sou · GSB359d2 · 2005-01-01 00:00:00 — påpekar dock att det har startats både kvinnliga studieförbund och kvinnofolk- högskolor, men de har alltid haft problem med att finna finansiärer och verksamheten har oftast blivit kortlivad. Det beror enligt att kvinnor är den grupp som har minst tillgång till pengar (, 2002). visar att studieförbundens medlemsorganisationer visar att medlemsorganisationer nästan helt saknar kvinnoorganisatio- ner. ABF och vuxenskolan har vardera två poli- tiska kvinnoförbund i sina respektive förteckningar över medlems- organisationer. I Nykterhetens Bildningsverksamhet, NBV finns Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv en kvinnoorganisation, i Sensus finns tre, övriga studieförbund sak- nar kvinnoorganisationer. drar två slutsatser, den ena är att kvinnornas möjlig- heter att påverka och styra verksamheten åt ett håll som inte överensstämmer med männens önskemål varit begränsade. Det andra handlar om att alternativa strategier som utvecklats för att tillgodose behov som inte inordnats under de etablerade folkbildningsorganisationernas paraply per definition inte räknats som folkbildning (i SOU 2004:30). Det finns ett skydd mot könsdiskriminering inom arbetslivet och högskolan. På övriga områden saknas ett skydd mot diskrimi- nering på grund av kön. Lagen (2003:307) om förbud mot disk- riminering omfattar diskrimineringsgrunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funk- tionshinder. Regeringen har tillsatt en parlamentarisk kommitté som bl.a. skall överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering. För- slag ska lämnas senast den l . Kommittén skall lämna ett delbetänkande , som bl.a. behandlar hur EU:s likabehandlingsdirektiv om förbud mot könsdiskriminering skall genomföras. En särskild utredare har fått regeringens uppdrag att lämna för- slag till regler för att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell lägg- ning och funktionshinder samt annan kränkande behandling inom skolväsendet. Förslag i denna del lämnades . Det arbete med skydd mot könsdiskriminering, som pågår i olika utredningar, är främst ett individskydd. Det tar inte sikte på om och hur organisationer som uppbär statligt bidrag kan åläggas att främja jämställdhet. Regeringen har i två olika nationella handlings- planer aviserat att man skall utreda möjligheterna att kombinera statliga anslag, bidrag m.m. med villkor som förbjuder diskrimine- ring. Någon sådan utredning har emellertid ännu inte initierats. Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv föreslog i sitt slutbetänkande Ty makten är din (SOU 1998:6) att ett system för jämställdhetsmärkning av företag och organisationer skulle prövas. Utredningen ansåg att underlag för ett sådant beslut fanns i rapporten ning – Konsumentmakt för ett jämställt samhälle (Ds 1998:49). Utredningen om frivillig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster (FRIJA) presenterade 2002 slutbetänkandet Märk – värdig jämställdhet (SOU 2002:30). Utredningens slutbetänkande har remissbehandlats. Med anledning av remissvaren kommer enligt regeringens skrivelse Jämt och ständigt (2002/03:140) en inter- departemental arbetsgrupp att tillsättas för att bereda utredningens förslag. 6.4Om kvinnor och män i civilsamhället 6.4.1Civilsamhället ur ett genusperspektiv För att få en djupare analys av jämställdheten i folkrörelser och föreningsliv anlitade utredaren , genom dess forskare . Till utredaren har överlämnats ett underlag författat av forskaren med titeln och män i civilsamhället. Detta bygger till viss del på en rapport med titeln civilt samhälle som har utarbetat för . underlag bygger på de tre befolknings- undersökningar som hon genomförde tillsammans med 1992, 1994 och 1998–99. I underlaget utforskar hon bestämnings- faktorer för, omfattning av och inriktning på kvinnors och mäns engagemang inom delar av civilsamhället, med fokus på könsrolls- mönster. Hon försöker att tolka och förstå dessa – inriktning, innebörd och konsekvenser – ur ett genusperspektiv. Ny syn på civilsamhället nödvändig Enligt har begreppet civilsamhälle inte någon entydig definition (1999; Trägårdh, 1999). Civilsamhället avser som regel en speciell sfär i samhället där aktiviteter av en viss karaktär pågår. Men det kan också vara en beteckning för med- Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv borgerliga förhållningssätt och handlingar. Oavlönat frivilligt arbe- te i föreningslivet brukar anses vara ett uttryck för sådana hand- lingar. Föreningarna och deras aktiviteter brukar ofta ses som kär- nan i civilsamhället. argumenterar dock för en definition som också inkluderar verksamhet och engagemang utanför det organise- rade föreningslivet, såsom informella hjälpformer, anhöriginsatser, och engagemang i sociala nätverk av en viss kontinuitet. Där- igenom får civilsamhället delvis andra kännetecken och uttrycks- former med en annan könsordning än om det bara antas omfatta föreningslivet. I detta ligger också att formerna för medborgarnas engagemang kommer att variera. Hon menar att civilsamhället har analyserats ur ett genus- perspektiv i mindre utsträckning än andra delar av samhällslivet. En problematisering av civilsamhället ur ett sådant perspektiv är ange- läget, inte minst på grund av den tendens till idyllisering av relatio- nerna inom denna sfär som förekommer i många texter. Genom att anlägga ett sådant perspektiv kan den maktordning friläggas som bygger på sociala könskonstruktioner kring män och kvinnor och deras engagemang i civilsamhället. Hennes första fråga gäller det som anses vara det centrala i civil- samhället, nämligen föreningslivet, och omfattningen av kvinnors och mäns frivilliga insatser. Med frivilliga insatser avses det oav- lönade arbete som utförs under organiserade former och på ideell grund. Som regel har det sin anknytning till föreningslivet. Men frivilligt arbete kan också ha en anknytning till offentlig sektor. Kopplingar görs därefter till deltagande i informella nätverk. 6.4.2Frivilliga insatser som resurs för makt och inflytande ställer frågan om det egentligen är bra med omfattande frivilligarbete. Är det ett uttryck för styrka eller under- ordning? Hon menar att det sannolikt beror på vilket perspektiv man anlägger och vilka aspekter man synliggör. En springande punkt är om det har särskilda betydelser och ger resurser till individer och/eller kollektiv. En annan central fråga är om frivilligarbetet ersätter avlönat arbete som samhället inte har råd med. Såväl politiker som forskare har samfällt framhållit föreningslivets särskilda Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv betydelse för individuell och kollektiv styrka och makt samt för demokratin och för välfärd och för socialt kapital. har röster höjts för att just påtala risken för att oavlö- nat frivilligarbete skulle kunna ersätta och kompensera för even- tuella nedskärningar i välfärden. Hon menar att det som ger sam- hällsvinster inte nödvändigtvis behöver gynna enskilda individer eller särskilda grupper av frivilligt aktiva. Hon pekar på att i har människors engagemang i före- ningslivet av tradition setts som ett grundläggande inslag i, och förutsättning för, en fungerande demokrati. Via föreningslivet får individen en kanal för att utöva politiskt medborgarskap. är föreningslivet en demokratiskola där demokratiska värderingar och arbetssätt lärs in och reproduceras. Hon menar att föreningsengagemang och rätten till förenings- deltagande har uppfattats som resurser genom vilka individen kan påverka sin egen och andras situation och den demokratiska pro- cessen. Det är de politiska föreningarna som främst stått i fokus för intresset. Ur detta perspektiv blir en stor omfattning av frivillig- arbete en indikator på livaktiga demokratiska processer och med- borgarnas inflytande. Ur resursperspektivet blir det därför intressant att studera vilka grupper som har dessa resurser och om vissa föreningstyper, lik- som vissa typer av engagemang, ger mer resurser än andra och hur maktordningen – i synnerhet könsordningen – ser ut. 6.4.3Frivilliga insatser som socialt kapital Enligt ger föreningslivet också möjlighet till tillhörighet, sociala relationer och nätverk. Hon anser att inget ut- tryck har fått starkare nyhetsvärde och genomslag inom samhälls- vetenskapen än begreppet socialt kapital. Hon menar att medborgarengagemang både kan generera och vara uttryck för socialt kapital. Civilsamhällets sammanslutningar ger individen möjlighet att delta och vara med och bygga nätverk, som kan komma att utgöra ett slags kapital av relationer. Nyckel- begrepp blir nätverk och medlemskap, men också tillhörighet. Det senare inbegriper också sin motsats. Tillhörighet för några innebär som regel utanförskap för andra. Ur det perspektivet är omfattande frivilligt arbete uttryck för ett starkt socialt kapital om det är Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv knutet till ett sammanhang av medlemskap, nätverk och kollektivt agerande. Enligt är frågan om genus och socialt kapital ett relativt outforskat område. Centrala frågor är vilka mönster av socialt kapital som är kännetecknande för kvinnor och män. Hur skiljer de sig åt, inte bara i omfattning utan också dess inre struktur? Vilken roll spelar det sociala kapitalet för att för- verkliga ett aktivt medborgarskap? 6.4.4Frivilligsektorn som serviceproducent av välfärdstjänster menar att ett utmärkande drag under 1990- talet har varit ett starkt ökande intresse för föreningslivets, fri- villigsektorns, aktiviteter ur ett välfärdsperspektiv. Det är emeller- tid inte så mycket den välfärd som eventuellt genereras genom socialt kapital som det är fråga om. Det handlar istället om fri- villigsektorn som tänkbar serviceproducent av välfärdstjänster. Det har inneburit att det sociala frivilligarbetet har kommit i fokus. Hon menar att det har skett en förskjutning från aktivt med- lemskap till frivilligt arbete, med betoning på arbete (1993, 1998). Även om en honnörsutsaga har varit att frivilligt arbete skall fungera som ett komplement till avlönat arbete, har det i praktiken funnits ett underförstått intresse i vad mån frivilliga kan ersätta avlönad personal. Det gäller åtminstone i någon mån inom områden där successiva nedskärningar har gjorts. Hon menar att det här perspektivet underförstår en instrumen- tell syn på medborgarengagemanget. Det är inte i första hand de medborgare som är aktiva som får tillgång till resurser. Det viktiga är att de själva förväntas ge resurser. Det blir också intressant att ta del av hur mycket reservkapacitet som finns hos medborgarna. Frivilligt arbete kommer ur detta perspektiv ofta att betraktas som istället för lönearbete. De politiska förväntningarna har riktats mot dem som antas kunna arbeta frivilligt för att kompensera för det lönearbete de inte har. Det gäller exempelvis pensionärer, arbetslösa och, i den mån de finns kvar, hemmafruar (, 1998). Det är således det sociala frivilligarbetet som tilldrar sig mest intresse. Diskussionen om detta må vara könsneutral. Men enligt underförstås ofta att det handlar om kvinnors Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv Ur det perspektivet blir ett omfattande socialt frivilligarbete ideologiskt mångtydigt. Vissa betraktar det som tecken på ett vitalt, omhändertagande civilsamhälle. Andra ser det omfattande sociala frivilligarbetet som ett talande uttryck för den offentliga sektorns svaghet, kris eller liknande. Därmed ställs genus- frågan på sin spets. Frivilligarbetet beskrivs ibland i detta samman- hang som en kvinnofälla. har funnit att män och kvinnor är aktiva delvis i samma slags föreningar. Ingen typ av förening engagerar fler fri- villiga än idrottsföreningarna. Det gäller för både män och kvinnor. Samma mönster såg hon (, 1993). Men männen är dubbelt så ofta aktiva som kvinnorna i dessa föreningar. Mycket av männens engagemang är samlat just i idrottsföreningar. På andra plats kommer, för båda könen, kulturföreningar. Både män och kvinnor är dessutom frivilligt aktiva i fackföreningar. Kvinnor är aktiva något oftare än män. Ser man till det totala mönstret av engagemang i de 32 föreningstyper, som deras studie omfattade, framstår det emellertid som klart att kvinnorna har betydligt större bredd på sitt frivilliga engagemang jämfört med männen. Visserligen är frivilligt aktiva män och kvinnor i genomsnitt engagerade i lika många föreningar; 1,8 respektive 1,7 föreningar. Men medan männen är engagerade i fler föreningar av samma typ, är många kvinnor aktiva i alla möjliga föreningstyper. Det gäller också sådana där männen är i minoritet. Det gäller humanitära föreningar, kyrkan, föräldraföreningar, handikappföreningar, som alla är arenor för kvinnors insatser. Det är också inom dessa typer av föreningar, som med en vid definition brukar benämnas som socialt inriktade föreningar, som kvinnorna har ökat sitt engagemang . som kvinnorna har ökat sitt frivilliga engagemang och breddat det, har det till viss del skett en ökad uppdelning eller en tendens till särskiljande, mellan män och kvinnor . är inte helt klara över hur detta skall tolkas. Det gäller inte minst när man ställer inriktningens mönster mot inriktningen på kvinnors och mäns insatser i föreningslivet, dvs. vad de gör. Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv Vem är frivillig och med vad? och gjorde inom 1998 års befolk- ningsstudie en kartläggning av vad frivilligt aktiva medborgare huvudsakligen ägnar sig åt för slags insatser. Hon ställer frågan om insatserna i frivilligsektorn har ett kön. Har män och kvinnor olika slags uppdrag i föreningslivet? Utför de olika slags frivillig- insatser? Utgör detta en indikator på en könsordning som kan över- sättas som maktordningen? Enligt är det otvetydigt så att män domine- rar de typer av insatser som ger möjlighet till makt, påverkan och inflytande. Den första insatstypen som avses är utbildning. Enga- gemang i träning och utbildning ger specifika möjligheter till på- verkan både utåt och inåt i organisationen. Detta slag av insatser är nästan dubbelt så vanlig bland män som bland kvinnor. Det statis- tiska sambandet mellan kön och utbildningsuppdrag är mycket starkt. Till detta kommer styrelsearbete, som är själva navet i före- ningens påverkans- och styrningsarbete. Kvinnor är i minoritet när det gäller styrelseuppdrag. Det gäller inom idrottsföreningar och även inom socialt inriktade föreningar. Där är skillnaderna mellan män och kvinnor allra störst. Det betyder att de organisationer, som har en majoritet av kvinnor, i större utsträckning än många andra organisationstyper styrs av män. Vid sidan av ålder, har ingen annan faktor så stark genomslags- kraft som just kön när det gäller engagemang i styrelseuppdrag. Bland 16–24-åringar är mönstret för styrelseuppdrag jämställt mellan könen. Därefter drar männen ifrån. Inte inom någon annan åldersgrupp är männen starkare överrepresenterade än i ålders- gruppen 45–, den åldersgrupp inom vilken frivilligarbete totalt sett också är vanligast. I administrativa uppgifter, som i undersökningen exemplifieras som administration och andra praktiska insatser såsom städning och kaffekokning etc., dominerar kvinnorna – särskilt inom idrotten. Andelen frivilliga, det gäller såväl kvinnor som män, som uppger att de utför andra insatser av oklassificerat slag har ökat påtagligt . I undersökningen är de . Insatserna handlar om mer eller mindre informella insatser i det formaliserade föreningslivets utkanter (se vidare , 1999). Dessutom är de av mer eller mindre tillfällig karaktär. Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv Men även här ser ett konventionellt köns- mönster. Medan kvinnorna uppger att deras insatser har bestått av att tvätta kläder åt ishockeylag, sticka kläder för att skänka till Röda korset eller ställa upp som frivillig kraft på någon basar eller liknande, är det vanligare att männen har hoppat in som domare på idrottsevenemang, varit tävlingsvärdar eller bidragit ideellt med underhållning i något föreningssammanhang. 6.4.6Resursstarka män – och ännu starkare kvinnor? Vilka är då de män och kvinnor som engagerar sig i frivilligt arbete? Enligt är ett generellt mönster att det i någon mån är socioekonomiskt – och framförallt utbildningsmässigt resurs- starka grupper – som är överrepresenterade bland de frivilliga i föreningslivet. Det är fråga om grupper som har resurser och som genom sitt föreningsengagemang får resurser. Enligt har detta mönster bestått och till och med förstärkts . Men det är inte främst männen som har en bakgrund av resursstyrka, medan de frivilligt aktiva kvinnorna rekryteras från mindre resursstarka grupper, det är snarare tvärtom – det socioekonomiska mönstret gäller i högre grad kvinnorna än männen. Idrottsföreningarna, som drar till sig så många manliga aktiva, rekryterar frivilliga på bredare bas, från grupper med olika utbild- ningsbakgrund, inkomstnivå etc., än vad socialt inriktade före- ningar där många kvinnor är aktiva gör. Generellt sett är hög utbildning en betydligt viktigare förklaringsfaktor för frivilligt engagemang för kvinnorna än för männen. Samma sak gäller, om än något mindre tydligt, för socioekono- miska resurser i allmänhet. Det betyder, enligt , att det i föreningslivet finns många resursstarka kvinnor. Ändå tycks resultatet bli den könshierarki som har beskrivits i tidigare avsnitt. Hon menar att könsmönstret är betydligt viktigare än socio- ekonomiska förklaringar som förklaring till vad män respektive kvinnor utför för typ av frivilligt arbete. Det makt- och resurs- perspektiv på föreningsengagemanget som traditionellt brukar an- läggas i tolkning av medborgaraktiviteter, kompliceras och prob- lematiseras genom dessa resultat. Om föreningslivet dessutom är att betrakta som en demokratiskola, med betoning på skola, är Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv frågan hur den rådande könsordningen påverkar vad som faktiskt lärs in, till exempel av yngre kvinnor som engagerar sig frivilligt. 6.4.7Nätverk och det sociala kapitalets könsmönster menar att alla beslut sannolikt inte fattas i före- ningens styrelse. Inflytande och påverkan kan också ta sig andra uttrycksformer. Kvinnorna i har ökat sitt frivilliga engage- mang och engagemanget har breddats. Hon menar att hypotesen om socialt kapital sätter ljuset på mer mång- facetterade och indirekta mekanismer för hur inflytande och age- rande möjliggörs. Om medborgarengagemanget genererar socialt kapital, som exempelvis (1993, 2000) hävdar, tycks det som om kvinnorna på ett mer differentierat sätt än män bidrar till detta. Kvinnor har nätverk, skapar nätverk och kopplingen mellan föreningsengagemanget och nätverksskapande är tydligare för kvinnorna än för männen. I den befolkningsstudie som och gjorde 1998 kartlades förekomsten av informella nätverk av en viss typ. Det gällde informella nätverk med någon kontinuitet. Det var fråga om nätverk där minst tre personer regelbundet gjorde något tillsammans utanför någon organisatorisk ram. Det betydde att familjerelationer och enskilda vänskapsrelationer inte innefattades i definitionen. De ville få en bild av om man regelbundet ingår och deltar i ett eller flera sådana nätverk. De tog också reda på vad nät- verken i så fall gick ut på, vad deltagarna samlades kring. Studien visade att av befolkningen ingick i minst ett sådant nätverk och att ingick i två eller flera nätverk. Det betyder att nästan hälften av den svenska befolkningen tillhör den typ av nätverk som kan antas fungera som länkar vid byggandet av socialt kapital. De fann dock att skillnaderna generellt sett är ganska små mellan män och kvinnor på det här området. Kvinnorna deltar i något större utsträckning i nätverk än män. De fann att inriktningen på nätverken speglar både vår tids fri- tidssysselsättningar och karaktäristiska könsskillnader. Både män och kvinnor ingår i nätverk där man träffas för att motionera tillsammans. Män spelar innebandy, bowlar, fiskar eller liknande. Kvinnor träffas och rider tillsammans eller går på vattengymna- stik. Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv Män samlas kring vinprovning och dataspel. Kvinnor tycks oftare spela , ha tjejmiddagar eller syjunta. Olika syn på poängen med nätverk De fann att möjligheterna till den kontinuitet och gemenskap, som nätverken ger för såväl kvinnor som män, torde vara likartade. Inte desto mindre beskriver män och kvinnor vinsten eller poängen med nätverk på något varierande sätt. Medan män ofta beskriver syftet som inriktat på att göra något tillsammans, dvs. något slags produktion, beskriver kvinnor det viktigaste syftet som att vara tillsammans. Oavsett det konkreta syfte med att komma samman är det ändå att träffas som är det viktigaste. Detta ger positiva upplevelser, ett stöd och ett välbefinnande som oftare finns mer konkret beskrivet i kvinnornas svar än i männens. Men, utöver dessa betydelser, är frågan om nätverken leder till medborgaraktivitet i vidare bemärkelse och i enlighet med de hur socialt kapital skapas. Enligt finns det stöd för detta i studiens resultat. Medborgare som har tillgång till nätverk är också i större utsträckning än övriga engagerade i frivilligt arbete. Ju mer tid man ägnar åt frivilliga insatser, desto mer tillgång har man också till informella nätverk. och slutsats är att medborgarnas olika aktiviteter tycks ha en koppling till varandra. Det kan tolkas som att tillgång på nätverk utgör en resurs och ett personligt socialt kapital. Som sådant ökar det sannolikheten för förenings- engagemang i frivilligt arbete, precis som andra resurser, exempel- vis utbildning. Omvänt kan föreningslivet utgöra en arena utifrån vilken nätverk skapas som individen kan delta i. Hur man än ser det, tycks sålunda medborgerliga resurser, handlingar och uttrycks- former vara kopplade till varandra på ett mångfacetterat sätt. En fördjupad analys visar emellertid att det här mönstret främst gäller för kvinnorna. Enligt är kopplingen mellan frivilligt arbete och tillgång till informella nätverk starkare för kvinnor än för män. Det betyder att de kvinnor som är frivilligt aktiva i betydligt större utsträckning deltar i nätverk än de kvinnor som inte är frivilligt aktiva. För män tycks nätverken i mindre utsträckning ha denna innebörd. tolkar detta som att kvinnor behöver stöd i nätverk för att uppnå positioner för inflytande i föreningar och för Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv att få en förankring på olika slags arenor. Detta är viktigare för kvinnors positioner än för män. Hon finner detta något över- raskande, eftersom man kanske förväntar sig att framför allt män drar nytta av de sociala nätverkens instrumentella värden. Omvänt kan man säga att kvinnor, som har uppnått en position i föreningslivet, i sin tur är med och skapar nätverk i samhället. Hur man än ser det förefaller det enligt som om kvinnor tydligare än vad som gäller för män illustrerar tesen om hur socialt kapital genereras i samhället – med bryggor mellan det individuella kapitalet och det samhälleliga. Resultaten kan framstå som överraskande, inte minst med tanke på den schablonbild som ofta förekommer. frågar sig hur man skall förstå den samlade bilden av det socialt inriktade frivilligarbetet i och de skill- nader mellan kvinnor och män som de har kunnat konstatera. Utgör socialt medborgarengagemang ett slags reservkapacitet, som dessutom främst består av kvinnor? Kan man från resultaten dra slutsatsen att frivilligarbete går att förstå som en kvinnofälla och att det fungerar som en ersättning? Hon menar att det sammantaget verkar som om kvinnor inte bara har ett aktivare frivilligt engagemang inom det sociala området än män – kvinnor har också distanserat sig i förhållande till män inom detta område . Den attitydmätning som gjor- des i befolkningsstudien visar att kvinnor i större utsträckning ser det frivilliga arbetet som en ersättning för nedskärningar i om- sorgen.