sou · GSB3111 · 2005-01-01 00:00:00 — Så skedde också i 19 fall vid valet (3 kriminal- vårdsanstalter och 16 LVM/LVU-hem). Det lokala ansvaret för genomförande av val 4.3Valmyndighetens iakttagelser och synpunkter redovisar i sin rapport 2003:1 Erfarenheter från valen 2002 att det i media, från kommuner och i viss mån från allmänheten framfördes kritiska synpunkter på öppettider och antal röstmottagningsställen, utrymme och ordning i lokalerna, tillgänglighet för funktionshindrade och köbildning på vissa ställen. Enligt har genom Posten förutsättningarna för att genomföra poströstning förändrats. Myndigheten har i praktiken inte möjlighet att bedöma om alla lokalförslag som lämnas av posten är lämpliga eller om antal och kvalitet är tillräckliga (dvs. om lokalerna uppfyller den specifikation som myndigheten ställt upp). vidhåller sin tidigare redovisade inställning, nämligen att ansvaret för att anordna röstmottagning borde överföras till kommunerna eftersom dessa har den bästa lokal- kännedomen och bäst kan bedöma om antalet lokaler är tillräckligt, hur stora de bör vara för att undvika köbildning och var de bör ligga för att ge bästa service till allmänheten. Inom ramen för postens nuvarande organisation kan således inte alltid få fram lämpliga lokaler för röstmottagning. Myndigheten har i stort sett inga möjligheter att få fram lokaler där postens organisation är otillräcklig. Frågan om förtidsröstning har också ett direkt samband med frågan om det framtida ansvaret för institutionsröstningen. har inte längre möjlighet att genomföra någon institutions- röstning. 4.4Fortsatt omorganisering av post- och kassaservicen tillkallade regeringen en särskild utredare med uppgift att dels bedöma den framtida regleringen av postverk- samheten, dels behovet av statliga insatser för den grundläggande kassaservicen (dir. 2003:117). Utredaren har redovisat sitt en del av uppdrag i betänkandet Samhällets behov av betaltjänster (SOU 2004:52). Utredaren har föreslagit att lagen (2001:1276) om grundläggande kassaservice skall upphävas och att en avveckling av kassaservicetjänsterna skall inledas . Statens direkta ansvar för betaltjänster skall geografiskt begränsas till orter där det inte är kommersiellt Det lokala ansvaret för genomförande av val motiverat att tillhandahålla sådana tjänster eller där det inte finns några jämförbara alternativ. I detta sammanhang har också enligt utredaren lantbrevbäringen en given uppgift. Det innebär enligt utredaren – om förslaget genomförs – att hela eller delar av kommer att avvecklas beroende på om anser det kommersiellt motiverat att därutöver tillhandahålla betaltjänster i sitt serviceutbud eller inte. Utredaren har när det gäller tidpunkten för avvecklingen av utgått från ett framtida kommunalt ansvar för förtidsröstningen och att ansvarsövergången sker till valet . Utredarens förslag bereds i . En proposition i frågan kan förväntas . Kommitténs förslag: Hela det lokala ansvaret för genom- förande av val i landet skall samlas hos kommunerna. Kommun- erna skall liksom se till att det finns lämpliga lokaler som kan användas som vallokaler för varje valdistrikt och som i fråga om lokalisering, tillgänglighet och öppethållande ger väljarnas goda möjligheter att rösta på valdagen. Varje kommun skall dessutom vid val som gäller hela landet se till att det i kommunen finns särskilda röstmottagningsställen som i fråga om öppethållande, tillgänglighet och lokalisering ger väljarna goda möjligheter att förtidsrösta. Om en kommun avser att som särskilt röstmottagningsställe använda en lokal som inte uppfyller kravet på tillgänglighet, skall kommunen samråda med innan den beslutar i saken. Kommunen skall ange varför den har gjort bedömningen att någon annan lokal inte kan användas i stället. En sådan ordning tillämpas också när det gäller val av vallokaler. Sedan Valtekniska utredning föreslog att hela det lokala ansvaret för genomförande av val skulle flyttas till kommunerna, och att den s.k. poströstningen som en följd därav skulle avskaffas som ett särskilt institut, har omorganisationen på postområdet fortsatt. Den har inneburit att det nät av traditionella postkontor Det lokala ansvaret för genomförande av val som poströstningen byggts kring inte längre finns. Det kontorsnät som har byggt upp för den nya postservicen har emellertid inte samma grad av täckning som det tidigare nätet med postkontor. Det har inte samma närhet till väljarna och lokalerna i fråga har inte regelmässigt en utformning som motsvarar de krav som ställs för att genomföra en sådan röstning. Som ett komplement för den traditionella poströstningen har AB:s kontors- nät fungerat vid de senaste valen och folkomröstningen. Den nuvarande ordningen är inte utan kritik. Av de erfarenheter rörande röstningen från valen 2002 som redovisat (rapport 2003:1) framgår att det i media, från kommuner och i viss mån från allmänheten framförts en hel del kritiska synpunkter på antalet röstmottagningsställen, utrymme och ordning i lokalerna, tillgänglighet för funktionshindrade och köbildningen på vissa ställen. Enligt har detta sin förklaring i att förutsättningarna för att genomföra röstningen har förändrats genom Posten . Myndigheten har i praktiken genom den nya organisationen inte längre möjlighet att bedöma vare sig om alla lokalförslag som lämnas av posten uppfyller ställda kvalitetskraven eller i övrigt förslår för att ge väljarna goda möjligheter att rösta. Enligt vad kommittén har erfarit får man också räkna med att post- och kassaserviceområdet kommer att genomgå ytterligare omfattande omorganisationer. har antalet kund- ärenden hos fortsatt att minska med vilket bl.a. resulterat i ytterligare beslut om stängning av kontor i tätorter och fortsatt omvandling av kontor i glesbygd. Post- och kassaserviceutredningen har föreslagit att lagen (2001:1276) om grundläggande kassaservice skall upphöra att gälla och att en avveckling av kassaservicetjänsterna skall inledas . Förslaget innebär, om det genomförs, vilket kommittén också räknar med, att förutsättningar för att kunna genomföra poströstning inom ramen för den nuvarande ordningen i praktiken inte längre finns. Det finns således inte något som talar för att struktur- rationaliseringarna på postområdet inte skulle behöva fortsätta . Redan dagens förhållanden innebär att de förutsättningar som en central valmyndighet är beroende av för att kunna svara för att röstningen på posten genomförs på ett för väljarna bra sätt brister i flera avseenden. Ytterligare begränsningar vad gäller möjligheterna Det lokala ansvaret för genomförande av val att kunna använda ett rikstäckande något så när likartat kontorsnät innebär att förutsättningarna försämras än mer. Enligt kommittén är nu tiden inne för att genomföra det förslag om ett samlat lokalt ansvar för genomförande av val, som Valtekniska utredningen lade fram. Varje kommun skall således svara för att det i kommunen finns särskilda röstmottagningsställen som ger väljarna goda möjligheter att rösta (se 3 kap. 3 § tredje stycket förslaget till ny vallag). Den nuvarande ambitionsnivån för förtidsröstningen ligger fast med kommitténs förslag. Vad det handlar om är att förtidsröstningen med ett ändrat huvudmannaskap således skall kunna genomföras i samma utsträckning som . Inte i någon kommun får man heller gå under det nuvarande minimikravet på minst ett röstmottagningsställe. Som en följd av kommitténs förslag avskaffas den s.k. poströstningen som ett särskilt institut. Det senare utesluter givetvis inte en kommun från att även genomföra en sådan röstmottagning i någon av Posten . Kommitténs förslag medför en ändring i lagen om grundläggande kassaservice. Något författningsförslag lämnas dock inte mot bakgrund av att lagen föreslås upphöra att gälla . Med kommitténs förslag får således kommunerna inom ramen för kravet på att röstmottagningsställena skall ge väljarna goda möjligheter att rösta, själva avgöra valet av lokaler. Att närmare i lag ange i vilken omfattning eller i vilka slag av lokaler som kommunerna får använda för denna röstmottagning har inte ansetts behövas. Någon sådan precisering finns inte heller för . Enligt vad kommittén erfarit från kommunalt håll torde frågan om lämpliga lokaler för förtidsröstningen inte vara alltför svår att lösa för kommunerna. Givetvis måste de lokaler som används vid genomförandet av förtidsröstningen uppfylla de kvalitetskrav som gäller . Detta gäller inte minst kravet på tillgänglighet för fysiskt funktionshindrade väljare. Utgångspunkten är att kommunerna i stor utsträckning kommer att använda sig av kommunala lokaler, vilka till skillnad från vallokaler generellt sett kan förutsättas uppfylla krav på tillgänglighet m.m. Det finns dock, enligt kommittén, ändå skäl för att i denna fråga föreskriva om ett särskilt samråd med för det fall en kommun avser att som särskilt röstmottagningsställe använda en lokal som inte uppfyller kravet på tillgänglighet. I så fall skall kommunen samråda med innan den beslutar i saken. Det lokala ansvaret för genomförande av val ange varför den gjort bedömningen att någon annan lokal inte kan användas i stället. En sådan ordning tillämpas när det gäller val av vallokaler (se 3 kap. 3 § förslaget till en ny vallag). Särskilt om den s.k. institutionsröstningen En särskild fråga i detta sammanhang är den s.k. institutions- röstningen. 2001/02:53 konstaterade regeringen att dittills svarat för denna på uppdrag av den centrala valmyndig- heten. Regeringen framhöll att den centrala valmyndigheten kan anlita kommunerna för detta ändamål, i den mån bolaget inte kan åta sig den uppgiften . När det gäller statliga institu- tioner, t.ex. kriminalvårdsanstalter, kan denna uppgift i stället utföras av institutionerna själva med egen personal. Så skedde också vid valet . Kommunerna har således iklätt sig den roll som tidigare haft på detta område. Enligt kommitténs direktiv skall också ansvaret för den s.k. institutionsröstningen föras över till kommunerna. Mot bakgrund av vad som ovan anförts bör, enligt kommittén, kommunerna ta över den centrala valmyndighetens nuvarande funktioner för institutionsröstningen. Det innebär att kommun- erna får det övergripande ansvaret för denna röstning även när det gäller statliga institutioner, som t.ex. kriminalvårdsanstalter. Men precis som skall uppgiften kunna utföras av institutionerna själva med egen personal. Röstmottagarna skall dock utbildas och förordnas för uppgiften av valnämnden. Kommunernas hantering av förtidsrösterna Med kommitténs förslag kommer kommunerna att svara för röstmottagningen inte enbart för de egna kommunmedlemmarna utan också för andra kommunmedlemmar. I många fall torde man kunna räkna med att kommunerna har interna distributionssystem som allteftersom förtidsrösterna lämnas klarar distributionen av röster till den egna valnämnden ända fram till valdagen. För distributionen av s.k. kommunexterna röster får kommunerna sannolikt förlita sig till distribution via . När det gäller förtidsröster som lämnas före valdagen torde inte heller någon annan distributör stå till buds. Det lokala ansvaret för genomförande av val lösning är att komma överens med att fortsättningsvis utföra sortering och distribution av dessa röster även på tider då sortering och distribution av vanlig post inte sker. Det är en förutsättning för att minst lika många förtidsröster som skall kunna levereras till rätt valnämnd före valdagen. har en organisation för sortering och transporter av förtidsröster före valdagen. Enligt kommittén framstår det emellertid som omständligt om varje enskild kommun skall förhandla fram sådana tjänster med . Den naturliga lösningen är i stället att centralt förhandlar fram tjänsterna för kommunernas räkning. Bestämmelser om röstning genom bud finns i 14 kap. vallagen. Väljare som är sjuka, funktionshindrade eller gamla och därför inte kan komma personligen till sin vallokal eller någon annan röstningslokal får lämna sin valsedel genom bud. Detta gäller också väljare som är intagna i häkte eller är intagna i kriminalvårdsanstalt och av säkerhetsskäl inte kan rösta i samma röstningslokal som andra intagna på anstalten. Bud får vara väljarens make1, sambo2, barn, barnbarn, makes barn, sambos barn, fader, moder eller syskon. Bud får också den vara som yrkesmässigt eller på ett därmed likartat sätt ger väljaren vård eller på ett annat sätt brukar hjälpa väljaren i personliga angelägenheter. Den som anlitas som bud skall ha fyllt . Väljare som vill rösta genom bud skall för varje slag av val avge sin röst och själv lägga en valsedel i ett valkuvert, i budets och ett vittnes närvaro lägga de valkuvert som gjorts i ordning i ett ytterkuvert för budröst, försäkra på heder och samvete att de gjort i ordning valkuvert och ytterkuvertet på detta sätt och att de på grund av funktionshinder, sjukdom eller hög ålder inte kan komma personligen för att rösta i vallokalen eller annan röstningslokal, intyga att valkuvert inte gjorts i ordning tidigare än vad som är tillåtet, och skriva denna försäkran och detta intyg på ytterkuvertet. 1 Enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap tillämpas bestämmelser i lag eller annan författning med anknytning till äktenskap och makar på motsvarande sätt samma på registrerat partnerskap och registrerad partner. 2 Enligt sambolagen (2003:376) avses med sambor två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. När det i lag eller annan författning talas om sambor avses därmed sambor enligt sambolagen. På ytterkuvertet skall budet och vittnet skriftligen intyga att väljaren själv har skrivit under försäkran och att de inte känner till något som gör att innehållet i försäkran inte är riktigt. Ett vittne skall ha fyllt . Väljarens make eller barn eller makens barn får inte vara vittne. Detsamma gäller väljarens sambo eller sambons barn. Budet skall skriva sitt namn, sitt personnummer och sin adress på ytterkuvertet. Därefter skall budet lämna ytterkuvertet för budröst i väljarens vallokal. Budrösten får också lämnas på postkontor, ett särskilt röstmottagningsställe eller ett röstmottagningsställe som anordnas av en utlandsmyndighet. redovisade bestämmelser för budröstning har i stort sett varit oförändrade sedan röstningsformen infördes (prop. De ändringar som har gjorts har i huvudsak inneburit att kretsen släktingar eller anhöriga som får vara bud numera gäller även sambo, makes barn och sambos barn liksom att också den som lämnar väljaren biträde på annat sätt än genom att vårda honom eller henne kan fungera som bud (prop. 1996/97:70). Den senaste ändringen innebar att det tidigare uppställda kravet på varaktighet togs bort för personer som ger vård yrkesmässigt för att även häktade och anhållna samt sjukhuspatienter, vilka samtliga kan tänkas vistas endast i anstalt eller vårdinrättning, skulle få ökade möjligheter att budrösta (prop. 2001/02:53). Vissa ändringar har också vidtagits för att förstärka säkerheten. För att minska risken att den som inte är behörig att uppträda som bud ändå gör det, har således införts krav på att budet skall dels anteckna sitt namn, personnummer och adress på ytterkuvertet, dels kunna legitimera sig. För att det efter valet skall finnas säker bevisning om vem som uppträtt som bud har vidare införts krav på att valförrättarna skall ta hand om ytterkuverten och bevara dessa på samma sätt som annat valmaterial (prop. 1996/97:70). Enligt kommitténs direktiv är budröstningen förenad med nack- delar, bl.a. när det gäller möjligheterna att bevara valhemligheten och att undvika situationer där väljaren utsätts för otillbörlig påverkan när valhandlingen utförs. Hur röstningen skall gå till är alltid en fråga om avvägningar. Erfarenheterna av bl.a. val gör att det kan diskuteras om den nuvarande avvägningen mellan berörda intressen är den lämpligaste. Frågan ställs därför om säkerheten i något eller några avseenden bör förstärkas. En grund- läggande utgångspunkt skall dock vara att möjligheterna att rösta inte får försämras för de väljare som på grund av sjukdom, ålder m.m. inte själva kan ta sig till någon röstningslokal. Kommitténs förslag: Möjligheterna att kontrollera buds behörig- het skall bli bättre. Den som uppträder som bud skall – utöver nuvarande uppgifter om namn, personnummer och adress – också ange i vilken egenskap han eller hon uppträder som bud. I linje med vad kommittén i övrigt föreslår om att formerna för dokumentationen av röstmottagningen skall förbättras, skall även den som är vittne vid budröstning på ytterkuvertet för budröst ange sitt namn, personnummer och adress. Som framhålls i direktiven är budröstning förenad med nackdelar, bl.a. när det gäller möjligheterna att bevara valhemligheten och att undvika situationer där väljaren utsätts för otillbörlig påverkan när valhandlingen utförs. Det finns exempel års val på personer som har agerat vittnen och bud vid budröstning och som själva har deltagit i valrörelsen som företrädare för politiska partier Hur röstning skall gå till är emellertid, som också framhålls i direktiven, en fråga om avvägning. Det säkraste sättet att rösta är röstning i vallokal eller någon annan röstningslokal, då väljaren själv infinner sig och valförrättaren eller röstmottagaren inte bara kan förvissa sig om dennes identitet utan också verka för att röstningen genomförs med respekt för valhemligheten och att väljaren inte utsätts för otillbörlig påverkan. Alla väljare kan emellertid inte rösta i vallokal eller annan röstningslokal. För att ta till vara dessa väljares medborgerliga rättigheter har därför budröstningen införts. Budröstningen innebär emellertid något sämre säkerhet, eftersom väljaren aldrig uppträder inför någon offentlig valfunktionär. Detta är en naturlig följd av den avvägning som gjorts och som syftar till att så många väljare som möjligt skall kunna delta i valen. Huruvida den nuvarande avvägningen mellan berörda intressen är den lämpligaste kan givetvis diskuteras. Frågan har också varit föremål för upprepade överväganden. Förslag har bl.a. framförts att väljaren som bud skall få anlita vem han eller hon vill och att bara ett vittne, däremot inte budet, behöver vara närvarande när väljaren lägger de valkuvert som gjorts i ordning i ett ytterkuvert för budröst. Ett liknande förslag har också diskuterats inom kommittén, men med den skillnaden att två och inte ett vittne skall närvara. Enligt kommittén skulle en sådan ordning i vissa situationer kunna innebära en större säkerhet än den nuvarande ordningen ger. För systemet som helhet torde den dock enligt kommitténs bedömning inte innebära någon förstärkning av säkerheten. Generellt sett rör det sig vid budröstning om en utsatt väljarkategori. Enligt kommitténs mening ligger det därför allmänt sett en betydelsefull garanti i att endast den som kan antas känna väljaren väl och vara knuten med lojalitetsband till honom eller henne får anlitas som bud. Det nuvarande kravet på att budet skall vara närvarande med vittnet har ansetts bilda en god spärr mot obehöriga påtryckningar från mindre nogräknade röstvärvare. Någon annan bedömning gör inte heller kommittén. Att införa krav på ytterligare ett vittne torde som redan sagts inte få någon betydelse för säkerheten i systemet som helhet. Däremot skulle det tveklöst medföra svårigheter för många väljare att jämte budet skaffa två vittnen. Redan med dagens ordning kan det för många väljare i den här gruppen vara svårt nog att skaffa ett bud och ett vittne. De problem som vid val har uppmärksammats i samband med budröstning har inte rört budröstningen generellt. Såvitt känt är det inte vid fall där en nära anhörig är bud som det uppstått problem. Vidare förhåller det sig så att många av de väljare som budröstat har sin livssituation så ordnad att de har en regelbunden kontakt med anställda inom eller andra av kommunens verksamhetsgrenar. Inte heller i de fall sådana företrädare för kommunen har agerat bud eller för den delen vittne synes det föreligga några egentliga problem med den nuvarande regleringen. De situationer där oegentligheter har förekommit eller misstänkts har i stället avsett andra bud. En vanlig ursäkt har då varit att de agerande inte visste vilka regler som egentligen var tillämpliga för att få agera som bud. Enligt kommitténs mening bör därför budets roll stramas upp. Den nuvarande kontrollföreskriften begränsar sig till att budet på ytterkuvertet skall ange sitt namn, personnummer och adress samt legitimera sig. Enligt kommitténs mening är detta inte tillräckligt utan den som uppträder som bud bör också på ytterkuvertet ange i vilken egenskap han eller hon uppträder som bud. I de situationer oegentligheter har förekommit eller misstänkts har det varit legio att den som har uppträtt som bud inte har varit behörig att göra det. Med en sådan kontrollåtgärd torde enligt kommitténs bedömning risken minimeras för att den som inte är behörig att uppträda som bud ändå gör det (se 7 kap. 7 § tredje stycket förslaget till ny vallag). I frågan om identitetskontroll vid röstning föreslår kommittén i avsnitt 7.2 att väljare som inte är kända för röstmottagarna skall legitimera sig eller på annat sätt styrka sin identitet för att få rösta, om röstmottagarna begär det. Detta skall givetvis gälla även för den som uppträder som bud för väljaren (se 8 kap. 8 § förslaget till ny vallag). Hur budets identitet har kontrolleras skall vidare dokumenteras av röstmottagaren, vilket ytterligare bidrar till en förstärkning av säkerheten vid budröstning (se 10 kap. 4 § förslaget till ny vallag). Med den förstärkning av kontrollen av buden som föreslås anser kommittén att det inte behöver införas några särskilda krav på dem som är vittnen. För det fall det skulle bli aktuellt att i efterhand utreda om några oegentligheter ägt vid budröstningen finns ett behov av att kunna komma i kontakt med den som uppträtt som vittne. Den som är vittne bör därför på samma sätt som den som är bud ange sitt namn, personnummer och adress på ytterkuvertet för budröst. En sådan regel föreslås också (se 7 kap. 7 § tredje stycket förslaget till ny vallag). 5.2.2Kretsen som får vara bud Kommitténs förslag: Kretsen bud utökas. Utöver den nuvarande kretsen släktingar som får vara bud skall även makens eller sambons barnbarn, föräldrar eller syskon få vara bud. Vidare skall personer som särskilt har förordnats av kommunen att vara bud få vara bud, liksom anställda vid ett häkte eller en kriminalvårdsanstalt. Slutligen tydliggörs att lantbrevbärarna är bud. Nuvarande bestämmelser utesluter väljarens makes eller sambos barnbarn, föräldrar eller syskon från att få vara bud för väljaren. Enligt kommittén finns det inga bärande skäl för en sådan begräns- ning av budkretsen. Enligt kommittén skall således bud få vara väljarens make eller sambo samt väljarens, makens eller sambons barn, barnbarn, föräldrar eller syskon (se 7 kap. 5 § 1 förslaget till ny vallag). Kommittén notera också att enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap tillämpas bestämmelser i lag eller annan författning med anknytning till äktenskap och makar på mot- svarande sätt på registrerat partnerskap och registrerad partner. Det innebär alltså med kommitténs förslag att även väljarens partners barnbarn, föräldrar eller syskon får vara bud. Någon särskild författningsreglering om detta behövs inte. Många av de väljare som uppfyller villkoren för att få lämna sin valsedel genom bud har nära kontakter med anställda hos kommunen utan att någon vård- eller hjälpsituation finns som kvalificerar den anställde att få vara bud. Det framstår som naturligt att överväga en ordning enligt vilken i första hand sådana personer hos kommunen – vid sidan av kretsen släktingar och personer som ger väljaren vård eller hjälp – får vara bud. Därigenom skulle bl.a. skapas möjlighet till särskilda kvalitets- höjande utbildningsinsatser från kommens sida, vilket också framstår som klart önskvärt med tanke på de fall då genomförandet av budröstningen har ifrågasatts.