sou · GSB313d4 · 2005-01-01 00:00:00 — Det har visats att kombinationsbehandlingen lett till minskade virusnivåer i blodet. Emellertid vet man inte hur smittsamheten påverkas och långtidseffekterna av behandlingen är ännu okända. Även om det inte anses troligt att kombinationsbehandlingen kan bota hivinfektion finns det hopp om att behandlingen skall medföra att sjukdomen för många kan förvandlas till en kronisk sjukdom. Behandlingen är emellertid inte problemfri. Vissa patienter har trots behandling haft stigande virusnivåer och det finns risk för resistensutveckling, dvs. att viruset utvecklar motståndskraft mot läkemedlen. börjar det dessutom stå klart att problemen med biverkningar är betydande. Vidare ställer behandlingen stora krav på den enskilde patienten genom mycket strikta rutiner vid medici- nering. Pågående översyn av smittskyddslagstiftningen De huvudsakliga bestämmelserna om åtgärder för att förhindra spridning av hiv/aids finns i smittskyddslagen och smittskyddsför- ordningen (1989:301). Bestämmelser med anknytning till smittskydd och hiv/aids finns även i bl.a. hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), sekretesslagen (1980:100), lagen (1987:375) om förbud mot s.k. bastuklubbar och andra liknande verksamheter, lagen (1988:1473) om undersökning beträffande HIV-smitta i brottmål och förord- ningen (1986:198) om provtagning för infektion av HIV. En utvärdering av det svenska smittskyddet med tonvikt på smitt- skyddslagen och övriga författningar har genomförts av en parla- mentarisk kommitté, . I kommitténs slutbetänkande Smittskydd, samhälle och individ (SOU 1999:51) föreslås en ny smittskyddslag och en rad förändringar i andra för- fattningar som rör smittskyddet. I betänkandet görs bl.a. en kart- läggning och utvärdering av olika åtgärder för att förhindra smitt- spridning samt en analys av frågor som rör rättsäkerhet för den enskilde. I betänkandet föreslås bl.a. att särregleringen av hiv/aids skall upphöra, att större vikt skall läggas vid förebyggande insatser på frivillig väg, att det skall tydliggöras att ett ansvar för att för- hindra smittspridning ligger både på smittade och på osmittade, att möjligheterna att besluta om tvångsisolering skall regleras tydligare samt att lagen om förbud mot s.k. bastuklubbar och andra liknande verksamheter skall avskaffas. Betänkandet har remissbehandlats. På regeringens uppdrag har dessutom inkommit med vissa kompletteringar till förslagen i betänkandet. I syfte att ytter- ligare förbättra smittskyddet i landet avser regeringen att presente- ra en proposition med förslag till ny smittskyddslag. har regeringen avsatt särskilda medel för hivpreventivt arbete. Medlen disponeras av . uppgår anslaget till . Institutet skall samverka med andra aktörer och stimulera till regionala och lokala aktiviteter. En del av anslaget går till före- byggande projekt i landsting och kommuner. Projekten är ofta riktade mot viktiga målgrupper som ungdomar, män som har sex med män, invandrare och flyktingar samt hivpositiva och deras när- stående. Särskilda medel från anslaget 99:2 Särskilda insatser i vissa kom- muner och landsting under utgiftsområde 25 har därutöver tillfälligt beviljats för hivpreventivt arbete i storstadsregionerna. De särskilda medlen har –2002 betalats ut med sammanlagt . En stor del av de statliga insatserna i fråga om hiv/aids sker inom ramen för statliga myndigheters instruktionsenliga uppgifter. Social- styrelsen har ansvar för tillsynen över smittskyddet i landet och får med stöd av smittskyddslagen och smittskyddsförordningen med- dela föreskrifter om frågor inom smittskyddet. I ansvar ingår även bl.a. tillsynen över hälso- och sjukvården i landet. har till uppgift att vara nationellt expertorgan på smittskyddsområdet och skall bl.a. i denna roll följa och analysera det epidemiologiska läget nationellt och internationellt, föreslå åt- gärder för en effektiv funktion av landets smittskydd och bedriva forskning och metodutveckling. har till uppgift att svara för sektorsövergripande uppföljning och utvärde- ring av insatser inom folkhälsoområdet och att vara nationellt kun- skapscentrum för metoder och strategier på området. Läkemedels- verket ansvarar för kontroll och tillsyn av läkemedel och vissa andra produkter som med hänsyn till egenskaper eller användning står läkemedel nära. har haft regeringens uppdrag att ta fram ett förslag till nationell handlingsplan för prevention av hiv/aids och sexuellt överförbara sjukdomar. Institutet överlämnade sitt förslag till departementet . har Statens folk- hälsoinstitut haft i uppdrag att med utgångspunkt i den nationella handlingsplanen inleda ett utvecklingsarbete av preventionen av hiv/aids och sexuellt överförbara sjukdomar i landet. En samråds- grupp har bildats med institutet som sammankallande och med , , smittskyddsläkarföreningen och som övriga deltagande som ett led i att genomföra detta uppdrag. En redovisning av hur arbetet bedrivits överlämnades till regeringen . Att samverkan mellan dessa aktörer på detta sätt har stärks har redan lett till förbättrade förutsättningar att förhindra nya hivfall. Vid bedrivs arbetet i aidsprogrammet i projektform. Skälet till detta är att aidsprogrammet har en annan inriktning än den roll och de uppgifter som myndig- heten fått i och med ombildningen. I propositionen Statens folkhälso- institut – roll och uppgifter (prop. 2000/01:99) konstaterar regeringen att anslaget 14:1 Insatser mot aids under utgiftsområde 9 skall ligga kvar på institutet tills vidare. konstateras att det finns flera tänkbara alternativ i fråga om hur anslaget fortsättningsvis skall administreras. Den globala spridningen av hiv/aids har kommit att uppmärksammas på högsta politiska nivå såväl inom FN-systemet som i andra internationella organ. hade WHO huvudansvaret för bekämpningen av hiv/aids genom sitt globala aidsprogram. bildades ett övergripande FN-organ, , i syfte att förbättra samordningen inom FN-systemet. I slås det fast att ett av de så kallade millennieutvecklingsmålen skall vara att bekämpa hiv/aids, malaria och andra sjukdomar. hölls en särskild session om hiv/aids i FN:s generalför- samling. Vid denna session ställde sig ledare från alla världens länder bakom en deklaration om behovet av omedelbara åtgärder för att bekämpa den globala spridningen av hiv/aids. I deklarationen fram- hölls bl.a. att insatser för att förebygga smittspridning är det enda sätt på vilket epidemin kan stoppas. måste de smittade ges vård, stöd och behandling och deras mänskliga rättigheter säker- ställas. Särskilt viktigt är det att minska utsatta människors sårbarhet. Det konstaterades att det behövs nationella sektorsövergripande handlingsplaner mot hiv/aids för att kunna möta dessa utmaningar. Vid sessionen i FN beslutades även att en global hälsofond skall skapas i syfte att förhindra den globala spridningen av hiv/aids men även spridning av tuberkulos och malaria. konstituera- des den globala fonden mot aids, tuberkulos och malaria (GFATM) med sekretariat i . Nya förutsättningar för insatser mot hiv/aids efter det att hiv/aids upptäcktes har sjukdomen globalt fått en spridning som vida överstiger de farhågor som då fanns. Det finns behov av omedelbara insatser på samtliga samhällsnivåer och i alla världens länder för att man skall kunna begränsa den globala spridningen av sjukdomen och dess sociala och ekonomiska konsekvenser. måste ta sin del av det globala ansvaret genom att ställa kunskap och erfarenheter till förfogande i det internatio- nella arbetet i kampen mot hiv/aids. Deklarationen i FN handlar dock inte enbart om utvecklingsländerna. Även i där de hiv- preventiva insatserna varit framgångsrika finns det skäl att följa upp FN:s deklaration med beslut på nationell nivå för att säkerställa att det även skall finnas en fungerande nationell politik. Grunden för att bekämpa hiv/aids är alltjämt insatser för att förebygga smittspridning. Förebyggande insatser mot hiv/aids måste präglas av långsiktighet och bredd. Varje ny generation måste få information om riskbeteenden och om hur man skyddar sig mot att smittas. Detta kräver en väl fungerande och fortlöpande upp- byggnad av kunskap om hiv och andra sexuellt överförbara sjuk- domar. har situationen i viss mån förändrats sedan sjukdomen upptäcktes. Kunskaperna hos befolk- ningen om hiv/aids och dess spridningsvägar har avsevärt förbättras, vilket bl.a. lett till att rädslan för sjukdomen har minskat. För- bättrade behandlingsmetoder har gett sjukdomen en mer kronisk karaktär som problem uppmärksammats i fråga om bi- verkningar och resistensutveckling till följd av läkemedelsbehand- lingen. En allt större grupp av människor lever med hiv/aids, vilket ställer krav på fungerande insatser för att stödja denna grupp. Det finns också anledning att arbeta för en förändring av synen på hiv/aids så att den blir mer realistisk, tolerant och öppen. Samman- taget medför dessa förändringar att det finns behov av att på nationell nivå göra en samlad översyn av samhällets insatser för att bekämpa hiv/aids. En särskild utredare tillkallas med uppdrag att göra en samlad över- syn av samhällets insatser mot hiv/aids. Utredarens huvuduppgift skall vara att lämna förslag till en nationell handlingsplan i syfte att begränsa spridningen och konsekvenserna av hiv/aids. Utredaren bör i sitt arbete utgå från den deklaration som antogs vid den särskilda sessionen om hiv/aids i . Uppdraget skall omfatta insatser för att förebygga spridning av hiv/aids, stödja de män och kvinnor som lever med sjukdomen och stimulera till en öppen, tolerant och realistisk syn på orsaker till och konsekvenser av hiv/aids. I de fall det finns kopplingar mellan hiv/aids och andra sexuellt överförbara sjukdomar och blodsmittor eller mellan hiv/aids och frågor som rör sexuell och reproduktiv hälsa skall utredaren även behandla sådana kopplingar. Uppdraget skall genomföras med beaktande av skillnader mellan könen, i sexuell läggning och i etniskt ursprung. I uppdraget ingår att göra en genomgång av spridningen av hiv/ aids och de insatser som vidtas av myndigheter, landsting, kommuner och frivilligorganisationer för att förebygga smittspridning och för att stödja smittade. Utredaren skall särskilt utvärdera de insatser som vidtas inom ramen för de särskilda statliga medel som avsatts för insatser mot hiv/aids. Utredaren skall uppmärksamma utsatta gruppers situation och behov av riktade förebyggande insatser och särskilt stöd. Situationen för den allt större grupp som lever med hiv/aids och då särskilt problemen med biverkningar och resistens- utveckling skall belysas. Särskild vikt skall fästas vid åtgärder för att förhindra att barn smittas och för att stödja barn som är smitt- bärare. I uppdraget ingår också att belysa hur kunskaperna om och attityderna till hiv/aids har förändrats hos befolkningen samt vilka effekter som det har medfört på människors beteende. Utredaren skall vidare belysa förutsättningarna för att nå ut med information till berörda grupper och att påverka deras beteenden. Förslaget till nationell handlingsplan bör utgå från samhällets samlade insatser när det gäller hiv/aids och det ansvar som enligt befintliga författningar åvilar myndigheter, landsting, kommuner och andra aktörer. Utredaren bör i första hand utgå från de statliga insatserna och hur de kan bidra till att stärka samhällets samlade insatser mot hiv/aids. Utredaren skall även uppmärksamma den roll som frivilligorganisationer har i det förebyggande och stödjande arbetet. Mot bakgrund av ovanstående skall utredaren lämna förslag till framtida inriktning av anslaget 14:1 Insatser mot aids under utgifts- område 9 och till hur anslaget skall administreras. Utredaren skall även lämna förslag till hur uppföljningen och utvärderingen av sam- hällets insatser mot hiv/aids skall förbättras och till hur samverkan mellan statliga myndigheter, landsting, kommuner och frivilligorga- nisationer skall stärkas. I uppdraget ingår att samverka med berörda myndigheter, landsting, kommuner samt frivilligorganisationer. Utredaren skall ta fasta på aktuella samhällsförändringars och särskilt det ökade informationsflödets betydelse för möjligheterna att bekämpa hiv/aids. Utredaren skall särskilt belysa hur myndigheter, kommuner, landsting och andra aktörer lämpligast når ut med in- formation till berörda grupper. Utredaren skall i sitt arbete utgå från att problemen med hiv/aids till sin karaktär är globalt och därför kräver internationellt sam- arbete för att kunna få en lösning. Utredaren skall göra jämförelser med utvecklingen av epidemin i jämförbara länder och väga in de erfarenheter man där gjort i de förslag som lämnas. Utredarens förslag skall rymmas inom nuvarande finansiella ramar. Förslagen skall vidare utgå från den mål- och uppföljningsstruktur som gäller för styrningen i staten. Uppdraget skall redovisas till regeringen . A/RES/S-26/2 Resolution adopted by the General [without reference to a (A/S-26/L.2)] S-26/2. on HIV/AIDS Adopts the on the human immunodeficiency virus/acquired immunodeficiency syndrome (HIV/AIDS) annexed to the present resolution. 8th plenary meeting 27 2001 on HIV/AIDS Global Crisis – Global Action 1.We, heads of State and Government and representatives of States and Governments, assembled at the United Nations, from 25 to 27 2001, for the twenty-sixth special session of the General , convened in accordance with resolution 55/13 of , as a matter of urgency, to review and address the problem of HIV/AIDS in all its aspects, as well as to secure a global commitment to enhancing coordination and intensification of national, regional and international efforts to combat it in a comprehensive ; 2.Deeply concerned that the global HIV/AIDS epidemic, through its devastating scale and impact, constitutes a global emergency and one of the most formidable challenges to human life and dignity, as well as to the effective enjoyment of human rights, which undermines social and economic development throughout the world and affects all levels of society – national, community, family and individual; 3.Noting with profound concern that by the end of 2000, 36.1 million people worldwide were living with HIV/AIDS, 90 per cent in developing countries and 75per cent in sub-Saharan ; 4.Noting with grave concern that all people, rich and poor, without distinction as to age, gender or race, are affected by the HIV/AIDS epidemic, further noting that A/RES/S-26/2 people in developing countries are the most affected and that women, young adults and children, in particular girls, are the most vulnerable; 5.Concerned also that the continuing spread of HIV/AIDS will constitute a serious obstacle to the realization of the global development goals we adopted at the Millennium Summit of the United Nations; 6.Recalling and reaffirming our previous commitments on HIV/AIDS made through: The United Nations Millennium Declaration, of ;1 The political declaration and further actions and initiatives to implement the commitments made at the World Summit for Social Development, of 1 2000;2 The political declaration3 and further action and initiatives to implement the for Action,4 of 10 2000; actions for the further implementation of the Programme of Action of the International Conference on Population and Development, of 2 1999;5 The regional call for action to fight HIV/AIDS in and the Pacific, of ; The for Action for the fight against HIV/AIDS, tuberculosis and other related infectious diseases in , of ; The Declaration of the Tenth Ibero-American Summit of heads of State, of ; The Pan-Caribbean Partnership against HIV/AIDS, of 14 February 2001; Union Programme for Action: Accelerated action on HIV/AIDS, malaria and tuberculosis in the context of poverty reduction, of 14 2001; The Baltic Sea /AIDS Prevention, of 4 2000; The Central Asian /AIDS, of 18 2001; 7.Convinced of the need to have an urgent, coordinated and sustained response to the HIV/AIDS epidemic, which will build on the experience and lessons learned over the past 20 years; 8.Noting with grave concern that , in particular sub-Saharan , is currently the worst-affected region, where HIV/AIDS is considered a state of emergency which threatens development, social cohesion, political stability, food security and life expectancy and imposes a devastating economic burden, and that the dramatic situation on the continent needs urgent and exceptional national, regional and international action; 9.Welcoming the commitments of African heads of State or Government at the special summit in , particularly their pledge to set a target of 1 See resolution 55/2. 2 Resolution S-24/2, annex, sects. I and III. 3 Resolution S-23/2, annex. 4 Resolution S-23/3, annex. 5 Resolution S-21/2, annex. A/RES/S-26/2 allocating at least 15 per cent of their annual national budgets for the improvement of the health sector to help to address the HIV/AIDS epidemic; and recognizing that action to reach this target, by those countries whose resources are limited, will need to be complemented by increased international assistance; 10.Recognizing also that other regions are seriously affected and confront similar threats, particularly the Caribbean region, with the second-highest rate of HIV infection after sub-Saharan , the Asia-Pacific region where 7.5 million people are already living with HIV/AIDS, the Latin American region with 1.5 million people living with HIV/AIDS and the Central and Eastern European region with very rapidly rising infection rates, and that the potential exists for a rapid escalation of the epidemic and its impact throughout the world if no specific measures are taken; 11.Recognizing that poverty, underdevelopment and illiteracy are among the principal contributing factors to the spread of HIV/AIDS, and noting with grave concern that HIV/AIDS is compounding poverty and is now reversing or impeding development in many countries and should therefore be addressed in an integrated ; 12.Noting that armed conflicts and natural disasters also exacerbate the spread of the epidemic; 13.Noting further that stigma, silence, discrimination and denial, as well as a lack of confidentiality, undermine prevention, care and treatment efforts and increase the impact of the epidemic on individuals, families, communities and nations and must also be addressed; 14.Stressing that gender equality and the empowerment of women are fundamental elements in the reduction of the vulnerability of women and girls to HIV/AIDS; 15.Recognizing that access to medication in the context of pandemics such as HIV/AIDS is one of the fundamental elements to achieve progressively the full realization of the right of everyone to the enjoyment of the highest attainable standard of physical and mental health; 16.Recognizing that the full realization of human rights and fundamental freedoms for all is an essential element in a global response to the HIV/AIDS pandemic, including in the areas of prevention, care, support and treatment, and that it reduces vulnerability to HIV/AIDS and prevents stigma and related discrimination against people living with or at risk of HIV/AIDS; 17.Acknowledging that prevention of HIV infection must be the mainstay of the national, regional and international response to the epidemic, and that prevention, care, support and treatment for those infected and affected by HIV/AIDS are mutually reinforcing elements of an effective response and must be integrated in a comprehensive approach to combat the epidemic; 18.Recognizing the need to achieve the prevention goals set out in the present Declaration in order to stop the spread of the epidemic, and acknowledging that all countries must continue to emphasize widespread and effective prevention, including awareness-raising campaigns through education, nutrition, information and health-care services; A/RES/S-26/2 19.Recognizing that care, support and treatment can contribute to effective prevention through an increased acceptance of voluntary and confidential counselling and testing, and by people living with HIV/AIDS and vulnerable groups in close contact with health-care systems and facilitating their access to information, counselling and preventive supplies; 20.Emphasizing the important role of cultural, family, ethical and religious factors in the prevention of the epidemic and in treatment, care and support, taking into account the particularities of each country as well as the importance of respecting all human rights and fundamental freedoms; 21.Noting with concern that some negative economic, social, cultural, political, financial and legal factors are hampering awareness, education, prevention, care, treatment and support efforts; 22.Noting the importance of establishing and strengthening human resources and national health and social infrastructures as imperatives for the effective delivery of prevention, treatment, care and support services; 23.Recognizing that effective prevention, care and treatment strategies will require behavioural changes and increased availability of and non-discriminatory access to, inter alia, vaccines, condoms, microbicides, lubricants, sterile injecting equipment, drugs, including anti-retroviral therapy, diagnostics and related technologies, as well as increased research and development; 24.Recognizing also that the cost, availability and affordability of drugs and related technology are significant factors to be reviewed and addressed in all aspects and that there is a need to reduce the cost of these drugs and technologies in close collaboration with the private sector and pharmaceutical companies; 25.Acknowledging that the lack of affordable pharmaceuticals and of feasible supply structures and health systems continues to hinder an effective response to HIV/AIDS in many countries, especially for the poorest people, and recalling efforts to make drugs available at low prices for those in need; 26.Welcoming the efforts of countries to promote innovation and the development of domestic industries consistent with international law in order to increase access to medicines to protect the health of their populations, and noting that the impact of international trade agreements on access to or local manufacturing of essential drugs and on the development of new drugs needs to be evaluated further; 27.Welcoming the progress made in some countries to contain the epidemic, particularly through: strong political commitment and leadership at the highest levels, including community leadership; effective use of available resources and traditional medicines; successful prevention, care, support and treatment strategies; education and information initiatives; working in partnership with communities, civil society, people living with HIV/AIDS and vulnerable groups; and the promotion and protection of human rights; and recognizing the importance of sharing and on our collective and diverse experiences, through regional and international cooperation including North-South, South-South and triangular cooperation; 28.Acknowledging that resources devoted to combating the epidemic both at the national and international levels are not commensurate with the magnitude of the problem; A/RES/S-26/2 29.Recognizing the fundamental importance of strengthening national, regional and subregional capacities to address and effectively combat HIV/AIDS and that this will require increased and sustained human, financial and technical resources through strengthened national action and cooperation and increased regional, subregional and international cooperation; 30.Recognizing that external debt and debt-servicing problems have substantially constrained the capacity of many developing countries, as well as countries with economies in transition, to finance the fight against HIV/AIDS;