sou · GSB359 · 2005-01-01 00:00:00 — Activity grants should also be payable to organisations that do not fulfil all the requirements for organi- sation grants, such as umbrella organisations and foundations. Activity funding should be based on a dialogue and agreement between the grant provider and the womens organisation. Financial implications of the Commissioners proposals The Commissioner estimates that, besides the 18 organisations receiving support at present, some 20 womens organisations will apply for grants. The Commissioner calculates that each organi- sation needs basic financial support of some ,000. If 35 organisations receive grants of each, it would entail a cost of million. The Commissioners estimate of support for international con- tacts is million. Each start-up grant would be for an esti- mated annually, so if 20 organisations applied for start-up grants the cost would amount to million. The Commissioner calculates that activity grants cost per organisation. If activity grants were to be approved for 37 organisations, it would entail a cost of million. On these assumptions, the cost of the new government funding is estimated at million, distributed among 3560 womens organisations. When it comes to calculating support for the womens organisa- tions of the political parties, the Commissioner estimates that 10 per cent of the parties official funding should be used to support their womens organisations. This would represent million. 8Proposed administration of the new government- grant system Administration in the Government Offices Under the directives, the Commissioner was charged with investi- gating the scope for delegating administration of funding issues relating to womens organizing to a public agency other than the Government Offices, and to present the advantages and disadvan- tages of doing so. The Commissioners remit also included clari- fying the financial implications of delegating this administration to another agency. The Commissioners assessment is that the current administra- tion of the support is unsatisfactory. The Commissioner considers that there is no reason why support for womens organisations should be dealt with within a ministry. In other contexts, it is usually deemed inappropriate for the Government to assume the role of a public authority. Administration by another agency The Commissioner has examined the scope for entrusting other existing agencies with responsibility for future grant administra- tion. However, the Commissioner has not found that any of these options is suitable for the task. The following bodies have been considered as possible candidates for the task of administering and distributing government support for womens self-organisation: the Equal Opportunities Ombudsman (JämO) The Commissioner has also assessed the scope for a delegation at () to administer, and decide how to distribute, government funding for womens self-organisation. In the Commissioners view, there are ample rea- sons why NBHW should be able to administer the support. How- ever, the Commissioners assessment is that support for womens organising is not a natural component of NBHWs sphere of responsibility. Administration at a newly formed agency for gender equality The Commissioner proposes that a special gender-equality agency, when such an agency is set up, be made responsible for adminis- tering the new government grant for womens self-organisation. The Commissioner considers that the agency form is essential, given the need for a capacity to monitor gender-equality issues more continuously and carry out strategic follow-up studies. Administration at a board The Commissioners assessment is, however, that the setting-up of a is an issue that lies several years ahead in time. The Commissioner therefore proposes, pending the estab- lishment of the new agency, that plans for distribution of govern- ment support for womens self-organisation be prepared and adopted by a special board. Once setting-up of the agency is com- pleted, the information can be transferred from the board to a department at the new agency. The Commissioners assessment is that the costs of administra- tion and a secretariat for the board would amount to mil- lion a year. This expense includes the current cost of administering the support, which is estimated at ,000. 9Proposed gender-equality requirements for state funding of popular movements Requirement of gender equality in grant ordinances The Commissioners view is that a key element in the further strat- egy for gender-equality integration is that considerations of gender equality, and gender, must be integrated into popular-movement policy and government funding. The Commissioner therefore pro- poses, as a means of clarifying the stipulation of democratic organi- sation laid down in most ordinances on government grants, that the requirement of a gender-equality perspective be inserted into ordinances and official appropriation documents. The Riksdag and Government have laid down the principle that gender equality is a high-priority policy objective that should per- meate the whole of society. The Commissioner has found that, with a few exceptions, the grant ordinances impose no special requirements that organisations should work for gender equality. Proposal on systematic reporting of gender equality According to the Commissioners proposal, agencies that distri- bute government funding to organisations should systematically report on their gender-equality efforts by disclosing figures on gender distribution in the grant-receiving organisations figures on age and gender distribution in the central governing boards of the grant-receiving organisations the grant-receiving organisations ways of implementing a gen- der-equality perspective Implications of the Commissioners proposals One implication of the Commissioners proposals is thought to be that the grant providers must introduce and clarify special feedback requirements for organisations and associations that receive gov- ernment grants. However, the Commissioner considers that it is insufficient for organisations merely to disclose gender-specific figures. They must also develop methods of making visible the organisations internal distribution of public funds. One consequence of the grant providers introducing and clari- fying special feedback requirements as a condition for obtaining government grants will be that the recipient organisations and associations, to obtain official support, will be obliged to carry out qualitative, as well as quantitative reporting on their own activities from a gender perspective. 10Proposed financing of the new government grant for womens self-organisation Conceivable sources of finance The Commissioner has considered various possible sources of finance for the new government grant for womens self-organisation. As a principal option, the Commissioner proposes that a certain proportion of the surplus from the state-owned AB , largest gaming company, be spent on support for womens self-organisation. The Commissioner also propose that 10 per cent of the parties official funding should be used to support their womens organisations. This would represent million. The Commissioner has also considered the option of transferring to the appropriation for womens self-organisation a defined share of the appropriations – amounting to million – for the following recipient categories: voluntary defence organisations. Funding the special board The Commissioner has also considered how best to finance the board that would, as proposed, perform the function of distribut- ing government funds for womens self-organisation. In the Com- missioners view, it should be possible to use the amount saved on this years appropriations for the Government Offices etc to finance the proposed board, since it may be regarded as part of the Government Offices activities. förordning om statsbidrag för kvinnors organisering Regeringen föreskriver följande. 1 § I denna förordning meddelas föreskrifter om statsbidrag för kvinnors organisering. Syftet med statsbidraget är att stödja kvin- nors organisering i egna sammanslutningar. Bidraget skall främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhälls- livet. Bidraget skall också möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. 2 § Med en kvinnoorganisation förstås: 1.en ideell förening som har till uppgift att stärka kvinnans ställning i samhället, eller 2.kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande inom en ideell förening, och som har till uppgift att stärka kvinnans ställ- ning i samhället och som uppfyller villkoren för statsbidraget. 3 § Statsbidrag till kvinnors organisering får lämnas som Beslut om bidrag skall avse ett visst bidragsår. Ett bidragsår avser det statliga budgetåret. Bidrag lämnas i mån av tillgång på medel. 4 § Med organisationsbidrag avses bidrag som utgår till kvinno- organisationens verksamhet som helhet och motiveras av att före- ningens verksamhet bedöms som ett allmänt intresse för hela sam- hället. 5 § Med etableringsbidrag avses bidrag till en nybildad kvinno- organisation som önskar etablera sig som en självständig kvinno- organisation. 6 § Med verksamhetsbidrag avses bidrag som utgår till kvinno- organisation som planerar att genomföra aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som har ett allmänt intresse för hela samhället. 7 § Organisationsbidrag får lämnas till kvinnoorganisation som 1.bedriver verksamhet som tillgodoser syftet enligt 1 §, 2.har enbart enskilt anslutna medlemmar, 3.är demokratiskt uppbyggd, det vill säga har en lednings- struktur som möjliggör för medlemmarna att utkräva ansvar, 4.har en riksomfattande organisation med lokal eller regional förankrad verksamhet eller har ett riksintresse, 5.har bedrivit verksamhet under före ansökan om bidrag. 8 § Organisationsbidrag utgår till de politiska partierna kvinno- organisationer enligt särskild ordning. 9 § Organisationsbidrag får, efter särskild ansökan, lämnas för internationella kontakter. 10 § Etableringsbidrag får lämnas till kvinnoorganisation som uppfyller villkoren enligt 7 § punkterna 1–4 . Etableringsbidrag kan utgå under högst . 11 § Verksamhetsbidrag får lämnas till kvinnoorganisation som bedriver verksamhet som tillgodoser syftet enligt 1 § och som syf- tar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som har ett Verksamhetsbidrag kan sökas av de politiska partier- nas kvinnoorganisationer. 12 § Beslut ifråga om bidrag enligt denna förordning meddelas av statsbidrag för kvinnors organisering. 13 § Ansökan om organisationsbidrag skall göras skriftligen till statsbidrag för kvinnors organisering och skall ha kommit in året före bidragsåret. 14 § I fråga om etableringsbidrag och verksamhetsbidrag skall statsbidrag för kvinnors organisering komma överens med den mottagande kvinnoorganisationen om mål och villkor för bidraget. I villkoren skall ingå att den organisa- tion som har beviljats bidrag är skyldig att på nämndens begäran lämna det underlag som behövs för myndighetens granskning. 15 § statsbidrag för kvinnors organi- sering får besluta att ett bidrag, som har utbetalats, skall betalas tillbaka om oriktiga eller ofullständiga uppgifter från sökanden har förorsakat att bidraget felaktigt beviljats. 16 § statsbidrag för kvinnors organi- sering skall lämna en samlad redovisning till regeringen om statsbidragets användning i förhållande till bi- dragets syfte och de mål som angetts i myndighetens reglerings- brev. 17 § Beslut enligt denna förordning av statsbidrag för kvinnors organisering kan inte överklagas. Denna förordning träder ikraft den xxx. Genom denna förordning upphävs förordningen (1982:865) om Statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Utredaren skall enligt direktiven göra en analys och utvärdering av det statliga bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksam- het. Utredaren skall föreslå förändringar för att anpassa bidraget till hur samhället och kvinnoorganisationerna har utvecklats sedan bidraget inrättades. Utredaren skall analysera stödet ur ett folkrörelseperspektiv och utvärdera vilken betydelse stödet har för kvinnors vilja och möjlig- heter till egen organisering och de demokratiska förtjänsterna av detta. Utredaren skall även undersöka vilka krav avseende jämställdhet som ställs generellt på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. Direktiven presenteras i sin helhet i bilaga 1. Utredaren inledde sitt arbete med en hearing för att få synpunkter från kvinnoorganisationer avseende uppfatt- ning om det statliga stödet samt olika förslag om hur stödet bör vara utformat . Kvinnoorganisationernas synpunkter finns redovisade i kapitel 5. Hearingen har dokumenterats i rappor- ten Dokumentation av hearing. undersökte utredaren vilka kvinnoorganisa- tioner/nätverk som inte får stöd enligt bestämmelserna i den nu- varande förordningen. En enkät med frågor om kvinnors organi- sering skickades ut till ett urval på 127 organisationer. Syftet var att få en bild av hur kvinnors organisering ser ut och för att få en upp- fattning om behovet av ett statligt stöd. i kapitel 5. Kvinnoorganisationerna redovisas med namn och adress i bilaga 3. För att utredaren skulle få en uppfattning om det statliga stödets betydelse, intervjuades företrädare för organisa- tioner som har förlorat det statliga stödet, bl.a. på grund av för få medlemmar. Detta underlag redovisas i kapitel 5. genomförde utredaren även tre workshops. De två första riktade sig till forskare och representanter från orga- nisationslivet och handlade om nätverk med rubriken – ett sidorum för maktlösa kvinnor? !, respektive jämställdhetskrav vid statsbidragsgivning. Jämställdhetskrav – en workshop om jämställdhetskriterier. Den tredje workshopen riktade sig till centrala bidragsgivare och hade rubriken statliga bidragssystemet. Dessa finns som rapporter i utredningens arkiv och ingår som underlag i kapitel 3 och kapitel 6. genomförde utredaren också ett särskilt semina- rium för kvinnoorganisationer/kvinnokommittéer bildade på etnisk grund. Seminariet redovisas i kapitel 5. Kvinnors organisering uti- från etnisk grund redovisas i kapitel 5. Utredaren har under arbetets gång medverkat i olika konferen- ser. Utredaren medverkade på Bok- och biblioteksmässan 2003 samt ansvarade för två seminarier på Folkrörelseforum . Rubriken för seminarierna var Varför stöd till kvinnors organisering i ett jämställt samhälle! anordnade utredaren en särskild hearing med representanter från de politiska partiernas kvinnoorganisationer. Hearingen hade rubriken som demokratisk kraft. Syftet var att diskutera vilken demokratisk betydelse som kvinnorörelsen spelar i det svenska samhället. Hearingen finns dokumenterad i rapporten som demokra- tisk kraft. genomförde utredaren en kartläggning av skillnader mellan de statliga och regionala bidragen utifrån köns- fördelning och ett jämställdhetsperspektiv. Utredaren har i det sammanhanget samverkat med Statskontoret vad gäller deras upp- drag om att kartlägga de statliga stöden till ideella föreningar. Kartläggningen redovisas i kapitel 4 och 6. En särskild kvalitativ studie har genomförts och finns som ett underlag som belyser kvinnors organisering på lokal nivå. Studien redovisas i kapitel 3. Utredaren har också gjort en sammanställning om statligt stöd till kvinnoorganisationer i de övriga nordiska länderna, särskilt stöd till partiernas kvinnoförbund. Undersökningen redovisas i kapitel 5. Utredaren har särskilt belyst jämställdhet i folkrörelser och före- ningsliv detta redovisas i kapitel 6. Utredaren har uppdragit till ett flertal forskare och konsulter att bidra med underlag till utredningen. Dessa underlag presenteras särskilt i respektive kapitel. Utredaren har även haft samråd med ett antal olika organisa- tioner, myndigheter och jämställdhetsexperter vid några av Läns- styrelserna. 2Kvinnors organisering som demokratisk kraft Utredaren skall enligt direktiven analysera stödet till kvinnoorga- nisationerna ur ett folkrörelseperspektiv och utvärdera vilken bety- delse stödet har för kvinnors vilja och möjligheter till egen organi- sering och de demokratiska förtjänsterna av detta. I detta kapitel redovisar utredaren att den svenska kvinno- rörelsen, precis som många andra folkrörelser, växte fram som en del av kampen för demokrati . uppstod en ny våg av kvinnoorganisering. Drivkraften var kvinnors utträde på arbetsmarknaden. Nya krav formulerades. De nya kvinnoorganisationerna sökte nya former för organisering. För att sätta in kvinnors organisering och kvinnorörelsens ut- veckling i ett vidare perspektiv definierar utredaren inledningsvis olika begrepp som kommer att användas i de följande kapitlen. Det gäller begrepp som civilt samhälle, ideell sektor, ideella organisa- tioner, folkrörelser och sociala rörelser. I slutet av kapitlet disku- teras nödvändigheten av kvinnors egen organisering och de demo- kratiska förtjänsterna av detta. 2.2.1Begreppen civilt samhälle och ideell sektor Ett övergripande begrepp som brukar användas för att förstå ut- vecklingen i dagens samhälle är det civila samhället. I kapitel 6 poängterar forskaren att begreppet civil- samhälle inte har någon entydig definition. Hon framhåller att civilsamhället som regel avser en speciell sfär i samhället där akti- viteter av en viss karaktär pågår. Men det kan också vara en beteck- ning för medborgerliga förhållningssätt och handlingar. Kvinnors organisering som demokratisk kraft påpekar att oavlönat frivilligt arbete i före- ningslivet brukar anses vara ett uttryck för sådana handlingar. Föreningarna och deras aktiviteter brukar nämligen ofta ses som kärnan i civilsamhället. Hon argumenterar för en definition som också inkluderar verksamhet och engagemang utanför det organise- rade föreningslivet, såsom informella hjälpformer, anhöriginsatser och engagemang av en viss kontinuitet i sociala nätverk. Därigenom får civilsamhället delvis andra kännetecken, uttrycks- former, med en annan synlig könsordning än om det bara antas omfatta föreningslivet. I detta ligger också att formerna för med- borgarnas engagemang kommer att variera. Forskaren betraktar i boken sektorn det civila samhället som en av flera sfärer eller domäner i samhället. I denna domän placerar han de mer formaliserade ideella och idé- burna organisationerna som han betecknar den ideella sektorn. Men där placerar han även stiftelser. Han inkluderar också politiska partier, fackföreningar, religiösa samfund och kyrkor. På samma sätt som man brukar använda begreppet offentliga sektorn för att förstå nationalstatens organisationer, bygger så- ledes Wijkström i tanken upp den ideella sektorn som en egen sektor i samhället för ideella och idéburna organisationer. På lik- nande sätt består familje- och samlivssfären av en hushållssektor och näringslivssfären av en företagssektor. Wijkström illustrerar detta med följande figur: Kvinnors organisering som demokratisk kraft 2.2.2Ideella organisationer och folkrörelser Wijkström redovisar i boken en definition av ideella organisationer som består av fem kriterier. Enligt dessa kriterier skall en ideell organisation vara formell, det vill säga institutionaliserad till viss grad genom att till exempel ha en styrelse, skrivna stadgar samt möten eller aktiviteter med viss regelbundenhet vara privat, i institutionell mening separerad från staten inte dela ut sitt ekonomiska överskott, det vill säga inte ge del av det ekonomiska överskottet som vinst till någon form av ägare eller huvudmän vara självstyrande, förmögen att själv kontrollera den egna verk- samheten och inte del av till exempel ett vinstdrivande företag ha inslag av idealitet, det vill säga att organisationen måste ha någon form av bidrag eller frivillig medverkan av betydelse från privatpersoner, till exempel genom ideellt arbete eller privata gåvor Kvinnors organisering som demokratisk kraft Liknande kriterier för vad en organisation skall uppfylla för att kunna kallas för folkrörelse anges i betänkandet Organisationer- nas bidrag (SOU 1993:71). Där ställde Bidragsberedningen upp följande kriterier. bilda opinion – opponera sig ha en viss numerär för att få inflytande på samhällsutvecklingen ha en geografisk spridning med lokalföreningar runt om i landet vara öppen för alla ha en oberoende ställning i förhållande till stat och kommun ha kontinuitet i tiden Enligt Wijkström är vi i vana vid att sfären mellan stat och näringsliv domineras av en typ av organisationer som vi kallar folkrörelser. Många tycks fortfarande tro att detta är det enda sättet att organisera sig i den ideella sektorn. Han menar att detta innebär att man ibland har svårt att se och förstå andra alternativ. Wijkström framhållet att det har utvecklats en mångfald av benämningar som används inom olika fält eller verksamheter i den ideella sektorn. I vissa fall har verksamhetsområdet, eller en för organisationen central aktivitet, varit vägledande för konstruktio- nen av benämningen. Det gäller exempelvis miljöorganisationer, handikapporganisationer eller insamlingsorganisationer. Det är också vanligt att grupperingen av organisationer som ligger nära varandra, sammanfattas eller beskrivs med en anspelning på någon form av rörelsebakgrund. Exempel är arbetarrörelse, nykter- hetsrörelse, kvinnorörelse och miljörörelse. Wijkström menar att en rörelsebakgrund har varit central för såväl själv- förståelsen i organisationerna som för deras externa legitimitet och möjlighet att attrahera resurser. Wijkström noterar dock att det inte finns någon allmänt veder- tagen definition av en folkrörelse. Folkrörelser betraktas däremot av många som ett honnörsord. Han menar att folkrörelsestämpeln kanske är det viktigaste officiella erkännandet som en ideell orga- nisation behöver för att få tillgång till olika former av bidrag av stat och kommun. Detta gäller fortfarande . Kvinnors organisering som demokratisk kraft Wijkström framhåller att med tiden har folkrörelsebegreppet i huvudsak kommit att användas för att beteckna etablerade orga- nisationer. Det skiljer begreppet från social rörelse, som är ett begrepp som försöker fånga strömningar av olika idéer och värde- ringar i samhället. Dessa idéer och värderingar omsätts i aktiviteter och handlingar men behöver inte nödvändigtvis omsättas i formella organisationer. Han anser att användningen av begreppet folkrörelse signalerar organisation snarare än rörelse. Liknande tankegångar hade i sitt slut- betänkande En uthållig demokrati (SOU 2000:1). Där pekade utred- ningen på att folkrörelserna har varit viktiga aktörer inom svensk politik , då det traditionella, paternalis- tiska svenska samhället föll samman. De klassiska folkrörelserna bildades som frivilliga demokratiska organisationer kring en politisk, religiös eller social idé. Fram etablerades en rad nationella och lokala organisationer för frikyrko-, nykterhets-, och arbetarrörelse liksom för koopera- tion och folkbildning. De växte upp som proteströrelser och utmanade det politiska etablissemanget, vilket i sin tur aktivt mot- arbetade dessa rörelsers idéer och handlingar. drog paralleller mellan folkrörelsernas framväxt och framväxten av nya sociala rörelser . På 1960-och 70-talen växte det fram olika proteströrelser som mestadels bestod av ungdomar kring frågor om atomvapen – den koloniala frigörelsen, krigföring i , miljön och kärnkraften. Även ett ökat engagemang i närsamhällets miljö och utveckling, liksom för kvinnors frigörelse, samlade medborgargrupper utanför systemet. Dessa grupper utmärktes av en samhällskritik med alternativa idéer och dagordningar liksom annorlunda arbetssätt som nätverk och aktionsgrupper. har dessa former kompletterats med en transnationell organisation via Internet. I skrift medborgaren (1999:101) diskuterar och behovet av att ändå skilja mellan de olika typerna av rörelser.