sou · GSB330d2 · 2005-01-01 00:00:00 — diskuterar i Civilsamhället (1999) ett antal olika aspekter på studiecirkelns demokratiska funktion. Han ställer frågan om praktiken svarar mot de högt ställda förväntningarna på att folkbildningen ska ge människor förutsättningar för att skaffa sig inflytande och verka för en jämlik maktfördelning i samhället. Han diskuterar också, mot bakgrund av aktuell forskning, cirkeln som forum för tvångsfria samtal. På plussidan ser han att studiecirkeln alltid står till förfogande för den som söker kunskap och vill bilda sig, cirklarna blir en tillgång för det civila samhället. Just mång- falden, anpassningen till människors skiftande behov och intressen, ses som en viktig tillgång. Tillgänglig forskning om ledare och ledarroller i studiecirklar leder till slutsatsen att studiecirklar är den pedagogiska verksamhet som bäst svarar mot det civila samhällets krav. Männi- skor väljer själva vad de vill studera och kan också utan restrik- tioner välja att studera samhällsfrågor utifrån skilda värdegrunder. Cirkeln som studieform är lättillgänglig, den kan bli en del av var- Effekter för deltagare och lokalsamhälle dagen för de flesta, den är något av ett massfenomen i vårt land (, 1999). Trots bredden finns inte hela folket med och de grupper som visar svagast deltagande i den demokratiska processen, främst invandrare och arbetslösa, är också de som visar sig stå utanför cirkelsamhället, noterar . Cirklarna fungerar bäst som bas för att bygga relationer mellan dem som ingår i en redan gynnad majoritet, man lyckas bara delvis med sin demokratiska mission. Cirkeln som arbetsform fungerar inte heller så som den borde, enligt . Det saknas ambitioner och med- vetenheten hos cirkelledarna tycks begränsad. Det saknas rutiner som säkrar ett demokratiskt arbetssätt i studiecirklarna, öppen- heten kan lätt leda till att det blir en djungelns lag som råder. Påverkan på samhället med utgångspunkt i cirkelstudierna syns sällan till i de studier av verksamheten som gjorts. I den mån en sådan påverkan förekommer, tycks den vara individualiserad. Demokratiaspekten i cirkelstudierna har att konkurrera med andra behov som deltagarna har. I Cirkelsamhället fann man att cirklarna bidrog till att upprätthålla en folklig kultur och fungerade som bas för utvecklingen av olika gruppidentiteter. Lärandet ut- gjorde en viktig del i den mångfald, som man fann kännetecknande för cirkeln. Demokratin är central, men andra värden väger också tungt. Till bilden hör även cirkelstudiernas relation till folkrörelserna. Från början var studiecirkeln integrerad som en del av respektive folkrörelses arbete, de kunskaper som studierna och samtalen i cirklarna gav, utgjorde då en bas för rörelsens agerande. När studiecirkeln blivit alltmer fri i förhållande till rörelserna har studie- cirkeln förlorat ur ett maktperspektiv, dess bidrag till formandet av samhället har minskat, säger . Utvecklingen handlar inte enbart, kanske inte ens främst, om att studiecirkeln förlorat en del av sin demokratiska roll. Det är i lika hög grad en fråga om att samhället förändrats. Samhället påverkas i allt högre grad av krafter vid sidan av de demokratiska besluten, globaliseringen, marknadens makt osv. Man kan hävda att det civila samhällets makt och möjligheter helt enkelt reducerats genom att det finns allt mindre utrymme för påverkan genom demokra- tiskt beslutsfattande på kollektiv nivå (, , 1999). För cirklarnas del blir slutsats att deras bristande för- måga att bidra till formandet av samhället finns att söka i en brist på samspel med andra verksamheter, som är inriktade på att på- Effekter för deltagare och lokalsamhälle Bristen på handling i cirkelverksamheten har inte så mycket att göra att med att cirkeln som arbetsform misslyckats. Snarare handlar det om en urgröpning av det civila samhällets maktbas och betydelse. Cirkelverksamheten har ändå så många värden att vi får acceptera dess begränsningar, menar . Det handlar om värden som i hög grad marginaliserats i andra utbildningar. Bildning, jämlikhet, gemenskap, demokrati, identitetsuppbyggnad och person- lig utveckling är alla värden som blir allt sällsyntare i den allmänna argumentationen för utbildning (, , 1999). Istället har tanken på utbildning som konkurrensmedel kommit att domi- nera. I en sådan utveckling kan cirkelns värden innebära att verk- samheten blir det humanistiska vattenhål som behövs i ett demokratiskt samhälle. Folkhögskolans betydelse för demokratin När det gäller folkhögskolans roll sedd ur ett demokratiskt pers- pektiv är det svårare att finna studier liknande dem om studie- cirkeln. De studier som finns är till stor del inriktade på den inre demokratin i folkhögskolan och säger föga om verksamhetens betydelse för samhället utanför skolan. SUFO 96 berörde demokratiaspekter i rapporten i folk- högskolevärlden (SOU 1996:75). I intervjuer med rektorer och lärare framstod demokratifrågan som ett bekymmer på folkhög- skolan. Problembilden uppfattades dock ligga utanför skolan. Demokratin beskrevs som en demokrati i kris – i folkrörelser och i samhället i övrigt – vilket uttrycktes i ungdomars ovilja att delta i det demokratiska arbetet på folkhögskolan. Eftersom problemen ansågs ligga utanför skolan tycktes det inte gå att göra så mycket åt dem inne i skolan. Några tydliga uttryck för omprövning eller ändring kom inte till uttryck i intervjuerna med rektorerna och lärarna, noterade forskarna. Folkhögskoleeleverna framhöll i intervjuerna att det fanns ut- rymme för demokrati i det närliggande – i undervisningen och på lektionerna – men att det var sämre ställt med den demokrati som gällde hela skolan och de villkor som de har som studerande i samhället. Forskarna undrade i sin summering vad folkhögskolan själv skulle kunna göra för att lösa problemen och om inte den kritik Effekter för deltagare och lokalsamhälle som riktades mot folkrörelserna också kunde omfatta folkhög- skolans företrädare. De frågar om det inte finns någon förstelning inom folkhögskolan och om inte de demokratiska arbetsformerna skulle behöva förnyas för att väcka elevernas intresse? I våra egna studier av deltagares upplevelse av folkhögskolan spelar inte demokratibegreppet någon central roll. I och Helmstads studie är det få av de intervjuade som tar upp demokrati och inflytande i sina berättelser. När det görs är det ändå något som ses som positivt och värdefullt. I en intervju med kritik mot brist på inflytande över studierna sägs att det känns ju som någonting som är A och O på en folkhögskola, att man ska kunna kritisera utbildningen och sättet man lär sig på och det man lär sig och under vilka former. och drar slutsatsen att demokrati inte tycks vara något som upptar de unga vuxna på samma sätt som . Intresset för demokrati är inte särskilt stort i livsberättelserna. Demokrati förknippas ofta med de kollektiva former som kritiseras av dagens unga vuxna. Den representativa demokratin ligger inte i linje med de unga vuxnas strävan efter en egen identitet, menar och . konstaterar i sin studie att de flesta deltagare inte använder begreppet demokrati när de berättar sin historia. Ett par deltagare minns att det var en hel del gemensamma beslut på gott och ont. Det som lyfts fram är en del aktiviteter som man kan tolka som den praktiska grunden för demokrati. Det är möten mellan människor, många samtal, gemenskap, delat ansvar och intensivt umgänge. Studierna innebar att samla information, bearbeta och framställa sina argument inför andra. Skillnaden mellan begreppslig formulering och berättad aktivitet kan tolkas som att ordet demokrati inte uppfattades som praktiskt i sammanhanget. Den demokratiska komponenten i deras erfarenhet är kanske underförstådd men för de flesta troligen ett begrepp för lärare och administration (jfr SOU 1996:75). Det förefaller rimligt att påstå att deltagarna inte sökte sig till skolformen för att få ett större demokratiskt medvetande. Däremot sökte sig flera dit för att bli bekräftade som medlemmar i en demokrati (Paldanius, 2003). Kanske är folkhögskolans uppdrag att öka ett demokratiskt medvetande något som kan förstås som en ömsesidig relation till skillnad från ett enkelriktat utförarperspektiv. Är det kanske först och främst samhället som har misslyckats med att ge alla med- borgare en känsla av demokratisk värdighet? Effekter för deltagare och lokalsamhälle lighet de lever i kanske inte präglas av demokratins yttringar, frågar En annan tolkning är att demokratin ses som ett självklart feno- men som antas fungera. Om det inte är ett problem i tillvaron så ödslar man inte heller ord på det. En rimlig tolkning kan också utgå från att deltagarna deltog i kurserna för sex till . Tids- perioden efter studierna, ute i den riktiga verkligheten, kan ha inneburit omförhandling av deras identitetsberättelser när det gäller betydelsen av de mer övergripande målen. Kanske bör skillnaden förstås som en konflikt mellan de administrativa målen inom folk- bildning, folkhögskolans verksamhet och elevernas position i sam- hället. Paldanius hänvisar till (2000), som skriver att folkhögskolan av upplever konflikter mellan olika inre inrikt- ningar. talar om två huvudinriktningar för deltagarnas bild- ningsprojekt i folkhögskolan : självbildning och meritering. Självbildning står för den fria processen i att förstå sin omvärld, att se helheter och sammanhang, att möta andra och utvecklas med dem i kontrast till den mera målinriktade, fragmenterade och före- bildsstyrda meriteringsinriktningen. I Cirkelsamhället (SOU 1996:47) identifierade forskarna en rad olika värden som studiecirklar kan ha för deltagarna och för sam- hället. Bland annat menade man att cirklarna fungerar som kultur- och samhällsbärare. Många cirklar står också för förnyelse. Det gäller inte minst inom musiken där moderna musikformer fått stor plats inom studieförbundens cirkelverksamhet. I andra fall kan studiecirklar både handla om och själva ge bidrag till en orts fram- tid och utvecklingsmöjligheter. Studiecirkelns kulturbevarande roll ses som ett relativt sent inslag i verksamheten. Folkbildning under äldre tider handlade om att man inom folkliga organisationer strävade efter att staka ut en ny framtid för den egna rörelsen och för samhället. Sådana kollek- tiva strävanden har i växande grad ersatts av mer individinriktade intressen. Studiecirklar handlar nu mera om att utveckla deltagarnas personliga intressen än om att direkta påverka samhället. Detta hindrar inte att cirkelverksamheten på en ort kan bidra till att utveckla en gemensam självförståelse – man kan dela gemensamma Effekter för deltagare och lokalsamhälle intressen som i större eller mindre grad gäller den egna orten, folk- gruppen eller något annat kollektiv. Forskarna menar att cirklarna på det sättet kan bidra till att underlätta en omställning till nya förhållanden, som kan vara nödvändig när näringsliv och befolk- ningsstruktur förändras på en ort (SOU 1996:47). Exempel på vetenskapliga studier inriktade på att beskriva och analysera folkbildningsverksamheters betydelse i ett lokalt samman- hang är få. (2002) nämner en cirkel om politik med politiskt aktiva deltagare där deltagarna tar ett steg mot offentlig- heten, de agerar i en politisk roll. Ett annat av hennes exempel är att cirklar utifrån ett nationellt material kan anknyta till eller utgå från den egna lokala situationen. En sådan cirkel är en hälsocirkel, utformad i samverkan med , och som rör människors förhållande till sjukvården. Cirkeln fungerade som ett möte mellan livsvärlden, deltagarnas personliga erfarenheter och den struktur som vårdorganisationen utgör. Man utgick från individuella upp- levelser, men uppfattade att deltagarna i relation till vården skapade sig själva som patienter, som anhöriga eller som brukare. Det senare exemplet härrör från den studiecirkelsatsning, som bedrev i samarbete med länsbildnings- förbundet, kring studiematerialet Vårdens svåra val, som i sin tur utgick från slutbetänkande (Vårdens svåra val, SOU 1995:5). Liknande kampanjer har genomförts i flera landsting i samverkan med respektive länsbildningsförbund. Syftet har varit att med studiecirklars hjälp få fram medborgarnas synpunkter på den framtida hälso- och sjukvården. Uppslutningen har som regel varit god och en rad utvärderingar har gjorts. I valde att genom få en vetenskaplig utvärdering av kampanjen. Resultatet har presente- rats i en C-uppsats (och , 2001). Syftet med studien var att belysa studiecirkeln som studieform och som ett medel för kommunikation och dialog mellan medborgare och myndighet i en samhällsfråga med lokal anknytning och som berörde den enskilde medborgaren. I rapporten framhålls att cirk- larna gav kunskap både till medborgarna, dvs. de som deltog i cirklarna (men kanske också till andra genom samtal), och till myndigheten, . En påverkan ansågs ha skett genom dels vad som framkom i intervjuer med de landstingsledamöter som deltog i cirklarna, dels de förslag som sändes in från cirklarna. Effekter för deltagare och lokalsamhälle Ett annat exempel på strävanden att utveckla formerna för hur studieförbunden skulle kunna bli mer delaktiga i lokalsamhällets utveckling är projektet lokal utvecklingskraft. Projektet initierades av , Landstingsförbun- det och och genomfördes –2002 i och kommuner. Huvudsyftet var att öka med- vetenheten hos politiker och tjänstemän om studieförbundens betydelse i kommuner och landsting. Enligt rapporten tydliggjorde projektet studieförbundens demo- kratiska roll inte bara genom att de arrangerar studiecirklar utan att de också kan fungera som en demokratisk resurs i bredare mening. Liksom i samband med verksamheten kring Vårdens svåra val konstaterades att demokratirollen är dubbelriktad. Förbunden kan kanalisera medborgarnas behov och synpunkter till beslutsfattare. De kan också vara en resurs när beslutsfattare önskar få med- borgarnas åsikter i en viss fråga. Studieförbunden tillskrivs en mäklarroll. Det framhålls också i rapporten att det inte saknas idéer och engagemang i samhället. Bristerna ligger i hur idéerna och engage- manget fångas upp av politiker och media. Avståndet mellan väljare och politiker måste kortas. Det är en fara för demokrati om många tycker att det är krångligt att nå fram till de politiska besluts- fattarna och därför avstår från att försöka påverka. Men det räcker inte för studieförbunden att bara finnas till, framhålls det i rappor- ten. Förbunden måste aktivt söka upp medborgarna, fånga upp idéer och ge engagemanget en grogrund. Det gäller att utveckla människors egna intressen och erbjuda utbildningar och cirkelverksamhet utöver det väntade. 6.4.5IKT, folkbildning, demokrati och samhälle Per (2004) diskuterar informationstekniken i folkbild- ningen i relation till det demokratiska samhället i stort. Den organiserade folkbildningen utgörs av ett komplex av folkrörelser och organisationer. Det går inte att dra någon skarp skiljelinje mellan demokratin i folkbildningens organisationer och demokra- tin i samhället. Hur man hanterar demokratiska frågor på folkbild- ningens arenor handlar därför om hur vi hanterar demokratin i vårt samhälle, menar . Effekter för deltagare och lokalsamhälle Informations- och kommunikationsteknikens relation till demo- kratin handlar om både form och innehåll. IKT kan när det gäller formen användas som ett verktyg i den demokratiska processen. En tydlig förändring, som Internet och bland annat Folkbildningsnätet har inneburit, är att tillgången till information och möjligheten att delta i diskussioner av olika slag har ökat. I princip kan alla ta del av information och sätta sig in i olika frågor. Möjligheterna att kommunicera utanför de formella beslutsarenorna har också ökat, och man kan fråga sig om och hur relationerna till huvudmän, medlemsorganisationer, etc. har förändrats. När datorer och informationsteknik används som verktyg för gestaltning/uttryck så finns där en demokratisk/politisk dimen- sion, genom att möjligheterna ökar att göra sin röst hörd i sam- hället, summerar Per . m.fl. (2004) menar att ur vissa aspekter på demokrati är IKT-kurser och -cirklar givetvis ett bidrag. Om demokrati tolkas som allas rätt till utbildning bidrar kurserna till formandet av en arena för utbildning, då valmöjligheter och kursutbud har ökat. Om demokrati fokuserar en fostran i medborgerliga dygder, bidrar kurserna till att deltagarna utvecklar förmågan att skriva, att använda datorn, att delta i en virtuell gemenskap, att utnyttja fri- tiden m.m. Om demokrati tolkas som individens rätt till själv- bildning, att utan tvång söka efter kunskap och bildning, så är kurserna ett bidrag. Däremot har forskarna i projektet inte träffat på exempel som kan tolkas som demokrati som kollektiv lärandemiljö för politisk handling. Detta kapitel har ägnats åt en rad frågor som rör deltagandet i folkbildningsverksamhet och deltagandets värde ur ett samhälls- perspektiv. Mot bakgrund av detta gör vi följande bedömningar ifråga om folkbildningens betydelse från ett deltagar- och samhälls- perspektiv. Effekter för deltagare och lokalsamhälle Folkbildningen når en mycket stor del av befolkningen. Att folk- högskolor och studieförbund lyckats uppnå och bevara detta breda deltagande ser vi som en väsentlig tillgång för samhället som hel- het. För studieförbundens del vill vi framhålla den stora bredden i del- tagandet. I studiecirklarna återfinns deltagare av alla åldrar från tonåringar till de allra äldsta. Att så många människor i övre medelåldern och efter uppnådd pensionsålder ges en möjlighet att delta i studier är av stort värde. Det finns en risk att cirkel- deltagarnas höga medelålder ses som något negativt, vilket det utifrån ett perspektiv av livslångt lärande inte är. Studieförbunden är i detta avseende unika. Studieförbundens förmåga att dra till sig unga deltagare har ibland ifrågasatts. Det material vi redovisat pekar mot att studie- förbunden har en bra kontakt med dagens ungdom. En viss sned- vridning har vi emellertid sett inom åldersgruppen 15–. Unga män är överrepresenterade bland cirkeldeltagarna medan de unga kvinnorna är färre. Männen återfinns i hög grad inom ett och samma ämne, improvisatorisk musik, medan de unga kvinnorna visar en större bredd i ämnesvalet. Här finns en utmaning för studieförbunden. Unga kvinnor borde kunna erbjudas fler intres- santa studiemöjligheter inom folkbildningens ram och männen bör kunna lockas av fler ämnen. En svaghet är det låga deltagandet i de mest yrkesaktiva åldrarna, 25–44 åringar är klart underrepresenterade bland studieförbundens deltagare. Det är en grupp som ställs inför stora krav både i yrkes- livet och privat genom sitt familjeansvar. Ur ett medborgarperspek- tiv är det önskvärt att de engageras mera i bildningsarbete. Det vi sett av IKT-stöd i folkbildningen antyder en möjlighet att förbättra kontakten med denna åldersgrupp. Hälften av studieförbundens deltagare står utanför arbetslivet, som studerande eller pensionärer. Vi anser att folkbildningen är viktig även för dessa grupper. För de äldre erbjuder studiecirkeln både utvecklingsmöjlighet och värdefull social kontakt. Unga stude- rande ges genom deltagande i folkbildningen en möjlighet till själv- Effekter för deltagare och lokalsamhälle vald aktivitet som ofta utnyttjas för att komplettera skolans brister inom det estetiska området. Att studieverksamhet i så hög grad som är fallet organiseras inom ramen för föreningsliv eller annat sammanhang kan ses både som en tillgång och en brist. Vi ser det som positivt att folkbild- ning och föreningsliv ömsesidigt kan stötta varandra. kan det innebära att de som står utanför föreningslivet eller har en begränsad social kontakt också riskerar att hamna utanför folk- bildningen. Detta förhållande finns det anledning för studieför- bunden att uppmärksamma i sitt arbete. Av deltagarundersökningarna framgår att den som börjat delta studiecirklar mycket ofta återvänder och deltar i nya cirklar, för många kan deltagandet bli till en livsstil. Att studieförbunden på detta sätt lyckats skapa en trohet hos deltagarna ser vi som värde- fullt. Detta innebär dock inte att inte nya deltagare tillkommer. Även bland deltagare i pensionsåldern finns en grupp som deltar i sin första studiecirkel. Folkhögskolornas långa kurser domineras av unga deltagare, med en liten grupp . Många skolor erbjuder emellertid kurser för äldre och även i kortkursverksamheten återfinns en stor grupp äldre deltagare. Liksom i studieförbunden deltar kvinnor i större utsträckning än män. Detta stämmer med en allmän bild ifråga om deltagande i studier. Frågan kan ändå ställas om folkhögskolorna med sin stora frihet skulle kunna utforma kurser som i högre grad vore av intresse för män. Vårt material pekar på att folkhögskolor- na i något högre grad än 1996 har lyckats rekrytera invandrare till sina kurser. Detta tycks dock framför allt hänga samman med de särskilda utbildningssatsningar som gjorts och för vilka särskilda medel anvisats och särskilda krav ställts. Vi noterar med tillfredsställelse att de nya folkhögskolor som startas i allmänhet ligger i befolkningstäta om- råden och når kontakt med nya grupper. De nya skolorna har en större andel äldre deltagare och en väsentligt högre andel invand- rare bland sina deltagare än de gamla skolorna. Vi menar att folk- bildningens aktörer, genom den utveckling som de nya skolorna innebär, visat sig förmögna att genomföra en angelägen förnyelse. Effekter för deltagare och lokalsamhälle Uppgifterna om tidigare utbildning visar att folkhögskolan fort- farande spelar en viktig roll som kompletterande utbildningsväg för dem som saknar gymnasieutbildning. Vi ser det som positivt att folkhögskolan dessutom kan erbjuda även ungdomar med gymnasie- utbildning en möjlighet att bredda sig och fördjupa intressen som man inte haft möjlighet till inom gymnasiets ram. Folkhögskolan har också visat sig kunna bidra till rekryteringen till högre studier. En relativt stor andel av folkhögskolans stude- rande är intresserade av att gå vidare till högskolestudier. Vi har också funnit flera exempel där man i samarbete med universitet och högskolor ordnar särskilda studier för att underlätta detta. Folkbildningens arbetsformer ska enligt den bild som förmedlas av de egna företrädarna ge uttryck för demokratiska värderingar, varje deltagare ska ses om en resurs och studierna kännetecknas av dia- log. De studier vi tagit del av och redovisat visar att det inte är oproblematiskt att i cirklar och folkhögskolekurser praktiskt till- lämpa folkbildningens egen pedagogiska grundhållning. Studier av arbetsformer och lärande inom folkbildningen tyder på att former och villkor för studier påverkas av framför allt två för- hållanden. Deltagares och ledare/lärares tidigare erfarenhet av studier verkar styrande, kända och prövade former för studier i andra sammanhang kommer till användning även i studiecirkeln och folk- högskolegruppen. Den andra faktorn är ämnet och studierna syfte, något som blir tydligt i studiecirklar. Det finns en skillnad mellan klassiska skolämnen som språk och t.ex. musikcirklar där det kollektiva resultatet är avgörande. Bilden av arbetssätt och lärande på folkhögskolor och i studie- cirklar så som den framträder i de studier vi tagit del av stöder inte entydigt bilden av folkbildningens unika och demokratiska arbets- sätt. Det finns skäl för folkbildningens företrädare att pröva hur väl verkligheten svarar emot den bild av folkbildningens unika karaktär som man ger i målskrivningar och andra dokument. Vi menar att man bör ägna mer kraft åt, att i det lokala organisations- och Effekter för deltagare och lokalsamhälle planeringsarbetet likaväl som genom ledarutbildning, få genomslag för sina egna ideal. Inom såväl folkhögskolor som studieförbund behöver man utveckla metoder som stärker ledarnas förmåga och möjligheter att tillämpa demokratiska arbetsformer och att i studierna ta vara på deltagarnas relevanta erfarenheter.