sou · GSB363 · 2005-01-01 00:00:00 — Tvärtom erbjuder lagen goda möjligheter rent lagtekniskt att införa en särreglering för jord- och skogsbrukssektorerna, eftersom dessa redan åtnjuter nedsatt skatt för energi som förbrukas för uppvärmningsändamål och i stationära motorer. 15 Se avsnitt 5.3.1. 6.4.6Lagteknisk lösning m.m. vid val av industriskattenivån för beskattningen av jord- och skogsbrukets arbetsmaskiner Syftet med avsnittet är att redovisa vissa överväganden kring hanteringen av en eventuell drivmedelsskattenivå under uppvärm- ningsnivån för arbetsmaskiner inom jord- och skogsbruk. Genom att frångå uppvärmningsnivån återstår den s.k. industrinivån som kvarvarande beskattningsnivå. Det är också till denna nivå LRF menar att skatten skall sänkas. Om statsmakterna anser att en nedsättning till uppvärmningsnivån är för liten (per liter om dieselskatten för transporter generellt höjs enligt utredningens förslag) finns det skäl som talar för att man bör använda sig av en redan befintlig nivå därunder, dvs. Härigenom undviks att ytterligare en beskattningsnivå introduceras, vilket måste anses vara av värde, inte minst för att hålla den i övrigt så komplexa energibeskattningen någorlunda transparent och möjlig att kontrollera. Om industrinivån väljs uppkommer bland annat frågor hur nedsättningen praktiskt skall hanteras. Denna och några nära besläktade frågor berörs nedan. Det rör sig även i denna del endast om vissa överväganden som utredningen har gjort och alltså inte om några reella förslag. Hur hanteras skilda skattesatser på diesel inom EU? Enligt energiskattedirektivets artikel 6 får medlemsstaterna bevilja skattebefrielse eller skattenedsättning, antingen genom en differentierad skattesats, eller genom återbetalning av hela eller delar av skatten. Metoden för att skattetekniskt och uppbördsmässigt åstadkomma differentierade skattesatser skiljer sig åt mellan de europeiska länderna. Den vanligaste lösningen är färgning av dieseln. En annan modell är upprättandet av register där användare godkänns genom ett ansökningsförfarande. De godkända användarna kan sedan tanka från särskilda pumpar. I liksom i många andra länder tillämpas en lägre skatt för användning av diesel för uppvärmning. Uppvärmningsdieseln särskiljs genom färgning. , , , och tillämpar färgning för att differentiera dieselbeskattningen för jordbruksmaskiner och övrig verksamhet. , , och tillämpar samma skattenivå för eldningsoljan som för diesel för jordbruksmaskiner. , , , och differentierar skattesatsen vid eller före utbetalningen vid pumparna. Endast och återför den reducerade skattesatsen i efterhand. Metod för differentierad skattesats för jord- och skogs- bruksmaskiner Källa: promemoria (dnr Jo2003/2215/Veg och dnr Jo2004/1335/Veg). När det gäller formerna för att komma i åtnjutande av den lägre beskattningsnivån kan detta ske på framför allt två sätt. Antingen kan de skattenedsatta sektorerna köpa in bränslet till rätt skattenivå direkt, eller också kan återbetalning till rätt skattenivå begäras i efterhand. Båda alternativen har såväl för- som nackdelar. Inköp till rätt skattenivå direkt Som första förutsättning för att erbjuda inköp till en lägre skattenivå direkt gäller enligt märkningsdirektivet16 att oljan måste vara försedd med en s.k. Euromarker. Detta innebär att det inte kan bli fråga om att direkt vid pump sälja omärkt diesel till en lägre beskattningsnivå. Vad gäller märkning är detta juridiskt möjligt men kan i praktiken vara svårt (se utredningens promemoria om arbetsmaskiner, s. 47). Frågan är dock om det finns något behov av märkning. Att sälja märkt diesel vid pump får anses olämpligt, eftersom det är svårt att undvika att obehöriga tankar den märkta lågbeskattade dieseln. Dessutom tillkommer att leveransen av diesel försvåras för leverantören och att försäljningsställena måste byggas om. Utredningens bedömning är därför att inköp direkt till en lägre skattenivå inte är någon framkomlig väg. Det finns ett återbetalningssystem som används för att tillgodoföra jord- och skogsbruket den lägre beskattningsnivå som gäller för bränslen som används för uppvärmning och drift av stationära motorer. Som förutsättning för återbetalning gäller att det sökta beloppet måste uppgå till för det kalenderkvartal som ansökan avser. Dessutom gäller en rätt att få tillbaka energiskatten på el, vilket även det administreras genom återbetalning. Om det inte går att exakt mäta vilket bränsle som används privat respektive i näringsverksamheten, t.ex. om samma värmepanna används för uppvärmning av både bostaden och ekonomibygg- naderna i verksamheten, får en fördelning göras efter skälig grund. Under pågående arbete med att forma ett system med lägre drivmedelsskattenivå, för fordon som skall omfattas av ett kommande kilometerskattesystem, har frågan om återbetalning, alternativt inköp till rätt beskattningsnivå direkt övervägts. Den nuvarande inriktningen på det arbetet är att föreslå ett system för återbetalning. Som skäl härför anförs att kontrollsvårigheterna med ett system som inkluderar direktförsäljning till en lägre skattenivå 16 Rådets direktiv /60/EG av om märkning för beskattningsändamål av dieselbrännolja och fotogen (EGT L 291, 6.12.1995, s. 46). bedöms vara större. Även använder sig av ett återbetalningssystem för att återföra delar av dieselskatten till jord- och skogsbruket. Även om ett återbetalningssystem är förenat med förhållandevis små kontrollmöjligheter bedömer utredningen ändå att detta alternativ erbjuder avsevärt bättre möjligheter till kontroll än att direkt släppa ut lågbeskattat bränsle på marknaden. Utredningen förordar därför att den lägre dieselskattenivån skall komma näringarna till godo genom ett återbetalningssystem. Hur skall sektorerna avgränsas? Det finns alltså en nedsättning som tar sikte på jord- och skogsbrukets energibeskattning. Som grov utgångspunkt för avgränsningen av sektorerna gäller att den statistiska näringsgrensindelningen (SNI) används för att avgöra till vilken sektor ett företag hör. Även om denna avgränsning anses ha vissa nackdelar är det en metod som använts av de tillämpande myndigheterna. Såvitt utredningen kan bedöma saknas anledning att tillämpa någon annan utgångspunkt vid en nedsättning till industrinivån för jord- och skogsbrukets arbetsmaskiner. Det innebär alltså att s.k. maskinstationer och skogsbruksentreprenörer inte omfattas av återbetalningssystemet såvida de inte klassificeras såsom ingående i jord- eller skogsbruk. Om skattenedsättningen sträcks ut utanför det angivna området – definierat som jord- och skogsbruksverksamhet – riskeras kompensationsanspråk från andra sektorer som anser sig böra komma i fråga i sammanhanget. Den motsatta vägen vore att skilja mellan jord- och skogsbruk och endast medge jordbruket en lägre dieselskattenivå. Ett sådant alternativ förordas dock inte av utredningen, eftersom även en sådan konstruktion skulle avvika från den gränsdragning som tillämpas . Därutöver är jord- och skogsbruk ofta samman- flätade med varandra på ett sådant sätt att det rent praktiskt skulle kunna uppkomma svårigheter med att differentiera dieselskatten inom sådana blandade verksamheter. (jfr prop. 1999/2000, s. 91 f.) Utredningens förslag i denna del är således att den befintliga avgränsningen till yrkesmässig jord- och skogsbruksverksamhet skall tillämpas vid en eventuell nedsättning till industrinivån för dessa sektorer. Krav för nedsättning? Mot bakgrund av de skärpta avgaskrav som beslutats på EU-nivå och då de för uppfyllandet kräver att diesel av god kvalitet används vore det värdefullt om en nedsättning av dieselskatten för arbetsmaskiner kunde förenas med ett krav på användarna att använda sig endast av diesel miljöklass 1. Den fortsatta beredningen av det närmare utformandet av ett sådant krav överlåter utredningen dock till . En stark rekommendation är emellertid att en nedsättning om möjligt förenas med det nu föreslagna kravet. I det fortsatta arbetet kan arbete på att utforma incitament för förtida introduktion av arbetsmaskiner som uppfyller de nya avgaskraven komma att vara av stort värde. Hur skall den lägre skattenivån komma till uttryck i lagtexten? infördes ändringar i LSE med motivet att förenkla tillämpningen av reglerna om skattebefrielse. Några materiella ändringar avsågs inte. Genomgående används numera termen skattebefrielse när skattelättnader, dvs. lägre beskattnings- nivåer, kan komma i fråga. De flesta situationer som kan medföra befrielse från skatt har således samlats i ett kapitel (kap. 6 a). Detta är uppdelat på ett antal punkter (f.n. 13 stycken), som var och en reglerar olika situationer när nedsatta skattesatser kan bli aktuella. Punkten 11 t.ex. reglerar bland annat jord- och skogsbrukets lägre beskattningsnivå vid förbrukning för annat ändamål än drift av motordrivna fordon. Frågan är hur nedsättningen för jord- och skogsbrukets arbetsmaskiner nu skall åstadkommas. Ett alternativ är att utnyttja den befintliga punkten 11 och modifiera den något. Denna lösning förutsätter emellertid att nedsättningen för jord- och skogsbruk bestäms till industriskattenivån, eftersom det är denna som anges i den aktuella punkten. Om någon annan nivå väljs är denna punkt utesluten. Därutöver kan det tänkas att lagstiftaren vill ha möjlighet att, fristående från den generella nedsättningen, separat justera nivån för arbetsmaskiner. Dessa, samt tydlighetsskäl, talar för att den särskilda beskattningsnivån för arbetsmaskiner regleras i en egen punkt. Vi föreslår således att en ny punkt tillskapas i 6 a kap. 1 § LSE. Ett förslag till utformning återfinns i figur 6.4 nedan. Vad gäller frågan om för vilket bränsle som nedsättning skall medges är det utredningens mening att nedsättningen skall omfatta endast omärkt diesel enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 b LSE. I enlighet härmed skall nedsättning inte medges för några andra bränslen. Återbetalningen begränsas således till diesel och motsvarande bränsle (se 2 kap 3 § sista stycket LSE). Motsvarande bränsle som etanol, RME m.m. har dock redan en skattenivå som understiger den nivå som skulle vara aktuell för diesel och omfattas således inte. Den s.k. 0,8-procentsregeln bör inte få tillämpas för bränsle förbrukat i arbetsmaskiner (se nedan). Detta följer av 9 kap. 9 § första stycket LSE. Exempel på en ny punkt 14 i 6 a kap. 1 § LSE för att åstadkomma en lägre drivmedelsskattenivå för arbetsmaskiner inom jord- och skogsbruket bränsle som avses i 2 kap. 1 § första a. traktorer, motorredskap och stycket 3 b. tunga terrängvagnar som inte är trafikskattelagen (0000:000), b. motorredskap som beskattas en enhetsskatt (bilaga 1, C 2), c. lätta terrängvagnar. Hur skall återbetalningen skötas? Såsom redogjorts för ovan omfattas jord- och skogsbruket av de nedsättningsregler som gäller även för t.ex. industrin. Detta innebär att dessa sektorer inte betalar energiskatt samt har en till reducerad koldioxidskatt för de bränslen som används för annat ändamål än motordrift. Denna hanteras genom tillämpning av 9 kap. 2 § LSE och administreras genom reglerna i skattebetalningslagen (skattekontosystemet). Enligt nämnda bestämmelse kan den som inte är skattskyldig eller s.k. skattebefriad förbrukare ansöka om återbetalning för skatt på bränsle som förbrukats på ett sådant sätt som ger rätt till skattebefrielse enligt 6 a kap. LSE. Jord- och skogsbruket inkluderades i nedsättningssystemet fr.o.m. . I samband därmed kom dessa sektorer även att omfattas av den s.k. 0,8-procentsregeln i 9 kap. 9 § LSE. Regeln innebär att den del av skatten som överstiger av ett företags försäljningsvärde sätt ned till av koldioxidskattenivån. Nedsättningen får dock inte innebära att gemenskapens minimiskattesatser underskrids. Bestämmelsen omfattar inte skatt på bränsle som förbrukats för drift av motordrivna fordon. Följande fakta inhämtades i samband med upprättandet av prome- om arbetsmaskiner. Antalet jordbrukstraktorer uppgår till omkring 390 000 och antalet aktiva jordbruksföretag är cirka 85 000. Antalet skogsbruk är cirka 180 000. () handlägger cirka 17 000 ansökningar från drygt 4 000 företag om nedsättning av skatt på eldningsolja (ansökan sker kvartalsvis). Om ett system för återbetalning av skatt ned till industrinivån infördes skulle detta medföra en betydande ökning av antalet återbetalningsfall. I samråd med LRF har antalet aktuella företag inom jord- och skogsbruket beräknats till omkring 100 000. En så stor ökning av antalet återbetalningsfall medför naturligt en i hög grad utökad administration för att sköta själva ansökningsärendena. Detta är emellertid något som inte kan undvikas för det fall en särskild beskattningsnivå införs för jord- och skogsbrukets arbetsmaskiner. Det stora antal sökande som det troligen blir fråga om medför att möjligheterna att kontrollera att den volym dieselolja, som förbrukaren ansökt om återbetalning för, faktiskt har använts i arbetsmaskiner är små. Detta innebär att förhållandevis stora krav bör ställas på det uppgiftslämnande som skall ligga till grund för återbetalning. Även om detta kan medföra visst administrativt merarbete för t.ex. småföretagen får det anses vara befogat för att i möjligaste mån upprätthålla en kontroll av återbetalningarna. Utredningen har därvid studerat det tyska systemet för återbetalning till jord- och skogsbruket och funnit att motsvarande hårda krav bör ställas även på de svenska företagarna. Exempel på uppgifter som skall lämnas är bland annat antal arbetsmaskiner, areal, kvitton på inköpt bränsle samt även eventuellt innehav av dieseldrivna bilar. Återbetalningen bör hanteras genom det befintliga systemet för återbetalning. Kontrollsvårigheter bör i möjligaste mån undanröjas genom att ställa hårda krav på uppgiftslämnandet. Ett återbetalningssystem av den här omfattningen torde vidare ställa krav på att i viss utsträckning tillförs ökade resurser. De nackdelar som utredningen ovan redogjort för är sådana som bör beaktas vid det slutliga valet av en eventuellt nedsatt beskattningsnivå. 6.4.7Statsfinansiella konsekvenser av ett kompensationssystem för vissa sektorer Om kompensation skulle medges endast för ytterligare dieselskattehöjningar och således skattenivån för arbetsmaskinerna sattes till den s.k. uppvärmningsnivån skulle detta innebära ett mycket marginellt intäktsbortfall. Kompensationen skulle således få effekt såtillvida att framtida skattehöjningar inte ökar skatte- intäkterna i lika stor omfattning som om även arbetsmaskinerna inkluderades i skattebasen. Om i stället en sänkning av dieselskatten till industrinivå valdes skulle detta innebära en skattenivå om per m3. gällande regler uppgår nivån till per m3. Sänkningen uppgår då till 3 331 – 546 = per m3. I tabell 6.6 nedan redovisas en uppskattning av inverkan på den offentliga sektorns finanser vid en sänkning till industrinivån med ikraftträdande . Periodiserad nettoeffekt för åren 2005–2007 samt varaktig nettoeffekt för den offentliga sektorn vid en sänkning av skatten på diesel för arbetsmaskiner till industrinivån (miljarder kronor) -0,16 -0,64 -0,64 -0,59 -0,08 -0,30 -0,30 -0,27 -0,16 -0,65 -0,65 -0,59 -0,40 -1,59 -1,59 -1,45 I anknytning till utredningens överväganden ovan kring skilda drivmedelsnivåer finns anledning att ta upp och behandla de skrivelser som kommit in till utredningen och som avser önskemål om nedsatta drivmedelsskattesatser. Några av dessa har berörts redan tidigare i vår promemoria Beskattningen av dieselolja för arbetsmaskiner. Utredningen har under arbetets gång tagit del av ett flertal skrivelser från LRF. Vi har även sammanträffat med LRF i syfte att bredda kunskapsunderlaget samt ta del av LRF:s uppfattningar kring vissa av de frågor som avhandlats. LRF har därvid bidragit med bland annat uppgifter om det tyska systemet för återbetalning till jord- och skogsbrukssektorerna. LRF har vidhållit de framställda kraven på nedsatt dieselskatt. Enligt LRF bör skatten på diesel sättas till samma nivå som gäller för eldningsolja efter återbetalning i jord- och skogs- bruket, dvs. industriskattesatsen, eller per m3. näringen skulle detta motsvara nivån för , som anses vara en huvudkonkurrent till svensk skogsnäring. Näringen förklarar sig också beredd att medverka till en teknisk lösning av skattenedsättningen som möjliggör relevanta avgränsningar och rimlig kontroll. I ett parallellt åtagande tar näringen på sig att använda en färgad miljödiesel i aktuella arbetsmaskiner. Denna miljödiesel bör innehålla minst fem (5) procentenheter biobränsle. Näringen deltar vidare i ett konkret utvecklingsarbete för att öka biobränsleinnehållet ytterligare, bland annat i syfte att uppfylla EU:s biodrivmedelsdirektiv. Vi har under arbetet med de bedömningar som gjorts i avsnitten ovan vägt in LRF:s synpunkter. 6.5.2Skrivelser om nedsättning av skatten på bensin inom rennäringen Genom beslut överlämnade regeringen tre separata skrivelser till utredningen om nedsättning av skatten på bensin. Således hemställer i en skrivelse (2000- 04-14) att rennäringsutövare skall undantas från skatten på bensin. Motsvarande krav framställs av i , rensamerna rf, i och () och av (). I de tre skrivelserna anförs stort behov av en generell nedsättning av skatten på bensin inom rennäringen. Som huvudsakligt motiv åberopas att rennäringen måste få samma (konkurrens-) möjligheter som andra näringar. Vid utredningens bedömning av de inkomna skrivelserna bör påpekas att denna görs fristående från frågan om rennäringens konkurrenskraft i ett vidare perspektiv. Utredningen inriktar sig därför på legala aspekter och lämplighetsöverväganden kring att införa en nedsatt bensinskattesats för dessa fordon (eller denna sektor). Beträffande skatten på bensin gäller i första hand EU:s miniminivåer enligt vilka skatten på blyfri bensin skall tas ut med per (3,per liter). Detta kan jämföras med den svenska skattesatsen som uppgår till per liter. När det gäller möjligheten att införa en lägre skattesats för viss yrkesmässig förbrukning av bensin, såsom t.ex. i skotrar, torde den enda reella möjlighet som energiskattedirektivet erbjuder vara genom artikel 15.3, enligt vilken medlemsstaterna får tillämpa en skattenivå ner till noll för energiprodukter och elektricitet som används inom jordbruk, trädgårdsskötsel eller fiskodling samt inom skogsbruk. En generell skattenedsättning för någon av dessa sektorer synes således möjlig enligt direktivet. En sådan nedsättning bör givetvis statsstödsprövas innan den kan tillämpas. Om en särskilt utvald del av någon av dessa sektorer skulle väljas ut, såsom t.ex. enbart rennäringen måste det bedömas som högst osäkert huruvida en sådan nedsättning skulle godtas i statsstödshänseende. Att mot bakgrund av det i stället föreslå en generellt nedsatt bensinskattenivå för t.ex. hela jord- och skogsbruksektorn för att underlätta en statsstödsprövning får anses helt orealistiskt. Redan EG-rätten innebär således beaktansvärda skäl mot att införa en lägre bensinskattenivå för rennäringen. På det rent nationella planet kan även andra överväganden komma i fråga. Som generell regel gäller att undantag från de generella beskattningsnivåerna bör undvikas i möjligaste mån. en, eller flera sektorer erbjuds en alternativ beskattnings- nivå uppstår gränsdragningsproblem vid gränsytorna mot andra sektorer. Det är vidare mer eller mindre givet att de sektorer som inte omfattas av en skattenedsättning utifrån sina respektive konkurrenssituationer kommer att göra anspråk på nedsatta skattenivåer. Det får slutligen bedömas som mycket svårt, för att inte säga omöjligt, att upprätthålla en godtagbar kontroll av att den lindrigare beskattade bensinen endast används i yrkesmässig verksamhet. Fordon av det slag som är i fråga kan nämligen högst sannolikt antas användas även för rent privata ändamål, dvs. utanför ramen för den yrkesmässiga verksamheten. Det ligger således i sakens natur att det skulle vara förenat med mycket stora kontrollsvårigheter att tillse att den lägre bensinskattenivån kom endast rennäringen till godo och inte utnyttjades privat. Utredningens sammanfattande bedömning är att skälen mot en sänkning av skatten på bensin är av sådan tyngd att det är uteslutet att föreslå en lägre bensinskattenivå för rennäringen på det sätt som det hemställs om i skrivelserna. Om man från politiskt håll vill gynna rennäringen i något avseende är det därför utredningens fasta övertygelse att sådana subventioner bör åstadkommas utanför energibeskattningssystemet. 6.5.3Skrivelser om nedsättning av skatten på diesel inom bergmaterialindustrin Bergmaterialindustri (tidigare Grus- och makadam- föreningen) har i flera skrivelser till föreslagit att fordon som används för transporter inom täktverksamhet, i likhet med fordon inom gruvområden, skall medges avdrag för omärkt, högbeskattad diesel samt att åtgärder skall vidtas så att bland annat krossar med larvfötter inte betraktas som fordon för vilka högbeskattat bränsle skall användas (Fi 1998/1191). Föreningen har även i skrivelser direkt till utredningen tagit upp dessa frågor (och ). I samband härmed har utredningen erhållit kopior på de skrivelser som tillställts i denna fråga. Frågan om gruvfordonens skattenedsättning, vilken jämförelser här görs med, har behandlats ingående i Skattenedsättnings- kommitténs betänkande Svåra skatter! (SOU 2003:38, s. 287 f.). Mot bakgrund av att kommittén föreslog att en energi- skatt på el om per kWh skulle tas ut av hela näringslivet, fann man att gruvavdraget av konkurrensskäl borde finnas kvar för att inte medföra kraftigt ökade kostnader för det fåtal företag som tillämpar regeln. Kommitténs uppfattning var dock att näringslivets energibeskattning skall vara utformad utan denna typ av särregler för utvalda sektorer, vilket, inte minst i statsstödshänseende, ansågs vara en fördel. delar uppfattningen att skäl talar för att begränsa det nedsättningsberättigade området i största möjliga utsträckning. i ett längre perspektiv ligger det snarare närmare till hands att slopa gruvavdraget än att utöka det till att omfatta även andra sektorer. Därtill medför en utökad skattenedsättning, såsom framhållits i föregående avsnitt, nya gränsdragningsproblem och därpå följande kompensationskrav från näraliggande sektorer, vilket även det är ett skäl att inte låta de nu aktuella fordonen omfattas av en skattenedsättning. Mot bakgrund av det nu anförda väljer utredningen att inte föreslå en utökning av det nedsättnings- berättigade området. I den mån de aktuella fordonen utgörs av begreppet arbetsmaskiner omfattas de av utredningens förslag om beskattningen av dieselolja för arbetsmaskiner. 7En miljöinriktad fordonsskatteomläggning för tunga fordon Utredningens förslag: I linje med våra förslag i delbetänkandet (SOU 2002:64) föreslår vi nu att fordonsskatten för tunga motorfordon differentieras i syfte att öka miljöstyrningen. Förslaget premierar bättre miljöalternativ genom att tunga fordon (över ) som åtminstone uppfyller de senaste obligatoriska avgaskraven för nya fordon får en lägre skatt än tunga fordon i lägre miljöklasser. Förslaget bedöms öka användningen av miljövänliga fordon genom att incitamenten att använda redan existerande rena fordon och att tidigarelägga köp av nya fordon i bättre miljöklass förstärks. Förslaget innebär att så gynnas miljöklass 2000 (motsvarande EURO-klass 3) och bättre skattemässigt. till dess att miljöklass 2008 blir obligatoriskt gynnas miljöklass 2005 (motsvarande EURO-klass 4) och bättre genom den miljödifferen- tierade fordonsskatten. Detta gör det också mer lönsamt att välja ett fordon i en högre miljöklass än vad som är obligatoriskt, eftersom skatterabatten då åtnjuts . I ett längre perspektiv, om en svensk kilometerskatt blir verklighet, finns det anledning att införa en sänkning för alla tunga fordon, oavsett miljöklass. Detta eftersom en kilometerskatt differentierad efter EURO-klass (miljöklass) väl ersätter miljöstyr- ningen i fordonsskatten.