sou · GSB394 · 2005-01-01 00:00:00 — Har brott begåtts enligt första stycket 3 skall utbytet av brottet förverkas hos den som överlåtit egendomen, om detta inte är uppenbart oskäligt. överklagande till kammarrätten. ningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. beslut att inte förklara en byggnad som bygg- nadsminne får överklagas endast av . Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230) Härigenom föreskrivs att 5 § jordförvärvslagen (1979:230) skall ha följande lydelse. 1. förvärvaren avstår eller kan 1. förvärvaren avstår eller kan antas komma att avstå egendom antas komma att avstå egendom som är av betydelse för jord- som är av betydelse för jord- rationalisering och i storlek eller rationalisering och i storlek eller egendom som redan tillhör för- egendom som redan tillhör för- värvaren blir mer ändamålsenlig, värvaren blir mer ändamålsenlig, annat ändamål än jordbruk eller annat ändamål än jordbruk eller 4. annat särskilt skäl föreligger. 4. förvärvet innebär värden av nationell betydelse kan komma till stånd, 5. annat särskilt skäl föreligger. Avser förvärvet huvudsakligen skogsmark och är förvärvaren juridisk person som bedriver skogsindustriell verksamhet i vilken egendomens virkesavkastning behövs, får utan hinder av första stycket tillstånd lämnas, om inte egendomen bör ägas och brukas av någon annan juridisk person som redan bedriver skogsindustriell verksamhet på orten av betydelse för sysselsättningen där. Tillstånd enligt andra stycket får inte meddelas om egendomen med hänsyn till ortsförhållandena bör ägas av en fysisk person som är bosatt på orten. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2000:224) om fastighetsregister Härigenom föreskrivs att 27 § lagen (2000:224) om fastighets- register skall ha följande lydelse. 27 § Under planer m.m. skall redovisas 1.regionplan eller översiktsplan, 2.detaljplan, områdesbestämmelser eller fastighetsplan eller motsvarande äldre planer, 3.bestämmelse om marks användning som har meddelats enligt , väglagen (1971:948), lagen (1988:950) om kultur- minnen m.m., lagen (1995:1649) om byggande av järnväg eller motsvarande äldre författning, 4.utredning om tillämpning av 6 kap. 19 § (1987:10) eller motsvarande äldre utredning, 5.beslut om ersättning för gator och andra allmänna platser enligt eller utredning om engångsavgift enligt lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar eller beslut eller utredning av motsvarande art enligt äldre bestämmelser, 6.skydd för ytvattentäkter och enskilda grundvattentäkter enligt 40 § första stycket 5 förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd eller motsvarande äldre bestämmelse, 7.bearbetningskoncession enligt minerallagen (1991:45) eller lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, och 9.beslut om kulturminnes- märkning enligt 3 kap. 12 a § Uppgifter får även redovisas om jaktvårdsområden eller fiskevårdsområden. Denna lag träder i kraft . Förslag till förordning om ändring i plan- och byggförordningen (1987:383) Härigenom föreskrivs att det i plan- och byggförordningen (1987:383) skall införa en ny paragraf, 3 §, med följande lydelse. om att ett ärende om möjligt efter det att ett har vunnit laga kraft skall en kopia av beslutet sändas till förteckning över de kultur- anläggningarna i kommunen. Denna förordning träder i kraft . Förslag till förordning om ändring i förordningen (1988:1188) om kulturminnen m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1988:1188) om kulturminnen m.m. dels att 1, 2, 12, 14 och 16 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i förordningen skall införas tre nya paragrafer, 12 a, 12 b och 37 §§, med följande lydelse. beslut i ett ärende enligt lagen beslut i ett ärende enligt lagen (1988:950) om m.m. som kan medföra ersätt- m.m. som kan medföra ersätt- sätt är av större vikt, skall läns- styrelsen undersöka om medel för styrelsen samråda med Riks- detta finns tillgängliga. elsen skall i sådana ärenden samt i ärenden som på annat sätt är av i länet samverka med kultur- i länet samverka med kultur- När beslut enligt 3 kap. 1, 5– När beslut enligt 3 kap. 1, 5, 7, 14 och 15 §§ lagen (1988:950) 6, 14 och 15 §§ lagen (1988:950) vunnit laga kraft, skall läns- vunnit laga kraft, skall läns- styrelsen underrätta den eller de styrelsen underrätta den eller de kommunala nämnder som full- kommunala nämnder som full- gör uppgifter inom plan- och skall för anteckning i fastighetsregistrets allmänna del eller för borttagande av en tidigare gjord anteckning genast underrätta Lantmäteri- myndigheten 1.då fråga väckts eller tagits upp om att en byggnad skall förklaras för byggnadsminne, 2.då förordnande enligt 6 § första stycket meddelats eller upphävts, 3.då beslut om byggnads- minnesförklaring vunnit laga kraft eller hävts, eller 4.då ansökan om byggnads- minnesförklaring avslagits. Vid tillämpning av bestämmel- serna om byggnadsminnen skall det krav om tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- och orienterings- förmåga som anges i 2 § lagen (1994:847) om tekniska egen- skapskrav iakttas. Föranleder detta krav särskilda överväg- anden vid utformningen av skyddsbestämmelserna eller i ett annat ärende enligt 3 kap. kultur- minneslagen (1988:950) skall dessa överväganden redovisas i beslutet. kan för angiv- ande av hur den långsiktiga vården skall ske fastställa en skötselplan för byggnadsminnet. skall föra en förteckning över byggnadsminnena i landet. skall föra en förteckning över byggnads- minnena i länet. skall också föra en förteckning över sådana byggnader som avses i 3 kap. 6 § lagen (1988.950) om kulturminnen m.m. skall föra en förteckning över byggnadsminnena i landet. skall föra en förteckning över byggnads- minnena i länet. skall också föra en förteckning över sådana byggnader som avses i 3 kap. 6 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. samt över de förslag till byggnadsminnesförklaring som inges av andra än de som har rätt att inge ansökan enligt 3 kap 4 § samma lag. I villkoren för ett tillstånd enligt 3 kap. 14 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. skall alltid ingå att byggnadens utseende och beskaffenhet före ändringen skall dokumenteras på ett lämpligt sätt. Tillståndet till ändring kan dessutom förenas med villkor om 1. utförandet av ändringen, 2. dokumentation av ändringen, 3. antikvarisk undersökning och kontroll. Närmare föreskrifter om villkor enligt första stycket 3 meddelas av Riksantikvarie- ämbetet. I förordningen (0000:000) om statens kulturhistoriskt värdefulla byggnader m.m. finns ytterligare bestämmelser om byggnadsminnen m.m. som innehas av staten. Denna förordning träder i kraft . Förslag till förordning om statens kulturhistoriskt värdefulla byggnader m.m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Kulturhistoriskt värdefull bebyggelse och mark som innehas av staten skall, om inte särskilda skäl mot det föreligger, förvaltas av . Den som förvaltar kulturhistoriskt värdefull bebyggelse eller mark som innehas av staten skall verka för att dess värden inte förvanskas. 2 § Fråga om en byggnad eller annan anläggning som innehas av staten skall byggnadsminnesförklaras prövas av regeringen efter framställan av . Denna framställning skall innehålla förslag till skyddsbestämmelser. Till framställningen skall fogas ett yttrande från den myndighet som förvaltar byggnaden eller anläggningen. 3 § Skall pröva en fråga om tillstånd till ändring av byggnadsminne som innehas av staten, skall , om ändringen innebär ett från kulturhistorisk synpunkt väsentligt ingrepp, inhämta yttrande från i frågan. 4 § får för ett byggnadsminne som innehas av staten och som förvaltas av besluta att tillstånd till ändring inte krävs för åtgärder som vidtas i enlighet med en av för byggnadsminnet fastställd skötselplan. Har fattat beslut enligt första stycket åligger det att tillse att ändringar av byggnadsminnet inte vidtas som skadar byggnadsminnets kulturvärden. kan upphäva ett beslut om undantag från tillståndskravet enligt första stycket. 5 § En ansökan om jämkning av skyddsbestämmelser eller hävning av byggnadsminnesförklaring ges in till . överlämnar ansökningen till regeringen tillsammans med eget och yttrande i frågan. 6 § Ett byggnadsminne som innehas av staten får inte överlåtas till annan, om det finns risk för att överlåtelsen kan leda till att dess kulturhistoriska värde minskar. Innan överlåtelse av byggnadsminne sker skall den myndighet som förvaltar byggnadsminnet inhämta yttrande. Om ämbetet motsätter sig överlåtelsen krävs regeringens medgivande. 7 § När ett byggnadsminne som innehas av staten har överlåtits till annan, är den myndighet som har förvaltat byggnaden skyldig att underrätta och om överlåtelsen. 8 § För att säkerställa en noggrann och väl kvalificerad omvårdnad om statens slott och andra byggnadsminnen i statlig ägo som har särskilt behov av det, får en slottsarkitekt utses för ett eller flera byggnadsminnen. Slottsarkitekt förordnas av den myndighet som förvaltar byggnadsminnet efter samråd med . För slottsarkitekten skall den förvaltande myndigheten utfärda en instruktion. Det skall ske efter samråd med och, i förekommande fall, med . 9 § En fastighet som ägs av staten och som representerar en viktig del av det nationella kulturarvet eller annars är av stort kultur- historiskt värde skall förvaltas så att det kulturhistoriska värdet inte minskar. Regeringen beslutar, efter förslag från Riks- antikvarieämbetet, vilka fastigheter som skall anses ha ett sådant värde och hur kulturvärdena skall skyddas. Denna förordning träder i kraft , då förordningen (1988:1229) om statliga byggnadsminnen m.m. upphör att gälla. 2 Sådana byggnader och anläggningar som vid förordningens ikraftträdande är statliga byggnadsminnen enligt äldre bestämmel- ser skall därefter anses som byggnadsminnen enligt 3 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. 3.Äldre föreskrifter om vården av värdefulla byggnader som inte är byggnadsminnen gäller fortfarande. 4.Intill dess att regeringen har meddelat skyddsbestämmelser för de byggnader som före var byggnadsminnes- märken och som inte omfattas av skyddsföreskrifter enligt förord- ningen (1988:1229) om statliga byggnadsminnen m.m. skall 21 § kungörelsen (1920:744) med föreskrifter rörande det offentliga byggnadsväsendet fortsätta att tillämpas på dem. Riksantikvarie- ämbetet skall så snart det lämpligen kan ske lämna regeringen förslag till skyddsbestämmelser för dessa byggnadsminnen. Förslag till förordning om ändring i förordningen (1993:379) om bidrag till kulturmiljövård Härigenom föreskrivs att 1 och 2 §§ förordningen (1993:379) om bidrag till kulturmiljövård skall ha följande lydelse. I mån av tillgång på medel får statsbidrag enligt denna 1. ombyggnad m.m. av kulturhistoriskt värdefull 2. vård av kulturhistoriskt lösöre som bidrar till en 3.vård av kulturlandskap och fornlämningar, 4.arkeologisk undersökning vid bostadsbyggande, 5.arkeologisk undersökning vid mindre arbetsföretag, och 6.information m.m. i anslutning till kulturminnen och kulturmiljöer. Vid ombyggnad, renovering och underhåll av bostadsbebyggelse får bidrag lämnas till kulturhistoriskt motiverade överkostnader, såsom merkostnader för kulturhistoriskt motiverade byggnads- arbeten och kostnader för medverkan av särskilda sakkunniga vid utredning, projektering och utförande av arbetena. Bidrag får också lämnas till förstärkning av grunden till kulturhistoriskt värdefulla bostadshus. För vård och underhåll av lösöre får bidrag endast lämnas om lösöret omfattas av skydds- bestämmelser i beslut om byggnadsminnesförklaring. Denna förordning träder i kraft . 10 Förslag till förordning om ändring i förordningen (2000:308) om fastighetsregister Härigenom föreskrivs att 78 § förordningen (2000:308) om fastighetsregister skall ha följande lydelse. rätta och, beträff- rätta och, beträff- ande fastighet som är taxerad ande fastighet som är taxerad elsen om beslut med anledning av ansökan om lagfart eller beläget, om beslut inskrivning av tomträtt utom i med anledning av ansökan om fall då ärendet har uppskjutits. tomträtt utom i fall då ärendet inom en månad från inskriv- skall lämnas inom en månad Uppgifter enligt första stycket behöver inte lämnas till en länsstyrelse som till har anmält att den inte har behov av sådana uppgifter. skall lämna underlag för rättsstatistiken enligt anvisningar som meddelar i samråd med . Denna förordning träder i kraft . Förslag till förordning om ändring i förordningen (1993:527) om förvärv av statliga fastigheter m.m. Härigenom föreskrivs att 7 a § förordningen (1993:527) om förvärv av statliga fastigheter m.m. skall ha följande lydelse. bestämmelser i 9 § förordningen (1988:1229) om (0000:000) om statens kultur- Denna förordning träder i kraft . Förslag till förordning om ändring i mätningskungörelsen (1974:339) Härigenom föreskrivs att 1 § mätningskungörelsen (1974:339) skall ha följande lydelse. följande författningar eller med följande författningar eller med lagen (1939:608) om enskilda lagen (1939:608) om enskilda (1987:10), dock ej vad avser (1987:10), dock ej vad avser mark eller avyttring av mark mark eller avyttring av mark (1970:988), (1970:988), väglagen (1971:948), väglagen (1971:948), lagen (1971:1037) om ägande- lagen (1971:1037) om ägande- rättsutredning och legalisering, rättsutredning och legalisering, (1972:719), (1972:719), (1973:1149), (1973:1149), lagen (1988:950) om kultur- lagen (1988:950) om kultur- förordningen (1988:1229) om statliga byggnadsminnen m.m., minerallagen (1991:45), dock minerallagen (1991:45), dock ej vad avser mätning och ej vad avser mätning och kartläggning för karta som skall kartläggning för karta som skall gruvkarta eller borrhålskarta, gruvkarta eller borrhålskarta, lagen (1995:1649) om bygg- lagen (1995:1649) om bygg- ande av järnväg. ande av järnväg. Kungörelsen tillämpas också på andra arbeten för ändamål, motsvarande dem i första stycket, samt på åtgärd enligt 2 §. Denna förordning träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Vårt uppdrag sammanfattas i direktiven (dir 2002:96), bilaga 1, till att omfatta följande tre huvuduppgifter: att utreda och lämna förslag till regler som innebär ett förbättrat skydd för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse, att utreda och lämna förslag till regler om skydd för kyrkstäder, samt att utreda möjligheten till skydd för sådant lösöre som väsentligen bidrar till en kulturhistoriska värde. Uppdraget beträffande kyrkstäderna är slutfört och har redovisats i ett delbetänkande som överlämnades (SOU 2003:81). Vad gäller de två återstående huvuduppgift- erna, vilka behandlas i detta betänkande, skall uppdraget redovisas (se tilläggsdirektiv 2003:16). I direktiven ges en kort beskrivning av bakgrunden till uppdraget. Där anges att frågan om kulturminnesskydd utreddes av och att dess förslag (redovisade i SOU 1995:128 och SOU 1996:128) bl.a. behandlas i propositionen Kulturarv – kulturmiljöer och kulturföremål (prop. 1998/99:114). I den propositionen konstaterade regeringen att det fanns ett behov av en fortsatt utredning av frågorna om bebyggelseskydd och skydd för lösöre samt att en särskild utredare borde tillkallas för att utreda dessa frågor. Utredningens uppdrag och arbete I direktiven anges beträffande utgångspunkterna för uppdraget i fråga om skyddet för kulturhistoriskt värdefulla bebyggelse att frågan om ett bevarande och en stärkning av vårt bebyggelsearvs kulturhistoriska och arkitektoniska värden har kommit att få särskild uppmärksamhet i olika sammanhang , t.ex. inom ramen för och satsningen på storstäd- ernas kulturarv samt genom det miljökvalitetsmål som gäller god bebyggd miljö. Efter en översiktlig genomgång av de bestämmelser som syftar till att skydda kulturhistoriskt värdefull bebyggelse görs i direktiven följande konstaterande i fråga om gällande rätt och om behovet av förändringar. Det finns alltså olika regelsystem till skydd för kulturhistoriskt värde- full bebyggelse. De möjligheter som reglerna ger används dock inte i den utsträckning som kan vara antikvariskt motiverat. När det gäller byggnadsminnesförklaring är en anledning till detta att processen är resurs- och tidskrävande. I fråga om de instrument som erbjuds i PBL är en bidragande orsak att planläggning normalt inte sätts i gång enbart för att värna kulturvärden. Mot denna bakgrund och med hänvisning till det folkliga intresset för byggnadsvård gjorde regeringen i prop. 1998/99:114 bedömningen att det är angeläget att hitta former som utan att vara administrativt betungande eller innebära alltför stora ingrepp i äganderätten kan förbättra skyddet för den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen (s. 30–31). I beskrivningen av vad som ingår i uppdraget i denna del anges inledningsvis att det vid utformningen av skyddet skall ske en avvägning mellan bevarande- och äganderättsaspekter. En annan utgångspunkt för utredningsarbetet är att skyddssystemet för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse skall vara enkelt att administrera och överblicka. En ytterligare aspekt som skall beaktas är betydelsen av ökad lokal och regional delaktighet i och förståelse för bevarandet av bebyggelsens kulturhistoriska värden. I uppdraget ingår dock inte endast att överväga och redovisa olika alternativ och åtgärder till skydd för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Uppdraget omfattar även en prövning av vilken roll och vilket ansvar som myndigheterna inom kulturmiljöområdet respektive kommunerna skall ha vid tillämpningen av skydds- regleringarna. Vidare anges att utredaren skall se över vilka ändringar i nu gällande regler till skydd för kulturhistoriskt Utredningens uppdrag och arbete värdefull bebyggelse och förfaranderegler som kan föranledas av förslagen, varvid bl.a. möjligheterna till ökad samordning mellan de olika regelsystemen på området skall övervägas. I det samman- hanget skall enligt direktiven även de olika rekvisit som används för att ange skyddsformernas tillämpningsområde ses över. I direktiven anvisas en specifik åtgärd som skall övervägas. Det är om det är lämpligt med ett system som innebär att möjligheten att besluta om anmälningsplikt utvidgas till att avse också bygg- nader som är kulturhistoriskt värdefulla, men som inte uppfyller kriterierna för att kunna förklaras för byggnadsminne. Till uppdraget hör dessutom att analysera hur kravet på tillgänglighet enligt målen för den nationella handikappolitiken på lämpligt sätt kan förenas med behovet av skydd för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. För uppdraget i fråga om ett skydd för lösöre anges i direktiven att det inte är ovanligt att kulturhistoriskt värdefulla byggnader innehåller lösöre i form av exempelvis möbler, konstverk eller samlingar av böcker eller porslin. Att sådan egendom kan vara anskaffad i anslutning till uppförandet av byggnaden eller på annat sätt ha ett kulturhistoriskt nära samband med byggnaden. Därefter konstateras att inventarier som utgör tillbehör till fast egendom kan omfattas av de skyddsbestämmelser eller skydds- föreskrifter som gäller till skydd för ett byggnadsminne, men att någon möjlighet att skydda andra inventarier inte finns. I denna del hänvisas avslutningsvis till vad regeringen tidigare uttalat om att lösöre i många fall har en stor betydelse för det samlade kulturhistoriska värdet hos en byggnad och därför bedömt att möjligheten att låta skyddsföreskrifter vid byggnadsminnes- förklaring omfatta även lösöre borde övervägas (prop. 1998/99:114 s. 32). Uppdraget består i att utreda möjligheten att låta skyddsbestäm- melser eller skyddsföreskrifter för byggnadsminnen respektive statliga byggnadsminnen omfatta lösöre som väsentligen bidrar till byggnadens kulturhistoriska värde. En bedömning skall ske beträffande vilka konsekvenser ett sådant förslag får för ägande- rätten samt hur det förhåller sig till bestämmelserna i jordabalken, och utsökningsbalken. Utredningens uppdrag och arbete Som framgått av redovisningen ovan finns i fråga om uppdraget att utreda och föreslå förbättringar av skyddet för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse inga uttryckliga begränsningar beträffande vilka författningar som omfattas av uppdraget. I uppdraget får därmed anses ingå en översyn av 3 kap. kulturminneslagen och förordningen om statliga byggnadsminnen m.m. samt de bestäm- melser som har anknytning till denna fråga i och . Av direktivens utformning får vidare anses följa att förslag som enbart rör bestämmelserna om fornminnen och kyrkliga kultur- minnena i 2 och 4 kap. kulturminneslagen inte har varit något av ändamålen med att tillsätta denna utredning. Uppdraget beträffande ett skydd för lösöre är betydligt mer avgränsat. Det skall för det första endast röra lösöre som bidrar till en kulturhistoriska värde. För det andra skall skyddet baseras på byggnadsminnesinstitutet. Det kan redan här finnas anledning att också uppmärksamma att detta utredningsuppdrag inte ger möjlighet att föreslå resurs- förstärkningar till kulturmiljösektorn. Utredningens arbete inleddes . har sammanträden hållits vid sexton tillfällen. Vi har genomfört studieresor till dels , dels , och Tidö slott. Vidare företogs i samband med ett internatsammanträde i en rundresa i närområdet. har vi besökt ett flertal intressanta kulturminnen och kulturmiljöer av olika kategorier och givits möjlighet att ta del av synpunkter från ett antal personer som medverkat vid dessa resor. I har vi således fört diskussioner med representanter för kommun, i och Västman- lands länsmuseum. I förekom diskussioner med representanter för i län, kommunen samt ett byggbolag. I med företrädare för kommunen, en bevarandeförening och ett byggbolag. På diskuterade vi med en av ägarna till . I samband med rundresan i Utredningens uppdrag och arbete fick vi möjlighet att diskutera med representanter för i och samt med ägare av kulturhistoriskt värdefulla byggnader. genomförde utredaren och sekreteraren en studieresa till och med anledning av uppdraget rörande de norrländska kyrkstäderna, vilken även har varit av betydelse för det fortsatta arbetet med de frågor som behandlas i detta betänkande. Vid några av utredningens sammanträden har avsatts för att inhämta synpunkter från och diskutera med särskild inbjudna personer. Det har skett med företrädare för , , , samt ordföranden och sekreterare i (M 2002:05). Utredaren och sekreteraren har träffat riksantikvarien och annan personal vid för diskussioner om utred- ningens arbete. har sekreteraren och en expert i utredningen berättat om och diskuterat frågor hänförliga till utredningen vid Sveriges länsantikvarieförenings möten. Vidare har sekreteraren och två experter i utredningen träffat tjänstemän i kommun för en diskussion om det kommunala skyddet för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Sekreteraren har också deltagit vid ett par seminarier med anknytning till de frågor som omfattas av utredningsuppdraget samt gjort en studieresa till för att där få information om ett pågående projekt om kommunalt samarbete om antikvariekompetens. Vi har i samband med ovan nämnda besök och vid ytterligare ett par tillfällen tillställt sekretariat information om utredningens arbete och berett denna kommitté tillfälle att ge synpunkter på de förslag vi har arbetat med som berört . Vid kontakter med ordförande och sekreterare har framkommit att kommittén ännu inte har diskuterat eventuella ändringar i med koppling till de områden som aktualiserats genom vårt arbete, framförallt ändrad reglering i 3 kap. och bygglovspliktens omfattning. Ur ett plan- och bygglagstiftningsperspektiv har de därför ansett det vara för tidigt att bedöma förslagens kopplingar och hur dessa förslag förhåller sig till andra förändringar som kan förväntas bli resultatet av arbete. Detta innebär att de bedömer att det är svårt att överblicka konse- kvenserna av våra förslag. Denna brist på tidsmässig samordning innebär enligt ordförande att det inte är möjligt Utredningens uppdrag och arbete för kommittén att redovisa någon inställning till de förslag som vi arbetat med rörande .