sou · GSB3117 · 2005-01-01 00:00:00 — RKC:s nuvarande jourtelefon är öppen dygnet runt, och den vänder sig i första hand till kvinnor som utsatts för misshandel och sexuella övergrepp. Samtalen kommer främst från hjälpsökande i län. Telefonjouren är också öppen för myndigheter, organisationer och enskilda personer som söker information om mäns våld mot kvinnor. För att utveckla denna tjänst till en nationell kristelefon krävs ökade resurser. Jourtelefonen måste göras känd nationellt och vara tillgänglig för så många hjälpsökande som möjligt. Detta kan inne- bära att man behöver hjälpmedel såsom texttelefon och möjlighet till kommunikation på andra språk. Nedan granskar jag den befintliga jourtelefonen på RKC med ut- gångspunkt från punkter. RKC:s jourtelefon är öppen dygnet runt. Jourtelefonen bemannas av anställda vid enligt schema på vardagar. Kvälls- och vardagar. övriga dagar bemannas jourtelefonen av barnmorskor med bered- skapstjänst i bostaden. Kompetent, professionell personal RKC har professionell erfarenhet av att omhänderta, vårda, behandla och ge råd till våldsutsatta kvinnor och flickor. Vid kliniken arbetar erfarna specialistläkare, barnmorskor och kura- torer. Övrig personal är också välutbildad i ämnet mäns våld mot kvinnor. Förmåga till samverkan med andra myndigheter och organisationer RKC har utvecklat ett nära samarbete inom hälso- och sjukvården och med , polisen och kvinnojourer lokalt. Regel- bundna möten hålls för erfarenhetsutbyte, metoddiskussion och utvärdering. Flera organisationer använder sig av jourtelefonen – som exempel kan nämnas sociala myndigheter, polismyndigheter, utbildningsväsendet och olika ideella organisationer. Ett kort med RKC:s telefonnummer samt information om reaktioner på våld och hot bipackas i det så kallade rape-kit som används av hälso- och sjukvården och polisen över hela landet vid sexuella övergrepp. Informationen om RKC ger också upphov till många samtalskontakter. Kunskap om samhällets och frivilligorganisationers stöd RKC:s tioåriga verksamhet har inneburit goda möjligheter att bygga en kunskapsbank med information om samhällets och fri- villigorganisationers stöd till våldsutsatta kvinnor. Samtliga samtal som kommer till RKC:s telefonjour dokumenteras på särskilda blanketter. De som ringer får vara anonyma. Under de nära som telefonjouren varit öppen har cirka 20 000 samtal tagits emot, varav har varit patientsamtal. Totalt av alla samtal har kommit från övriga landet, utanför län. Samtalslängden varierar till drygt och antalet samtal har ökat . De flesta samtal sker vardagar, . och nätter är de färre, men längre, samtal. RKC:s telefonrådgivning granskas, analyseras och utvärderas kontinuerligt. RKC ger kontinuerlig utbildning och handledning till den personal som arbetar med jourtelefonen. Rådgivningen på jourtelefonen kräver kännedom om de lagar och förordningar som styr patient- verksamheten, hälso- och sjukvårdslagen, sekretesslagen samt socialtjänstlagen är väl kända av RKC:s anställda. Även de regel- bundna kontakterna med olika samverkansparter ger goda tillfällen till kunskapsinhämtning. Min bedömning är att det finns ett behov av en nationell kris- telefon. Erfarenheter från ideella organisationer som arbetar med stöd för våldsutsatta kvinnor tyder på detta. Alltför stort ansvar ligger på dessa organisationer . Erfarenheter från andra länder visar att en nationell kristelefon kan vara till hjälp för många våldsutsatta kvinnor som behöver stöd och råd eller som befinner sig i en akut krissituation och behöver omedelbar hjälp. En kristelefon kan också vara till stöd och hjälp för närstående vuxna. RKC:s nuvarande jourtelefon är öppen dygnet runt och vänder sig i första hand till kvinnor som utsatts för misshandel och sex- uella övergrepp. Samtalen kommer främst från hjälpsökande i län. Telefonjouren är också öppen för myndigheter, orga- nisationer och enskilda personer som söker information om mäns våld mot kvinnor. RKC:s tioåriga verksamhet har inneburit goda möjligheter att bygga en kunskapsbank med information om samhällets och fri- villigorganisationers stöd. Förslag om en nationell kristelefon En nationell kristelefon skall inrättas vid RKC. Jag anser att det finns behov av en nationell kristelefon i för våldsutsatta kvinnor och deras anhöriga och jag menar att det finns goda möjligheter att utveckla RKC:s nuvarande jourtelefon till en sådan. Följdaktligen föreslår jag att man bör inrätta en nationell kristelefonen vid RKC. Nedan lämnar jag förslag på hur den nationella kristelefonen bör vara organiserad och vilken målsättning verksamheten bör ha. Dessa förslag kommer att innebära förändringar av RKC nuvarande telefonjoursverksamhet. Den nationella kristelefonen skall vända sig till alla kvinnor och deras närstående som behöver råd, stöd och hjälp i frågor som rör våld mot kvinnor inklusive sexuellt våld samt hot om våld. I arbetet skall våldsutsatta kvinnor med funktionshinder samt invandrar- kvinnor, lesbiska och kvinnor med missbruksproblem särskilt upp- märksammas. Kvinnornas ålder skall också beaktas. För att nå målgruppen krävs att service och informationsmaterial anpassas till dem. Exempel på detta är information på flera språk, texttelefon och information på punktskrift samt olika informa- tionskanaler. Det är också viktigt att inte utgå ifrån att alla är heterosexuella. En nationell kristelefon kommer att få flera hjälpsökande än RKC:s nuvarande jourtelefon, eftersom det nya uppdraget kommer att ändra fokus från patienter med återkommande kontakter till en bredare grupp med många kvinnor som söker hjälp . Den nationella kristelefonen skall inte vända sig till myndigheter, organisationer och enskilda personer som i sitt arbete söker infor- mation och råd gällande mäns våld mot kvinnor och våld i sam- könade relationer Dessa skall i stället få hjälp via RKC:s ordinarie informationsverksamhet. Den nationella kristelefonen skall drivas efter särskilda riktlinjer där de hjälpsökandes behov skall stå i centrum. Arbetet skall präglas av ett professionellt förhållningssätt, vilket innebär att man måste förmedla korrekt information och kunskap samt visa respekt för de hjälpsökande och deras situation. Kvinnor som väljer att ringa till en nationell kristelefon kan ha gjort detta val för att de inte velat eller vågat söka hjälp på annat sätt. Telefonsamtalet kan vara ett första steg för att förändra sin livssituation. Därför är det viktigt att förmedla bekräftelse och kraft, samt att ge korrekt information om möjligheter att gå vidare utifrån den hjälpsökande kvinnans situation. Ett stärkande samtal kan hjälpa kvinnan att ringa in problemet och avdramatisera steget att söka vidare hjälp. Den nationella kristelefonen måste erbjuda garanterad anony- mitet och sekretess för den som ringer. Samtalen får inte spåras, nummerpresentatör får inte användas. Den personal som arbetar med den nationella kristelefonen skall ha hög kunskap om mäns våld mot kvinnor och om våld i samkönade relationer. Detta inkluderar våldets mekanismer (exempelvis normaliseringsprocessen), våldets konsekvenser för kvinnor och barn samt samhällsproblem i anknytning till våldet. Kunskapen skall också innefatta våldets omfattning i samt lagstiftning och myndigheters ansvar och arbete (sociala myndigheter, rätts- väsendet, hälso- och sjukvården med flera). Personalen skall också kunna förmedla konkreta hjälpkontakter. Därför krävs kunskaper om ideella organisationers och myndig- heters arbete på lokal nivå. Personalens kunnande skall innefatta särskilda kunskaper om lesbiska, funktionshindrade kvinnor, äldre kvinnor, tonårsflickor, invandrarkvinnor och missbrukande kvinnor. Hög kompetens i fråga om samtalsmetodik är viktig. Samtalen skall vara stärkande och processinriktade. Detta kräver utbildning och erfarenhet, där man belyser sina egna attityder och värderingar. Dessutom krävs kontinuerlig fortbildning och handledning. viktigt att skapa ett öppet samtalsklimat som på ett konstruktivt sätt ifrågasätter och tillåter utveckling av rådande metoder. Den nationella kristelefonen skall vara öppen dygnet runt och ha god tillgänglighet. Samtalen skall vara kostnadsfria för de hjälp- sökande. Det skall finnas tillräckligt med personal så att flertalet hjälpsökande kommer fram vid första påringningen. Hur många telefonlinjer detta innebär går inte att på förhand uppskatta, men erfarenheter från andra jourtelefoner visar att hjälpsökande tende- rar att i första hand ringa på vardagar, i andra hand vardagskvällar och i sista hand och . Detta tyder på att fler linjer bör vara öppna vardagar än övriga tider. Ökad kännedom om den nationella kristelefonens existens kommer dessutom troligen leda till att fler ringer och att detta med tiden innebär en ökad belastning på kristelefonen. Svarsplatsen skall i möjligaste mån finnas på ett ställe och samma ställe. Då säkerställer man att en så hög kvalitet som möjligt uppnås i det direkta telefonarbetet och man ger också bättre möjligheter till handledning och stödsamtal för personalen. Den nationella kristelefonen skall organiseras av RKC. Det är viktigt att den nationella kristelefonen har klara riktlinjer (Se även under rubriken: Syfte och målsättning) och en tydlig ledning. Den nationella kristelefonen skall vara knuten till RKC:s kliniska verk- samhet och ha en egen verksamhetsansvarig, riktlinjer och arbets- sätt skall utformas inom den kliniska verksamheten. En nationell kristelefon kräver minst sju heltidstjänster, varav en som verksamhetsledare. Tjänsterna kan dock fördelas mellan flera personer. RKC:s nuvarande system med utbildande barnmorskor som svarar i telefonen kan också vara en möjlig lösning. En grundläggande del av kristelefonen är uppbyggnaden av en databas som innehåller uppgifter om myndigheters och organisatio- ners arbete samt deras möjlighet att bistå våldsdrabbade kvinnor och deras anhöriga. Detta gäller både på nationell och på lokal nivå. Databasen är ett nödvändigt instrument för det nationella upp- draget och den skall uppdateras kontinuerligt. I uppbyggnads- skedet kommer detta att innebära en omfattande inventering av samhällets och frivilligorganisationers stödinsatser för våldsutsatta kvinnor och deras anhöriga. Samverkan med andra jourtelefoner och aktuella aktörer bör därför uppmuntras. Samverkan med Terrafem och andra aktörer Den nationella kristelefonen skall enbart stödja och hjälpa genom telefonkontakten. Hjälpsökande som behöver ytterligare stöd måste få det på lokal nivå. Därför är det viktigt att man samverkar med andra organisationer och myndigheter som erbjuder stöd och hjälpinsatser. Vid verksamhetsinventeringen för databasen skall kontakter knytas med relevanta samverkanspartners, exempelvis SKR, ROKS och samt i förekommande fall organisationer för funktionshindrade och andra intresseorganisationer. Kunskapsutbyte är viktigt. Den nationella kristelefonen bör där- för inhämta kunskaper från och hänvisa till Terrafem och andra jourtelefoner och kvinnojourer med specialkompetens, till exempel Team för våldtagna kvinnor på Alla Kvinnors Hus, RFSL:s brotts- offerjour och Systerjouren Somay. Samverkansformer bör ut- arbetas för ett optimalt kunskapsutbyte. De hjälpsökande skall alltid hänvisas till rätt instans. Den nationella kristelefonens verksamhet skall dokumenteras och utvärderas. Varje samtal skall dokumenteras på särskilda blanketter och sammanställas statistiskt. Verksamheten skall också doku- menteras och utvärderas i sin helhet, inklusive riktlinjer och arbets- sätt. Dokumentationen är ett viktigt led i metodutvecklingen och utgör underlag för det opinionsbildande och kunskapsspridande arbetet. Den kunskap om våldsutsatta kvinnor som den nationella tele- fonen ger kan också tjäna som underlag för förebyggande arbete. Dokumentationen måste dock ske på ett sådant sätt att den inte äventyrar den höga nivån på sekretess och anonymitet för de hjälp- sökande. Ekonomiska konsekvenser och förslag till finansiering Ett nationellt centrum kommer att innebära ökade kostna- der för staten. Kostnaden kan tillgodoses genom omfördelning inom totala utgifter och påverkar inte befintlig kostnadsnivå. Jag har visat att det finns ett stort behov av ett nationellt centrum i form av en statlig permanent verksamhet som uteslutande ägnar sig åt frågan om mäns våld mot kvinnor. Jag har även lämnat förslag om formerna för en ombildning av nuvarande Rikskvinnocentrum (RKC) till ett framtida nationellt centrum. De ansvarsområden som det nationella centrumet föreslås ha kräver dock att särskilda resurser anslås verksamheten. Uppbygganden av ett nationellt centrum beräknas ta i an- språk, under vilket kostnaderna beräknas uppgå till . Kostnaderna för att driva ett nationellt centrum kan sedan beräknas till cirka 25 miljoner varav är lönekostnader. Jag anser att centrumet skall vara direkt bidragsfinansierat och inte ha några externa intäktskrav. I nedanstående kostnadsberäkning är lönekostnaderna uttryckta i antal tjänster, vilka kan fördelas mellan flera personer. Varje års- arbetskraft beräknas kosta i genomsnitt . När verk- samheten når sin fulla omfattning beräknas den omfatta cirka 26 tjänster varav 1 föreståndare, 4 enhetschefer, 3 forskare, 11 ut- redare/handläggare och 7 administrativa medarbetare. Även kostnaderna för en nationell kristelefon redovisas. Dessa kostnader är beräknade runt-öppen, avgiftsfri telefon. Genomförande frågor SOU 2004:117 Kostnadsberäkning, inklusive nationell kristelefon (tkr) Lönekostnader (motsvarande 26 tjänster) Varav kostnad för nationell kristelefon Den totala kostnaden för centrumets nationella verksamhet inklu- sive kristelefonen beräknas alltså till . Kostnadsfördelningen mellan enheterna fastställs av centrumets styrelse. Kostnaden för den nationella kristelefonen beräknas uppgå till . Kostnad för klinisk verksamhet Den kliniska verksamheten drivs vid på uppdrag av i län enligt fastställd årsvolym. Kostnaden beräknas uppgå till . står för hela kostnaden. Grundtanken bakom förslaget att ombilda RKC är att etablera ett permanent och nationellt . Behovet av en sådan statlig, nationell verksamhet är trängande. Att finna medel för denna verksamhet är framför allt en politisk fråga. Det handlar främst om att göra mäns våld mot kvinnor till ett prioriterat om- råde och därmed till en legitim budgetpost. I budgetpropositionen finns reser- verade för RKC. Beaktat dessa öronmärkta medel saknas alltså för att tillgodose den totala årskostnaden för ett nationellt centrum. Mitt förslag är att tas från anslagspost 13:3, den så kallade Dagmaröverens- Dessutom bör av de medel som disponeras av överföras till RKC. Bidrag till hälso- och sjukvården - anslagspost 13:3 Jag föreslår att av medlen till den så kallade Dagmaröverenskommelsen (anslagspost 13:3, Bidrag till hälso- och sjukvården) i budgetpropositionen skall reserveras till RKC:s verk- samhet och att denna post skall garanteras. anvisas till anslag 13:3. Från detta anslag utbetalas stadsbidrag till landstingen enligt den överens- kommelse som träffats mellan staten och om vissa ersättningar till hälso- och sjukvården, den så kallade Dagmaröverenskommelsen. Pengarna har primärt använts för att stärka patientens ställning i hälso- och sjukvården. Inom ramen för överenskommelsen har bland annat bidrag lämnats för nationella informationsinsatser, metod- och kunskapsutveckling samt natio- nellt utvecklingsarbete inom vården och omsorgen. Inom ramen för anslaget har man också finansierat olika institut (, , Kilen, Vidar- kliniken med flera) samt olika projekt för att bygga databaser och genomföra IT-satsningar. RKC som nationellt kunskaps- och resurscenter bedriver en verksamhet som stärker patientens ställning i vården, bidrar till kunskaps- och metodutveckling, samlar och sprider information som är viktig för hälso- och sjukvården och andra myndigheter samt gagnar landstingen nationellt. Jag föreslår att av anslag skall reserveras för RKC. är nationell expert- och tillsyns- myndighet för hälso- och sjukvård, socialtjänst, tandvård, stöd och service till funktionshindrade, hälsoskydd och smittskydd. Myndigheten skall säkerställa och främja god hälsa, social välfärd, omsorg och vård på lika villkor för hela befolkningen. Mäns våld mot kvinnor och våld i samkönade relationer är ett allvarligt samhällsproblem som har långtgående följder och på- Det finns därför ett stort behov av kunskapsut- veckling inom hälso- och sjukvården, och andra myndigheter och organisationer. RKC som ett nationellt centrum blir en nationell kunskaps- och kompetensresurs för myndigheter lokalt, regionalt och centralt. Jag anser därför att RKC i sin roll som nationellt centrum utför en viktig del av uppdrag och att dess verksamhet utgör en tillgång för myndigheten. Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män Mina förslag kan antas leda till en ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. Mäns våld mot kvinnor handlar om bristen på jämställdhet mellan könen och våldet är ett exempel på obalansen i maktförhållandet mellan kvinnor och män. Alla åtgärder som syftar till att förhindra sådant våld och förtryck kan därför sägas vara ett led i arbetet för ökad jämställdhet. Mina förslag syftar till att förbättra våldsutsatta kvinnors situa- tion och motverka våldet. Om förslagen genomförs bör de därmed leda till en ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. Konsekvenser för brottsligheten och det brottförebyggande arbetet Mina förslag kan antas minska brottsligheten och påverka det brottsförebyggande arbetet i positiv riktning. Ett nationellt centrum skall enligt mina förslag verka för bättre kunskap och samverkan inom myndigheter när det gäller mäns våld mot kvinnor. Detta antas leda dels till att fler ärenden fångas upp av myndigheterna, dels till att fler kvinnor anmäler våldet, vilket i sin tur kommer öka antalet lagförda fall. torde centrumets arbete leda till en minskad frekvens av mäns våld mot kvinnor. Jag har föreslagit en förordning med instruktioner för ett nationellt centrum och dess organisation. Några andra författningsändringar har jag inte ansett behövas. Ombildning av Rikskvinnocentrum till ett Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppdrag att finna formerna för en ombildning av Rikskvinnocentrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats (RKC) till ett nationellt institut. Institutet skall utveckla metoder för omhändertagande och behandling samt fungera som ett kunskaps- och resursorgan för myndigheter, orga- nisationer och allmänhet när det gäller mäns våld mot kvinnor, sexuella övergrepp och våldtäkt. Erfarenheterna från den verksamhet som RKC bedriver skall tas till vara. Utredaren skall också överväga förutsättningarna för att inrätta en nationell kristelefon för kvinnor som utsatts för mäns våld samt samverkan med Terrafem, den nationella kristelefonen för kvinnor med invandrarbakgrund, som utsatts för mäns våld. tillsatte regeringen en kommission (Kvinnovåldskommis- sionen) med uppdrag att utifrån ett kvinnoperspektiv göra en över- syn av frågor som rör våld mot kvinnor och föreslå åtgärder för att motverka sådant våld (dir. 1993:88). I ett delbetänkandet Ett centrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats (SOU 1994:56) föreslog kommissionen att ett centrum skulle inrättas för kvinnor som våldtagits och misshandlats. RKC inrättades 1994 med i som huvudman. Syftet med verksamheten var att RKC skulle vara ett nationellt resurs- och som utifrån ett kvinnoperspektiv skulle skapa former för ett gott omhändertagande i vården för kvinnor som våldtagits och misshandlats. RKC skulle genom prak- tisk erfarenhet bistå utsatta kvinnor och minska skadeverkningarna för de kvinnor som blivit utsatta för våldtäkt eller misshandel. Genom ett nära förhållande mellan forskning och klinisk verksam- het skulle kunskaperna öka om hur denna verksamhet bäst skulle utformas. Betydelsen av att kunskaperna fördes ut poängterades. RKC skulle vara en resurs för kvinnor som utsatts för mäns våld även i andra delar av landet då de behövde få råd om vart de skulle vända sig för att få stöd och hjälp. Det avsågs också vara en resurs för olika sjukvårdsenheter runt om i landet. Relevant forskning skulle knytas till RKC, som också skulle medverka i olika slags ut- bildningar. Kommissionen betonade att Rikskvinnocentrum inte skulle ut- göra en försöksverksamhet eller ett tidsbegränsat forsknings- projekt. Grundtanken var i stället att det inom hälso- och sjuk- vården skulle komma att behövas en speciali- serad verksamhet för kvinnor som utsätts för mäns våld. framhöll att staten har ett särskilt an- svar när det gäller att arbeta för att öka jämställdhet mellan könen och vidta åtgärder för att förhindra och motverka mäns våld mot kvinnor. Det framhölls att staten borde ta del i uppbyggnaden av RKC. Kommissionen uppskattade kostnaderna till förutom kostnaderna för forskningen. Kommissio- nen poängterade att ett statligt engagemang även fortsättningsvis skulle komma att behövas. har frågan om RKC:s finansiering diskuterats. i har inte haft möjlighet att stå för finansie- ringen av en nationell verksamhet utan enbart den del som kommit de egna invånarna till godo. Sammanlagt har staten bidragit med , med och med 1994–2003. uppgick RKC:s kostnader till totalt . Den största posten utgjordes av personalkostnader, vilka uppgick till . Kostnaderna för har varit . Slutligen kan nämnas att i budgetpropositionen 2004 har avsatts (inklusive för den nationella jourtelefonen). efter bildandet fungerade RKC som en enhet inom kvinnokliniken på . När det gäller patient- verksamheten inriktades arbetet på att skapa nätverk och formali- sera samverkansmodeller med olika förvaltningar och enheter inom och med andra myndigheter och organisationer, såsom Familjevårdsenheten vid och . är RKC en egen klinik som är direkt underställd sjukhus- direktören. arbetar RKC på ett något annorlunda sätt än när verksam- heten startade. Arbetet har konsoliderats och utvecklats och sam- verkan med bland annat beroendekliniken och rättsmedicinska av- delningen i har inletts. Dessutom finns det resurser för det psykosociala omhändertagandet i form av barnmorskekompetens och kuratorer. En psykiater finns till hands på kliniken . RKC:s verksamhet är inriktad på att bedriva patientverksamhet med tillgänglighet dygnet runt, ut- veckla metoder för omhändertagande och behandling av kvinnor som utsatts för misshandel och våldtäkt, fungera som rådgivande resurs för andra personalkategorier som möter våldsutsatta kvinnor, informera om det sexualiserade våldets fysiska och psykiska effekter samt om RKC:s verksamhet och resurser, bedriva forskning inom den medicinska fakulteten och i sam- arbete med andra discipliner samt aktivt följa det forsknings- och utvecklingsarbete som rör sexualiserat våld. RKC har totalt nio årsarbetare anställda. Dessutom har RKC ett antal timanställda gynekologer som har kvällsmottagning för upp- följning av våldtäkter. RKC har ett avtal med kvinnokliniken (gynekologer) som mot ersättning motsvarande besökskostnad undersöker akut kvinnor som blivit våldtagna. Patientverksamheten bedrivs i öppenvård och mottagningen är öppen för tidsbeställda och akuta besök och konsultationer hos kurator och läkare (allmänläkare, psykiater) vardagar 8–17. För uppföljning av våldtäktsfall finns gynekologisk kvällsmottagning. Gruppverksamhet bedrivs av psykolog. RKC är också tillgänglig för akuta besök och telefonrådgivning dygnet runt via en jourlinje som huvudsakligen består av barnmorskor. Kvinnor som behöver vårdas i sluten vård, vårdas på den klinik där de medicinskt hör hemma i samverkan med Rikskvinnocentrum. Forskning som RKC har genomfört RKC har genomfört eller genomför ett antal forskningsuppdrag, t.ex. Mäns våld mot kvinnor i jämställda - en omfångsundersökning. Studien har genomförts tillsammans med sociologiska institutionen vid och finansierats av , -våld i samband med graviditet. - avhandling som lades fram . En doktorsavhandling kommer att presenteras .