sou · GSB399 · 2005-01-01 00:00:00 — I Informations- och beredningsgruppen diskuterades att sätta in någon annan för att leda arbetet i referensgruppen, men så blev inte fallet av olika orsaker. Sammanfattningsvis kan jag nog påstå att såväl jag, som Informations- och beredningsgruppen i sin helhet som ju fak- tiskt gjorde arbetet i kommunen, kan vara mer än nöjda med vad som åstadkoms. Jag tror också att både föreningen och vissa enskilda personer hade vunnit mera respekt hos såväl oss politiker som den breda allmänheten om de inte hade fokuserat så mycket på formaliteter. Jag syftar på att man gjorde ett stort antal överklaganden till länsrätt och till länsstyrelse i stället för att driva sina åsikter i sakfrågan. Jag vill emellertid säga att var det endast vid ett fåtal tillfällen när – till skillnad då mot vad vi har hört från – diskussionen fördes på ett osakligt sätt. Personligen hade jag stora förhoppningar om att det arbete som vi – och då tänker jag på alla aktörer – gjorde i förstudie- arbetet skulle ha stor betydelse för liknande projekt (jfr fråga D3). är jag betydligt mer tveksam till detta. Det finns flera orsaker. För det första är det inte särskilt troligt att en och samma kommun får möjlighet att delta i ett lika stort pro- jekt igen. Skulle en kommun få samma möjlighet igen är det för det andra troligt att det har förflutit med ett eller flera mellanliggande val. En stor del av politikerna kommer därmed att vara utbytta och tidigare erfaren- heter blir svårare att ta till vara. För det tredje så förändras ju de Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet demokratiska värderingarna under tidens gång. Vi kan bara hoppas att de erfarenheter vi drog 2002 kan vara värdefulla, även om de vid det tillfället kändes som ett naturligt sätt att arbeta på. Vi som har varit med ett tag är nog ganska överens om att de fyraåriga mandatperioderna är en förbättring i förhållande till som det var tidigare med . Men när vi ser projekt av den här typen som löper över många mandatperioder, är dock ett kort tidsperspektiv. Här har jag då en annan uppfattning än några av de tidigare talarna. Jag tror att det finns en påtaglig risk att skiftande majoriteter kan förändra inriktningen på projekt eller till och med omöjliggöra det hela. Det finns också en stor risk att opinionskänsliga projekt blir valfläsk i en brinnande valrörelse. Inte för att man är emot projektet i sig utan mera av partipolitiska skäl där det i en slutfas gäller att tjäna så många röster som möjligt. I fall hade SKB satt dagordningen genom sin laguttagning, alltså sitt ställningstagande att sätta på reservbänken. Detta gav emellertid oss poli- tiker möjligheten att ta initiativet och föra frågan av dagord- ningen (genom fullmäktiges beslut ). Vi gjorde det inte i första hand för att vi var emot projektet, utan för att vi inte såg någon möjlighet att klara hem opinionen under rådande förhållanden, kanske över två eller tre valrörelser. Med de här erfarenheterna i bakfickan tror jag personligen att det är av stor betydelse att inför framtida liknande stora projekt som löper över att man måste hitta kommuner med en mycket stabil politisk majoritet. I vart fall skulle det underlätta frågans hantering under ett initialskede. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet F.d. vice ordförande (c), kommunstyrelsen Några ord om , pop-metropolen i . Kommunen har nio tätorter, så ibland kan det bli bypolitik. Dock inte i denna fråga. Jag vill också erinra om att kommun inte är avskriven som tänkbar plats för fortsatta undersökningar av förutsättningarna för lokalisering av ett slutförvar. Hur resonerade vi inför beslutet att delta i förstudien (jfr fråga A1)? Det fördes inga egentliga resonemang om det, det var full politisk enighet om att vi skulle vara med. Men vi satte upp villkor i två avseenden. Det ena gällde medelstilldelningen – vi menade att vi behövde mer än eftersom vi kommit in sent i processen och skulle behöva jobba hårt för att komma ifatt de andra förstudiekommunerna inom en begränsat tidsperiod. Det andra gällde just denna tidsplan. Vi ansåg att den måste sträckas ut för att vi skulle kunna göra ett seriöst arbete. Vi lyckades ju inte få gehör för det sista villkoret och vi tycker att vi fick slutrapporten från alltför . Vilka konkreta åtgärder vidtog vi för att få förtroende för den demokratiska samråds- och beslutsprocessen i denna fråga (jfr fråga A2)? Vi ville hitta en form av direktdemokrati. Vi annonserade i lokalpressen efter personer som frivilligt ville engagera sig i frågan. 52 personer anmälde intresse. Vi tog med alla kvinnor som hade anmält intresse. Vi tog också med alla ungdomar från skolorna som hade hört av sig. Sedan tittade vi på vad övriga sökande hade för sysselsättning och intressen och var de bodde. I den mån vi kände till vederbörande politiska engagemang försökte vi få en spridning också i det avseendet mellan grupperna. På detta sätt fick vi fram fem arbetsgrupper som skulle fungera som ambassadörer och kontaktytor gentemot allmänheten. Det blev också så att både arbetsgrupper och kommunens projektledning kom att arbeta tvärpolitiskt under stor frihet. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Vilka resonemang fördes om folkomröstning (jfr fråga A3)? När kommunstyrelsen och dess arbetsutskott förberedda full- mäktiges beslut fanns inga yrkanden om folkomröst- ning. I fullmäktiges slutliga beslut fördes dock in ett tillägg om att folkomröstning utgör ett möjligt alternativ om förstudien leder till slutsatsen att fortsatta undersökningar bör ske. Men det var aldrig tal om en folkomröstning före eller som en del av förstudiearbetet. Vi jobbade tvärpolitiskt (jfr fråga A4). I vår kommun bildar s och v majoriteten. Men det sades redan från början att alla partier i fullmäktige skulle vara med i lednings- och styrgruppen. Dess sammansättning blev 3 s, 3 c (inklusive jag), 2 m, 2 kd, 2 v, 1 fp och 1 msvo. Eftersom enigheten hade vart total i fullmäktige fanns inga partipolitiska skiljelinjer under frågans fortsatta be- handling. Jag kommer så in på kunskapsinhämtning och informations- frågor. efteråt kan jag konstatera att trots att vi är grannar till , så var vi nästan analfabeter inom kärnkrafts- och kärnavfallsområdet (jfr fråga B1). Vi försökte och lyckades ganska bra att få mer och mer kunskap genom att tillsammans med och ordna olika seminarier. Vi inbjöd olika sakkunniga till våra arbetsgrupper som träffades ofta. Och vi blev allt bättre på att ställa besvärliga frågor, något som vi inte minst lärde oss av miljöorganisationer och av i KASAM. Vi försökte få ut kunskaperna i samhället genom att anordna möten. Men när folk inte kom till sådana möten så sökte vi upp människorna. Det skedde vid marknader och andra större arrangemang. Vi som var aktiva för kommunen i den här frågan kallades ofta Du som är med i SKB – t.o.m. i kom- munens växel betecknades vi ibland som SKB! Detta kan ses som en indikation på att allmänheten hade svårt att hålla isär de olika aktörerna i förstudien! Vi använde oss av oberoende forskare (jfr fråga B2) och lyssnade på folk från miljöorganisationerna. Företrädare för dessa fick vi faktiskt importera från och , eftersom vi inte kunde uppbringa några själva. Vi hade tagit med Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet i våra arbetsgrupper personer som vi trodde var sådana som skulle kunna ställa till lite för oss. Men ju längre de var med, ju snällare blev de! Vi anställde inga konsulter, för vi ville inte blir styrda av sådana. Dock lyssnade vi gärna till andra konsulter som kom till oss. Uppfattades projektledningen som lierad med industrin (jfr fråga B3)? Jag vill svara med några ord om min egen bakgrund som politisk samordnare i ärendet. Jag företrädde c, var vice ordförande i kommunstyrelsen och vikarierade för det social- demokratiska kommunalrådet när han var sjuk under stora delar av . Det säger något om den s.k. röd-gröna röran! Jag hade varit kärnkraftsmotståndare när det begav sig – anledningen var främst att man då inte hade en aning om var man skulle göra av avfallet. Och just av den anledningen arbetade jag för att vi i skulle vara med i en förstudie. Jag tyckte nämligen att det avfall som ändå hade producerats, det måste vi på bästa sätt försöka att ta vara på. I det arbetet ville jag delta. Och det kanske var lite därför jag fick den här rollen. Så risken att blir betraktad som lierad med kärnkraftsindustrin var nog liten! Men det är kanske andra som bättre än jag kan svara på denna fråga. Fråga C1 tar upp frågor om en möjlig konflikt mellan ett kommunalt helhetsperspektiv och de närboendes perspektiv. Varken fullmäktige eller kommunstyrelsen drev uppfattningar som skulle kunna utvecklas till konflikter. Förstudieorganisa- tionen försökte tackla problemen på bästa sätt genom att kalla till information, främst i . SKB:s undersökningar ledde till att ett område där, inom vilket det fanns en ganska stor grupp tyska fritids- och permanentboende pekades ut som potentiellt intressant för fortsatta undersökningar. De hade ofta starka åsikter och vi lade ner mycket arbete på att snabbt informera och prata med dem samt att se till att sakkunniga fanns till hands som kunde svara på deras frågor. I det här sammanhanget vill jag understryka att vi hade upp- fattningen att det var det bästa berget som skulle sökas. Jag har fortfarande den uppfattningen. Därför menar jag att man borde Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet ha provborrat i samtliga förstudiekommuner för att ha referenser att gå efter. Uppfattades vi politiker som legitima företrädare (jfr fråga C2)? Det finns säkert de som ifrågasatte och ifrågasätter full- mäktiges ledamöter. Men när man är ute och pratar och förklarar så är det ju ingen som vill gå in och ta över. Jag hoppas att man litar på den församling som man har valt. Däremot var det nog fler som ifrågasatte vår förstudieorganisation. Från en del fick vi höra att det var ett organ för att gynna SKB. Det var väl inga som hävdade att de var negativa till de valda representanter som vi hade i fullmäktige (jfr fråga C3). Men det fanns ju de som var rädda för det inte skulle finnas tillräckligt starka krafter som representerade deras åsikter i en viss fråga. Det är ju ganska lätt att bilda opinion i en fråga, till exempel bland närboende, eftersom den frågan kan gå rakt igenom parti- gränserna. Slutligen ska jag ta upp effekter och lärdomar (frågorna D1 D5). Jag tror inte att förtroendet är skadat utan det är oskadat. Och vi har ju inte haft något skarpt läge än så att det är inga problem. Jag bara konstaterar än en gång att framförallt jag själv – men jag tror också fler – var oerhört naiva när vi gick in i det här. Vi trodde på en seriös vilja att hitta bästa berget och vi trodde att vi skulle få den tid vi behövde. Jag och flera med mig blev väldigt besvikna när slutrapporten kom innan vi hade lämnat vårt yttrande över den preliminära rapporten. Finns det problem med mandatperiodens längd? Det är ett faktum att man är vald för en mandatperiod och det inverkar inte på min syn på behovet av långsiktigt arbete. är så långsiktigt – 100 – att det inte påverkas av de poli- tiska mandatperioderna. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet F.d. ordförande (s), kommunstyrelsen Av oss nio nyckelpersoner från kommunerna är sex före detta. Så man kan ju fråga sig vilket priset blir för den politiker som sysslar med kärnavfallsfrågorna! Jag har levt med kärnkraft och kärnavfallsfrågan i min kom- mun och varit en av de i kommunen som mycket medvetet drivit frågan om hur den demokratiska processen skulle utformas. Och i övrigt har jag på olika sätt försökt att påverka industri, myn- digheter och centrala beslutsfattare. Detta har jag sett som en viktig uppgift i den roll jag haft som kommunstyrelsens ord- förande. Hur resonerade vi beslutsfattare inför kommunens ställningstagande? Jag kan inledningsvis berätta att det brev som SKB skickade till alla kommuner inte fick något svar från oss. Det var faktiskt jag som såg till att så blev fallet och tack och lov för det! I sitt FUD-program 92 meddelade ju SKB att Simpevarp utgör ett huvudalternativ för lokaliseringen av inkapslingsanläggning. I vårt yttrande över programmet tog vi upp ersättningsfrågan och ställde krav på oberoende ekonomisk ersättning för att börja arbeta med slutförvarsfrågan lokalt. Vi beslutsfattare var mycket klara över att ett sådant stöd skulle vara avgörande för ett vidare engagemang. Vi redovisade i vårt yttrande även en verksamhets- plan med budget som stöd för våra krav. Med starkt stöd från både våra myndigheter och från industrin beviljade regeringen lokala säker- hetsnämnd pengar ur Kärnavfallsfonden och vi startade LKO- projektet . Anledningen till att pengarna i detta skede Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet gick till den lokala säkerhetsnämnden var att det ännu inte var lagligt möjligt att ge pengar direkt till en kommun. Men den lokala säkerhetsnämnden kunde ta emot dessa pengar eftersom den var och är en statlig myndighet. Jag vill påstå att beslutet om pengar till lokal kompetens- utbyggnad var avgörande för att beslutsfattarna i kommunen skulle ta sig an kärnavfallsfrågan. Det innebar alltså att denna verksamhet inte behövde konkurrera med övrig verk- samhet om ekonomiska resurser. frågade SKB bl.a. , om man fick genomföra en förstudie för slutförvaring av använt kärn- bränsle. Bland politikerna var uppfattningen kring förstudien mycket blandad. Vi enades om bildandet av två arbetsgrupper ur fullmäktige. Gruppernas uppgift var att bereda frågan för full- mäktige. Deras arbete pågick under och efter av- rapportering och debatt i fullmäktige var vi väl förberedda för beslut. Under gruppernas arbete förekom olika verksamheter och kontakter med allmänheten. Den som kallades ungdomsgruppen –alla var inte så unga men den kallades så i alla fall – arbetade mycket med gymnasieeleverna i kommunen. Båda grupperna arbetade mycket utåtriktat under det år beredningen pågick. En fråga som väckte debatt i fullmäktige under beredningen och i debatten var folkomröstningsfrågan. Uppfattningarna för och emot var delade i partierna. I mitt parti – socialdemokraterna –var de yngre personerna i större utsträckning för en folk- omröstning än i övriga partier. Beslutet i fullmäktige blev ett ja till förstudien och nej till folkomröstning i det skedet. och sa nej till förstudie. Men sedan beslutet väl hade fattats av fullmäktige så bestämde sig dock båda dessa partier att medverka i det fortsatta arbetet, vilket var positivt. Vi hade ju ett önskemål att alla skulle vara med i projektet och det byggde även på att vi skulle få motståndarnas kritiska frågor belysta vilket säkert hade blivit svårare om de hade stått vid sidan om arbetet. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Målsättningen var att få svar på frågor under arbetet med förstudien och att vi skulle förstå svaren som gavs från SKB och myndigheterna. Ambitionen var att vi skulle formera oss så att samtliga partierna kände igen sina frågor och att föreslagna villkor skulle ha stöd av en bred majoritet. Allas frågor skulle vara tillåtna och alla frågor skulle besvaras. För mig och övriga beslutsfattare i kommunen har det varit mycket viktigt att få fram så mycket kunskap som möjligt om vad kommunens innevånare tycker i kärnavfallsfrågan. Med det som bakgrund har en organisationsstruktur tillkommit som medverkar till att så många personer som möjligt har konfron- terats med frågan, inte minst genom de möten som varit på gator och torg i och utanför centralorten. Även de seminarier, utfrågningar och enkätansökningar som förekommit har klart medverkat till ökade kunskaper om vad kommun- innevånarna tycker. För oss har det varit viktigt att framhålla våra myndigheter som vår oberoende kompetens med tillgång till forskare och sakkunniga. Vi har inte sökt oss till andra för att i sakfrågan söka s.k. oberoende forskarkunskap. Däremot har vi vid seminarier och vid granskning av vår egen verksamhet använt oss av forskare. Dessa har hjälpt oss att bättre förstå vad vi själva håller på med och därigenom medverkat till att vi har vidareutvecklat arbetet inom vår organisation (Lokal Kompetensupp- byggnad i ). Vi har med framgång använt oss av sakkunniga och kompetenta personer i projektorganisationen så att viktiga frågeställningar och kunskaper har initierats i orga- nisationen. På så sätt har vi också visat att vi inte varit beroende av eller lierade med varken industrin eller andra i sak eller ekonomiskt. Vi har även varit mycket noggranna med att skilja på industrins roll och kommunens roll. Industrin har att svara på våra frågor Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet och vi tar beslut fristående och är en självständig part. Och vi har i allt väsentligt – och så gott vi har kunnat – undvikit att svara på sådana frågor som är industrins. I dessa frågor har industrin svarat och medverkat på ett förtjänstfullt sätt i arbetet. representation och lokal opinion Under förstudiearbetet framkom tre områden i kommunen som tänkbara slutförvarsplatser. En låg nästan i stadens centrum (påslag vid hamnbassängen), men inte ens det föranledde några större rubriker i lokalpressen. Vi var ense med våra kommun- innevånare om att området runt kärnkraftverket på Simpevarp i första hand kunde vara aktuellt – och det var det området som vi som kommunens beslutsfattare ville diskutera. Vi framhöll mycket tydligt till industrin och till kommuninnevånarna att det skulle bli en helt ny behandling av frågan – det skulle i verk- ligheten röra sig om en helt ny fråga – om något av de två andra områden som identifierats under förstudiearbetet skulle bli aktuella. Jag har under hela förstudiearbetet och inför beslut om en platsundersökning känt ett stöd för hur vi orga- niserat och arbetat inom . Kommunens med- borgare har endast i undantagsfall haft synpunkter på hur vi har hanterat kärnavfallsfrågan från kommunens sida. Det avspeglar sig inte minst i att vi inom kommunen haft få grupperingar – om ens någon – som på ett strukturerat sätt protesterat eller agerat i kärnavfallsfrågan. Min uppfattning är, att de grupperingar eller motståndare som funnits har kommit med i och således inom ramen för detta har kunnat framföra sina frågor och synpunkter, i villkor och beslut. Endast Folkkampanjen mot kärnkraft lokalt har tackat nej till att vara med. De och även deras centrala före- trädare har dock inbjudits som föreläsare vid ett flertal tillfällen och därigenom kunnat framföra sina synpunkter och vara med i Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet den lokala debatten. Vid dessas tillfällen har kommunen täckt deras kostnader för medverkan. Effekter och lärdomar av förstudiearbetet i kommunen För mig har förstudiearbetet varit den mest spännande och utvecklande resan i mitt politiska liv. Kärnkrafts-kärnavfalls- frågan är en av nationens politiskt hetaste och svåraste frågor. Vilket parti vågar driva frågan om kärnavfallets omhändertagan- de och tro sig vinna röster på den? Om väljarnas förtroende för mig och andra politiker har ökat har jag inget svar på. Men helt klart är att vårt arbetssätt har stärkt demokratin och bl.a. har initierat det s.k. , Demokrati och Utveckling i . Det var ett projekt som ledde att vi fick in ca 4 000 idéer från kommunens inne- vånare om hur kommunen kunde vidareutvecklas. Förstudiearbetet, liksom även det pågående platsundersök- ningsskedet, involverar både beslutsfattare och tjänstemän i kommunen. Men jag tycker att både jag och mina politiska kamrater och våra tjänstemän har varit dåliga på att ta tillvara den kraft som finns i arbetssätt för behandling av stora och omfattande frågor. Vårt arbetssätt har alltså haft svårt och har svårt att nå ut i det politiska arbetet. Vi har därför i den organisation som vi nu har byggt för platsundersökningsskedet tillsatt en särskild kommungrupp genom vilken förhoppningsvis LKO:s arbetssätt skall kunna spridas till andra verksamheter. Trots att vi kunde ha varit bättre anser jag emellertid att kärnavfallsprojektet har utvecklat demokratin i vår kommun. Inom kärnavfallsprojektet har jag och övriga kamrater givits möjlighet att söka kunskap i och utanför nationen vilket medverkat till att vi lärt känna varandra och få kännedom om hur kärnavfallsfrågan hanteras utomlands. Att söka kunskap som vi har gjort har skapat glädje och gemenskap – och även det är viktigt för att demokratin skall utvecklas. Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet Mandatperioder och val återkommer , då väljarna säger sitt. Jag kan inte se att kärnavfallsfrågan med sin karaktär är så mycket annorlunda än många av de beslut som fattas i den fysiska planeringen och som har konsekvenser över många valperioder. Det som skiljer är kärnavfallets extremt långa tidsperspektiv och okunskapen och tilltron till säkerheten i ett långsiktigt perspektiv. Men var inte tveksamheten lika stor om järnvägen under dess barndom? Under mitt politiska liv har jag aldrig haft svårt att fatta beslut om jag uppfattat frågan som viktig och att den har stor betydelse för väljarna i min kommun. Och i det här fallet har jag stor kunskap om var använda kärnbränsle mellanlagras och har därigenom känt ett stort ansvar för hur frågan hanteras i den kommun jag varit ordförande i . För mig i rollen som ordförande och ledande politiker i med tre kärnkraftsreaktorer, CLAB samt världens största bergrumslaboratorium hade det varit oansvarigt och ett svek mot kommuninnevånarna att inte visa ett stort intresse och engagemang för kärnavfallsfrågan. Frågor och kommentarer från deltagare I och deltog ju olika miljöorganisationer mycket aktivt som motståndare. Var det inte alls aktuellt i . Vad beror det på? Svar: Den avgörande faktorn var nog att våra vänner från Norrlandskommunerna var lärpojkar i denna process. De hade tidigare inte träffat på den här frågan överhuvudtaget. Den stora skillnaden låg i att vi som en kärnkraftskommun hade levt med den här verksamheten och frågeställningen var egentligen inte ny för oss. Betydelsefullt har också varit hur vi bedrev verksamheten. Genom att vi tidigt bestämde oss för att ställa så mycket frågor vi kunde – och kräva svar på frågorna – medverkade vi till att Erfarenheter i förstudiekommunerna av förstudiearbetet frågan inte polariserades. Och invånare utanför den politiska kretsen skulle få klart för sig att vi verkligen tog hand om frågorna. Allt dokumenterades och dokumentationen gjordes lätt tillgänglig för alla. Vi såg till att varje enskild person som ställt en fråga också fick ett svar, antingen svaret skulle ges av kommunen, av myndigheterna eller av SKB. Kunde svar inte ges direkt vid ett möte skickades svaret i efterhand hem till fråge- ställaren. Vi inbjöd också alla att vara med i processen. Alla har känt att de haft möjligheter att vara med, även om många inte har tagit vara på möjligheten. Den inställningen tror jag att man har haft i alla kommuner, så där skiljer vi oss inte från övriga. Men viktigast tror jag alltså är det faktum att det i vår kommun finns en erfarenhet och tradition kring kärnavfallet och kärnkraften, vilket har medverkat till att man har en bättre kunskap bland kommunens invånare om vad det handlar om. Kommentar (): Vi i var ju i det närmaste analfabeter på området när vi började. Vi försökte verkligen att få med den gröna rörelsen i vår förstudieorganisation. Men jag tror inte att man var så väldigt intresserad när man såg att det krävdes ett visst mått av arbete för att vara med i och delta i den här processen. Att man så att säga inte kunde köpa tidnings- rubrikerna, som man kunde göra i i början! Frågan var inte ny längre när den kom till vår kommun. Vi försökte också få med pressen, eller folk som jobbade inom pressen för att skaffa sig baskunskaper när de skulle skriva artiklar.