15 och tabell 11 utgår ifrån att reaktorerna ska rivas drift eftersom lagstiftningen specificerar att en sådan kostnadsberäkning ska redovisas: 3 § Reaktorinnehavaren skall i samråd med övriga reaktorinne- havare beräkna kostnader för omhändertagandet. En sådan beräk- ning skall innehålla en uppskattning av 1. kostnaderna för samtliga åtgärder som kan behövas då reaktorn drivits samt, om drifttiden för reaktorn överstiger , kostnaden för tillkommande åtgärder därutöver (belopp för avgiftsunderlag), (Lag (1992:1537) om finansiering av framtida ut- gifter för använt kärnbränsle m.m.) SKB redovisar numera även beräkningar för scenariet med att reaktorerna är i drift , men eftersom scenariet med rivning intjänandetid är ett scenario som SKBF/SKB har redo- visat bedömdes det lämpligt att utgå ifrån detta alterna- tiv. Dessutom kan det ifrågasättas att är den ekonomiska livslängden för en reaktor. Den ekonomiska livslängden sattes till 30–i kärnkraftens barndom och verk gavs licens för att drivas . (2004) skriver att det kan ha haft och göra med att stora fossileldade kraftverk i kärnkraftens ungdom inte var konkurrenskraftiga drift. talas det om 60 års tek- nisk livslängd eller mer, så är även det enbart ett scenario och utgångspunkt för kostnadsberäkningar. passerade den första av de 12 reaktorerna, O1:an, finansieringslagens intjäningstid . har ytter- ligare fem reaktorer uppnått denna intjäningsgräns. Eftersom be- räkningarna utgick ifrån att reaktorerna skulle ställas av måste egentligen ackumulerade nedlagda kostnader reduceras med den merkostnad för omhändertagandet av radioaktiva restprodukter som uppstått på grund av att drifttiden för vissa verk överstigit . Denna kostnad kan grovt räknat be- räknas till en miljard dvs. prognostiserad slutkostnad bör justeras ned från 77.926 miljoner till ungefär 76.900 miljoner. Det innebär att den kostnadsavvikelse som anges i tabell 11, och Appendix, för förändras från -1,till - 3,och för från +20,till +18,. Huvuddelen av denna miljard har i tabell 11 belastat kapseltillverk- ning och djupförvar. Om reaktorernas driftstid förlängs till , som i det andra av de två scenarier som SKB redovisar, beräknas systemkostnaden öka med ytterligare 5–6 miljarder. Omräkning till penningvärde har för åren 1982– 2004 skett på följande sätt. Först har nedlagda kostnader räknats fram genom att ta skillnaden i nedlagda kostnader under två på varandra följande år för att sedan medelst genomsnittligt kostnadsindex för det aktuella året omräkna dessa kostnader till penningvärde . Därefter har beräknade framtida kost- nader räknats om till samma penningvärde och adderats. grundar sig nedlagda kostnader på prognostiserade kostnader för . Nedlagda kostnader avser nedlagda kostna- der . Om samtliga dessa kostnader härrör sig framgår ej av SKBF:s redovisning. lade man till en post för osäkert. Denna post har fördelats procentuellt lika på redovisade poster. Posten upparbetning inkluderar även mellan- lager för upparbetat avfall. Vad gäller slutförvar för upparbetat bränsle har det varit svårare att separera dessa kostnader från övriga kostnader för slutförvar varför dessa kostnader belastar posten djupförvar. Det innebär förmodligen att kostnaden för djupförvar ligger något högre av , än vad som är korrekt. Siffrorna i tabell 11 och Appendix måste ses som ungefärliga. Det är omöjligt att veta hur stor felmarginalen (Observera att felmarginal här inte har att göra med slutkostnaden för kärnav- fallsprojektet utan hur omräkning till fast penningvärde har skett.) är men felkällorna är flera varför det korrekta värdet säkerligen kan ligga några procent högre eller lägre än vad som anges i tabellerna om felkällorna samverkar. Dels har vi avrundningsfel gjorda av både SKBF/SKB och författaren. Att de förra har avrundat sina siffror framgår av att summa kostnader i planrapporterna inte alltid är lika med summan av de delposter som redovisas. Det är detta som gör att det inte går att addera delposterna i tabellerna och komma fram till den totalsumma som anges för hela projektet. Vidare är det okänt när utbetalningarna har skett. Be- räkningarna förutsätter också att det inte har skett några för för- fattaren okända omfördelningar mellan delsystemen. Som framgår av figur 15 och tabell 11 har det svenska kärnav- fallsprojektet inte såsom det amerikanska drabbats av någon kostnadseskalation i fast penningvärde efter 1982. Sedan SKBF 1982 presenterade sin första genomarbetade plan för kärnavfallets omhändertagande har kostnadsprognoserna inte fortsatt att eska- Totalkostnaden för projektet skattades till drygt 80 miljarder, en summa som efter 1984 gradvis sjunkit när kostnadsskattningarna åter började visa på en högre total kostnad, dock fortfarande omkring 1,lägre än vad man antog ; -3,om hänsyn tas till den ökande mängden radioaktiva restprodukter som drift utöver orsakar. Som jämförelsematerial har även Scanpowers beräkningar tagits med i tabell 11. Scandpowers beräkningar verkar inte inkludera kostnader för SFR, upparbetning samt SKB adm, FoU/FUD. Om vi adderar dessa senare tillkommande kostnadsposter till de 50 miljarder som Scanpower kom fram till, ligger inte denna tidiga skattning alltför långt ifrån dagens skattade 77,9 miljarder för systemet som helhet. Det kan vara intressant att notera att Scandpower hämtade sina uppgifter ifrån de svenska kärnkraftsbolagen, deras samägda bolag , dvs. samma organisationer som tagit fram de senare skattningarna. Därutöver i första hand från , och . Det kan vara lämpligt att dela upp kärnavfallsprojektet i två delar och följande åtta kostnadsposter såsom sker i tabell 11 och figur 16: Centralt mellanlager för använt kärnbränsle (CLAB), Lågaktivt avfall, slutförvar för radioaktivt driftavfall (SFR), Kostnader för SKB:s kostnader för administration, forsk- ning, utveckling, demonstration och övriga åtgärder (SKB, administration, FoU/FUD), Djupförvar av långaktivt avfall, och Rivning av kärnkraftverk. Miljoner kronor i p.v. Adm/FUD + Inkapsl + + SFR + Upparbetning Kostnadsutvecklingen för färdigställda respektive ej färdigställda delsystem Vad gäller de första tre komponenterna så finns det funge- rande anläggningar i drift, och några planer på ytterligare upp- arbetning finns inte. Vad gäller återstående fyra delsystem saknas det ännu motsvarande erfarenhet av att uppföra och driva del- systemen. Något svenskt kärnkraftverk har ännu inte rivits, någon inkapslingsanläggning eller djupförvar har ännu inte tagits i drift. SKB adm., FoU/FUD är den kostnadspost som har erfarit störst eskalation och enligt plan 2004 återstår ännu 45,av kostnaderna. I FoU/FUD torde rymmas mycket som i Yucca Mountain- projektet betecknades som kostnader för site characterization. Det innebär att risken för förändringar och tillkommande kostnader är större för den senare gruppen av delprojekt. Det finns därför anledning att bevaka kostnadsutvecklingen för just FoU/FUD, inkapslingsanläggning, rivning och djupförvar. Skillnaden mellan delsystem som är idrifttagna och de som åter- står att ta i drift illustreras ytterligare av figurerna 17 och 18. Figur 17 visar att kostnadsprognoserna för de delsystem som har tagits i drift inte oväntat har rört sig väldigt lite . Kostnadsprognoserna för ännu ej idrifttagna system varierar mer och har, såsom framgår av figur 16, stått för hela kostnads- eskalationen . Förändring i skattning av kostnaden för transporter, CLAB, SFR och upparbetning Inte oväntat varierar kostnadsposterna i figur 17 mindre, än i figur 18. Efter det att CLAB, transportsystemet och SFR har tagit i drift har variationerna varit små. Den kraftiga omsvängningen för SFR beror av förändringar i prognosen för framtida kostnader för SFR3. Vilka förändringar i som har orsakat dessa upp- och nedjusteringar framgår ej av SKB:s årliga redovisningar, vilket illustrerar behovet av att SKB i fotnoter ger förklaringar till sådana större förändringar i prognostiserade kost- nader. Variationerna för de delar av systemet som återstår att för- verkliga har ännu inte avklingat och kommer kanske inte att göra så förrän det första kärnkraftverket rivits och den första delen av slutförvaret kan tas i drift. Förändring i skattning av kostnaden för SKB adm. FoU/FUD, inkapsling, rivning och djupförvar Det kanske viktigaste skälet till dessa variationer torde vara föränd- ringar i projektplanerna; Det projekt som kalkylerades 1982 hade inte riktigt samma utformning som det projekt som kalkylerades 2004. T ex kan den kraftiga kostnadsreduktionen för transporter (- 46,) delvis förklaras av att man kalkylerade på ett mer komplext transportsystem med två fartyg bl.a. till följd av att mer avfall skulle upparbetas. Detta upparbetningsavtal upplöstes sedermera vilket ledde till närmast halverade kostnader för upp- arbetning. Se figur 17. Även tidsförskjutningar har påverkat prognostiserad slut- kostnad. Idrifttagandet av djupförvar som är prognostiserat till 2017 med reguljär drift 2023 låg 1982 vid 2020 och har dessemellan förskjutits framåt och bakåt. Varje sådan förändring i kalkylförutsättningarna påverkar prognostiserad slutkostnad, inte så mycket för projektet som helhet, som för vissa enskilda delposter. Av tabell 11 och figur 18 framgår att en post, SKB adm och FoU/FUD, står för nästan hälften av den kostnadseskalationen av förväntad slutkostnad som projektet erfarit 1996–2004. av kostnaderna för SKB adm och FoU/FUD är hänförbara till , och det verkar vara kostnaderna för detta projekt som har fått kostnadsposten att eskalera . Enligt Plan 2004 beräknas av kostnaderna för SKB adm., FoU/FUD fram avse FUD-programmet. FUD står här för Forskning Utveckling och Demonstration av metoder för hantering och slutförvar av kärnavfall, dvs. kostnader som för det amerikanska fallet ingår i kostnaderna för site characterization, en post som enligt avsnitt 9.1 drabbats av betydande kostnadseskalation. Efter- som kostnadsposten till stor del avser kostnader för forskning och utveckling skulle det inte överraska om prognoserna för postens slutkostnad, likt vad som var fallet för i figur 12, endast långsamt närmar sig verklig slutkostnad. Projektet är ännu inte avslutat, vi vet inte var slutkostnaden kommer att stanna, och vi kan därför ännu inte göra denna jämförelse men om vi antar att prognostiserad slutkostnad enligt Plan 2004 kommer att över- ensstämma med verklig kostnad så får vi figur 19. Figur 19 figur visar hur förväntad slutkostnad i relation till för- väntad färdigställandegrad har utvecklats från Plan till Plan 2004 dels för projektet som helhet, dels för posten SKB adm och FoU/FUD. I det övre vänstra hörnet har vi ett antal punkter sam- manbundna med linjer som visar hur förväntad slutkostnad har varierat i takt med att förväntad färdigställandegrad ökat för att 2004 ligga vid 25,. Den andra kedjan av linjer avser posten SKB adm och FoU/FUD. Vi kan här se att förväntad slutkostnad har ökat med och att denna post inte har kommit närmare färdigställande . Andelen återstående kostnader har åren 1996–2004 mellan 40–. Vi kan här jämföra med och tabell 9 som visade hur återstående kostnad reviderades upp allt eftersom medlen förbrukades, och undra när kostnadseskalation kommer att avstanna och upphöra. slutkostnad i % av slutkostnad Förändring i prognostiserad slutkostnad relativt färdig- ställandegrad Om vi återvänder till de delar av projektet vilka är i drift kan vi observera att dagens kalkyler visar på en lägre slutkostnad än vad som var fallet 1982, med reservation för att inget av dessa del- system är färdigutbyggda. Vad gäller transportsystemet och speciellt SFR har slutkostnaden kraftigt justerats ned under 1980- talet. Hur för- och efterkalkylerna för de enskilda projekten inom dessa delar av programmet stämmer överens framgår inte av SKB:s redovisningar. Dock kan vi om CLAB läsa i SKBF redovisning att: Utökade personalinsatser under såväl investeringsskedet som driftskedet, samt utökad lagervolym och längre driftsperiod, har inneburit en väsentlig kostnadsökning. Hur stort kostnads- överdrag CLAB drabbades av går inte att utröna av SKBF/SKB:s rapporter. Ett exempel kan illustrera detta. Låt oss som i tabell 12 räkna fram prognostiserade och nedlagda kostnader för CLAB –1989. SOU 2004:125 Underlagsrapport 3 Investering och drift för CLAB 1980–1989 Not: Miljoner kronor i penningvärde CLAB planerades och vi kan därför ta Scandpowers siffror till utgångspunkt för våra beräkningar. Scand- power (1979) anger kostnaderna för investering till 1.225 miljoner (1.275 enligt uppgift från SKB) och för drift till 250 miljoner . CLAB var alltså kostnadsberäknat till 1.225/1.275 miljoner i penningvärde 1978. Om vi sedan adderar ihop utgifterna ser vi att det centrala mellanlagret för använt bränsle i löpande penningvärde hade kostat ungefär 1.750 miljoner när det stod färdig flera år senarelagt . Anläggningen blev alltså (vid 1.275 miljoner) dyrare än ursprung- ligen kalkylerat. Hur mycket av denna fördyring som förklaras av sjunkande penningvärde framgår inte av SKBF/SKB:s rapporter. En omräk- ning av de uppgifter om nedlagda kostnader som SKBF/SKB har redovisat visar tvärt om att projektet i fast penningvärde de facto har blivit billigare än förväntat. Detta utesluter dock inte att pro- jektet drabbades av en väsentlig kostnadsökning såsom SKBF:s rapport berättar. Om t ex SKBF hade tecknat kontrakt med de som byggde projektet om att dessa skulle uppföra anläggningen till ett fast pris om 1.225/1.275 miljoner så utgör alla tillkommande kost- nader kostnader för förändringar, tillkommande arbete och pris- eskalation för dessa delar. Utan att känna till de eventuella pris- klausuler och kontrakt som tecknades vid upphandlingen är det därför omöjligt att veta i vad mån CLAB har drabbats av kostnads- eskalation. Detta som ett exempel på svårigheterna att transfor- mera löpande till fast penningvärde, och svårigheten att med ut- gångspunkt från SKB:s planrapporter analysera kostnadsutveck- lingen för enskilda projekt. Risken för kostnadseskalation bör vara mindre för de delsystem som är i drift, dvs. transportsystem, CLAB och SFR, än för de an- läggningar och system som återstår att bygga och ta i drift, dvs. kapselfabrik och inkapslingsanläggning för använt bränsle, djup- förvar för använt bränsle, slutförvar för långlivat låg- och medelaktivt avfall och slutförvar för rivningsavfall. Enligt dagens prognoser står inkapslingsanläggning, rivning av kärnkraftverk och djupförvar för ungefär hälften av kostnaderna för hela kärnavfalls- projektet. Detta är system som återstår att certifiera, uppföra och ta i drift, varför det finns anledning att noga följa kostnadsutveck- lingen för dessa delsystem. De förändrade prognoserna av slutkostnaden för systemets olika komponenter kan bero både av förändringar i projekten och för- ändrade skattningar av kostnader. Ursprungligen var tanken att även dela upp nedlagda kostnader på investering och drift. Detta visade sig dock ogörligt då SKB i några fall måste ha omfördelat kostnader mellan investering och drift. Dessa problem att kunna följa kostnadsutvecklingen skulle kunna avhjälpas om SKB , inte bara redovisade nedlagda och framtida kostnader, utan även jämförde de aktuella kostnadsskattningarna med närmast före- gående års kostnadsskattningar och i fotnoter lämnade förklaringar till större avvikelser mellan årens kostnadsskattningar. Avslutningsvis ska vi titta på hur väl SKB har kunna prognosti- sera hur mycket medel man skulle komma att förbruka under nästföljande år. SKB redovisar i sin planrapport en prognos som ligger till grund för begäran om att få ta i anspråk fonderade medel. Tabell 13 visar prognos respektive ned- lagda medel i , samt avvikelsen i absoluta belopp respektive procentuellt. Alla siffror i löpande penningvärde, detta till skillnad från tidigare tabeller och figurer. Figur 20 visar hur avvikelserna i procent varierar över åren, dvs. kolumn fem i tabell 13. Som framgår av tabell 13 är träffsäkerheten i de årliga progno- serna inte så bra, även om över- och underskattningarna för perioden som helhet i stort tar ut varandra. I genomsnitt för perioden –2003 har SKB prognostiserat att man kommer att förbruka 6,mer än vad man verkligen har förbrukat. Detta är inte helt ovanligt och brukar innebära att man inte har hunnit med att genomföra allt vad man har planerat att göra. Vi ser att man , 1991 och 2000, har förbrukat betydligt mer, än vad som var planerat; övriga år något mindre än planerat. Vad som har orsakat dessa variationer framgår inte av SKB:s planrapporter, men vi kan gissa att det bakom dessa förskjutningar ligger tidsmässiga för- skjutningar i planerade åtgärder, eller betalningstidpunkter. Det visar att SKB:s verksamhet inte är budgetstyrd utan målstyrd. Det gör det svårare att planera i vilken takt fondmedel ska tillföras verksamheten, men bör inte ha haft någon negativ effekt på kost- nadsutvecklingen. Avvikelse mellan prognos och förbrukade medel -14,1 -1,6 -20,2 -4,0 -33,3 -25,9 -19,3 -12,4 -8,5 -4,9 -31,8 -4,1 -8,2 -18,0 Avvikelse mellan prognos och förbrukade medel 9.3Några aspekter på det svenska kärnavfallsprojektets kostnader och kostnadsutveckling Låt oss börja med att jämföra prognostiserade kostnader för det amerikanska och det svenska kärnavfallsprojekten. I beräkna- des rivning av kärnkraftverk kosta miljarder för 122 aggregat (, 2004), dvs. miljoner per aggregat. Med dagens valuta- kurs ($1=7,60SEK) blir detta 2.056 miljoner per aggregat; om vi långsiktigt tror på en valutakurs där $1=10SEK blir det 2.700 miljoner. SKB:s skattning för rivning av 12 reaktorer uppgick till 15.580 miljoner, dvs. 1.298 miljoner per reaktor. Enligt denna mycket grova överslagsberäkning är det dyrare att riva en reaktor i som i . Dock, en del av denna kostnads- skillnad kan eventuellt förklaras av att räknar i löpande penningvärde. Övriga kostnader för omhändertagande av kärnkraftens restpro- dukter, exklusive rivning, beräknas i uppgå till miljarder; i I har 125 reaktorer varit licensierade vilket ger miljoner per reaktor. Vid en valutakurs om $1=7,60 blir detta 3.526 miljoner, och för $1=10 får vi 4.640 miljoner per reaktor. Om vi utgår ifrån SKB Plan 2004 och subtraherar kostna- den för rivning från den totala kostnaden för hela systemet så får vi (62.346/12)=5.196 per reaktor. Enligt denna lika grova överslags- beräkning är den amerikanska kostnaden för att omhänderta ut- bränt kärnbränsle lägre, än den svenska. Att det skulle föreligga någon större stordriftsfördel i att anlägga ett lager för av- fall från 125 reaktorer istället för 12 framgår inte. Dock, eftersom räknar i löpande penningvärde prognostiseras det amerikanska systemet bli billigare per reaktor, än det svenska. Enligt SOU (1994:107, s. 220) låg prognostiserade kostnader 1993 i på av motsvarande svenska kostnadsprognos per deponerad enhet, en skillnad som vid den tid- punkten förklarades av höga fasta kostnader som ger stordriftsför- delar. Denna kostnadsskillnad har i och med den kostnadseskala- tion som Yucca erfarit under det senaste år- tiondet utjämnats. Varför kostnadsprognoserna för det amerikanska slutförvaret inte indikerar att det föreligger några markanta stordriftsfördelar i slutlager är oklart. Det kan vara på det sättet att det inte föreligger några markanta stordriftsfördelar i djupförvar för avfall från mer än 12 aggregat, men det kan också ha att göra med skillnader i djupförvarens utformning och gjorda kostnadsskattningar. Även kostnadsbilden är mycket likartad. Kostnadsandelen som går till mellanlager är likartad.