sou · GSB371d3 · 2005-01-01 00:00:00 — En central krisorganisation byggdes snabbt upp. Bland annat öppnades två telefonlinjer – en för anhöriga och en för allmän- heten. har haft individuell kontakt med samtliga familjer. En samordnare inom utsågs för att koordinera möten med föräldrarna. Varje gång ett barn togs in för förhör tillkallades hela teamet för att ge stöd till både föräldrar och barn. Exempel på frågor som man mött: Varför har jag inte sett något på mitt barn? Varför har hon inte berättat? Hur kan jag berätta om vad som hänt för mitt barn? Skall jag överhuvudtaget berätta? Vilken skada har mitt barn tagit? Hur kan jag ha haft en granne som gjort så här utan att jag för- stått det? Hur kan han ha blivit så här? Det viktigaste för det goda utfallet i bedöms vara: att polisen ledde och samordnade arbetet att polisen kallade samtliga berörda myndigheter till ett möte att polisen alltid kallade in berörda myndigheter vid de fortsatta förhören med barnen. att ansvarade för samordningen av brottsoffer- stödet. Arbetet har präglats av en helhetssyn, där man tagit hänsyn till alla inblandade parter, även till allmänheten. En svårighet var att hålla barnet i fokus, eftersom barnen inte visade några symtom utan det var föräldrarna som hamnade i kris. 15.1.2Verksamheter som bygger på samverkan BUP-Elefanten är en behandlingsenhet vid misshandel och sexuella övergrepp i med som huvudman. Social- tjänsten bidrar med en socionom. Det s.k. BAMSE-teamet tillkom som ett komplement till BUP-Elefanten 1998. Teamet gör utred- ningar på begäran av vid misstanke om misshandel eller sexuella övergrepp, riskbedömningar, barnpsykologiska utred- ningar, medicinska bedömningar m.m. Man verkar också för att ut- veckla metoder för samverkan mellan myndigheter som utreder misstankar om barnmisshandel och sexuella övergrepp. Verksam- heten drivs i samverkan mellan och nio kommuner i . I startade ett Barnkriscentrum med social- tjänsten som huvudman. Målgrupp är barn och ungdomar 0–som varit utsatta för misshandel eller sexuella övergrepp. Offer för barnpornografi ingår också i målgruppen. Målsättningen är att, med barnet i centrum, etablera samverkan mellan olika myndigheter. Barnet/familjen skall få ett bra bemötande i krisen och barnet skall inte behöva träffa olika myndighetspersoner på olika ställen utan krisbehandlingen skall kunna komma i gång snabbt. 15.2Samverkan på nationell nivå Eftersom sexuell exploatering av barn är en fråga, som började upp- märksammas först , är kunskaperna om proble- met fortfarande bristfälliga och i princip samlade hos ett fåtal orga- nisationer och personer. Det finns därför skäl att lägga ett visst ansvar för att följa utvecklingen, kunskapsspridning och metodut- veckling på central nivå, åtminstone . Frågans internationella karaktär gör också att den delvis bör hanteras på nationell nivå. Varje kommun och landsting kan inte hålla sig à jour med den internationella utvecklingen och ha kontakter i andra länder. I den nationella handlingsplanen mot kommersiell sexuell exploa- tering av barn anges att årliga möten skall arrangeras mellan offentlig och frivillig sektor för att diskutera frågor som rör sexuell exploatering. Ansvaret för att bjuda in be- rörda departement, myndigheter och organisationer ligger på Social- departementet. Syftet skall vara att åstadkomma en öppnare dialog och ett effektivare kunskapsutbyte mellan dem som arbetar med dessa frågor. som arbetsgruppen, och sedermera utredningen om sexuell exploatering av barn, pågått låg ansvaret för nätverken där. Arbetsgruppen skapade fyra nätverk bestående av företrädare för myndigheter, frivilliga organisationer, parlamentariker och exper- ter, sammanlagt ca 80 personer. slogs dessa nätverk samman till ett. Deltagarna har rapporterat att nätverken givit användbar kunskap och värdefulla erfarenheter. De har också uttryckt önskemål om att nätverken skall fortsätta. I och med att utredningen slutfört sitt uppdrag återgår ansvaret för nätverken till . Vid ett möte med nätverken diskuterades frågan om nätverken bör inriktas enbart på sexuell exploatering av barn eller om de ock- så bör innefatta sexuella övergrepp. Deltagarna redovisade olika uppfattningar i denna fråga. En synpunkt är att det finns ett sam- band mellan de bägge frågorna och att det av kostnads- och tidsskäl inte går att ha samverkansgrupper eller nätverk kring varje fråga. En annan synpunkt är att sexuell exploatering är en så speciell fråga, att problemet har förhållandevis liten omfattning och att kunskapsbristerna på området är stora. Det skulle motivera att det finns nätverk som, åtminstone , tillåts specialisera sig på sexuell exploatering. Inom barn- och ungdomspsykiatrin finns ett nätverk med inriktning mot sexuella övergrepp mot barn. Inom nätverket bevakas den svenska utvecklingen och man verkar för kunskaps- spridning och metodutveckling. Fokus ligger på att förbättra hjälpen till de utsatta barnen. Internet ger goda möjligheter att utveckla professionella nätverk både nationellt och internationellt. För allt fler professionella är Internet ett naturligt redskap i det dagliga arbetet och kan användas för att på ett kostnadseffektivt, snabbt och enkelt sätt få kontakt Vissa myndigheter, exempelvis polisen, har emeller- tid fortfarande dålig tillgång till Internet. Sexuell exploatering av barn är ett område som förändras snabbt och det är svårt att förutse vad som kommer att hända . Ett nätverk bestående av experter som representerar sektorer som kommer i direkt kontakt med frågor som rör sexuell exploatering av barn t.ex. polis, åklagare, barn- och ungdomspsykiatri, social- tjänst, kriminalvård, barnrättsorganisationer, , den statliga institutionsvården m.fl. bör få möjlighet att följa utveck- lingen, diskutera handläggning och samverkan m.m. när det gäller sexuell exploatering och eventuellt även sexuella övergrepp. Att bekämpa sexuell exploatering av barn kräver ett väl utvecklat internationellt samarbete. Brottsligheten, framför allt barnporno- grafi och människohandel, är gränsöverskridande. Det krävs både formella och informella kontakter mellan brottsbekämpande myn- digheter i olika länder. Ett gott exempel på ett multiprofessionellt samarbete är när polisen lyckades avslöja den stora barnpornografihärvan i . Den barnpornografiska serie som producerats av den avslöja- de mannen hade funnits tillgänglig på Internet . Bilderna studerades av forskare i som fann att bilderna troligtvis var tagna i . Forskarna efterlyste en focal point som kunde fortsätta att studera bilderna och försöka finna det land där bilder- na producerats. i tog på sig arbetet och började en global undersökning som via , , och lyckades få fram en IP-adress kopplad till ett Telia- abonnemang i . Den norska polisen kontaktade den svenska barnpornografigruppen vid som tog över arbetet. I redovisas ett omfattan- de internationell samarbete när det gäller människohandel. Bland annat har en handbok i elektronisk form utarbetats inom ramen för Interpools arbete rörande människohandel för sexuella ändamål. Syftet med handboken är att ge poliser över hela världen bättre kunskaper på området och att vara ett stöd i utredningsarbetet. Svensk stöd har också givits genom en sekonderad befattnings- havare vid . Europol har givit ut två bulletiner med inriktning på människohandel och barnpornografi på Internet. Vidare har arbetet med att färdigställa en hotbildsrapport med huvudinriktning på människohandel gått in i slutskedet. En rapport kommer att delges medlemsländerna . träffade regeringscheferna i en över- enskommelse om att tillsätta en aktionsgrupp för att stärka kampen mot grov organiserad brottslighet i regionen. En kommitté bilda- des som har huvudansvar för att genomföra den operativa verksam- heten. Kommittén består av representanter för polis, åklagare, tull-, gräns- och kustbevakning samt representanter från EU-kommis- sionen. Denna operativa verksamhet har lett till att fler ingripanden vad gäller människohandel för sexuella ändamål kunnat göras. En nordisk-baltisk aktionsgrupp mot människohandel har bil- dats på initiativ av dåvarande utrikesminister . Aktions- gruppen skall utgöra en paraplyfunktion mot människohandel samt verka för att frågan ges högsta politisk prioritet. Barnenheten inom Östersjöstaternas råd arbetar med fem priori- terade områden: skydd mot sexuell exploatering, gatubarn och barn utan familj, barn på institution, unga förövare samt ensamkom- mande barn och barn som är offer för människohandel. En hand- lingsplan har upprättats för omhändertagande av ensamkommande barn och barn utsatta för handel för sexuella ändamål i regionen. Varje land skall utse en nationell kontaktperson på nationell nivå, som skall ge kunskap om vem som har det operativa ansvaret för de utsatta barnen. En hemsida som utgör en resurs i arbetet med utsatta barn, har utvecklats (http://childcentre. Varje land har utsett en nationell koordinator som fungerar som länk i samarbetet. I har funktionen som nationell koordinator. Koordi- natorn skall uppmuntra nätverksbyggande mellan nationella aktö- rer och verksamheter inom området utsatta barn. Koordinatorn har också ansvar för hemsidan och för att stimu- lera intresset för och användandet av den. Diskussionsforum finns på engelska och på de nationella språken. Detta öppnar möjligheter till kunskapsutbyte på regionalt och nationellt. Hemsidan kan bli en värdefull kunskapsbank för alla som arbetar med utsatta barn. Den innehåller en del som är tillgänglig för alla och en sluten del för dem som är anslutna till nätverket. Det slutna svenskspråkiga diskussionsforumet har ett nätverk, där framför allt personal inom barnpsykiatrin ingår. Det internationella samarbetet är väletablerat när det gäller det polisiära samarbetet men det behöver utvecklas när det gäller om- händertagande av offren. Nätverk behöver etableras för samarbete över gränserna när det gäller underåriga som är offer för människo- handel för sexuella ändamål. Ett tydligt barnperspektiv skall vara norm i varje utredning där underåriga finns med. Varje land bör ha en tydlig handlingsplan för det omedelbara omhändertagandet i samband med polisutredning och rättegång samt för offrets rehabi- litering och eventuella återvändande till hemlandet. 16Överväganden och förslag till åtgärder Barn som utsatts för sexuell exploatering har i allmänhet många problem, bl.a. har en stor andel varit utsatta för sexuella kränk- ningar/övergrepp före eller i samband med exploateringen. I ung- domsenkäten illustreras ungdomarnas utsatthet tydligt. Den tar sig uttryck som sexualiserat beteende, missbruk, asocialitet och psy- kisk ohälsa. Dessa ungdomar signalerar på olika sätt att de utgör en riskgrupp. Det är vuxenvärldens ansvar att se signalerna, fånga upp ungdomarna och se till att det finns tillgång till adekvata hjälp- och behandlingsinsatser. Sexuell exploatering ingår som en del i dessa ungdomars problem- komplex, vilket innebär att det sällan är meningsfullt att inrikta förebyggande arbete och åtgärder enbart mot exploateringen. Pers- pektivet bör vara bredare och innefatta ungdomar som befinner sig i riskzon överhuvudtaget. Även om sexuell exploatering bara är ett problem av många, är det viktigt att exploateringen upptäcks, uppmärksammas, beskrivs och hanteras. Sexualiteten är ett centrat tema i ungdomars liv och bör därmed även vara en viktig fråga i olika verksamheter som arbe- tar med ungdomar i exempelvis undervisning, rådgivning, utred- ning och behandling. Det är naturligt att tonvikten läggs vid frågor kring sexualitet i allmänhet i verksamheter som vänder sig till stora grupper av barn t.ex. i skolan. Eftersom ungdomar i hög grad kommer i kontakt med framför allt pornografi finns anledning att även ta upp frågor kring sexuella övergrepp och sexuell exploa- tering. Att belysa och diskutera sexualiseringen av det offentliga rummet är också av stor vikt. Överväganden och förslag till åtgärder Den enkätundersökning som genomförts inom ramen för utred- ningen visar att ungdomar i årskurs tre i gymnasiet som sålt sex, i hög grad har en tillåtande attityd till olika former av sexuell exploa- tering. Detta är kanske inte anmärkningsvärt. Desto mer anmärk- ningsvärt är att även många i jämförelsegruppen har en tillåtande attityd till exempelvis att andra medverkar i pornografi eller har samlag mot ersättning. Förvånansvärt många pojkar kan också tänka sig att själva utföra vissa sexuella handlingar mot ersättning. Det finns anledning att följa utvecklingen och att närmare undersöka konsekvenserna av förändrade attityder till sexualitet i allmänhet och sexuell exploatering i synnerhet. När det gäller barnpornografibrotten har utredningen diskuterat det faktum att barnpornografibrottet är placerat i kapitel 16, som innefattar brott mot allmän ordning dvs. brott som betecknas som brott mot staten och inte mot person. Det innebär att barn som identifierats i en utredning om barnpornografibrott inte har en självklar rätt till målsägandebiträde och skadestånd. (deldom , B 1914-03) har i denna fråga gjort följande bedömning: Den brottsliga handlingen som avses i 2 kap 3 § skadeståndslagen (tidigare 1 kap 3 § samma lag) är i första hand handlingar som utgör brott enligt . Skadestånd skall utgå för allvarlig kränkning av målsäganden genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet, frid eller ära. Skildrande och spridning av barnpornogra- fiska bilder utgör visserligen en kränkning mot barn i allmänhet men i första hand utgör det en kränkning av det avbildade barnet. Även om lagstiftaren slutligen valt att hänföra barnpornografibrott till 16 kap kan det, enligt tingsrättens mening inte råda någon tve- kan om att de skildrade barnen, som i detta fall identifierats och också betraktas som målsägande i den del som gäller barnpornografibrott, till följd av NN:s handlande, utsatts för en så allvarlig integritetskränk- ning att de på grund av barnpornografibrottet är berättigade till skade- stånd. Det är okänt för utredningen om frågan prövats i högre instans. Man bör alltså kunna hävda, att framställning och spridning av barnpornografiska bilder också innefattar ett brott som riktar sig mot enskild målsägare. Dessutom kan ju brott som i huvudsak riktar sig mot det allmänna grunda skadeståndsansvar, såsom vårds- löshet i trafik och våld och hot mot tjänsteman. Regeringen bör utreda och klargöra frågan om skadestånd vid barnpornografibrott. Preskriptionstiderna vid barnpornografibrott har diskuterats i utredningen med anledning av ovan nämnd dom från . I ett flertal fall i detta mål har barn identifierats utan att åtal har kunnat väckas eftersom brottet sexuellt ofredande preskri- berats. Då ett barn utsatts för övergrepp, vilka filmats eller foto- graferats och där bilderna spridits på Internet blir konsekvenserna för barnet förödande. Bilderna finns alltid kvar och kan när som helst dyka upp på nytt. Just denna omständighet innebär i sig ett sådant hänsynslöst utnyttjande av barnet att gärningen inte borde vara att bedöma som ett ofredande. Alternativt bör man överväga om regeln om förlängd preskriptionstid för sexualbrott mot barn även skall avse ofredande i de fall gärningen inneburit att barnet exploaterats på Internet. Ett annat problem i detta sammanhang är, att det för sexuellt ofredande krävs att offret varit medvetet om handlingen. Små barn som fotograferas pornografiskt är inte medvetna om att de utsätts för brott. Åtal kan därför i dessa fall inte väckas för sexuellt ofre- dande. Regeringen bör överväga om ovanstående omständighet bör för- anleda någon ytterligare översyn av 6 kap . Ålderskriteriet i 16 kap 10 a § har följande lydelse: med barn avses person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som när det framgår av bilden eller omständigheterna kring den är . Denna formulering har visat sig kunna tolkas på olika sätt. har ogillat ett åtal rörande barn- pornografibrott trots att de två målsägandena endast var , vil- ket gärningsmannen känt till. har fastställt domen. När detta betänkande skrivs har målet ännu ej avgjorts i . I det fall fastställer dom utgår utredningen ifrån att regeringen ser över lagstiftningen vad gäller ålderskriteriet vid barnpornografibrott. I några utredningar om barnpornografibrott har polisen kunnat konstatera att personer genom att betala med sitt kontokort eller på annat sätt skaffat sig tillträde till newsgroups (communities) som har tillgång till barnpornografiskt material. Överväganden och förslag till åtgärder enbart tittar på bilderna och inte aktivt laddar ned dem/sparar dem, kommer de automatiskt att lagras i datorns temporära internetfil (tempfil) vars lagringstid kan manipuleras. De barn- pornografiska bilderna finns lätt tillgängliga och filen kan öppnas vid ett stort antal tillfällen. Detta innebär att personer kan ha tillgång till barnpornografiska bilder i sin dator utan att det juri- diskt sett kan betraktas som innehav. Brottsligt blir det först när personen laddar ner bilderna/filmerna på sin hårddisk, en diskett, eller liknande. Inte ens om det visar sig att personen kommit över bilderna genom att betala dem med sitt kontokort är det möjligt att väcka åtal, så länge bilderna inte aktivt sparas. Utredningen anser att regeringen bör överväga hur denna brist i lagstiftningen kan åtgärdas. Utredningen anser att regeringen bör ta upp frågor om barn- pornografi på nätet i lämpliga internationella sammanhang. Rädda Barnens EU-finansierade Hotline har givit allmänheten möjlighet att anmäla barnpornografiskt material som de hittar på Internet. Utredningen anser att de utåtriktade arbetsmetoder som Rädda barnen använt bör tas till vara av polisen när projektet av- slutas . Det bör vara lika enkelt att tipsa polisen om barn- pornografi som att tipsa tullen om narkotika. 16.3Handel med barn för sexuella ändamål När människohandel för sexuella ändamål diskuteras är det i första hand handeln med vuxna kvinnor som avses. Det finns en risk för att underåriga som utnyttjas i handel för sexuella ändamål behand- las på samma sätt som vuxna kvinnor. Utredningen vill understryka vikten av att underåriga som före- kommer i en anmälan eller utredning, som rör handel med barn för sexuella ändamål, betraktas och behandlas som barn. Förhör och omhändertagande skall vara anpassat till vad som är bäst för barnet. Enligt utredningens mening behövs inga förändringar i lagstift- ningen för att åstadkomma detta. Utredningen vill i stället lägga vikt vid kunskapsspridning och metodutveckling hos de myndig- heter och organisationer som möter dessa barn. Barnens behov av skydd skall utredas av och över- väganden göras om barnet bör omhändertagas enligt LVU med placering i skyddat boende. Ett omhändertagande kan ge barnet en andningspaus och tid att vidta åtgärder vad gäller god man samt att ta kontakt med föräldrar, myndigheter och organisa- tioner i det land barnet kommer ifrån. En eventuell återföring till hemlandet bör ske planerat och göras i ordnade och trygga former. Utredningen ser med oro på hur barn ensamma eller tillsammans med någon vuxen kan passera gränsen till helt obehindrat. De flesta som kommer med sina offer till kommer via en inre gräns. Vid dessa gränser saknar tullen befogenheter att utföra identitetskontroll även om det finns anledning att misstänka att barnet oegentligt kommer till . Utredningen vill understryka det ansvar som finns enligt att skydda barn från att bli utsatta för människo- handel för sexuella ändamål. Utredningen anser att Rikspolisstyrel- sen, och bör få ett uppdrag att ut- forma en vägledning för hur kontrollen vid gränserna bör gå till för att förhindra sexuell exploatering av barn. Då de flesta kända underåriga offer för människohandel för sexuella ändamål kommer från , vill utredningen understryka vikten av att fördjupa det pågående samarbetet inom till exempel Östersjöstaternas råd. 16.4Sexuell exploatering mot ersättning De flesta flickor och pojkar som sexuellt exploateras mot ersätt- ning byter sexuella tjänster mot pengar, droger, husrum etc. Det är generellt en grupp med stora psykosociala problem. Ett observan- dum i ungdomsenkäten är att pojkar som sålt sex i högre grad än andra ungdomar kan tänka sig att ha sex med barn. Detta är ett tecken på att de – förutom att de själva säljer sex – kan tänka sig andra gränsöverskridande beteenden som kan utgöra en risk för andra barn. Eftersom många av dessa ungdomar har varit utsatta för sexuella övergrepp anser utredningen att den viktigaste förebyggande åtgär- den, när det gäller att förhindra sexuell exploatering mot ersätt- ning, är att identifiera och behandla offer för sexuella övergrepp. En annan viktig åtgärd är att tidigt ingripa mot missbruk. Miss- bruk som börjar i nedre tonåren kan vara indikation på sexuella övergrepp eller någon annan form av allvarlig kränkning av barnet. kan missbruk leda till att barnet börjar sälja sex för att få tillgång till alkohol eller narkotika. Mot bakgrund av att det finns ett samband mellan missbruk och sexuell exploatering anser utred- Överväganden och förslag till åtgärder ningen att frågan om sexuell exploatering bör beaktas av och . Brott mot kvinnor och barn är brott som polisen prioriterar. En prioritering av vissa brott bör dock inte bara innebära att de utreds snabbt utan också att kunskaper, rutiner och metoder inom om- rådet utvecklas och tillräckliga resurser avsätts. Polis och åklagare har fått möjlighet till utbildning om sexuella övergrepp mot barn och barnmisshandel. Utredningen anser att denna utbildning samt polisens och åklagares metodutveckling fort- sättningsvis bör inkludera även sexuell exploatering av barn. Poliser och åklagare, som utreder innehav av barnpornografi, måste vara medvetna om att det finns en risk att barn i den misstänktes närmsta omgivning kan ha utsatts eller utsätts för sexuella över- grepp. Barn i den misstänktes familj eller omedelbara närhet kan därför behöva skydd och en anmälan bör göras till socialnämnden i enlighet med 14 kap 1 § SoL. Riktlinjer för hur fall rörande sexuell exploatering av barn skall behandlas inom polisen bör utarbetas av . En annat skäl till att satsa på utbildning och metodutveckling är att den tekniska utvecklingen och den kraftiga ökningen av barn- pornografiskt material på Internet har medfört att både det brotts- förebyggande och utredande arbetet blivit mer komplicerat. För att göra det möjligt att utreda brott måste utredaren ha tillgång till loggfiler. Teleoperatörerna sparar emellertid loggfiler med IP-nummer olika länge eller inte alls. Tillgång till IP-numren (Internet Protocol), dvs. en unik adress till den dator som används för kommunikationen, är en förutsättning för att det skall vara möjligt att spåra kommunikation på Internet. Vissa operatörer tar ut höga avgifter för att lämna ut IP-nummer. I ärenden med många misstänkta, kan det bli fråga om stora summor, när polisen måste betala för varje IP-nummerförfrågan. Mot denna bakgrund anser utredningen att regeringen bör över- väga behovet av en översyn beträffande kostnader och lagringstider för att öka polisens möjligheter att utreda brott som rör sexuell exploatering av barn. Även spårning av mobiltrafik, som också är kostsam, bör uppmärksammas i detta sammanhang. Vidare bör polisens utredningsmetodik utvecklas, framför allt vid förhör av barn. En god modell är Barnahus på , men det finns också goda svenska exempel där inriktningen är multiprofes- sionell som BAMSE-teamet i och det nystartade Barn- kriscentrum i . Det finns skäl att utveckla denna typ av sam- arbetsmodeller vid utredningar av övergrepp mot barn på fler håll. När det gäller åklagarna handläggs utredningar och mål som gäller barnmisshandel, sexuella övergrepp och sexuell exploatering av barn på de flesta orter i landet av åklagare med särskild utbildning om barn. Internationell brottslighet, som det ofta är fråga om vid barn- pornografibrott och handel med barn för sexuella ändamål, på åklagare vid de internationella åklagarkammararna.