sou · GSB348 · 2005-01-01 00:00:00 — Det sammanvägda intrycket är att är den tidning av de fyra av oss undersökta där invandring och flykting- mottagning diskuterades allra mest . var det påtagligt – och här fanns en genklang av diskus- sionen på nationell nivå – att Skive Folkeblad i hög grad fokuserade på muslimer som grupp och därtill i betydande utsträckning som hot. En artikelförfattare uttryckte till exempel att muslimer som läser Koran- en fundamentalistiskt är näst intill omöjliga att integrera i ett danskt samhälle (Skive Folkeblad 11–, s. 9). En annan debattör undrade när det är vilja att den islamiska rörelsen skall ta makten i (Skive Folkeblad , s. 2). Ytterligare någon pekade på att det var en omöjlighet att blanda islam med de kristna värdena i det ännu så länge demokratiska landet (Skive Folkeblad , s. 2). Islamiska fundamentalister sades ha potential att ödelägga den danska demokratin. Detta, befarade en insändarskribent, skulle komma att ske den dag då muslimerna fick befolkningsmajoriteten och kunde införa sharialagstiftning (Skive Folkeblad , s. 2). En företrädare för skrev på debattplats att antalet islamiska fundamentalister som befin- ner sig i landet borde göras till föremål för en noggrann räkning så att man kunde få en överblick över vidden av deras samhällsomstört- ande aktiviteter (Skive Folkeblad , s. 2). En dansk imam bereddes tillfälle att försvara en steningsdom i med orden att stening är i sin ordning. Det var visserligen ett mycket grymt straff, menade han, men hade föranstaltat om straff för att människorna inte skulle bedriva hor (Skive Folkeblad 20–, s. 2). En del motröster kom dock till tals. En dansk biskop framhöll att det bara var en mycket liten grupp muslimer som förespråkade religi- onskrig (Skive Folkeblad , s. 7). En debattör häls- ade med tillfredsställelse bildandet av en landsförening för muslimer i och hoppades att den skulle kunna bidra till att nyansera debatten mellan olika trosinriktningar i landet. Han hoppades att extremister skulle uteslutas ur föreningen (Skive Folkeblad , s. 2). En minidebatt inom det bredare temat islam som hot dök upp i samband med ett förslag från militärledningen ägnat att förbättra integrationen inom försvaret. För detta ändamål skulle man bland annat tillåta religiösa huvudbeklädnader samt genomförandet av religiösa ritualer på tjänstetid. En insändarförfattare sade sig vara djupt skakad över att var så infekterat av muslimska traditioner att försvaret skulle behöva vänta på soldater som först måste bedja (Skive Folkeblad s. 2). En annan skribent utmålade risken för en femte kolonn. Han menade att det nu kunde komma in soldater i försvaret vars lojalitet var totalt opålitlig Kapitel 4 Stereotyper i vardagen: Bilder av de främmande 123 och livsfarlig (Skive Folkeblad , s. 2). Inte heller översten på Skive kasern (största) var lycklig över förslaget, även om han menade att etniska minoriteter inte vållat några problem på hans kasern. Han ansåg att försvaret är bra på att integrera, men var rädd att det nya förslaget skulle komma att ge dem som notoriskt hatar invandrare flera skott i kanonen (Skive Folkeblad , s. 4). uppstod en annan debatt där islam stod i cent- rum. Bakgrunden var att regeringen presenterat ett förslag som gick ut på att alla skolläkare skulle vara förpliktade att rapportera när de träf- fat på fall av kvinnlig könsstympning. Därefter skulle rättssak kunna inledas mot föräldrar eller andra som stått bakom övergreppet. Det som utlöste debatten lokalt i Skive var att kommunens chefsskolläkare på debattplats deklarerade att han för sin del inte avsåg att rapportera fall av kvinnlig omskärelse som han hade träffat på. Om han blev hän- visad till att vara ett sådant kontrollorgan, menade han, skulle invandrarföräldrarna förlora förtroendet för honom, och de skulle inte skicka sina barn till honom överhuvudtaget. Då skulle han inte få en chans att identifiera och behandla andra sjukdomar som barnen kanske var bärare av, till exempel tuberkulos (Skive Folkeblad , s. 3). Utspelet fick en hätsk respons. En av ortens politiker kritiserade honom för att svika sin plikt (Skive Folkeblad , s. 1). En insändarskribent kallade läkarens konflikträdsla för ansvars- lös och föreslog att alla unga kvinnor skulle underkastas obligatorisk undersökning en gång samt att de läkare som inte lämnade rapporter om kvinnlig könsstympning skulle straffas (Skive Folkeblad 16–). Läkaren borde skämmas, skrev en annan (Skive Folkeblad , s. 2). Ytterligare en röst menade att de oupplysta somalier som inte ville förstå dansk lagstiftning och inrätta sig efter den, utan fortsatte med omskärelsebruket, bara hade en sak att göra, nämligen att lämna landet (Skive Folkeblad , s. 2). Chefsläkaren tvingades gå ut en gång till och förklara sig. Kvinnlig omskärelse är ett gräsligt ingrepp som borde avskaffas så fort som möjligt, skrev han. Han menade att han aldrig varit mot idén om inrapportering av övergreppen, men att han vände sig mot att straffa och bedriva klappjakt på föräldrarna hellre än att hjälpa de somaliska flickorna. Den nya regeringen, som ju kommit med inrapporteringsförslaget, var främlingsfientlig, menade han (Skive Folkeblad , s. 3). Det var emellertid en annan debatt som framför alla andra satte känslorna i svallning bland Skive Folkeblads läsare. fattade teman som läkare, hälsovård, barn och flyktingar och ytterst förmedlade den föreställningen om invandrare som orenliga smitto- bärare, alltså som hot. stod en artikel att läsa i Skive Folkeblad där det omtalades att det förekom hepatit B i Skive och Fjends kommuner. Det hade uppdagats att flyktingbarn var bärare, och sjukdomen kunde vara livshotande för dem som inte var vaccinerade. Den kunde överföras via revor och sår, även om smittorisken vanligt- vis var liten. Den lokala distriktsläkaren försäkrade att allt var under fullständig kontroll och att ingen behövde oroa sig för smitta (Skive Folkeblad , s. 4). började det emellertid skrivas mycket om två hepatitsmittade flyktingbarn i det lilla samhället i Fjends kommun. Barnen skulle efter sommaruppehållet börja på ett dagis i Stoholm, och det var detta bråket kom att gälla. Föräldrarna till ortens barn uttryckte ilska och frustration (Skive Folkeblad , s. 2; , s. 3; , s. 7; , s. 4; , s. 2; , s. 4; , s. 2, 8; , s. 2). Även om distrikts- läkaren fortsatte att försäkra att smittorisken var låg, anbefallde han ändå en kollektiv vaccinering av barnen (, s. 3; , s. 7; , s. 4; , s. 2). skrev 30 föräldrar under ett upprop där de krävde att de båda flyktingbarnen inte skulle tas emot på dagis förrän om , så att föräldrarna till de andra barnen kunde vara säkra på att vaccinet hunnit verka (Skive Folkeblad , s. 4). var inte sent att skära pipor i vassen, utan meddelade sitt stöd åt de protesterande föräldrarna (Skive Folkeblad , s. 7). Politikerna i Fjends kommun valde ändå att placera ut de båda barnen. Vi menar att integrationen av flyktingbarnen är viktig, sade ordföranden i barn- och kulturutskottet (Skive Folkeblad , s. 2). , efter daghemsstarten, blossade dock debatten upp på nytt. En upprörd skribent berättade på debattplats att ett barn nu hade blivit bitet av ett flyktingbarn smittat med hepatit (Skive Folkeblad , s. 4). Distriktsläkaren gick strax därefter ut med för- säkringar om att smittorisken var så liten för det bitna barnet att den faktiskt kunde betraktas som icke existerande. Han slog också fast att han hädanefter inte tänkte uttala sig i frågan, eftersom det var vikt- igt att ge daghemmet arbetsro (Skive Folkeblad , s. 4). Han blev knappast bönhörd. En skribent hävdade att politikernas hant- ering av frågan riskerade att bli kontraproduktiv. Istället för att be- främja integrationen av flyktingar riskerade den att bidra till deras isolering, eftersom invånarna skulle komma att låta sin frustration över politikerna gå ut över flyktingarna (Skive Folkeblad Kapitel 4 Stereotyper i vardagen: Bilder av de främmande 125 2002, s. 2). En förälder hävdade att förskollärarna nu börjat mobba barn till kritiska föräldrar. Familjen hade därför bestämt sig för att sälja hus och hem och flytta till en annan kommun. Om de inte kunde sälja huset, avslutade skribenten, kunde de säkert hyra ut det till kommunen som kan ge det vidare till de flyktingar som man behand- lar så väl (Skive Folkeblad , s. 2). Uttrycket omvänd diskriminering förekom i sammanhanget (Skive Folkeblad , s. 2). Så avslutades den högst infekterade debatten. Även om inte till- dragelserna ägde rum i själva Skive, var detta det mest dramatiska skeendet som lokaltidningen skrev om . Debatten kring händelserna i Fjends kom för övrigt att spilla över på riksnivå, då hepatit B-fallen i Stoholm föranledde en fråga från hälsoutskott till inrikes- och hälsoministern. I relation till denna debatt om invandrare och flyktingar som hälso- hot fick brottsreportagen en undanskymd roll. Ändå förekom de. En insändarförfattare menade att det uppenbarligen fanns en skillnad i synsätt på och förhållningssätt till brott beroende på om man hette eller (Skive Folkeblad , s. 2). Annars var det främst i relation till tilltagande ungdomsbrottslighet och gatu- bråk på helgkvällar som invandrare pekades ut (Skive Folkeblad 2–, s. 1, 6; , s. 1; 9–, s. 6; , s. 9). Framför allt var det gruppen andra generationens invandrare som diskuterades, och tillskrevs såväl våldsamt beteende som narkotikahandel (Skive Folkeblad 2–3 novem- ber 2002, s. 1, 6; , s. 1; 9–, s. 6). Denna grupp ansågs av polisen vara svår att nå, även om det framhölls att det också fanns marginella grupper bland danskarna som låg bakom oroligheterna på stan (Skive Folkeblad 2–, s. 6). Skildringar av enskilda invandrare som offer gjordes främst i sam- band med reportage om flyktingar och flyktingfamiljer som efter svåra umbäranden flytt till Skivetrakten för att starta ett nytt liv (Skive Folkeblad , s. 8; , s. 5). Tidningen behandlade även hur den danska restriktiva hållningen till familjeåterförening slog mot individerna. En irakisk flykting beskrev sin nya tillvaro som ett öppet fängelse och en långsam död utan familjen (5–, s. 10–11), medan en iransk kvinna sade att hon hade gråtit oavbrutet , eftersom det skulle gå åtminstone innan hon kunde få återförenas med sin familj (, s. 8). När de invandrade beskrivs som värnlösa offer som behöver och får majoritetsbefolkningens stöd, kan som nämnts majoritetens stereotypa uppfattning av sig själv som god stärkas. En sudanesisk familj uttryckte sålunda sin stora tacksamhet över den hjälp de fått från och från kommunen i form av bostad, dagis, språkundervisning, medicin och annat. ville de stanna och bli som danskarna (, s. 5). Enskilda framgångssagor beskrivs också. Ett irakiskt par får arbetsplatspraktik på ett dagis i Vinderup (Skive Folkeblad , s. 8), en kurdisk familj berättar att de nu vill klara sig själva Kvinnan har börjat jobba på fabrik med kommunalt stöd, medan man- nen är helt självförsörjande. bidrar jag också, säger han (Skive Folkeblad , s. 8–9). Det ges flera exempel på hur invandrare nu börjat jobba: en indonesisk kvinna har börjat sälja egentillverkade möbler (Skive Folkeblad 9–, s. 2–3), en iransk flykting startar en guldsmedja i Skive (Skive Folkeblad , s. 8), en bosnisk flykting öppnar pizzeria i staden (Skive Folkeblad , s. 8). fanns alltså en rad artiklar som innehöll ansatser till positiva motbilder till de påtagligt negativt laddade stereotyperna. Märkbart många artiklar omtalade också lokala och regionala projekt för att få ut flyktingar i arbetslivet (Skive Folkeblad , s. 5; , s. 7; , s. 8; 24–, s. 5; , s. 6; –, s. 3; 12–, s. 12). Vidare beskrevs en rad lokala satsningar, som möjliggjorts av eldsjälar i trakten. Den bärande tanken var att föra individer samman och slå broar mellan majoritetsbefolkning och invandrade grupper. Röda Korset var involverat (Skive Folkeblad , s. 6), liksom den nybildade och aktiva föreningen på tvärs, som stod för en rad aktiviteter med bland annat sång, musik, matlagning och föredrag (Skive Folkeblad , s. 3; , s. 4; , s. 10). Föreningens största arrangemang var en temadag med upp till 600 besökare. Arrangörerna beskrev det som en multikulturell basar, en festdag för flyktingar/invandrare och danskar i , varvid målet var att fokusera mångfalden och det olikartade. Bland annat skulle man upprätta en riktig basar med varor från Skives etniska butiker (Skive Folkeblad , s. 6). En rad andra kontaktkanaler mellan majoritet och minoriteter fanns i regionen. Tidningen berättade till exempel om riktade mentorsatsningar vid Skives Tekniska Skola (Skive Folkeblad , s. 3), invandrarkaféer för lokalbefolk- ningen (Skive Folkeblad , s. 9) och system med värdfamil- jer som skulle vara behjälpliga med integrationen i samhället (Skive Folkeblad , s. 8). Kapitel 4 Stereotyper i vardagen: Bilder av de främmande 127 Förvisso ligger skildringen av dessa aktiviteter i flera fall exotiser- ingen nära, men den tillhandahåller ändå motbilder som skiljer sig från de rena hotstereotyperna. Antalet artiklar på dessa mötes- och broslagningsteman har vida överskridit dem som stått att läsa i de övriga tre lokaltidningarna. Att nackdelar finns med dessa skildringar framgår tydligt om man exempelvis studerar arrangörernas beskriv- ning av den multikulturella basaren, där det, möjligtvis oreflekterat, görs en uppdelning mellan invandrare/flyktingar och danskar. Denna typ av aktiviteter främjar säkert möten och i många fall förståelse, men främjar de även integration i vardagen? Romantiserande skild- ringar av avvikande etniska kulturer riskerar att befästa rådande sociala mönster där det etniskt avvikande ställs i kontrast till norm- en, det danska. Bilden av de invandrade är sammansatt i Skive Folkeblad. Det är där de mest infekterade debatterna finns i frågor som rör invandrade, det är där som de mest hätska utfallen görs mot muslimer som grupp, och det är där som flest brandfacklor kastas till förmån för en restrik- tiv invandrings- och flyktingpolitik. är det också där som det skrivs mest om satsningar för att slussa in flyktingar och invand- rare i arbetslivet och om att få till stånd möten mellan majoritet och minoriteter, låt vara med bibehållna gränser mellan Oss och Dem. Amstetten är beläget vid i västra nära floden . Staden är, enligt dess hemsida (), en centralort för ekonomi och förvaltning i . I själva centralorten bor 23 000 invånare och där är andelen icke- österrikare . Mer än hälften av invånarna i får kontinuerlig kontakt med nyhetsfloran genom Niederösterreichische Nachrichten (NÖ), vilket överträffar inte bara konkurrerande dagspress utan även andra medier som radio och TV (NÖ vecka 27). I Amstetten kommer NÖ ut i två olika upplagor . Den ena varianten, , har en klart lokal prägel och saknar ledarsida och egentliga analyser av den politiska situationen. Däremot redogörs det för den gångna veckans händelser i form av kulturella evenemang, trafik- olyckor, brottmål, lokalpolitik, och inte minst föreningsaktivitet. Enskilda medborgare kommer till tals, dels genom ett litet antal insän- dare, dels genom det återkommande inslaget . Den andra upplagan vänder sig till hela regionen och inkluderar såväl politiska analyser, ledarkommentarer, ekonominyheter, resereportage, läsarforum som ett särskilt avsnitt om (und ). Täckningen av Amstetten görs således av två editioner av samma tid- ning, en lokal utgåva () och en regional dito (Niederösterreichische Nachrichten). I den verklighet som skildras i NÖ är invandrare till stor del från- varande. Invandrare och flyktingar kommer inte till tals och det talas knappast heller om dem. Ingenting skrivs heller om åtgärder som görs för att förbättra de invandrades situation. I dessa avseenden utgör NÖ således en motpol till Skive Folkeblad. Om man skall tro rapporte- ringen, finns det ingen egentlig främlingsfientlighet, varken i staden eller i regionen . Däremot är stereotypa uppfattningar av det upplevt avvikande vanligt förekommande i tid- ningen. Liksom i finns det i ett inflytelserikt parti som sätter sin prägel på den nationella debatten genom att profilera sig i invandrings- och flyktingfrågor. Die Freheitliche Partei Österreichs (FPÖ) ingick i den så kallade blåsvarta koalition som utgjorde reger- ingsunderlag i . ledde dock interna splittringar i partiet till regeringskris (NÖ vecka 38) och nyval utlystes till november. I detta val förlorade partiet åtskilliga röster både lokalt och nationellt (, vecka 48; Niederösterreichische Nachrichten, vecka 48). På ledarplats i NÖ skildrades turbulensen i FPÖ, varvid partiets ledargestalt ömsom utmålades som kontroversiell bråkmakare (vecka 20; NÖ vecka 32), ömsom som ett retoriskt geni (NÖ vecka 4; NÖ vecka 31). Tonläget var ibland ralj- erande (NÖ vecka 38; NÖ vecka 45), ibland polemiserande gentemot enskilda partirepresentanters uttalanden och handlingar (NÖ vecka 31; NÖ vecka 32). Trots valnederlaget och den bitvis bitska kritiken lyck- ades lokala representanter för FPÖ torgföra sina idéer. Inte minst gällde detta partiets farhågor om vad östutvidgningen kunde medföra för regionen. FPÖ spelade här på lokalbefolkningens oro inför det upplevt främmande. Detta visade sig i en rad hätska uttalanden mot grannlandet och den blivande EU-kollegan, . En debatt rörde det tjeckiska kärnkraftverket Temelin, vilket är beläget nära gränsen till regionen. Enligt en opinionsundersökning var det just Temelinfrågan som upprörde folk mest i Nieder- österreich (NÖ vecka 17). Den lokala oron för kärnavfallshanteringen utlöste en våg av ilskna reaktioner. FPÖ initierade en appell mot kärnkraftverket och lyckades samla en protestlista med över 150 000 namnunderskrifter (NÖ vecka 4; vecka 5). Kapitel 4 Stereotyper i vardagen: Bilder av de främmande 129 partier försökte lugna ned stämningen, utan att för den skull förringa behovet av att kontrollera skötseln av Temelin (NÖ vecka 42). En annan källa till frustration mot gällde de så kallade Benesdekreten som kom till i samband med återupprättandet av den tjeckoslovakiska staten efter slut. Dekreten innebar ett sanktionerande av att vissa icke-önskvärda minoriteter fördrevs från sina boplatser och helt eller delvis förlorade sina medborgerliga rättigheter. Den lokala FPÖ-avdelningen åberopade gällande EU- lagstiftning om skydd av minoriteter och krävde ett upphävande av dekreten som villkor för ett tjeckiskt inträde i EU (NÖ vecka 13). Även andra lokala politiker kritiserade Pragregeringen för att inte agera tillräckligt kraftfullt i frågan (se NÖ vecka 11; NÖ vecka 41), men undvek att ställa ultimatum. Den laddade stämningen i dessa båda frågor utgjorde en kontrast till den i övrigt utvidgnings- entusiastiska hållning (se NÖ vecka 47) som präglade debattklimatet i regionen. Den lokala eliten välkomnade grannländerna att deltaga i unionen, men påtalade även de påfrestningar östutvidgningen förväntades innebära för en redan pressad inhemsk arbetsmarknad. Misstänksamheten mot det icke-österrikiska accentuerades när FPÖ angav tonen i debatten. Diskussionen kring Benesdekreten utmålade som ett land fast i det förflutna medan Temelinfrågans behandling vittnade om bristande tilltro till tjeckernas förmåga att själva ansvara för säkerheten i kärnkraftverket. Exotiserande inslag var vanligt förekommande i tidningen. Icke- europeiska kulturer beskrevs som väsensskilda från den österrikiska vardagen och förekom framför allt som objekt i diverse hjälpprogram (vecka 1, vecka 2). I fråga om var det främst skildringar av relativ fattigdom bland östeuropéer, särskilt rumäner, som NÖ:s läsare fick ta del av. Det berättades om olika hjälpaktioner, t.ex. för rumänska gatubarn. På en förstasida uttryckte några sådana gatubarn sin tacksamhet för hjälpen och de som stod främst av dem höll upp ett plakat med texten danken dem Land Niederösterreich (NÖ vecka 13). Som ett annat exempel lyckades en grupp präster samla ihop 370 trasiga cyklar för vidare transport till och restauration och försäljning där. Ambitionen var att stimulera lokal företagsamhet på plats. Rumänerna framställdes i dessa sammanhang som offer i behov av hjälp, och det angavs som lokalbefolkningens plikt att hjälpa dem (vecka 41, vecka 48). Romantiserandet av det främmande rumänska framträdde tydligt i de resereportage som gjordes. Rumänerna beskrevs där till exempel som ett gästvänligt folk och landet sades erbjuda fantastiska natur- upplevelser och ett blomstrande kulturliv (NÖ vecka 20). Rese- reportagens framträdde emellertid i bjärt kontrast till de bilder som målades upp av landet och dess befolkning i övrig rappor- tering. I brottmålsnotiserna var rumäner flitigt omnämnda. Allmän- heten var överlag orolig för att drabbas av tjuvligor som rapporterades operera från länder som , men även och . krönikör var snar att omvandla den lokala oron till artiklar och notiser (vecka 5, vecka 11, vecka 17). I tidningen kopplades upplevelsen av ett ökande immigrationstryck samman med den gränsöverskridande brottsligheten. Att den totala brottsfrekvensen hade minskat och att andelen uppklarade brott på orten fortfarande var relativt god gavs inte mycket uppmärksamhet (vecka 15). Självfallet är det kontextuella faktorer som avgör vilka grupper det är som blir föremål för stereotypiseringar i lokalpressens bevakning. Utvidgningen av EU ägnades överlag stort intresse i regionen och gav uppenbarligen upphov till oro för framtida konsekvenser. Det är mot den bakgrunden man skall se att det främst var rumäner och tjecker (om än i olika sammanhang) som pekades ut. Invandrare och flyktingar förekom alltså annars mycket sparsamt i NÖ . De inslag som faktiskt fanns tenderade att cementera föreställningarna om att asylsökande – åtminstone i grupp – utgjorde en belastning och även ett direkt hot mot lokalbefolkningen. Problem- atiken kan illustreras med ett reportage från det lilla samhället , beläget i de östra delarna av regionen (NÖ vecka 41). I orten bor 14 000 invånare, och därtill är 700 asylsökande inkvarterade på en flyktingförläggning. Lokalinvånarna uppges vara uppretade och skrämda av situationen, en ung mamma intervjuas: Kan ni förklara för min dotter varför politiskt förföljda flyktingar alltid skall fråga henne var hon bor och om hon vill ha sex? Den socialdemokratiske borgmästaren uttalar sig om att det är på tok för många flyktingar i bygden och tillägger att så kallade ekonomiska flyktingar å det snar- aste skall hjälpas hem då de saknar grund för asyl. Polisen hävdar att av deras arbetsinsatser tas i anspråk av förlägg- ningen. Inga röster hörs däremot från själva förläggningen. Perspekti- vet är majoritetsbefolkningens och det är svårt att förstå reportaget som något annat än ett exempel på vilka problem de asylsökande med- för för ett litet samhälle som Traiskirchen. Oförmågan eller oviljan att öppet belysa de konfliktlinjer som rör minoritetsbefolkningen i dagens Amstetten riskerar att underblåsa de främlingsskeptiska strömningar som uppenbarligen finns där. Utan dessa strömningar skulle FPÖ knappast få det genomslag i debatten Kapitel 4 Stereotyper i vardagen: Bilder av de främmande 131 som partiet faktiskt har fått. I den löpande nyhetsrapporteringen är invandrare och flyktingar närmast osynliga, men när de trots allt figurerar synliggörs de som belastning och hot. De stereotypa upp- fattningarna om icke-österrikarnas natur och kultur reproduceras slent- rianmässigt utan att det erbjuds några positiva motbilder. Reportaget från Traiskirchen vittnar om att det inte krävs särskilt mycket för att xenofobiska yttringar skall nå upp till ytan. I den tjeckiska staden , som har anor , bor närmare 25 000 invånare. Avståndet till Amstetten är geografiskt sett ringa, men rapporteringen i lokaltidningen skiljer sig markant från den icke-rapportering om invandrings- och flykting- frågor som kännetecknar NÖ. Tidningens innehåll utgörs till stor del av synnerligen lokala notiser. I varje nummer finns dessutom någon sida om internationella nyheter, ett par om kultur, samt ett antal sidor om olika sportevenemang.