sou · GSB3112 · 2005-01-01 00:00:00 — Enligt 15 § punkten 6 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade hör det till kommunens uppgifter att anmäla till överförmyndaren dels när en person som omfattas av lagens 1 § kan antas behöva förmyndare, förvaltare eller god man, dels när ett för- mynderskap, förvaltarskap eller godmanskap bör kunna upphöra. I 2 § punkten 3 förordningen (1996:933) om verksamhetschef inom hälso- och sjukvården föreskrivs att en verksamhetschef inom hälso- och sjukvården skall underrätta överförmyndaren när en in- tagen person kan antas behöva god man eller förvaltare enligt för- äldrabalken samt när ett förvaltaruppdrag bör upphöra. Förbättrat informationsflöde till överförmyndaren För att förbättra informationsflödet till överförmyndaren skulle man kunna tänka sig en skyldighet för myndigheter i allmänhet att an- mäla till överförmyndaren om de får kännedom om något som kan innebära att god man eller förvaltare bör förordnas för någon, jfr vad som gäller enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) be- träffande barn som far illa. En anmälningsplikt av detta slag är av- sedd att röja missförhållanden och innebär inte sällan att ingripande åtgärder vidtas. Liknande föreskrifter finns i 6 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Även här rör det sig om förhållandevis allvarliga missförhållanden som kräver ingripande från samhällets sida. Det kan enligt utredningens mening ifrågasättas om inte en ge- nerell anmälningsplikt av ovan nämnt slag bör vara förbehållen sär- skilt allvarliga situationer, t.ex. då barn far illa eller då någon lider av ett allvarligt missbruk. Även om en person som är i behov av en för- ordnad ställföreträdare kan befinna sig i en besvärlig livssituation, skulle det enligt utredningens mening leda för långt att skapa en generell anmälningsplikt för situationer då någon be- döms vara i behov av en förordnad ställföreträdare. Den enskildes hjälpbehov varierar nämligen högst avsevärt från fall till fall, och det skall betonas att godmanskap i princip förutsätter den enskildes sam- tycke. Med hänsyn härtill synes det vara bättre att en anmälnings- skyldighet riktas mot de myndigheter och organisationer som regel- mässigt kommer i kontakt med fall där det är angeläget att ställföre- trädarskap anordnas. finns en förhållandevis omfattande anmälningsskyldighet för myndigheter och inrättningar som kommer i kontakt med hjälpbehövande. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Även om utredningen inte föreslår någon generell anmälnings- skyldighet av ovan nämnt slag, finns det anledning att på andra sätt förbättra överförmyndarens möjlighet att få och söka information som tyder på att någon är i behov av en ställföreträdare. Nedan följer utredningens förslag till förbättringar när det gäller överför- myndarens möjlighet att få och söka information för att utröna huru- vida någon är i behov av en ställföreträdare. Ytterligare synpunkter i detta hänseende behandlas i avsnitt C 1. a)Överförmyndaren bör ges större möjlighet att själv begära uppgifter vid bedömningen av behovet av ställföreträdare Förslag: I förslaget till 11 kap. 27 § tredje stycket FB, som till stora delar motsvarar 11 kap. 16 § andra stycket FB, anges vem som bör ges tillfälle att yttra sig i ärenden om ställföreträdarskap. Bland dem som normalt skall yttra sig återfinns också ställföreträdare enligt bl.a. den lagstiftning som anges i förslaget till 11 kap. 1 §, dvs. före- trädare enligt förslagen till LFA, LSH och LSV. Genom den före- slagna bestämmelsen i 11 kap. 28 § blir det möjligt för överförmyn- daren att inför en ansökan till rätten om godmanskap eller förvaltar- skap begära upplysningar från de myndigheter och inrättningar som anges i 11 kap. 27 § tredje stycket. Domstolsärenden om anordnande av ställföreträdarskap initieras ofta av överförmyndaren. I praktiken är det sålunda överförmynda- ren som samlar in information om förutsättningarna för att anordna godmanskap eller förvaltarskap. Av flera skäl är det därför av in- tresse att överförmyndaren kan ta del av så fullständig information som möjligt innan han gör en ansökan om ställföreträdarskap vid tingsrätten. Ur den enskildes synvinkel är det viktigt att ärenden om ställföreträdarskap inte anhängiggörs i onödan vid domstolarna, inte minst om det rör sig om förvaltarskap. Vidare synes det vara av processekonomiskt värde att domstolarna redan i samband med överförmyndarens ansökan om ställföreträdarskap erhåller ett så full- gott underlag som möjligt. I avsnitt B 13.4.3 föreslår utredningen åtgärder som syftar till att säkerställa den enskildes möjlighet att få yttra sig och hans rätt att erhålla muntlig förhandling i ärenden om ställföreträdarskap. De förslag till ändringar som kommer att behandlas nedan avser att stärka överförmyndarens möjligheter att få tillgång till så fullständiga uppgifter som möjligt inför en ansökan om ställföreträdarskap. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Begreppet anordna ställföreträdarskap tar sikte på domstolens beslut att någon skall ha god man eller förvaltare. En överförmyn- dare kan sålunda inte inom ramen för sin egen handläggning av så- dana ärenden själv anordna ett godmanskap enligt förslaget till 11 kap. 2 § eller ett förvaltarskap. Överförmyndaren kan dock interimistiskt anordna eller ändra omfattningen av ett godmanskap enligt förslaget till 11 kap. 2 § FB, om saken är särskilt brådskande, se förslaget till 11 kap. 30 § respektive 35 § FB. Där- emot kan överförmyndaren förordna god man eller förvaltare, om det blir aktuellt att byta ställföreträdare sedan domstolen har an- ordnat ett ställföreträdarskap. Överförmyndaren kan också utan dom- stolens inblandning förordna god man enligt reglerna i nuvarande 11 kap. 1–3 §§ FB. Enligt nuvarande 11 kap. 16 § andra stycket FB skall, om det inte är obehövligt, rätten i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap inhämta yttrande från den enskildes make eller sambo och barn, överförmyndaren och vårdin- rättning. Yttrande skall också, om det behövs, inhämtas från andra närstående samt från de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom och den eller de nämnder som utövar lands- tingets ledning av omsorgsverksamheten. Enligt paragrafens tredje stycke gäller bestämmelserna i andra stycket även i ärenden hos överförmyndaren om förordnande av god man enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltare. Överförmyndaren kopplas emellertid som regel in redan då det är aktuellt att anordna godmanskap eller förvaltarskap. Därför förefaller det naturligt att överförmyndaren ges rätt att ta del av relevanta uppgifter redan i samband med att en ansökan om godmanskap eller förvaltarskap förbereds, dvs. överförmyndaren skall kunna begära in uppgifter i syfte att utreda huruvida förutsätt- ningarna för ett godmanskap respektive förvaltarskap föreligger. Det torde som tidigare framgått ligga i allas intresse att information av betydelse i frågan om behov av ställföreträdarskap samlas in på ett så tidigt stadium som möjligt. En sådan ordning medför sanno- likt också en smidigare handläggning vid tingsrätten. Med hänsyn härtill föreslås det av 11 kap. 27 och 28 §§ FB klart framgå att även anordnande av godmanskap och förvaltarskap omfattas av överför- myndarens möjlighet att begära information. Med anordnande av ställföreträdarskap avses för överförmyndarens del sålunda det för- beredande arbete som syftar till att en ansökan om ställföreträdar- skap ges in till rätten. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Utöver de personer som räknas upp i nuvarande 11 kap. 16 § andra stycket FB bör enligt förslaget till 11 kap. 27 § andra stycket FB yttrande även inhämtas från ställföreträdare enligt särskild lag- stiftning, dvs. bl.a. företrädare enligt förslagen till LFA, LSH och LSV. Förslagen till dessa lagar presenteras i del B. b)skyldighet att göra överförmyndaren uppmärk- sam på behov av ställföreträdare bör framgå av lag samt kom- pletteras att gälla fall av misskötsel från ställföreträdarens sida Förslag: Regleringen i 5 kap. 3 § socialtjänstförordningen (2001:937) flyttas till socialtjänstlagen (2001:453) där bestämmelserna bildar 11 kap. 1 a §. I den föreslagna 11 kap. 1 a § socialtjänstlagen bör föreskrivas att socialnämnden även skall underrätta överförmyndaren om den finner att en förordnad förmyndare, god man eller en förvaltare inte utför sitt uppdrag på ett tillfredsställande sätt. I undersökningen bland landets överförmyndare ställde utredningen en rad frågor beträffande myndigheters skyldig- het att självmant lämna uppgifter till överförmyndaren. När det gäller socialnämnders och andra myndigheters skyldighet att självmant lämna uppgifter till överförmyndaren enligt de för- ordningar som har nämnts i början av detta avsnitt förekommer det, av enkätsvaren att döma, variationer i framförallt hur socialnämnden efterlever sin skyldighet att upplysa överförmyndaren om behov av ställföreträdare. Ungefär hälften av överförmyndarna uppger att socialnämnderna brister i denna sin skyldighet, medan den andra hälften av överförmyndarna anser att socialnämnden efterlever den. En vanlig uppfattning bland de överförmyndare som anser att social- nämnden brister i sin rapportering är att socialnämndernas tjänste- män inte känner till innebörden i bestämmelserna i 5 kap. 3 § social- tjänstförordningen. Härvid efterlyser flera överförmyndare åtgärder som innebär att skyldigheten för socialnämnden att lämna upplys- ningar förtydligas. upplysningar i de hänseenden som anges i 5 kap. 3 § socialtjänstförordningen är mycket centrala för överförmyndar- ens verksamhet, och det är med hänsyn härtill viktigt att denna in- formation verkligen når fram till honom. Enligt utredningens me- ning är det oroväckande att nästan hälften av de tillfrågade överför- myndarna anser att socialnämndernas uppgiftslämnande fungerar Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... För att framhäva nämnda paragrafs betydelse anser utred- ningen att regleringen i fråga bör flyttas från socialtjänstförordning- en till socialtjänstlagen. De nuvarande bestämmelserna i 5 kap. 3 § socialtjänstförordningen bör bilda 11 kap. 1 a § social- tjänstlagen. Utöver innehållet i nuvarande 5 kap. 3 § socialtjänstförordningen bör regleringen i den föreslagna 11 kap. 1 a § socialtjänstlagen, kom- pletteras med en föreskrift som innebär att socialnämnden skall underrätta överförmyndaren, om den finner att en förordnad för- myndare, god man eller förvaltare inte utför sitt uppdrag på ett till- fredsställande sätt. Enligt utredningens mening finns det inte anled- ning att göra skillnad på föräldrar som missköter sitt barns ekonomi och förordnade ställföreträdare som inte tillvaratar sina huvudmäns intressen. Observera att anmälningsskyldigheten beträffande förord- nade ställföreträdare avser försummelse av såväl den enskildes per- sonliga som hans ekonomiska angelägenheter. c)En verksamhetschef på hälso- och sjukvårdens område bör vara skyldig att uppmärksamma överförmyndaren när en patient inom såväl öppen som sluten vård kan antas vara i behov av ställföre- trädare och när en ställföreträdare kan antas missköta sitt upp- drag Förslag: I 2 § punkten 3 förordningen (1996:933) om verksamhets- chef inom hälso- och sjukvården föreskrivs att en verksamhetschef inom hälso- och sjukvården skall underrätta överförmyndaren när en patient kan antas behöva god man eller förvaltare enligt föräldra- balken, när ett förvaltaruppdrag bör upphöra samt när det finns an- ledning att anta att en ställföreträdare missköter sitt uppdrag. Innan överförmyndaren underrättas skall samråd ske med patienten. Sam- råd behöver dock inte ske, om det är olämpligt med hänsyn till patientens tillstånd. Vårdinrättningar kommer ofta i kontakt med människor som på grund av ålder eller sjukdom är i behov av god man eller förvaltare. Enligt nuvarande 2 § punkten 3 förordningen (1996:933) om verk- samhetschef inom hälso- och sjukvården skall en verksamhetschef ansvara för att överförmyndaren underrättas när en intagen person kan antas behöva god man eller förvaltare enligt samt när ett förvaltaruppdrag bör upphöra. Det är således endast inom Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... den slutna vården som det kan bli aktuellt med en anmälan om behov av god man eller förvaltare. Enligt utredningens mening kan det ifrågasättas om inte denna anmälningsskyldighet bör utsträckas också till öppenvården, jfr JO:s uttalande i ärende 4228-1998. Sannolikt kommer personal inom öppenvården i minst lika stor utsträckning som per- sonal inom den slutna vården i kontakt med personer vars tillstånd är sådant att de är i behov av god man eller förvaltare. Mot en sådan utvidgning av anmälningsplikten står naturligtvis den enskildes in- tresse av att uppgifter om hans hälsotillstånd och andra personliga förhållanden skyddas av sekretess eller tystnadsplikt, se 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) och reglerna i 2 kap. 8–10 §§ lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Det kan hävdas att den enskilde inte skall behöva dra sig för att uppsöka läkare av rädsla för att denne gör en, i den enskildes ögon obefogad, anmälan till överförmyndaren om behov av god man eller förvaltare. Å andra sidan finns det ett intresse av att svaga och utsatta personer i samhället verkligen får den hjälp de behöver. Enligt utredningens mening är risken för obefogade anmälningar begränsad. Vårdpersonal skall alltid handla med patientens bästa för ögonen och skall diskutera eventuella åtgärder med denne. Det fram- står därför som självklart att t.ex. en läkare som gör bedömningen att behov av hjälp i form av förordnad ställföreträdare föreligger tar upp denna fråga till diskussion med patienten, om det kan ske. En sådan diskussion kan leda fram till att den enskilde själv begär att få en ställföreträdare förordnad för sig, varvid någon anmälan givetvis inte blir aktuell. Vidare bygger godmanskap på frivillighet. Om patienten förklarar att han inte vill ha en god man och hans tillstånd inte är sådant att han uppenbarligen inte förstår vad saken gäller, torde det inte finnas någon förutsättning för läkaren att låta verksamhetschefen göra en anmälan till överför- myndaren. Är den enskildes tillstånd däremot sådant att det kan antas finnas behov av en förvaltare torde situationen vara så allvarlig att det klart ligger i den enskildes intresse att överförmyn- daren underrättas. Med hänsyn till vad som anförts föreslår utredningen att skyldigheten för en verksamhetschef inom hälso- och sjukvården att underrätta överförmyndaren om behov av god man eller förvaltare bör omfatta samtliga patienter inom såväl den öppna som den slutna vården. Verksamhetschefens skyldighet att anmäla när behov av förvaltare inte längre föreligger skall naturligtvis också avse samt- Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... För att framhålla vikten av att vårdpersonalen verk- ligen förhör sig om den enskildes inställning till ställföreträdarskap bör det i regleringen i 2 § punkten 3 förordningen (1996:933) om verksamhetschef inom hälso- och sjukvården komma till klart ut- tryck att patienten skall vidtalas innan överförmyndaren underrättas. Samråd med patienten behöver dock inte ske, om det är olämpligt med hänsyn till patientens tillstånd. Härvid avses situationer då patienten uppenbarligen saknar insikt i vad saken gäller eller då han kan ta skada av att frågan diskuteras med honom. Patienten kan visserligen inte motsätta sig att överförmyndaren underrättas om det bedömda behovet av ställföreträdare, men som framgått ovan torde en beslutskompetent patients förklaring att han inte vill ha någon ställföreträdare innebära att det i vart fall saknas förutsätt- ningar att anordna ett godmanskap. Personal inom sjukvården kan också få kännedom om ställföre- trädare som inte utför sitt uppdrag på ett tillfredsställande sätt. Det kan tänkas att en läkare uppmärksammar att en god man är likgiltig för huvudmannens hälsa och t.ex. vägrar att biträda den enskilde i samband med en ansökan om handikapphjälpmedel. Det kan t.o.m. tänkas att huvudmannen blir misshandlad av sin ställföreträdare. Under sådana förhållanden bör verksamhetschefen vara skyldig att anmäla till överförmyndaren att ställföreträdaren i fråga missköter sitt uppdrag. Den ovan föreslagna bestämmelsen tar sikte på situationer då den enskilde mera allmänt behöver en god man eller en förvaltare. Fall då den enskilde behöver en representant enligt LSH som kan ta ställning till frågor inom hälso- och sjukvården avses således inte. Som framgår nedan under avsnitt B 8 kommer i sådana situationer olika ställföreträdarformer i fråga. Behövs en ställföreträdare inom hälso- och sjukvården skall en ansökan om god man inte göras utan vidare. I stället skall först utrönas huruvida det finns någon fram- tidsfullmäktig/vårdombud eller någon anhörig som är villig att ta sig an ställföreträdarskapet och som inte är olämplig för uppgiften. Först om det saknas en framtidsfullmäktig/vårdombud eller en an- hörig eller om dessa är olämpliga, skall ansökan om god man ges in. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... 3.6.3.2Överförmyndarens möjlighet att på begäran erhålla information från myndigheter i sin tillsynsverksamhet Överförmyndarens möjlighet att granska föräldrars och förordnade ställföreträdares förvaltning av egendom och, i förekommande fall, handhavande av personliga angelägenheter bygger i väsentliga delar på att han erhåller uppgifter från ställföreträdaren i fråga, myndig- heter, banker, värdepappersbolag m.fl. Ett viktigt underlag för överförmyndarens granskning är ställ- företrädarens egna uppgifter. Förordnade ställföreträdare och för- äldrar som är föremål för s.k. kontrollerad föräldraförvaltning är skyldiga att redovisa sin förvaltning i en årsräkning, men även i övrigt är föräldrar och förordnade ställföreträdare skyldiga att lämna de upplysningar om sin verksamhet som överförmyndaren begär, se 12 kap. 9 § andra stycket . Under avsnitt A 3.6.3.4 kommer de finansiella institutens skyldig- het att lämna upplysningar i bl.a. tillsynssyfte att behandlas. När det gäller myndigheter framgår av 16 kap. 10 § första stycket föräldra- balken att socialnämnden och andra myndigheter är skyldiga att på begäran av överförmyndaren lämna de uppgifter som behövs för överförmyndarens tillsynsverksamhet. Förutom socialnämnden är det bl.a. kronofogdemyndigheten och skattemyndigheten som över- förmyndaren i detta sammanhang kan behöva få ut uppgifter från. Myndigheter är skyldiga att lämna den information som överför- myndaren begär med stöd av 16 kap. 10 § . Det är överförmyndaren själv som avgör vilken information som behövs för tillsynen. Den uppgiftslämnande myndigheten skall således inte göra någon självständig prövning av vilka uppgifter som skall lämnas. Skyldigheten för myndigheter att lämna uppgifter innebär vidare att den sekretess som annars skulle ha gällt mot överförmyndaren faller. De sekretessbelagda uppgifter som överförmyndaren får del av är sekretessbelagda också hos honom, se 9 kap. 14 § samt 14 kap. 1 § jämförd med 13 kap. 6 § sekretesslagen (1980:100). Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... 3.6.3.3Utökad skyldighet för myndigheter att självmant lämna uppgifter till överförmyndaren för att underlätta dennes tillsynsverksamhet Förslag: skall vara skyldigt att underrätta överförmynda- ren, om värdet av en omyndigs tillgångar överstiger åtta basbelopp. skall vidare vara skyldigt att underrätta överförmyn- daren när en person som har god man har del i ett dödsbo. Tingsrätt skall vara skyldig att underrätta överförmyndaren om tingsrättens eller en högre rätts beslut att förordna en särskilt för- ordnad vårdnadshavare som också är förmyndare för en underårig person. Som framgått ovan under avsnitt A 3.6.3.1 har vissa myndigheter en skyldighet att till överförmyndaren anmäla behov av ställföreträdare. Under vissa förhållanden har dödsbon, försäkringsgivare och pensionssparinstitut en skyldighet att underrätta överförmyndaren i samband med att utbetalningar till en underårig eller en person som har god man eller förvaltare görs till ett spärrat konto, se 16 kap. 11 § . Härvid har överförmyndaren möjlighet att vidta åtgärder för att säkerställa att de utbetalda medlen kommer den en- skilde till godo. Utredningen föreslår i avsnitt A 3.6.1 att kretsen av dem som är skyldiga att göra utbetalningar till spärrade konton skall utökas. I den undersökning bland landets överförmyndare som genomför- des ställdes frågan om fler myndigheter bör åläggas att självmant lämna uppgifter till överförmyndaren för att underlätta dennes tillsynsverksamhet. En del överförmyndare lämnade i sam- band härmed förslag på myndigheter som bör ha en sådan skyldig- het, medan andra överförmyndare menade att nuvarande ordning är tillfredsställande. De som efterlyser en utökad skyldighet för myndigheter att på eget initiativ lämna uppgifter till överförmyndaren har föreslagit att kronofogdemyndigheten skall vara skyldig att underrätta överför- myndaren när en omyndig person registreras för en skuld i krono- fogdemyndighetens register. Vidare föreslås att skall an- mäla när en omyndig registreras som ägare till ett motorfordon. Ett annat förslag är att skall anmäla till överförmyndaren när ett barns förmögenhet överstiger åtta basbelopp. Någon överför- myndare har föreslagit att domstolar skall vara skyldiga att rappor- tera till överförmyndaren när en omyndig person tillerkänns skade- Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... stånd och när en god man eller förvaltare försätts i konkurs. Ett annat förslag på organ som bör vara skyldigt att självmant lämna upplysningar till överförmyndaren gäller skolan. Tanken bakom skyldigheten för myndigheter att självmant lämna upplysningar till överförmyndaren är att göra överförmyndaren upp- märksam på situationer som kräver överförmyndarens ingripande eller som typiskt sett innebär en risk för att överförmyndaren måste vidta åtgärder. Det kan naturligtvis hävdas att ju fler myndigheter som åläggs att självmant lämna upplysningar till överförmyndaren, desto bättre blir underlaget för överförmyndarens åtgärder. Underrättelseskyl- digheten måste emellertid fylla en praktisk funktion. Det går inte att bortse från att en ökad skyldighet för myndigheter att självmant lämna upplysningar till överförmyndaren medför ökad arbetsbörda och högre kostnader för såväl den uppgiftslämnande myndigheten som den överförmyndare som har att hantera informationsflödet. Vidare måste informationen vara av viss kvalitet. Det framstår inte som ändamålsenligt att ålägga myndigheter skyldighet att lämna stora mängder uppgifter som överförmyndaren sedan måste sålla för att hitta något av intresse. Enligt utredningens mening bör där- för endast de myndigheter som mera frekvent kan antas ha väsentlig information åläggas skyldighet att självmant lämna denna till över- förmyndaren. I sammanhanget bör erinras om utredningens förslag i avsnitt A 3.6.3.1 som innebär att socialnämndernas skyldighet att anmäla när omständigheterna tyder på att förälder inte kommer att förvalta sitt barns egendom på ett betryggande sätt m.m. bör flyttas till lag. Anmälningsskyldigheten bör vidare utökas till att omfatta omständig- heter som tyder på att en förordnad ställföreträdare inte sköter sitt uppdrag. En motsvarande skyldighet att anmäla antagen missköt- samhet hos en förordnad ställföreträdare bör som framgått av nämnda avsnitt också införas för verksamhetschefer inom hälso- och sjukvården. Likaså bör en sådan skyldighet införas för kommunen i 15 § första stycket 6 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS).