sou · GSB310 · 2005-01-01 00:00:00 — In an action at law concerning a claim for damages pursu- ant to the Competition Act, at the request of the claimant the court may decide on an investigation of the defendant to search for and secure evidence concerning the claimants claim for damages. The evidence shall be able to cover all aspects of the liability to pay damages, both the infringement on which the claim for damages is based and the causal link and amount of the damages. The investi- gation of evidence shall be carried out by the enforcement service. A special procedure is proposed for the purposes of protecting trade secrets. Differences in substance between the Competition Act and has analysed the differences in substance that exist between the Competition Act and Community law. The Commit- tee has concluded that in view of the so-called modernisation reform (see the Committees interim report on Reformed Moni- toring of Competition, SOU 2003:73) it is required that all differences between the Competition Act and Community law be removed. The separate Swedish solutions that exist in various areas of legislation are the result of exhaustive poli- tical considerations and choices. Even though the Committee regards it as its task to work in general towards removing the dif- between the legal systems, the Committee has therefore not considered that strong enough reasons exist for making any proposals in this respect. Administrative fines and combinations of undertakings The point of departure of the terms of reference is that differences between Community law and Swedish law as regards the method of calculating fines and administrative fines in combinations of under- takings should be eliminated if possible. However, the Committee has not been able to find any evidence that there is any difference between Community law and the Competition Act as regards the method of calculating the ceiling for fines or administrative fines in combinations of undertakings. has therefore found that the Competition Act does not need to be changed as regards determining the ceiling for administrative fines for combinations of undertakings. Calculation of administrative fines The method for calculating fines and administrative fines is sepa- rate from the method for calculating the ceiling on the amount and not necessarily linked to the turnover of the undertakings. In the opinion of the Committee the current rules can be applied when determining the administrative fine so that the financial strength of the undertaking or combination of undertakings can be taken into account, so that the fine will have a sufficiently deterrent effect. proposes, however, a minor adjustment to the effect that when determining the administrative fine it can also be taken into account as an aggravating circumstance that the under- taking has previously infringed Articles 81 and 82 of the . Authoritys investigation in private places Authority is entitled, after being granted au- thorisation by the Court, to conduct investiga- tions at a companys business premises or other premises. proposes that the Competition Authority be given express powers, after authorisation by a court, to carry out investi- gations in homes and other places used by board members and employees of the company that is the subject of inquiry concerning infringement of the prohibitions in the Competition Act or Arti- cles 81 and 82 of the . The obligation of the Competition Authority to await legal counsel When the Competition Authority is to carry out an investigation the subject of the investigation is entitled to summon legal counsel. Pending the arrival of such legal counsel the investigation may not start. This is not applicable, however, if the investigation is thereby unnecessarily delayed, or if the investigation has been decided on without communication with the subject of the investigation. Act deviates here from Community law. The Com- mission should in normal cases defer the start of the investigation if the legal counsel may be expected to arrive within one hour. In the opinion of the Committee this difference is not war- ranted. therefore proposes that the provision in the Competition Act be amended so that it more closely agrees with Community law on this point. proposes that this shall also apply to investigation of evidence. Date of coming into force It is proposed that the new rules come into force on . further proposes two transitional provisions. The first transitional provision implies that the new regulation con- cerning aggravating circumstances when determining an adminis- trative fine is to be applied to infringements after the date of com- ing into force. The second transitional provision implies that the new period of limitation of ten years shall also be applied to claims arising before the date of coming into force and which have not become statute barred before that date under older regulations. 1.Förslag till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) Härigenom föreskrivs i fråga om konkurrenslagen (1993:20) dels att 28 a, 33, 48 och 52 §§ skall ha följande lydelse, dels att det skall införas 9 nya paragrafer, 33 a – 33 i §§, av föl- jande lydelse dels att det skall införas en ny rubrik närmast före 33 a § av föl- jande lydelse. Lydelse enligt SOU 2003:73 Konkurrensskadeavgiften får fastställas till ett lägre belopp än vad som bort ske med tillämpning av 28 §, 1.om företaget i väsentlig mån har underlättat utredningen av den egna eller andras medverkan i överträdelsen, eller 2.om det föreligger andra särskilda skäl som hänför sig till företaget. Har ett företag i högst väsentlig mån underlättat en utredning som avses i första stycket 1, får avgiften efterges även i annat fall än som anges i 28 b §. Konkurrensskadeavgiften får fastställas till ett högre belopp än vad som bort ske med tillämpning av 28 §, om före- taget har överträtt för- bud enligt denna lag. Konkurrensskadeavgiften får fastställas till ett högre belopp än vad som bort ske med tillämpning av 28 §, om före- taget har överträtt för- bud enligt denna lag eller enligt artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. 1 Senaste lydelse 2002:595. förbuden i 6 eller 19 §, skall förbuden i 6 eller 19 § eller enligt företaget ersätta den skada som artikel 81 eller 82 i EG-fördraget, därigenom uppkommer för ett skall företaget ersätta den skada annat företag eller en avtalspart. som därigenom uppkommer. Rätten till sådan ersättning faller bort, om talan inte väcks faller bort, om talan inte väcks från det att skadan från det att skadan är alltid behörig att pröva frågor om skade- stånd enligt denna paragraf. I en rättegång om skadestånd enligt 33 § får domstolen, om det skäligen kan antas att ett företag är skyldigt att ersätta en skada, för att bevisning skall kunna säkras om ett ersättningsanspråk besluta att en bevisundersökning får göras hos företaget för att söka efter handlingar som kan antas ha betydelse för utredningen om anspråket. En bevisundersökning får tillåtas endast om skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärd- en innebär för den som drabbas av den eller för något annat mot- stående intresse. Innan ett beslut om bevis- undersökning enligt 33 a § med- delas skall motparten ha fått till- fälle att yttra sig. Domstolen får dock omedel- bart meddela ett beslut om bevis- undersökning, som gäller till dess annat har beslutats, om det annars finns en risk att hand- lingar som har betydelse för utredningen om ersättningsan- språket skaffas undan, förstörs eller förvanskas. Ett beslut meddelat med stöd av andra stycket skall sändas endast till sökanden. När under- sökningen börjar skall Krono- fogdemyndigheten överlämna ett exemplar av beslutet till den hos vilken undersökningen skall genomföras. Ett beslut om bevisunder- sökning enligt 33 a § får meddelas endast om sökanden ställer säker- het hos domstolen för den skada som kan tillfogas motparten. Saknar sökanden förmåga att ställa säkerhet, får domstolen befria sökanden från det. I fråga om slaget av säkerhet gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säker- heten skall prövas av domstolen, om den inte godkänts av mot- parten. I fråga om överklagande av domstolens beslut om bevisunder- sökning och i fråga om hand- läggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i rätte- gångsbalken om överklagande av beslut enligt 15 kap. rättegångs- balken. Ett beslut om bevisunder- sökning enligt 33 a § skall inne- hålla uppgifter om 1. vilket ändamålet är med undersökningen, och 2. vilka handlingar som får eftersökas. Om det behövs, skall dom- stolen även förordna om andra villkor för verkställandet. Ett beslut om bevisunder- sökning gäller och därefter . Ett beslut om bevisunder- sökning verkställs av kronofogde- myndigheten i enligt de villkor som domstolen före- skrivit och med tillämpning av 1-3 kap., 17 kap. 1-5 §§ samt 18 kap. utsökningsbalken. Den undersökningen avser skall underrättas om verkställigheten endast om beslutet om bevis- undersökning har tillkommit efter dennes hörande. Myndigheten har rätt att ta kopior av och göra utdrag ur sådana handlingar som den får söka efter. Vid verkställighet får krono- fogdemyndigheten anlita biträde av sakkunnig. En bevisundersökning får inte omfatta en sådan skriftlig hand- ling som avses i 27 kap. 2 § rätte- gångsbalken. Om anser att en viss handling bör omfattas av undersökningen och den som åtgärden angår åberopar att handlingen är skyddad enligt första stycket, skall handlingen förseglas och skynd- samt överlämnas till den domstol som beslutat om undersökningen. Domstolen skall utan dröjsmål pröva om handlingen är sådan som anges i första stycket. skall efter bevisundersökningen hålla omhändertagna handlingar tillgängliga för sökanden och motparten. Detta gäller dock inte sådana uppgifter som ligger utanför föremålet för undersök- ningen. skall dock innan handlingarna hålls tillgängliga underrätta det under- sökta företaget om vilka uppgifter som myndigheten anser ligga inom föremålet för bevisunder- sökningen. skall kronofogdemyndigheten skyndsamt överlämna till dom- stolen att pröva om uppgifterna ligger inom föremålet för under- sökningen. Domstolen skall göra denna prövning skyndsamt. När ett beslut om bevis- undersökning skall verkställas har den undersökningen avser rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att biträdet inställer sig får verkställigheten inte börja. Detta gäller dock inte, om 1.undersökningen därigenom onödigt fördröjs, eller 2.det finns en risk att ända- målet med åtgärden annars inte uppnås. Ett beslut enligt 47 § får avse även någon annan än det företag som är föremål för utredning. Ett sådant beslut får meddelas bara om 1.vad som föreskrivs i 47 § första stycket 1 och 3 är upp- fyllt, 2.det finns särskild anled- ning att anta att bevis finns hos den som ansökan avser, och 3.denne inte rättar sig efter ett åläggande enligt 45 § första stycket 1 eller det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas. Ett beslut enligt 47 § får avse även ett annat företag än det som är föremål för utredning. Beslutet får också avse bostäder och andra utrymmen som nyttjas av styrelseledamöter och anställda hos det företag som är föremål för utredning. Ett sådant beslut får meddelas bara om 1.vad som föreskrivs i 47 § första stycket 1 och 3 är upp- fyllt, 2.det finns särskild anled- ning att anta att bevis finns hos den som ansökan avser, och 3.denne inte rättar sig efter ett åläggande enligt 45 § första stycket 1 eller det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas. När en undersökning som har beslutats enligt 47, 48 eller 56 b § skall genomföras, har den hos vilken undersökningen skall genomföras rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att ett sådant I avvaktan på att ett sådant biträde inställer sig får under- biträde inställer sig får under- sökningen inte börja. sökningen inte börja. gäller dock inte, om gäller dock inte, om nom onödigt fördröjs, eller nom onödigt fördröjs, eller det finns en risk att ända- ats enligt 49 §. målet med åtgärden annars inte 1.Denna lag träder i kraft . 2.Den nya bestämmelsen i 28 a § tillämpas på överträdelser efter ikraftträdandet. 3.Den nya lydelsen i 33 § andra stycket tillämpas även på fodringar som har kommit till före ikraftträdandet och som inte har preskriberats enligt äldre bestämmelser. När den behöriga myndig- heten genomför en undersök- ning på begäran av Europeiska gemenskapernas kommission enligt rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av om kontroll av företags- koncentrationer, har den rätt att hos företag och företags- sammanslutningar1. granska böcker och andra affärshandlingar,2. ta kopior av eller göra utdrag ur böcker och andra affärshandlingar,3. begära muntliga förkla- ringar på platsen, och4. få tillträde till samtliga lokaler, markområden och tran- sportmedel.Första stycket gäller också när den behöriga myndigheten bistår kommissionen vid under- sökningar enligt samma förord- ning. 2.Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1845) om tillämp- ningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstöds- regler dels att 5 § skall upphöra att gälla, dels att 3 och 4 §§ skall ha följande lydelse. 3 § När den behöriga myndig- heten genomför en undersök- ning på begäran av Europeiska gemenskapernas kommission enligt de rättsakter som anges i 5 §, har den rätt att hos företag och företagssammanslutningar 1. granska böcker och andra affärshandlingar, 2. ta kopior av eller göra utdrag ur böcker och andra affärshandlingar, 3. begära muntliga förkla- ringar på platsen, och 4. få tillträde till samtliga lokaler, markområden och tran- sportmedel. Första stycket gäller också när den behöriga myndigheten bistår kommissionen vid under- sökningar enligt de rättsakter som anges i 5 §. enligt de rättsakter som anges i 5 § har den behöriga myndig- nr 4064/89 av heten rätt att få handräckning av 1989 om kontroll av företags- behöriga myndigheten rätt att få avses i 3 § 1, 2 och 4. myndigheten för att genomföra de åtgärder som avses i 3 § 1, 2 Frågor om handräckning enligt denna paragraf prövas av skall inte underrätta företaget eller företagssammanslutningen om den behöriga myndighetens begäran om handräckning innan verkställighet sker. Därutöver gäller bestämmelserna i utsök- ningsbalken om sådan verkställighet som avses i 16 kap. 10 § den balken. Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 1996:1441. Europeiska gemenskapernas officiella tidning Konkurrenslagen (1993:20) Rättsfallssamling för Europeiska gemenskaper- nas domstol och förstainstansrätt Lagen 1944:1845 om tillämpningen av Euro- peiska gemenskapernas konkurrens- och stats- Utredningen har tidigare lämnat delbetänkandet Reformerad konkurrensövervakning (SOU 2003:73) Enligt direktiven skall utredningen göra en allsidig prövning av om kretsen av skadeståndsberättigade enligt KL bör utvidgas och, om det anses lämpligt, föreslå ändrad reglering. För det fall utredaren finner att gruppen av skadeståndsberättigade bör utvid- gas i fråga om konsumenter, skall utredaren också pröva om det är lämpligt att ges möjlighet att föra offentlig grupptalan enligt lagen (2002:599) om grupprättegång. Utredningen skall därutöver se över sättet att beräkna konkur- rensskadeavgift i koncernförhållanden samt rättstillämpningen i samband med accessoriska begränsningar. Utredningen får dess- utom lämna förslag till ändringar även i andra avseenden, om det visar sig att det finns skillnader mellan EG-rätten och den natio- nella rätten. Som framgick av det nämnda delbetänkandet fanns dessutom några frågor som enligt utredningens mening krävde en mer ingå- ende analys än som var möjlig med tanke på de korta tidsramarna för utredningen i etapp 1. Det gällde bl.a. frågan om det var lämpligt i den nya rättsmiljön att i den svenska lagen upprätthålla materiella regler som avviker från EG-rätten samt frågan om att införa en lagregel som uttryckligen föreskriver att KL:s bestäm- melser skall tillämpas så att det stämmer överens med artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget. Utredningen avsåg att studera dessa frågor i etapp 2 av utredningens arbete. Dessa frågor – och även andra som kunde aktualiseras – skulle behandlas i utredningens slutbetänkande, sades det. Under arbetets gång har frågan i direktiven om accessoriska begränsningar kommit i ett nytt läge genom att rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av om kontroll av företagskoncentrationer reformerats och kommer att ersättas av en ny förordning som antagits av ministerrådet i EU. Den nya förordningen är ännu inte publicerad. Av dessa skäl har utredningen efter samråd med avstått från att göra överväganden enligt utredningens direktiv i fråga om accessoriska begränsningar. Utredningen har avstått i från att ta upp vissa av de frågor som hölls öppna i delbetänkandet, eftersom regeringen ännu inte tagit ställning till utredningens förslag i delbetänkandet. Enligt direktiven skall utredningen redovisa sitt uppdrag i dessa delar . Direktiven som helhet framgår av bilaga. I detta delbetänkande redovisar utredningen den andra etappen av sitt uppdrag. Utredningen har i tilläggsdirektiv, dir. 2003:175, fått uppdraget att ta fram en konkret lagstiftningsmodell till en kriminalisering av förbuden i KL mot konkurrensbegränsande samarbete och miss- bruk av en dominerande ställning och göra en fördjupad lagteknisk analys. Det uppdrag som framgår av tilläggsdirektiven skall redo- visas . Utredningsarbetet har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden. I arbetet har också ingått studier av litteratur och rättsfall. Informationsutbyte har skett genom underhandskontak- ter med företrädare för ansvariga ministerier eller konkurrens- myndigheter i flera av EU:s medlemsländer. Information har därut- över inhämtats via – liksom olika nationella ministeriers eller konkurrensmyndigheters hemsidor – på Internet. Utredningen har vid besök hos i informerat sig om myndighetens erfarenheter av imma- terialrättsliga intrångsundersökningar och undersökningar enligt konkurrenslagstiftningen, jfr avsnitt 6. För utredningen återstår enligt tilläggsdirektiven att ta fram en konkret lagstiftningsmodell till en kriminalisering av förbuden i KL mot konkurrensbegränsande samarbete och missbruk av en domi- nerande ställning och göra en fördjupad lagteknisk analys. Det uppdrag som framgår av tilläggsdirektiven kommer att behandlas i utredningens slutbetänkande. Konkurrenspolitiken har från den europeiska integrationens början varit ett instrument i arbetet med att genomföra den gemensamma marknaden, och EG-fördraget kom att innehålla konkurrensregler för företag som alltjämt är oförändrade till sitt innehåll. I EG-fördragets ingress (fjärde stycket) framhålls betydelsen av en sund konkurrens då fördragets mål skall förverkligas. I artikel 2 i fördraget anges gemenskapens övergripande mål, nämligen att främja en harmonisk och väl avvägd utveckling av näringslivet inom gemenskapen som helhet, en hållbar och icke- inflatorisk tillväxt som tar hänsyn till miljön, en hög grad av eko- nomisk konvergens, en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd, en höjning av levnadsstandarden och livskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet mellan medlemsstaterna. För att fullgöra dessa uppgifter anvisar artikeln olika medel, bl.a. att upprätta en gemensam marknad och en ekono- misk och monetär union. Vidare hänvisas till artikel 3, där det anges i ett stort antal punkter vad gemenskapens verksamhet skall innefatta för att uppnå målen. I artikel nämns en ordning som säkerställer att konkurrensen inom den inre marknaden inte sned- vrids. ingår som en integrerad del i det EG- rättsliga regelsystemet och har därmed samma huvudsyften som regelsystemet i stort. De skall således främja inte bara konkur- rensen på den gemensamma marknaden utan även integrationen mellan medlemsstaterna. EG bildades har konkurrens- politiken varit ett viktigt medel i arbetet med att genomföra den gemensamma marknaden. EG:s konkurrensrätt har utvecklats på olika sätt genom bl.a. sekundärrätt och rätts- praxis. Denna konkurrensrätt har i stor utsträckning stått som förebild för den nationella konkurrenslagstiftningen i ett flertal av medlemsstaterna, bl.a. . De materiella reglerna i EG:s konkurrensrätt är direkt tillämpliga och gäller redan i . I det följande redovisas artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget samt tillämpningsförordning 1/2003 som ersätter nuva- rande regler i förordning 17/62. De grundläggande konkurrensreglerna finns i EG-fördragets artiklar 81 och 82 samt i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av om kontroll av företagskoncentrationer, den s.k. koncentrationsförordningen. Artikel 81 reglerar samarbete mellan företag. Artikel 82 gäller missbruk av en dominerande ställning. Koncentrationsförord- ningen styr kontrollen av företagsförvärv, fusioner och andra kon- centrationer. Härtill finns reglerna i EG-fördragets artikel 86 och 87–89 om offentliga företag samt om statligt stöd. Artikel 81 lyder: Följande är oförenligt med den gemensamma marknaden och förbjudet: alla avtal mellan företag, beslut av företagssamman- slutningar och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstater och som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden, särskilt sådana som innebär att a)inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs, b)produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar begränsas eller kontrolleras, c)marknader eller inköpskällor delas upp, d)olika villkor tillämpas vid likvärdiga transaktioner med handels- partners, varigenom dessa får en konkurrensnackdel, 1 Nämnda koncentrationsförordning kommer att ersättas av en ny koncentrationsförordning som antagits av ministerrådet i EU. Den nya förordningen är ännu inte publicerad. e) det ställs som villkor för att ingå avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet. 2.Avtal eller beslut som är förbjudna enligt denna artikel är ogiltiga. 3.Bestämmelserna i punkt 1 får dock förklaras icke tillämpliga på –avtal eller grupp av avtal mellan företag, –beslut eller grupp av beslut av företagssammanslutningar, –samordnade förfaranden eller grupp av samordnade förfaranden, som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås och som inte a) ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nöd- vändiga för att uppnå dessa mål, b)ger dessa företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga. För att förbudet i artikeln skall vara tillämpligt krävs någon form av överenskommelse mellan två eller flera företag eller också ett beslut av en företagssammanslutning eller ett samordnat förfarande, dvs. det s.k. avtalskriteriet. Det krävs inte att ett juridiskt bindande avtal ingåtts, utan det kan röra sig om lösare överenskommelser, t.ex. rekommendationer eller gentlemen's agreements. Förbudet omfattar både horisontella avtal, dvs. avtal mellan företag inom samma led i distributionskedjan, och vertikala avtal, t.ex. avtal mellan tillverkare och återförsäljare. I allmänhet anses horisontella avtal vara mer skadliga för konkurrensen än vertikala avtal. Skälet till detta är att horisontella avtal rör samarbete mellan faktiska eller potentiella konkurrenter, om avtalsparterna är verksamma på samma marknad. Gränsen mellan avtal och samordnade förfaranden kan vara hårfin och har i praktiken inte så stor betydelse. För- budet mot samordnade förfaranden innebär inte att företag är för- hindrade att anpassa sig till hur konkurrenterna agerar på mark- naden.