sou · GSB357 · 2005-01-01 00:00:00 — Verket publicerar riskstatistik med skadestatistiken som grund. SWEDAC är enligt förordning (1996:81) med instruktion för Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll samordnings- och kontaktorgan för svensk marknadskontroll. Myndigheten ska sam- verka med berörda myndigheter vid planering och genomförande av sådan kontroll och bevaka och aktivt delta i internationellt sam- arbete inom sitt ansvarsområde. Styrelsen ska vid fullgörandet av sina uppgifter ha ett nära samarbete med berörda myndigheter och organ samt informera och lämna råd i frågor inom sina ansvars- områden. Enligt regleringsbrevet var samordning av marknads- kontroll infört som verksamhetsgren under verksamhetsområdet handel och inre marknaden. Målet var att svenska myndigheter skulle genomföra en effektiv och behovsanpassad marknadskontroll samt att inom EU verka för öppenhet och har- monisering av marknadskontroll. Formerna för SWEDAC:s arbete som samordningsorgan har förändrats över tiden. Den centrala kontaktpunkten för marknads- kontrollen i har dock sedan systemet med marknadskon- troll infördes varit ett marknadskontrollråd, där representanter för alla berörda sektorsmyndigheter samt näringsliv, konsumentorga- nisationer och arbetsmarknadens parter bjuds in att delta. Rådet, som leds av SWEDAC, fungerar som ett forum för information och erfarenhetsutbyte och möts numer . som gått har rådet arbetat med konkret vägledning och råd- Den svenska organisationen för marknadskontroll givning inom olika sektorer för att ägna sig åt gräns- överskridande marknadskontrollfrågor och horisontellt problem- inriktat arbete, vilket resulterat i initiativ till projekt och informa- tionsinsatser av skilda slag. Nationellt ägnas mycket resurser åt rådgivande verksamhet för myndigheter och information om marknadskontroll. SWEDAC sammanställer en rapport om marknadskontrollen hos de svenska myndigheterna. Rapporterna beskriver såväl omfattningen av marknadskontrollen som myndigheternas nedlagda resurser och deltagande i internationellt samarbete. SWEDAC har även under- stött projekt om CE-märket och om myndigheternas statistik- användning vid planering och rapportering av marknadskontroll samt har tagit fram en handbok om marknadskontroll. Internationellt har SWEDAC tagit viktiga initiativ och varit pådrivande i arbetet med marknadskontroll. Den europeiska konfe- rensen om marknadskontroll 1997 och den nordiska 1999 kan sär- skilt nämnas. En mycket omfattande verksamhet med stöd till EU:s kandidatländer har bedrivits. SWEDAC har också varit aktiv i FN:s ekonomiska kommission för i det arbete om marknadskontroll som inletts där. SWEDAC:s huvuduppgift är emellertid att verka som nationellt ackrediteringsorgan. Verksamheten innebär kompetensprövning av laboratorier, certifierings-, kontroll- och besiktningsorgan. Styrel- sen ansvarar för anmälan av organ till EU för uppgifter i samband med bedömning av överensstämmelse (anmälda organ, utsedda organ). Myndigheten är föreskrivande och tillsynsmyndighet för legal mätteknik och central förvaltningsmyndighet för ädel- metallarbeten. Den har även hand om certifiering av elektroniska signaturer och för miljöstyrning. SWEDAC har både en myndig- hetsutövande roll och en rent uppdragsbaserad verksamhet. Den senare avser rollen som ackrediteringsorgan. 5.3Andra horisontella regler med betydelse för mark- nadskontroll I propositionen inför föreslogs en ny lag om teknisk kontroll. Den nya lagen trädde i kraft och möjlig- gjorde bedömning av överensstämmelse och annan teknisk kontroll av anmälda organ och ackrediterade organ. SWEDAC fick i uppgift att i samråd med berörda myndigheter ta ställning till organ som Den svenska organisationen för marknadskontroll önskade bli anmälda för att utföra bedömning av överensstäm- melse. Myndigheten skulle utöva tillsyn över verksamheterna i lagen och meddela beslut om ackreditering, det senare med rätt att ta ut avgifter. SWEDAC har sedermera gett ut föreskrifter om ackreditering som bygger på internationella standarder. En förordning (1993:1065) om teknisk kontroll kompletterar lagen. I förordningen regleras förutom ytterligare regler om utseende av organ och om ackreditering hur intressekonflikter för marknadskontrollerande myndigheter som på uppdragsbas önskar utöva ackrediterad verksamhet ska hanteras. I förordningen finns bestämmelser om att samråd ska ske med SWEDAC innan en myndighet meddelar föreskrifter om bedömning av överensstäm- melse som omfattas av lagen om teknisk kontroll. SWEDAC bedömer kompetensen hos de organ som har ansökt om ackreditering. Bedömningen bygger på granskning av företagets dokumentation som beskriver kvalitetssystemet, t.ex. organisation, rutiner, metoder, personalens kompetens etc. I bedömningen ingår också att granska hur verksamheten bedrivs i praktiken. Ett ackre- diteringsbeslut följs alltid upp genom regelbundna tillsynsbesök, som normalt sker en gång . Avsikten med tillsynsbesök är att bedöma om det ackrediterade organet även fortlöpande följer uppställda krav. Om det visar sig under ett tillsynsbesök eller om det på något annat sätt kommer till SWEDAC:s kännedom att en verksamhet inte längre uppfyller kraven för ackreditering, kan SWEDAC återkalla ackrediteringen eller begränsa dess omfattning. Direktiv /34/EG, tidigare 83/189/EEG, är genomfört i för- ordningen (1994:2029) om tekniska regler och Kommerskolle- giums föreskrifter KFS 1999:1. Proceduren är preventiv till skillnad från beslutet 95/3052/EG som gäller för åtgärder som vidtas p.g.a. redan befintliga föreskrifter. Det nämnda beslutet är genomfört i genom förordningen (1996:830) om information om natio- nella åtgärder som avviker från principen om fri rörlighet för varor inom Europeiska gemenskapen och genom föreskrifter KFS 1996:3. Beslutet gäller åtgärder som vidtas på alla nivåer i förvaltningen. gium är kontaktpunkt för båda procedurerna i liksom för . Svenska myndigheter som föreskriver om varors utformning har normalt anmält regler i proceduren. Antalet svenska anmälningar brukar röra sig om 20 till 40 . Reaktioner, som ofta leder till att klausuler om ömsesidigt erkännande måste införas i de natio- Den svenska organisationen för marknadskontroll nella förslagen, är vanliga i proceduren enligt 98/34/EG. Klausu- lerna är ett sätt att motverka handelshindrande effekter av de många nationella reglerna. Som ett exempel på skillnader i antal regler på EU- och nationell nivå kan nämnas att direktivet för radio- och teleterminaler gjorde det möjligt att eliminera cirka 1 000 divergerande regler i medlemsländerna och ersätta dem med ett direktiv. Ingripanden mot produkter med stöd av rent nationella regler kräver ofta komplicerade överväganden. Besluten måste rapporteras till övriga medlemsländer och kommissionen. Av kommissionens databas framgår att följande svenska myndigheter (exklusive departement) gjort anmälningar av förslag till tekniska regler : Förordningen (1994:2035) om vissa skyldigheter för myndigheter vid ett medlemskap i unionen är den horisontella rätts- akt enligt vilken genomförande av EG-rättsakter meddelas kom- missionen och enligt vilken olika åtgärder som myndigheter antar under EG-rättsakter ska meddelas andra medlemsländer och kom- missionen via representation. Skyddsklausuler under nya- metodendirektiv ska meddelas på detta sätt. I en särskild bilaga till förordningen listas vilka myndigheter som är samordnande myn- digheter. Finns särskilda procedurer såsom RAPEX och 98/34/EG är förordningen inte tillämpbar. Lagen (1992:1534) om CE-märkning meddelar bestämmelser om hur CE-märket får se ut och anbringas. Lagen hänvisar till rådets resolution av om en ny metod för teknisk harmoni- sering och standarder. Den som bryter mot vissa av lagens Den svenska organisationen för marknadskontroll bestämmelser kan dömas till böter. Av lagen framgår att CE-märk- ning bara får ske om regler om märkningen finns i lag eller annan författning. I förvaltningslagen (1986:223) finns regler om myndigheters ser- viceskyldighet, samverkan och handläggning av ärenden. Där finns också regler om motiveringar och underrättelser om beslut samt om överklaganden. Förvaltningslagen innehåller regler som kan vara i högsta grad relevanta i marknadskontrollärenden. Verksförordningen (1995:1322) innehåller förhållningsregler som är viktiga för samarbete mellan myndigheter och myndigheter och allmänheten. Produktansvarslagen (1992:18) genomför direktiv /372/EG om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister. Enligt lagen ska skadestånd utbetalas om personskador eller skador på egendom som drabbar en konsument uppstått p.g.a. en säkerhets- brist. Standardiseringsfrågor regleras f.n. inte i någon allmän rättsakt. Ett särskilt organ, SSR – Standardiseringsråd, har inrättats för att ansvara för övergripande frågor. Huvudmännen är och staten. SSR:s uppgift är att auktorisera de organ som får ge ut svensk standard och som kan representera i internationella organ. De tidigare åtta auktoriserade standardise- ringsorganen har minskats till tre oberoende organ som arbetar med sina europeiska och internationella motsvarigheter. De tre organen är ITS – den svenska informationstekniska standardise- ringen, SEK – Svenska Elektriska Kommissionen och SIS – . SSR har ett särskilt konsumentråd i vilket kon- sument-, arbetstagar- och miljöorganisationer är medlemmar. Rådets uppgift är att främja användarintresset i standardiserings- arbetet. Regeringen föreslår i propositionen Ny produktsäkerhetslag (prop. 2003/04:121) att införlivandet av det nya direktivet om allmän pro- duktsäkerhet ska ske via en ny lag. Propositionen är f.n. under behandling i . En produktsäkerhetsförordning, en ändrad RAPEX-förordning och ändringar i sekretessreglerna utgör också en del av införlivandet tillsammans med vissa andra förslag om änd- rade regler på sektorsområden. Den svenska organisationen för marknadskontroll Enligt den föreslagna produktsäkerhetsförordningen ska Kon- sumentverket tillse att bestämmelserna i produktsäkerhetslagen samt föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen efterlevs utom i de fall där en annan statlig myndighet enligt någon annan författning har tillsyn över efterlevnaden av särskilda bestämmelser om produktsäkerhet i fråga om vissa varor, tjänster eller risker. I sådana fall är dessa andra myndigheter tillsynsmyn- dighet även enligt produktsäkerhetslagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Denna ansvarsfördelning mellan och andra myndigheter är oförändrad jämfört med hur det fungerade under den gamla produktsäkerhetslagen. är vidare ansvarigt för RAPEX och ska offent- liggöra hänvisningar till standarder som hör till direktivet i sin för- fattningssamling. När det gäller den föreslagna svenska produktsäkerhetslagens omfattning kommer reglerna att gälla för produkter avsedda för konsumenter och tillhandahållna i näringsverksamhet och i offent- lig verksamhet samt för både varor och tjänster (det senare dock ej i offentlig verksamhet). Lagen kommer att ha en bredare omfatt- ning än direktivet, som inte innehåller regler om offentlig verk- samhet och om tjänster. Den begränsas i förhållande till den tidi- gare lagstiftningen till att liksom direktivet endast omfatta person- skador. Omfattningen när det gäller begagnade produkter följer det som gäller enligt direktivet, dvs. bl.a. antikviteter exkluderas. Till- synsmyndigheterna får befogenheter att meddela förelägganden och förbud, tillfälliga förbud och förbud mot export och utförsel, vilket innebär ändringar i den tidigare ordningen med beslut av . Sanktionsavgifter ska kunna användas i vissa fall. Avgifterna måste prövas av allmän förvaltningsdomstol efter att en tillsyns- myndighet ansökt därom. Inbetalningen av dessa avgifter ska ske till Kammarkollegiet. Det räcker med oaktsamhet från en närings- idkares sida för att sanktionsavgift ska kunna komma i fråga. Näringsidkare förbjuds att tillhandahålla farliga varor. Regler om säkerhetsinformation, varningsinformation, säljförbud, återkallelse och destruktion följer indirekt av nuvarande lag men reglerna har fått en mer direkt utformning. Tillverkare ska hålla sig informerade om varors skaderisker och samarbeta med myndigheterna genom att tillhandahålla prover, tillträde till lager m.m. De ska på eget ini- tiativ lämna säkerhetsinformation för att konsumenterna ska kunna bedöma riskerna och de ska ordna med tillbakadragande av farliga Den svenska organisationen för marknadskontroll Om sådana varor redan har tillhandahållits ska tillverkaren informera konsumenterna om riskerna. Återkallelse, i vissa fall även destruktion, måste äga rum om det inte finns någon annan utväg för att förebygga skador. Tillverkare och distributörer ska samarbeta om återkallelser. Om myndigheten inte lyckas få tillverkare att göra vad de är ålagda ska myndigheten själv gripa in, t.ex. när det gäller varnings- information. Bemyndigande ges att utfärda föreskrifter om säker- hetsinformation. Polismyndigheterna ska lämna myndigheterna det biträde som behövs. Tillverkare ska utföra ett förebyggande produktsäkerhetsarbete och bl.a. upprätta skaderegister, märka varor med namn, adress och referens till varuparti och hålla distributörer informerade. De senare måste bevara information så att varor kan spåras samt vida- rebefordra information om varors skaderisker till tillverkare. Dis- tributörerna måste delta i säkerhetsarbetet. De kan liksom tillver- karna bli föremål för förbudsförelägganden. Tillverkarna kan ibland ha rätt till ersättning för provning, men inte om reglerna för pro- duktsäkerhet inte följts, i vilket fall de i stället kan få ersätta prov- ningen. Näringsidkare som får reda på att de tillhandahållit en farlig vara är skyldiga att underrätta myndigheterna. Angående tillsyn – termen marknadskontroll används ej trots direktivets market surveillance – sägs uttryckligen att tillsynsmyn- digheterna i nödvändig utsträckning ska kontrollera efterlevnaden av lagen, vidta de åtgärder som behövs och bedriva en effektiv till- syn. I den föreslagna förordningen preciseras kraven. Myndig- heterna ska planera och utvärdera verksamheten, risker ska bedö- mas för olika typer av varor och särskild klagomålshantering ska byggas upp. Allmänheten ska informeras om denna verksamhet. Myndigheterna måste samarbeta med varandra och även med andra myndigheter i EU. Myndigheterna ska hålla sig à jour med veten- skapligt och tekniskt kunnande om produktsäkerhet. Enligt förslaget ska även förordningen (1993:1322) om informa- tionsutbyte inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet i fråga om farliga konsumentprodukter (RAPEX) ändras. Det behö- ver inte längre röra sig om en akut risk för att anmälan ska ske. ska meddelas av annan tillsynsmyn- dighet som tagit beslut om åtgärder om en vara som kan innebära en allvarlig risk eller om myndigheten kommit överens med en näringsidkare om eller fått reda på sådan risk från näringsidkare. Meddelande ska lämnas till även när åtgärden Den svenska organisationen för marknadskontroll upphävs eller i det fall det rör sig om en åtgärd med endast lokal betydelse, men som ändå bedöms vara av intresse för andra med- lemsländer. En anmälan i RAPEX omfattas av krav på information om leverantörskedjor och mottagarländer, särskilda uppgifter om kemiskt ämne eller preparat (om det rör sig om ett sådant – upp- gifter om åtgärdens förväntade effekt på konsumenternas hälsa och säkerhet samt riskbedömning enligt vissa kemikaliedirektiv). När får en underrättelse från kommissionen om en åtgärd i en annan medlemsstat, ska verket vidarebefordra den till berörd tillsynsmyndighet och därefter informera kommis- sionen om varan marknadsförts i . De åtgärder som ämnar vidta mot den berörda varan måste meddelas, liksom om har en avvikande mening om risken och om det finns något att tillägga om analysunderlaget. Har meddelat kommissionen om en befarad allvarlig risk, ska verket informera om vilka åtgärder som vidtagits. När det gäller direktivets underrättelseskyldighet enligt artikel 11, dvs. en myndighets åtgärder att begränsa utsläppandet av pro- dukter på marknaden eller krav om tillbakadragande eller återkal- lande, men som inte bedöms vara en RAPEX-anmälan, behövs inga nya bestämmelser utan förordningen (1994:2035) om skyldigheter för myndigheter vid medlemskap i är tillämplig. Regeringens föreslagna regeländringar omfattar i huvudsak förbud mot farliga varor utökade skyldigheter för näringsidkare och tillsynsmyndigheter möjlighet till direkta förelägganden och förbud offentliggörande av standarder i författ- ningssamling. I sekretessreglerna införs ändringar så att tillsynsmyndigheterna enligt produktsäkerhetslagen ska omfattas av sekretess utom i de fall risk för skada på person har sådan vikt att uppgifter bör lämnas ut. Bara myndigheter på central nivå kommer att omfattas. Lagen bedöms kunna träda i kraft . Den svenska organisationen för marknadskontroll erfarenheter av marknadskontroll – SWEDAC:s rapportering SWEDAC har gjort sammanlagt nio rapporter om marknadskon- troll –2003. De första rapporterna omfattar en något vidare krets myndigheter än de . och har fallit bort ur rapporteringen. Det kan bl.a. förklaras av att marknadskontroll som kontrollform inte tillämpats eller inte har kunnat tillämpas hos en del myndigheter. visar rapporterna en relativt oförändrad och blygsam marknadskontrollaktivitet hos myndigheterna, även om en viss förbättring kan skönjas. De myndigheter som lyckats etablera en någorlunda regelbunden struktur för marknadskontroll, dvs. en balans mellan aktiv och passiv marknadskontroll, är enligt den senaste rapporten avseende , Konsu- mentverket, , SWEDAC och Post- och telestyrel- sen. Andra myndigheter har av olika skäl inte etablerat en struktur för regelbunden marknadskontroll. Orsakerna kan vara flera såsom att områdena reglerats och standarder saknas, bristande resurser, att tillsynen tillgodoses på annat sätt eller att myndig- heterna inte anser att marknadskontroll ska, kan eller behöver bedrivas inom området. De mest framträdande synpunkterna i de senare rapporterna är att myndigheterna anser sig ha för lite resurser till marknadskon- troll. SWEDAC konstaterar t.o.m. en växande uppgivenhet hos vissa myndigheter. De avgiftsfinansierade myndigheterna tycks i regel ha mindre problem än övriga. Andra slutsatser som SWEDAC dragit i sina rapporter är att det är nödvändigt att myn- digheterna kartlägger behoven inom sina tillsynsområden. De tycks prioritera marknadskontrollen olika. I rapporter och framåt framför SWEDAC att en utredning om finansiering av marknadskontrollen är nödvändig. Myndigheten framhåller särskilt behovet av en utvärdering av effektiv resursanvändning. SWEDAC rapporterar vidare att frågan om förbättrat samarbete mellan sektorsmyndigheter och , för att skärpa mark- nadskontrollen av produkter importerade från länder utanför EU/EES, behandlades i särskilda möten –2001 med vissa sektorsmyndigheter, och . Mötena resulte- rade bl.a. i en skrivelse från SWEDAC till med begäran om ändring i tullagen. 6Synpunkter från berörda myndigheter m.fl. samt vissa jämförelser 6.1Berörda myndigheter och rättsakter De myndigheter som berörs eller kommer att beröras av mark- nadskontroll och som omfattar områden enligt direktiven till före- liggande utredning framgår av följande sammanställning. Typ av rättsakt som föranleder marknadskontroll Teckenförklaring: Marknadskontroll föranledd av nya metoden= Ny, annan rättsakt=H, allmänna produktsäkerhetsdirektivet=G, nationella regler=Na, ( ) = oklart läge. Synpunkter från berörda myndigheter m.fl. samt vissa jämförelser , , Radio- och TV-ver- ket och SWEDAC berörs inte av det allmänna produktsäkerhets- direktivet då de inte ansvarar för konsumentvaror som kan föror- saka personskada. I vissa fall råder oklarhet mellan produktsäkerhetsdirektivet och andra EG-direktiv, bl.a. gäller det byggproduktområdet. Uttolk- ningsdokument är på väg att tas fram av kommissionen. För de myndigheter vars operativa kontroll äger rum eller delvis äger rum på kommunnivå innebär den kommande lagstiftningens krav på kontakter med distributörer, snabba åtgärder vid ingripan- den, spårbarhet m.m. att den berörda sektorsmyndighetens ansvar påverkas. Förändringar väntas för Kemikalieinspektionen, Natur- vårdsverket, och . bedömer att myndigheten berörs av direktivets krav på tillsyn, men inte i form av marknadskontroll. 6.3Den nya metoden och liknande direktiv Ett dussin myndigheter är berörda av rättsakter enligt den nya metoden eller liknande direktiv. Det är , Bover- ket, , , , , , , Sta- tens räddningsverk, , , och Kemikalieinspektionen (de båda sista f.n. till mycket liten del). Även polismyndigheterna är verksamma inom området för den nya metoden med tillsyn av explosiva varor och transport av farligt gods (transportabla tryckkärl). Ökad tillämpning av den nya metoden, bl.a. inom transport-, miljö- och energiområdet, medför att en del myndigheter som hit- tills inte omfattats av bestämmelser om marknadskontroll kan komma att göra det . Ett förslag om driftskompatibilitet hos det europeiska nätverket för flygledningstjänst (Eurocontrol) innehåller nyametodendrag såsom gemensamma standarder, bestämmelser om anmälda organ, väsentliga säkerhetskrav och EG-försäkran om överensstämmelse. Den tillsyn som medlemsstaterna ska utföra har dock enligt Luft- fartsverket inte formen av marknadskontroll på varuområdet. Synpunkter från berörda myndigheter m.fl. samt vissa jämförelser Förslaget om eko-design för energianvändande produkter utgörs av ett ramverk som möjliggör antagande av produktkrav på enskilda produktområden utformade enligt nya metoden. har ansvar för ett av de frivilliga system som nämns i förslaget (energieffektivitetsmärkning av kontorsutrust- ning med den s.k. Energy ). De svenska reglerna om retursystem för dryckesförpackningar har kopplingar till genomförandet av förpackningsdirektivet. Direktivet medför en rätt för medlemsstaterna att införa retur- system och en skyldighet att uppnå returmål. Direktivet liksom de svenska reglerna är på väg att ändras. Tillsynen utförs bl.a. av Sta- tens jordbruksverk. Andra rättsakter än sådana som är utformade enligt den nya meto- den, men utifrån vilka det ändå kan utläsas ett ansvar för tillsyn av marknadskontrollkaraktär är t.ex. kosmetika- och kemikalielag- stiftningen. , , , , , , och , och har ansvar för regler i denna kategori. Nya rättsakter på kemikalieområdet, t.ex. förslaget om flyktiga organiska kolväten, medför ökade krav på marknadskontroll. Rent nationella regler kan också föranleda tillsyn i form av mark- nadskontroll. Som exempel kan nämnas Statens räddningsverks bestämmelser om pyrotekniska produkter. Även regler som inte rör konsumentprodukter kan föranleda marknadskontroll. har t.ex. meddelat att de utövar kontroll av rull- ställningar. Synpunkter från berörda myndigheter m.fl. samt vissa jämförelser 6.6Några andra myndigheters områden av intresse Livsmedelsområdet inkluderas inte i utredningsuppdraget, men eftersom material som kommer i kontakt med livsmedel och nap- par är industriprodukter och skulle kunna omfattas av marknads- kontroll inkluderas viss information av intresse för utredningen. De femton direktivområden som berörs av materialreglerna på livsmedelsområdet är inte av nyametodenkaraktär. Utöver direkti- ven regleras vissa allmänna principer och krav i förordning 178/2002/EG genom vilken rättsakt den Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet inrättas. Det svenska regelverket utgörs av livsmedelslagen (1971:511), livsmedelsförordningen (1971:807), (1998:808), förordningen (1998:900) om tillsyn enligt och SLVFS 2003:2. Länsstyrelserna har ett allmänt ansvar att leda och samordna tillsynen över livsmedel i länen, verket har motsvarande uppgift i hela riket. Den operativa livsmedelstillsynen är tydligt fördelad mellan och kommunerna. Verket ansvarar för tillsynen av cirka 600 och kommunerna av övriga cirka 52 000 livsmedels- företag.