sou · GSB318 · 2005-01-01 00:00:00 — 9 och 10 till detta betänkande. Samråd har ägt rum med den särskilde utredaren som tillkallats för att göra en översyn av (dir. 2003:104). Samråd har även ägt rum med den särskilde utredaren som tillkallats för att göra en uppföljning och utvärdering av Kvinnofridspropositionens myndighetsuppdrag ur ett könsmakts- perspektiv (dir. 2003:112). Utredningens sekreterare har deltagit i en regional konferens anordnad av (dir. 2003:10). Utgångspunkterna för utredningens arbete har, utifrån utredningens direktiv, varit först och främst möjligheterna att skapa förutsättningar för ett effektivare resursutnyttjande och en ytterligare ökad trovärdighet i myndighetens fortsatta arbete. I syfte att uppnå detta har utredningen fäst särskilt stor vikt vid möjligheterna att renodla myndighetens uppgifter och att tydliggöra myndighetens roll. Förslagen som slutligen lämnas i detta betänkande är dock ett resultat av sammanvägningar och kompromisser mellan hur en ideal organisation borde se ut och de svårigheter som finns när det gäller möjligheten att med bibehållen kvalitet överföra vissa viktiga uppgifter som utförs av BRÅ till annan samhällsaktör. Andra viktiga utgångspunkter har varit att utifrån ett medborgarperspektiv göra en bedömning av hur de tillgängliga resurserna på bästa sätt kommer detta intresse till godo. Vid denna bedömning har utredningen övervägt bl.a. huruvida den fasta organisationen bör förändras till storleken. Om den fasta organisationen vid myndigheten skulle minskas och det på så sätt frigörs resurser kan myndigheten vid var tid söka den bästa kompetensen, genom t.ex. projektanställning eller genom att lägga ut uppdrag på enskilda forskare vid universitet och högskola. Detta är ett sätt att tillförsäkra att de tillgängliga resurserna ger störst nytta. Utredningen har också velat betona vikten av att det Utredningens uppdrag och arbete brottsförebyggande arbetet även fortsättningsvis genomsyras av ett genusperspektiv. Utredningen lämnar förslag till en ny instruktion för den aktuella myndigheten. Vid utformningen av instruktionen har utredningen haft att utgå från de gällande bestämmelserna i verksförordningen (1995:1322). Det bör dock noteras att verksförordningen är föremål för en översyn vilket naturligtvis kan komma att påverka utformningen av instruktionen för myndigheten. Det skall vidare noteras att, i den mån utredningens förslag i övrigt medför andra ändringar i förordningar än sådana som är föranledda av annat än förslaget till myndighetens namnbyte, lämnas inga förslag till sådana ändringar. Utredningen har i princip inte kunnat beakta sådant som inträffat efter . Brottsförebyggande rådets (BRÅ) egentliga verksamhet startade som en kommitté under . Bakgrunden till inrättandet av kommittén var att det , i olika sammanhang, hade framförts önskemål om ett centralt och samordnande organ på kriminalpolitikens område. I betänkandet Snatteri (SOU 1971:10) framhöll brottmålsutredning betydelsen av att ge den brottsförebyggande verksamheten ett ökat utrymme i det kriminalpolitiska handlings- programmet. Utredningen ansåg att en central planering och samordning krävdes för att den brottsförebyggande verksamheten skulle få genomslagskraft. Därför föreslog utredningen bl.a. att ett centralt råd skulle inrättas under . I detta råd skulle företrädare för samhällets högsta beslutande politiska organ och centrala myndigheter, rättsväsendet, näringslivet, folkrörelserna och den kriminalvetenskapliga forskningen delta enligt förslaget. Vidare föreslogs att det skulle knytas ett , utredning och verkställande av brottsförebyggande åtgärder till rådet. En av institutets uppgifter skulle vara att sprida information om brottsförebyggande åtgärder. I samband med behandling riksdag av ett antal motioner som gällde brottsbekämpning uttalade att det kunde finnas skäl att överväga inrättandet av ett centralt organ för att få ett mer samlat grepp på det kriminalpolitiska utvecklingsarbetet. Utskottet menade att ett centralt råd borde ha den övergripande uppgiften att samordna, planera och prioritera reformverksamheten och fungera som ett komplement till utredningar eller kommittéer av traditionellt slag (1972:JuU24). tillkallades en sakkunnig för att lägga fram förslag till uppgifter för och organisation av ett centralt råd för samordning av samhällets insatser mot brott. i departementspromemorian Det brottsförebyggande rådet (Ds Ju 1973:6) ett förslag innebärande att ett råd med uppgift att samordna samhällets och enskildas insatser mot brott skulle inrättas som en fristående myndighet direkt under Kungl. Rådet skulle genom utredningar och initiativ medverka i det kriminalpolitiska utvecklingsarbetet. Utredningen gav uttrycket brottsförebyggande en vidare mening än vad som varit vanligt. Det uttalades att det knappast finns någon samhällsfråga som inte kunde ha direkt eller indirekt betydelse för brottslighetens utveckling. Enligt det presenterade förslaget skulle det brottsförebyggande rådets uppgifter bestå i att följa och analysera brottsutvecklingen, informera om de förändringar som sker och göra prognoser om den framtida utvecklingen, verka för att erfarenheter och rön från den forskning som bedrivs på kriminalitetens område förs ut till berörda myndigheter och allmänheten, verka för att lagstiftningen inom rådets verksamhetsområde håller jämna steg med samhällsutvecklingen, ägna särskild uppmärksamhet åt den internationella utvecklingen på kriminalpolitikens område, samordna olika samhällsorgans insatser mot brott, samverka med andra myndigheter och organisationer i syfte att åstadkomma en medverkan av alla i det brottsförebyggande arbetet, lämna information om principerna för rättsväsendets uppbyggnad och uppgifter i ett demokratiskt samhälle. Enligt förslaget skulle det finnas en mycket bred representation och ett starkt politiskt inslag i det brottsförebyggande rådet. De problem som skulle kunna uppstå på grund av att det fanns krav på mycket breda kontaktytor som det fordrades ett rationellt och effektivt arbete skulle lösas genom kraftigt delegerade beslutsfunktioner och ett slagkraftigt kansli. Rådets allmänna ledning skulle utövas av en styrelse på 15 personer, varav 5 skulle representera de i företrädda politiska partierna. I övrigt skulle styrelsen bestå av bl.a. företrädare för berörda departement, näringslivets organisationer och de fackliga organisationerna. Enligt förslaget skulle vidare det löpande arbetet bedrivas av ett verkställande utskott. Representanter för polis, åklagare, domstol, kriminalvård, social- vård och andra myndigheter skulle knytas till rådet som experter. Förslaget innebar att rådets arbete i huvudsak skulle bedrivas i arbetsgrupper. Rådet skulle ha ett kansli med det huvudsakliga ansvaret för gruppernas arbete och för samordningar av olika aktiviteter. I kansliet skulle finnas dels en utredningsenhet, dels en forskningsenhet. Beträffande forskningsenhetens utformning hänvisade utredningen till det preciserade förslag som väntades från behandlingsforskning. avlämnade nämnda kommitté betänkandet Kriminologisk behandlingsforskning (SOU 1973:35). Kommitténs förslag syftade till att täcka behoven av allsidig kriminologisk forskning inom hela det kriminalpolitiska området. Kommittén kunde konstatera att forskningen inom det kriminalpolitiska området var klart eftersatt. Man angav att man i sina överväganden utgått från att de kriminalpolitiska beslutsfattarna har behov av kunskap som underlag för planering och förändring av verksamheten inom rättsväsendet. att en central forsknings- och utvecklingsenhet skulle knytas till det föreslagna brottsförebyggande rådets kansli, att en forsknings- och utvecklingsenhet inrättades vid , att planerings- och utvecklingsenhet skulle förstärkas, att ett vetenskapligt rådgivande och samordnande expertorgan, benämnt vetenskaplig referensgrupp, inrättades inom den angivna basorganisationen för kriminologisk forskning samt att särskilda medel ställdes till förfogande för kriminologisk forskning. Den föreslagna centrala forsknings- och utvecklingsenheten vid det brottsförebyggande rådet skulle svara för övergripande samordning och planering av forskningen samt för dokumentations- och informationsverksamhet. Uppgifterna för forsknings- och utvecklingsenheten skulle vara att följa forskningen, utvärdera och sprida forskningsresultat och medverka till att forskningen används i det praktiska arbetet att utföra erforderliga utredningar, att utforma förslag och planer för hur man skall empiriskt studera effekten av de beslut som fattas samt att administrera forskningsprojekt. tillkallades, i avvaktan på att förslagen behand- lades, en grupp sakkunniga med de uppgifter som utredningen om ett brottsförebyggande råd hade föreslagit och med uppdrag att utarbeta en instruktion för detta råd. De sakkunniga antog namnet . behandlingsforskning fick i uppdrag att biträda rådet i frågor av vetenskaplig karaktär. 2.2Brottsförebyggande rådet som fristående myndighet budgetproposition (prop. 1974:1, bilaga 4) föreslogs att () fr. o. m. skulle omvandlas till en fristående myndighet direkt under Kungl. Maj:t i syfte att förbättra samordningen av insatserna mot brott. Rådet skulle bli ett verksamt medel för att undanröja de brister i samord- ningen av samhällets och enskildas insatser i brottsbekämpningen som fanns. Rådet skulle inte ges någon direktivrätt gentemot andra organ. Det uttalades att myndigheter som var på sitt område bedriver brottsförebyggande verksamhet borde samråda med rådet vid planering av verksamhet som har närmare anknytning till rådets uppgifter bl.a. i syfte att undvika dubbelarbete. Departementschefen ansåg att rådet borde bestå av två enheter underställda chefen för rådets kansli jämte viss administrativ personal. Den ena enheten skulle ha i uppgift att följa och utvärdera forskning som var av intresse för rådet. Enheten skulle vidare ha till uppgift att sprida forskningsresultat inom rådet och till de myndigheter som berördes av rådets arbete. Enheten, som kom att benämnas utvecklingsenheten, skulle även utforma förslag till olika forskningsprojekt samt administrera de forskningsprojekt som utfördes med de särskilda medel som enligt förslaget skulle ställas till rådets förfogande för att finansiera olika forsknings- projekt. Den andra enheten skulle benämnas utredningsenhet. Förslaget godtogs av . BRÅ inrättades som självständig myndighet . 2.3Tidigare utredningar samt större förändringar av BRÅ:s verksamhet och organisation I inledningsskedet var BRÅ:s huvudsakliga uppgift att stärka den kriminalpolitiska forskningen i . Verksamheten vid BRÅ har utretts och förändrats . En kommitté tillkallades med uppdrag att göra en översyn av BRÅ. Kommittén, som antog namnet BRÅ- utredningen, lade fram departementspromemorian Utvecklingen av BRÅ (Ds Ju 1980:7) . Kommittén uttalade att BRÅ:s uppgift skulle vara att ta initiativ till och främja brottsförebyggande insatser inom olika områden och på olika nivåer av samhälls- verksamheten samt att verka för en samordning av samhällets insatser mot brott. Kommittén anförde vidare att rådet i det utåtriktade arbetet skulle vara ett förslagsställande och rådgivande organ utan direktivrätt i förhållande till andra myndigheter. Det föreslogs bl.a. ändringar beträffande vilket medförde att utvecklingsenheten ersattes av en forskningsenhet när rådet fick en ny instruktion (SFS 1982:787). Den nya instruktionen innebar inga förändringar i sak vad gällde BRÅ:s uppgifter. Därefter tillkallades utredare för att göra en översyn av BRÅ:s funktion och arbetssätt samt dess organisa- toriska ställning visavi regeringen. Härutöver skulle utredaren se över frågan hur lämpligen borde vara sammansatt liksom frågan om vilka uppgifter som styrelsen borde ha. Utredningen, som antog namnet BRÅ-översynen, lade fram sina förslag dels i departementspromemorian BRÅ:s uppgifter och ledning (Ds Ju 1987:6), dels i departementspromemorian Brottsförebyggande arbete i samverkan (Ds 1988:21). Utredaren föreslog bl.a. en särskild samverkansförordning som skulle förplikta myndigheterna under att samråda med BRÅ. När det gällde styrelsens sammansättning föreslog utredaren att myndighetsrepresentationen skulle upphöra och att ledamöterna skulle utses efter personlig lämplighet men efter inhämtande av underlag från politiska partier, folkrörelser och arbetslivsorganisationer m.fl. Vidare föreslogs inrättandet av en särskild samverkansdelegation där ansvariga hos , , och Riksåklagaren skulle ingå med uppgift att utveckla myndigheterna samarbete. En ny instruktion för BRÅ (SFS 1988:1223) trädde i kraft . Enligt denna instruktion skulle BRÅ främja brottsförebyggande insatser inom olika områden av samhälls- verksamheten och samordna samhällets och enskildas insatser mot brott. Härmed förstärktes BRÅ:s samordningsfunktion men någon direktivrätt för BRÅ gentemot andra myndigheter infördes inte. Av instruktionen framgick även att BRÅ skulle biträda regeringen i uppgiften att främja och prioritera åtgärder. Vidare skrevs det in i instruktionen att BRÅ skulle verka för att informationsinsatserna samordnas. BRÅ:s tidigare uppgift att göra prognoser om brottsutvecklingen hade visat sig mycket svår att genomföra och togs bort i den nya instruktionen. I stället fick BRÅ i uppgift att följa och analysera brottsutvecklingen och redovisa det aktuella läget. Instruktionen innebar även förändringar av . Kanslichefstjänsten ersattes av en överdirektörstjänst som blev chef för myndigheten, en samverkansdelegation och en informationsdelegation knöts till rådet, bestämmelserna om enhetsindelning togs bort och det överläts åt BRÅ att besluta i den delen. Härutöver infördes en bestämmelse om att chefen för informationen erhöll byråchefs ställning vilket innebar en förstärk- ning av informationsfunktionen. budgetproposition (prop. 1988/89:100, bilaga 4) uttalade justitieministern bl.a. att det var angeläget att BRÅ:s kunskaper i större utsträckning än vad som varit fallet tidigare kunde användas som underlag för prioriteringar i det brottsförebyggande arbetet liksom för tillämpning och för utvärdering av brottsförebyggande åtgärder samt att det fanns ett särskilt stort behov av modeller som kan ligga till grund för brottsförebyggande åtgärdsprogram på lång sikt. Justitieministern menade vidare att BRÅ borde fungera som informationscentrum och ge upplysning och vägledning inom det brottsförebyggande området. lämnades betänkandet Kriminologisk och kriminalpolitisk forskning (SOU 1992:80). Utredaren hade bl.a. haft uppdraget att överväga om det fanns behov av att göra några ändringar beträffande BRÅ:s roll, uppgifter, sammansättning och organisatoriska ställning. Utredaren menade att BRÅ – i linje med sitt ursprungliga uppdrag – måste kraftsamla sina resurser som ett kunskaps- och informationsorgan dels på samverkansfrågor och utvärdering av kriminalpolitiska reformer, dels på att utveckla strategier och former för lokalt brottsförebyggande arbete. forskningsproposition Forskning för kunskap och framsteg (prop. 1992/93:170) uttalade regeringen att BRÅ borde utvecklas till ett kvalificerat expertorgan i kriminalpolitiska frågor under regeringen. Detta skulle innebära att BRÅ fick en delvis ny roll i fråga om utvecklingsarbete, utvärdering och tillämpad forskning. Det sades vidare att borde uppbyggnaden av den kriminalvetenskapliga forskningen vid universiteten intensifieras. Det föreslogs att resurser skulle föras över från BRÅ för att stärka universitets- och högskoleforskningen. BRÅ skulle således inte längre dela ut bidrag till kriminologisk forskning. Vidare anförde regeringen att, eftersom huvudansvaret för det praktiska brottsförebyggande arbetet ligger på andra myndigheter än BRÅ, i huvudsak på polisen, var det naturligt att polisen tog ett större ansvar för samordningen av de brottsförebyggande åtgärderna. Mot denna bakgrund fanns det, enligt regeringen, inte längre samma behov av att BRÅ hade en fast organisation i form av en särskild samverkansdelegation. En ny instruktion för BRÅ (SFS 1993:669) trädde i kraft . Enligt denna instruktion var BRÅ:s uppgift att främja brottsförebyggande insatser genom att arbeta med utveckling, utvärdering, tillämpad forskning och information inom det kriminalpolitiska området. Samverkansdelegationen togs bort och den vetenskapliga delegationen ersattes av en vetenskaplig nämnd. Vidare föreskrevs att rådet skulle ledas av en generaldirektör i stället för, som tidigare, en överdirektör. fick BRÅ beställaransvaret för den officiella statistiken inom rättsväsendet. Detta genomfördes i enlighet med det principbeslut som fattat om ansvar för den statliga statistiken (bet. 1992/93 FiU:7, rskr. övertog BRÅ även hela produktionen av den offi- ciella rättsstatistiken från . tog dock över ansvaret för domstolsstatistiken. Den senaste utredningen avslutades genom överlämnande av departementspromemorian Forskning för rättsväsendet (Ds 1997:28). Utredaren föreslog att forsknings- och utvecklingsverksamheten vid BRÅ och forskningsenhet borde läggas samman till en slagkraftigare enhet vid BRÅ samt att BRÅ skulle ha två huvuduppgifter; stöd till lokalt brottsförebyggande arbete samt forsknings- och utvecklings- verksamhet för rättsväsendet. Vid sidan om den parlamentariska styrelsen föreslogs att det vid BRÅ skulle inrättas en referensgrupp med företrädare för och rättsväsendets myndigheter. Detta organ skulle främst lämna förslag till prioriteringar i rådets forsknings- och utvecklingsverksamhet samt verka för ökade kontakter mellan praktiskt och vetenskaplig verksamma inom rättsväsendet. budgetproposition (prop. 1997/98:1, utgiftsområde 4) föreslog regeringen i enlighet med utredarens förslag att forskningen inom skulle flyttas över till BRÅ för att BRÅ skulle, mer än tidigare, fungera som ett centrum för forsknings- och utvecklings- verksamheten inom hela rättsväsendet. forskningsenhets budget på föreslogs överföras till BRÅ. Vidare föreslogs i samma proposition att den av utredaren föreslagna referensgruppen skulle bildas. Regeringen anförde att i och med bildandet av referensgruppen fanns det inte längre behov av en särskild informationsdelegation. Den nuvarande instruktionen för BRÅ (SFS 1997:1056) trädde i kraft . påbörjades förberedelser för att myndigheten /1999 helt skulle överta uppgiften att stödja det lokala brottsförebyggande arbetet och fördela de av regeringen särskilt avsatta medlen till denna verksamhet. –2002 tilldelades BRÅ särskilda medel för att verka för att forskningen om ekonomisk brottslighet inklusive miljöbrott utvecklades vi universitet och högskolor. har BRÅ även i uppgift att fördela finansieringsbidrag till statlig och medlingsverksamhet samt att svara för frågor om utbildning, metodutveckling och kvalitetssäkring inom området. För denna verksamhet anslogs för samt för . BRÅ skall , enligt instruktionen, främja brottsförebyggande arbete och ge regeringen och myndigheterna inom rättsväsendet underlag för kriminalpolitiska åtgärder. Myndigheten skall i sin verksamhet samarbeta med övriga myndigheter inom rättsväsendet, andra statliga myndigheter, universitet och högskolor samt med kommuner och enskilda organisationer. Vidare skall BRÅ inom sitt verksamhetsområde främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Härutöver skall BRÅ medverka i kompetensutveckling för anställda inom hela rättsväsendet och i undervisning vid . Enligt regleringsbrevet för skall BRÅ vara ett centrum för forsknings- och utvecklingsverksamhet inom hela rättsväsendet och bidra till kunskaps- och metodutveckling inom rättsväsendets BRÅ skall vidare fungera som ett expertorgan i kriminalpolitiska frågor och har utvecklats till att i allt högra grad vara ett stabsorgan till regeringen. I nämnda regleringsbrev uttrycks det att BRÅ skall vara ett stabsorgan för regeringen i kriminalpolitiska frågor. 3Brottsförebyggande arbete i några av våra nordiska grannländer Nedan lämnas en översiktlig beskrivning av hur motsvarigheterna till arbetar i några av våra nordiska grannländer. Beskrivningarna gör inte anspråk på att vara fullständiga. Det Kriminalpraeventive Råd (DKR) inrättades 1971 och har i uppgift att arbeta med brottsförebyggande frågor. Rådets uppgift formuleras sedan starten på så sätt att det skall, inom den gällande lagstiftningen, verka för att förebygga kriminalitet genom säkerhetsfrämjande åtgärder, informationsverksamhet och på andra ändamålsenliga sätt. Bakgrunden till inrättandet av rådet var den drastiska ökningen av brottsligheten . Man ansåg det nödvändigt att ta nya vägar och sätta förebyggande arbete i fokus. Då rådet inrättades fanns en enighet om att arbetet skulle grundas på en bred samhällelig insikt och kunskap. Representanterna i rådet valdes därför ut från en rad organisationer inom såväl den privata sektorn som den offentliga sektorn. I rådet ingår även representanter från den sociologiska och kriminologiska forskningen. Drygt 40 offentliga och privata organisationer står nu bakom rådet. Dessa organisationer utgör rådets plenarförsamling och de sammanträder en gång . Rådet har vidare ett verkställande utskott, Forretningsudvalget, som leder det löpande arbetet med hjälp av ett sekretariat. Det verkställande utskottet beslutar om riktlinjerna för arbetet samt om medelsanvändningen. Sekretariatet består av 32 personer, varav 15 personer är poliser, och är knutet till . Sekretariatets löner samt driftskostnader i övrigt betalas av . Brottsförebyggande arbete i några andra länder Sekretariatet koordinerar rådets samlade arbete, bedriver viss undervisning och annat informationsarbete. Sekretariatet hjälper till med rådgivning vid bildandet av lokala s.k. SSP-organisationer (socialtjänst, skola och polis i samarbete när det gäller lokalt brottsförebyggande arbete). Sekretariatet tar fram utlåtanden till och andra departement om frågor som berör det brottsförebyggande arbetet. Sekretariatet har byggt upp ett nationellt nätverk av kontaktpersoner vilket möjliggör ett snabbt, informellt och direkt samarbete i det dagliga arbetet mellan rådet och de lokala brottsförebyggande aktörerna. Vid rådet finns fem arbetsutskott som tillsammans består av ca 80 medlemmar. Exempel på dessa utskott är utskottet för miljöplanering och utskottet för bildandet av s.k. SSP- organisationer (se ovan). Varje utskott har ett antal arbetsgrupper under sig. Rådet är involverat i internationellt arbete, både på europeiskt plan och i ett nordiskt samarbete. Rådets funktion kan beskrivas som ett informations- och rådgivningscenter. Rådets medlemmar rapporterar till de olika arbetsgrupperna om kunskap och erfarenheter som inhämtas. Informationen sammanställs i arbetsgrupperna och sprids vidare till målgrupperna genom sekretariatet och organisationerna. Rådet initierar olika försöksprojekt som, efter diskussioner och planering med företrädare för olika intressenter, därefter konkretiseras och realiseras enligt en upprättad arbetsplan. En utvärdering görs normalt . Utvärderingen genomförs av oberoende forskare. Därefter sprider rådet information och kunskap om försöksverksamheten. Informationen anpassas med hänsyn till mottagaren. Viss information sprids som massutskick till skolor medan annan information uteslutande är webb-baserad. På rådets hemsida kan man beställa allt material kostnadsfritt. Vid rådet bedrivs inte någon utvärderings- eller forsknings- verksamhet. Rådet beställer vid behov undersökningar från andra forskningsinstanser. Det finns representanter för universitets- forskningen dels i plenarförsamlingen, dels i Forretningsudvalget. Dessutom arbetar man ofta i nära samarbete med universitets- forskare i samarbetsprojekt. Rådet får för sin verksamhet ett statligt bidrag om 6,1 miljoner DKR . Av dessa medel är 2,1 miljoner DKR öronmärkta för våldsförebyggande insatser, ett område som har en egen budget. För denna uppgift finns en egen enhet på fyra personer inom sekretariatet. Ytterligare 400 000 DKR är, i enlighet med