sou · GSB369 · 2005-01-01 00:00:00 — Anmälan enligt 4 § om aktieinnehav eller ändring i innehavet skall ha kommit in till senast efter det att 1.aktie i bolaget noterats vid en börs eller en auktoriserad mark- nadsplats, 2.insynsställning uppkommit enligt 3 § första stycket 1–4 eller 7 eller den som omfattas av 3 § första stycket 5 eller 6 tagit emot underrättelse enligt 7 eller 8 §, 3. den anmälningsskyldige för- 3. den anmälningsskyldige in- värvat eller avyttrat aktier i bola- gått avtal om förvärv eller av- get eller annan ändring skett i yttring av aktier i bolaget eller annan ändring skett i aktieinne- 4. den anmälningsskyldige fått vetskap om att närstående, som avses i 5 §, innehar, förvärvat eller avyttrat aktier i bolaget eller att annan ändring skett i den närståendes aktieinnehav. Förteckning över personer med tillgång till insiderinformation fortlöpande föra förteckning över fysiska personer som på grund av anställning eller uppdrag arbetar för bolaget och som har tillgång till insiderinformation som rör innehålla uppgift om anledningen till att personen är med på för- teckningen och datum då förteck- ningen senast uppdaterades. stycket skall uppdateras så snart förhållandena ändras och sparas i på begäran lämnas till Finans- Aktiemarknadsbolaget skall se till att de personer som tas upp på för- om vad detta innebär. Regeringen eller, efter regering- ens bemyndigande, Finansinspek- tionen får meddela föreskrifter om enligt 10 a § skall innehålla och om under- rättelsen till dem som tas upp på Perioder då handel är Om den som enligt 3 § första stycket 1–3 har insynsställning i Den som enligt 3 § första stycket 1–3 har insynsställning i ett aktiemarknadsbolag får inför aktier i bolaget, får aktier av en ordinarie delårsrapport inte samma slag upp till motsvarande handla med aktier i bolaget under antal inte avyttras mot vederlag en månad, räknat till och med den tidigare än efter för- dag då rapporten offentliggörs. fysiska och juridiska personer fysiska och juridiska personer, som förvärvar aktier i aktiemark- vilkas aktier enligt 5 § skall lik- nadsbolaget och vilkas aktier en- ställas med aktier som innehas ligt 5 § skall likställas med aktier av personer som avses i första som innehas av personer som avses i första stycket, samt värvar egna aktier. Vad som sägs i andra stycket 2 skall inte tillämpas vid förvärv av egna aktier med stöd av 4 kap. 5 § lagen (1991:981) om värdepappers- rörelse eller när en tidigare avyttring föreskrivs i lag. Utan hinder av 15 § får 1. aktier avyttras till marknads- 1. aktier avyttras enligt villkoren kurs om den är lägre än anskaff- i ett offentligt erbjudande om köp av aktier, 2. aktier avyttras enligt villkoren 2. avyttring ske av tilldelade i ett offentligt erbjudande om emissionsrätter och inlösenrätter. köp av aktier, 3. avyttring ske ytterligare undantag från förbudet enligt 15 §. Om det finns anledning att anta I 6 kap. 1 a § lagen (1991:980) att en bestämmelse i denna lag om handel med finansiella instru- har överträtts, har Finansinspek- ment finns bestämmelser om Fi- tionen rätt att få de uppgifter som nansinspektionens rätt att få de upp- den behöver för sin utredning gifter som den behöver för att full- göra sina uppgifter enligt denna 1.den som det finns anledning att anta har gjort överträdelsen, 2.ett aktiebolag eller en annan juridisk person vars finansiella instrument överträdelsen gäller, 3.moderföretaget till det aktie- bolag eller den juridiska person som avses i 2, 5.börs, auktoriserad marknads- plats eller clearingorganisation enligt 1 kap. 4 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet, 6.börsmedlem eller clearingmed- lem enligt 1 kap. 4 § lagen om börs- och clearingverksamhet eller konto- förande institut enligt 3 kap. 1 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, 7.den som driver värdepappers- rörelse med stöd av 1 kap. 3, 3 c eller 3 d § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. Regeringen eller, efter regering- ens bemyndigande, Finansinspek- tionen får meddela närmare före- skrifter om hur uppgiftsskyldighe- ten skall fullgöras. skall besluta att en särskild avgift skall tas ut, 1. underlåter att inom 1. underlåter att inom före- skriven tid göra anmälan enligt skriven tid göra anmälan eller 4, 7 eller 8 §, lämna underrättelse enligt 4, 7, 8 2. lämnar oriktig eller eller 10 a §, 2. lämnar oriktig eller vilse- ledande uppgift vid fullgörande ledande uppgift vid fullgörande av anmälnings- eller underrättelse- någon av nämnda paragrafer eller skyldighet enligt någon av nämnda vid fullgörande av uppgiftsskyldig- het som avses i 18 § första stycket 2, 3 och 5–7, 3. avyttrar aktier i strid mot 3.handlar med aktier i strid mot 15 §, 4.helt eller delvis underlåter att föra en förteckning enligt 10 a § eller att på begäran lämna för- teckningen till . Särskild avgift beräknas enligt följande: 1. vid underlåtenhet att göra 1. vid underlåtenhet att göra anmälan enligt 4 § eller när orik- anmälan enligt 4 § eller när orik- tig eller vilseledande uppgift har tig eller vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av an- lämnats vid fullgörande av an- paragraf: av veder- laget för aktierna eller, om veder- lag inte har utgått, , 15 000 och högst , eller, om vederlag inte har 2. vid underlåtenhet att göra 2. vid underlåtenhet att göra anmälan eller lämna uppgifter anmälan eller lämna underrättelse enligt 7 eller 8 § eller när oriktig eller uppgifter enligt 7 eller 8 § eller vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av an- uppgift har lämnats vid fullgöran- de av anmälnings- eller under- 3. när oriktig eller vilseledande uppgift har lämnats vid fullgörande av uppgiftsskyldighet som avses i 18 § första stycket 2, 3 eller 5–7: 4. vid överträdelse av 15 §: 90 3. vid överträdelse av 15 §: 10 procent av skillnaden mellan för- procent av vederlaget för aktierna, värvs- och avyttringspriset. 4. vid underlåtenhet helt eller delvis att föra en förteckning enligt 10 a § eller att på begäran lämna Avgift enligt första stycket 1 eller 4 skall uppgå till lägst 15 000 och högst . den till : mellan av aktie- marknadsbolagets noterade mark- nadsvärde vid utgången av må- naden före beslutet, dock lägst 15 000 och högst . Särskild avgift tas ut av den Särskild avgift tas ut av den som enligt bestämmelse som av- som enligt bestämmelse som av- ses i 20 § 1 och 2 är skyldig att ses i 20 § 1, 2 och 4 är skyldig att göra anmälan eller lämna uppgift fullgöra vad som där sägs eller som där åsyftas eller, såvitt avser lämna underrättelse eller uppgift 20 § 3, inte får avyttra aktier inom som där åsyftas eller, såvitt avser 20 § 3, inte får handla med aktier under vissa perioder. Innan beslut om särskild avgift meddelas skall den berörde ges tillfälle att yttra sig i ärendet hos . Beslut om att ta ut avgift får inte meddelas, om den berörde inte senast från det att överträdelsen ägde rum har delgetts upplysning om att frågan om särskild avgift har tagits upp av inspektionen. Om överträdelsen är ringa eller Om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller det annars finns ursäktlig eller det annars finns synnerliga skäl, får särskild avgift särskilda skäl, får särskild avgift efterges helt eller delvis. efterges helt eller delvis. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Anmälan enligt 4 § om aktieinnehav eller ändring i innehavet som avser förhållanden före ikraftträdandet skall göras inom den tid som föreskrivs i 6 § i dess äldre lydelse. 3.Att en person vid ikraftträdandet har tillgång till insiderinfor- mation innebär inte att han eller hon behöver tas upp på en för- teckning enligt 10 a §. antogs och rådets direk- tiv 2003/6/EG av om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk) (EUT L 96, , s. 16, Celex 32003L0006). Direktivet ersätter rådets direktiv /592/EEG av om samordning av föreskrifter om insider- handel (insiderdirektivet; EGT 334, 18.11.1989, s. 30, Celex 31989L0592). Marknadsmissbruksdirektivet har tagits in som bi- laga 2 till detta betänkande. Begreppet marknadsmissbruk omfattar i första hand insider- handel, röjande av insiderinformation och otillbörlig marknadspåver- kan. Det nya direktivet ålägger medlemsstaterna att förbjuda och beivra marknadsmissbruk. Medlemsstaterna åläggs också att vidta en rad andra åtgärder som kan ha både preventiv och utrednings- underlättande verkan. Som exempel kan nämnas en skyldighet för bl.a. värdepappersinstitut att rapportera alla transaktioner som kan antas utgöra marknadsmissbruk. har sin insiderlagstiftning uppdelad i in- siderstrafflagen (2000:1086) och lagen (2000:1087) om anmälnings- skyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Regler om bl.a. skyldighet att lämna upplysningar till och marknadsplatsen som har betydelse för möjligheterna att förhindra och beivra marknadsmissbruk finns också i bl.a. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, lagen (1991:981) om värde- pappersrörelse, lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet samt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Utredningens huvuduppgift är enligt utredningsdirektiven att analysera vilka ändringar som krävs i den nuvarande regleringen för att genomföra marknadsmissbruksdirektivet.1 Vidare ingår i upp- draget bl.a. att göra en allmän översyn av lagen om anmälningsskyl- dighet för vissa innehav av finansiella instrument och att analysera 1 Dir. 2003:91. hur insiderstrafflagens förbud mot obehörigt röjande av insiderin- formation förhåller sig till styrelseledamöters tystnads- och lojalitets- plikt. Utredningsdirektiven fogas till betänkandet som bilaga 1. Utredningen har samrått med och kunnat konstatera att de båda utredningarnas förslag inte kommer i konflikt med varandra. Tvärtom är flera av kommissionens förslag av påtagligt värde även ur denna utrednings synvinkel. Utredningen tillstyrker de förslag som kommissionen lägger fram i avsnitt 12, Ekonomisk brottslighet, i betänkandet Näringslivet och förtroen- det (SOU 2004:47). Tack vare att gruppen sakkunniga i utredningen har haft en all- sidig sammansättning har utredningen också på ett enkelt sätt kunnat ha ett kontinuerligt samråd med de närmast berörda organisationerna. Insiderlagstiftningen återfinns främst i insiderstrafflagen och lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Dessa lagar trädde i kraft och ersatte insiderlagen (1990:1342) och bestämmelserna om otillbörlig kurspåverkan i lagen om handel med finansiella instrument. Den första lagstiftningen i som syftade till att motverka insiderhandel, dvs. handel med värdepapper där icke offentliggjord information utnyttjas för att göra fördelaktiga affärer, kom till genom lagen (1971:827) om registrering av aktieinnehav. Den innebar en skyldighet för vissa personer att anmäla innehav av vissa aktier m.m. till (numera ). Ett direkt förbud mot insiderhandel infördes först . Lagstiftningen har därefter stegvis utvecklats för att motverka marknadsmissbruk. Bland annat har en samordning på EU-nivå skett genom insiderdirektiv. Förbudet mot insiderhandel motiveras i allmänhet med att det är viktigt med ett stort förtroende för värdepappersmarknadens funk- tionssätt för att kunna behålla en gynnsam utveckling av marknaden (se t.ex. prop. 1990/91:42 s. 38). Syftet med skyldigheten för personer med insynsställning i mark- nadsnoterade bolag att anmäla sina innehav av aktier m.m. i bolaget är bl.a. dess avhållande effekt. Över anmälningarna förs ett register som är offentligt. Att registret är offentligt innebär att marknads- aktörer och andra kan följa förändringar i de innehav som personer med insynsställning har. Vidare ger anmälningsskyldigheten möjlig- het att kontrollera efterlevnaden av handelsförbudet. Det första direkta förbudet mot insiderhandel infördes genom lagen (1985:571) om värdepappersmarknaden och var begränsat till att gälla aktier i aktiemarknadsbolag och vissa andra värdepapper med anknytning till sådana aktier. Endast personer med insynsställning i ett aktiemarknadsbolag samt i dess moder- och dotterbolag kunde begå insiderbrott. Med insiderinformation avsågs endast information med särskild anknytning till aktiemarknadsbolaget. Genom insiderlagen utvidgades det straffbelagda förbudet mot insiderhandel i flera avseenden. Förbudet utvidgades till att omfatta flera personer än tidigare, och lagen innebar en anpassning till EG:s insiderdirektiv. Ändringar i insiderlagen gjordes , bl.a. då handel med i princip alla slags finansiella instrument kom att omfattas av lagen. infördes i lagen om handel med finansiella instrument ett förbud mot otillbörlig kurspåverkan, dvs. olika kursmanipulativa åtgärder i avsikt att otillbörligen påverka priset på finansiella instrument. Insiderlagen ersattes av insiderstrafflagen som är en specialstraffrättslig lag på värdepappersområdet. Lagen innehåller bl.a. bestämmelser om straffansvar vid otillåten insiderhandel och otillbörlig kurspåverkan. Genom insiderstrafflagen infördes en de- finition av insiderinformation. Definitionen motsvarar den infor- mation som tidigare omfattades av handelsförbudet i insiderlagen, dvs. information om en icke offentliggjord och inte heller allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kursen på finansiella instrument. Införandet av den nya lagen innebar vidare att straffen för insiderbrott och otillbörlig kurspåverkan skärptes. Ett nytt brott introducerades, nämligen obehörigt röjande av insider- information. Den som har anställning, uppdrag eller annan befatt- ning som normalt innebär att han eller hon får kännedom om om- ständigheter som har betydelse för kursen på finansiella instrument, och som på grund härav fått insiderinformation och obehörigen röjer denna gör sig skyldig till detta brott. Den nya straffbestäm- melsen infördes för att nå en bättre överensstämmelse med bestäm- melserna i insiderdirektivet. är den myndighet som har att övervaka att bestämmelserna i insiderstrafflagen efterlevs. Övervakningen sker i praktiken genom ett samarbete mellan framför allt inspektionen, marknadsplatserna, värdepappersinstituten och Ekobrottsmyndig- heten. Enligt lagen om börs- och clearingverksamhet skall börser och auktoriserade marknadsplatser övervaka handeln och kursbild- ningen på respektive marknadsplats. Detsamma gäller för de värde- pappersinstitut som organiserar handel i finansiella instrument enligt lagen om värdepappersrörelse. utredningar initieras i allmänhet genom att en marknadsplats rapporterar en händelse där det kan finnas anledning att undersöka om insider- brottslighet har förekommit. Den utredning som bedrivs av inspek- tionen i ett ärende upphör senast i och med att det finns anledning anta att brott mot insiderstrafflagen begåtts. Ärendet skall då över- lämnas till åklagare. 2.3Lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument Den första lagstiftningen i som syftade till att motverka insiderhandel tillkom, som nämnts, genom lagen om registrering av aktieinnehav. Lagen innebar i huvudsak en skyldighet för personer med insynsställning, såsom styrelseledamöter och verkställande direktör, i bolag noterade vid eller på den s.k. fondhandlarlistan att anmäla sitt och vissa närstående fysiska och juridiska personers innehav av aktier i bolaget och vissa därmed jämställda värdepapper. Anmälan skulle ske till den som förde aktieboken, dvs. i de allra flesta fall till Värdepapperscentralen. Genom lagen om värdepappersmarknaden utvidgades kretsen av personer som ansågs ha insynsställning till att även omfatta större aktieägare, liksom vissa befattningshavare i ett moderföretag. Sam- tidigt infördes en bestämmelse om att dåvarande Bankinspektionen skulle föra ett register (insynsställningsregistret) över de anmälningar som gjordes till Värdepapperscentralen. Bestämmelser om anmälningsskyldighet fanns även i fondkommissionslagen (1979:748) som ålade vissa befattningshava- re hos fondkommissionärer att till arbetsgivaren anmäla sina innehav och förändringar i innehaven. Insiderlagen innebar en viss begränsning i anmälningsskyldighe- ten, genom att gränserna för hur stora förändringar i innehaven som utlöser anmälningsplikt höjdes. Enligt lagen skulle Värdepappers- centralen föra registret (som bytte namn till insiderregistret) med hjälp av automatisk databehandling. infördes en dispens- möjlighet för de fall där uppgifterna fanns att tillgå på annat sätt. uppdrogs åt att föra registret. gjordes nya ändringar i bestämmelserna om anmälningsskyldighe- ten. Förbudet för personer med insynsställning i aktiemarknads- bolag och närstående till dessa att låta förvaltarregistrera sina inne- hav av aktier m.m. upphävdes. Vidare infördes ett förbud mot s.k. korttidshandel för personer med insynsställning, anmälningsskyl- digheten avkriminaliserades och påföljden vid överträdelser av skyl- digheten ersattes med en särskild avgift. Beslut om sådan avgift fattas av . – i samband med att det blev tillåtet för aktiebolag att återköpa egna aktier – utvidgades an- mälningsskyldigheten liksom förbudet mot korttidshandel till att gälla även förändringar i aktiemarknadsbolags innehav av egna aktier. delades insiderlagen upp i två lagar, varav anmäl- ningsskyldighetslagen kom att innehålla bl.a. bestämmelserna om anmälningsskyldighet och förbudet mot korttidshandel. Tidsfristen för anmälan om aktieinnehav eller förändringar i innehavet kortades ytterligare, nu . Vidare återinfördes en anmälnings- skyldighet för vissa anställda i värdepappersinstitut. Motsvarande skyldighet infördes också för anställda vid börser och auktoriserade marknadsplatser. Anmälningar för dessa anställda görs till arbetsgi- varen. ändrade beteckning till insynsregistret. Marknadsmissbruksdirektivet ersätter insiderdirektiv som inte längre ansetts innebära en tillräcklig reglering i dessa avseenden. Finansmarknaderna har utvecklats och förändrats mycket sedan in- siderdirektivet antogs. Medlemsstaternas lagstiftning på området uppvisar också betydande olikheter. Marknadsmissbruksdirektivet innebär i huvudsak en utvidgning av bestämmelserna i insiderdirektivet samt en reglering på euro- peisk nivå av otillbörlig marknadspåverkan. Med otillbörlig mark- nadspåverkan avses att en aktör bl.a. genom transaktioner, handels- order eller informationsspridning ger falska eller vilseledande signaler till värdepappersmarknaden om tillgång, efterfrågan eller pris på finansiella instrument. Otillbörlig marknadspåverkan är således ett vidare begrepp än otillbörlig kurspåverkan enligt insiderstrafflagen och påminner närmast om bestämmelser om svindleri. En annan nyhet är att direktivets räckvidd inte är begränsad till trans- aktioner som genomförs på en marknadsplats eller av en yrkesmäs- sigt verksam mellanhand, utan även omfattar direkta transaktioner mellan två parter. Däremot är direktivets räckvidd på det sättet be- gränsad i jämförelse med insiderstrafflagen, att direktivets bestäm- melser i stort sett bara gäller aktier som är godkända för handel på en reglerad marknad och instrument som är relaterade till sådana aktier. Förbuden i direktivet gäller såväl fysiska som juridiska per- soner. Utöver definitioner och förbud innehåller direktivet även bestäm- melser som syftar till att förebygga marknadsmissbruk samt att underlätta upptäckt och utredning av sådant missbruk. Bland dessa bestämmelser kan nämnas en skyldighet för emittenter av finansiella instrument att så snabbt som möjligt offentliggöra insiderinforma- tion, liksom en skyldighet för personer som yrkesmässigt utför trans- aktioner med finansiella instrument att anmäla misstankar om insider- handel och otillbörlig marknadspåverkan till den behöriga myndig- heten. Direktivet innehåller vidare bestämmelser om skyldighet för personer i ledande ställning att anmäla vissa innehav av finansiella instrument och om offentliggörande av anmäld information. Varje medlemsstat skall utse en central behörig administrativ myn- dighet som är ansvarig för att se till att bestämmelser som antas enligt direktivet efterlevs. Delegation av uppgifter till andra myndig- heter eller marknadsplatserna är dock tillåten så länge den behöriga myndigheten behåller det yttersta ansvaret. I direktivet finns en minimikatalog över befogenheter som den behöriga myndigheten skall utrustas med. I dessa ingår bl.a. att få tillgång till dokument och begära upplysningar av vem som helst. Direktivet anger vidare att medlemsstaterna, utan att det påverkar deras rätt att föreskriva straffrättsliga påföljder, skall säkerställa att administrativa åtgärder kan vidtas eller administrativa påföljder beslutas mot de personer som är ansvariga för överträdelser av bestämmelser som antagits enligt direktivet. Vidare införs ett kommittéförfarande i enlighet med den resolu- tion om en effektivare reglering av värdepappersmarknaden i Euro- peiska unionen som antog vid toppmötet i och resolution om genomförande av lagstiftningen om finansiella tjänster . Den nya lagstiftningsmodellen benämns Lamfalussymodellen och beskrivs närmare i avsnitt 3. Kommissionen har med stöd av bestämmel- serna i direktivet antagit tre direktiv och en förordning (se närmare i avsnitt 3.2). Marknadsmissbruksdirektivet publicerades i Europeiska unionens officiella tidning och skall vara genomfört i med- lemsstaterna . 3En ny metod för regleringen av värdepappersmarknaden i EU Utvecklingen av lagstiftningen på värdepappersmarknadsområdet har framför allt varit en del av den harmonisering som ägt rum inom EU av regelverket för de finansiella marknaderna. Arbetet inom EU på området har intensifierats sedan EG-kom- missionen presenterade sin handlingsplan för finansiella tjänster (Europeiska kommissionens meddelande Att genomföra handlingsramen för finansmarknaderna: En handlingsplan, KOM (1999) 232). Handlingsplanen syftar till att skapa en integrerad marknad för finansiella tjänster i EU och innehåller drygt fyrtio åtgärder. Euro- och har gett sitt stöd åt handlings- planen. Enligt tidsplanen skall integrerade marknader för finansiella tjänster uppnås . Av de drygt fyrtio åtgärderna har trettionio genomförts på gemenskapsnivå. En av åtgärderna var an- tagandet av marknadsmissbruksdirektivet. Mot bakgrund bl.a. av de korta tidsfristerna för att genomföra handlingsplanen för finansiella tjänster har en ny modell tagits fram för lagstiftning på värdepappersmarknadsområdet. I en rapport som presenterades , föreslog den s.k. visemannakommittén en ny lagstiftningsmodell på värdepappersområdet (rapporten kallas Lamfalussyrapporten efter kommitténs ordförande, ). Kommittén var av uppfattningen att den gällande lag- stiftningsprocessen var långsam, stel, komplicerad och illa anpassad till förändringstakten på de internationella finansiella marknaderna. Den modell som kommittén i stället föreslog, Lamfalussymodellen, syftar till att möjliggöra ett snabbare lagstiftningsförfarande och en mer flexibel lagstiftning. Modellen delar in regelgivningen och upp- följningen i fyra nivåer. På nivå ett fastställs allmänna principer enligt det normala lag- stiftningsförfarandet inom EG-rätten, dvs. genom direktiv eller för- En ny metod för regleringen av värdepappersmarknaden i EU ordningar som föreslås av kommissionen och antas av rådet och . I dessa rättsakter delegeras åt kommissionen att utfärda genomförandebestämmelser i vissa hänseenden. På nivå två antar kommissionen genomförandebestämmelser för att fylla ut eller anpassa de allmänna principer som beslutats på nivå ett. Kommissionen biträds i detta arbete av en ny kommitté, Euro- peiska värdepapperskommittén, bestående av företrädare för med- lemsstaterna, som även skall fungera som en föreskrivande kommitté enligt artikel 5 kommittologibeslut. Ytterligare en kommitté har inrättats av kommissionen, , med uppgift att vägleda kommissionen särskilt i fråga om utarbetande av utkast till genomförandeåtgärder på värdepappersområdet. I denna kommitté återfinns företrädare för medlemsstaternas tillsynsmyndigheter på värdepappersområdet.