sou · GSB320d5 · 2005-01-01 00:00:00 — 1 § Detta avtal är slutet mellan staten och för de försäkringsbolag som är medlemmar i förbundet och som marknadsför vad som försäkringsavtalsrättsligt avses som liv- eller sjukförsäkring. Avtalet avser den liv- och sjukförsäkrings- verksamhet som berörda bolag bedriver i men inte s.k. barnförsäkring, tjänstegrupplivförsäkring eller avtalsgruppsjukför- säkring. 2 § Med genetisk undersökning avses i detta avtal 1.presymtomatisk genetisk undersökning, 2.prediktiv genetisk undersökning, och 3.genetisk undersökning för att påvisa eller utesluta att en person bär anlag för en ärftlig sjukdom som visar sig först i senare genera- tioner. Med familjeupplysningar avses information om förekomsten av ärftliga sjukdomar i släkten. 3 § åtar sig att säkerställa att medlemsbolag- en inte inför krav på att försäkringssökande skall genomgå genetisk undersökning som förutsättning för försäkrings tecknande eller för utökning av befintligt försäkringsavtal. 4 § åtar sig att säkerställa att medlemsbolag- en gentemot försäkringssökande och försäkringstagare inte efter- frågar huruvida genetisk undersökning utförts eller resultatet av sådan undersökning och inte heller efterfrågar familjeupplysning. Vid riskprövning i samband med ansökan om försäkring får uppgifter från genetisk undersökning eller familjeupplysning inte heller beaktas. Första stycket gäller inte –om försäkringsbelopp som vid den försäkrades dödsfall skall utbetalas som ett engångsbelopp överstiger femton prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring eller –om försäkringsbelopp som vid den försäkrades dödsfall skall utbetalas som en periodisk efterlevandepension eller efterlevande- livränta överstiger ett prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring eller –om försäkringsbelopp som vid den försäkrades sjukdom skall utbetalas som ett engångsbelopp överstiger femton prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring eller –om försäkringsbelopp som vid den försäkrades sjukdom skall utbetalas som en periodisk ersättning överstiger ett prisbasbelopp enligt lagen om allmän försäkring. Med försäkringsbelopp avses vid livförsäkring totalt försäkrings- belopp för dödsfallsrisker för sökta försäkringar och redan tecknade försäkringar. Med försäkringsbelopp avses vid sjukförsäkring totalt försäkringsbelopp för sjukrisker för sökta försäkringar och redan tecknade försäkringar. Första, andra och tredje styckena skall tillämpas på motsvarande sätt då försäkringstagare ansöker om att utöka sin försäkring. 5 § åtar sig att säkerställa att medlemsbolag- en i försäkringsvillkoren för i detta avtal berörda försäkringar inte, förutom utifrån en på symptom grundad bedömning, undantar någon sjukdom för utbetalning av försäkringsersättning. 6 § åtar sig att inrätta en prövningsnämnd med uppgift att avge rekommendationer om omprövning i de fall försäkringssökande är missnöjd med försäkringsbolags hantering av genetisk information. 7 § Staten åtar sig att se till att utvecklingen inom medicinsk och klinisk genetik fortlöpande följs och allsidigt belyses av ett därtill särskilt förordnat offentligt organ. 8 § Detta avtal träder i kraft och gäller till och med . Uppsägning av detta avtal skall ske skriftligen före avtalstidens utgång. Sker inte uppsägning förlängs avtalet med i sänder. För det fall något försäkringsbolag åsidosätter vad försäkringsförbundet åtagit sig att säkerställa enligt detta avtal är staten berättigad att med omedelbar verkan uppsäga avtalet. Detta avtal är upprättat i två likalydande exemplar, varav parterna tagit var sitt. Genetiska tester och personförsäkringar. Målsättningen har varit att utifrån ett etiskt förhållningssätt ana- lysera förutsättningarna för hur resultaten av genetiska test bör få användas i samband med tecknande av liv- och sjukförsäkringar. Frågan om genetisk integritet och risken för diskriminering fram- för allt i samband med tecknande av försäkringsavtal är viktig. Ingen etisk analys genomfördes vid försäkringsavtalslagens (1927:77) till- komst . När enskilda individers genetiska förhållanden kan kartläggas betyder det att de etiska frågorna i samband med liv- och sjukförsäkring kommer i rampljuset. De etiska frågeställningarna handlar om solidaritet och ömsesidighet och om integritet, lika- behandling och icke diskriminering. För att diskutera dessa frågeställningar bildades , en grupp av personer med kunnande i etik, genetik, samhälls- vetenskap, statistik och juridik samt representanter för allmänhet, handikapporganisationerna och försäkringsgivarna. Gruppen har bestått av följande personer; , riskbedömningsspecialist i försäkringsbranschen , handikapporganisationerna , klinisk genetiker , etiker , statistiker , allmänheten , klinisk genetiker , allmänheten , jurist Patientjournallagen (1985:562) innebär att resultatet av en genetisk analys som utföres i sjukvården skall införas i patientjournalen. Enligt 7 kapitlet 1 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess för uppgifter i journaler om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan men för den enskilde eller honom närstående. Sekretess till skydd för enskild gäller i förhållande till den enskilde själv och kan i övrigt helt eller delvis efterges av honom. En privat försäkring uppkommer genom ett avtal mellan två parter, det vill säga försäkringstagaren och försäkringsgivaren. Huvudregeln är att rättssubjekten själva skall kunna bestämma om de över huvud taget vill avtala, med vem avtalet skall ingås och om innehållet. I avtalslagen (1915:218) och i försäkringsavtalslagen stadgas att avtals- part har skyldighet att ge sin motpart upplysningar vid ingående av avtal. Utgångspunkten är att parterna skall ha möjlighet att kunna bedöma risker och fördelar med att ingå ett avtal. Att parterna skall vara lojala mot varandra och lämna upplysningar om saker som är av betydelse för avtalet brukar motiveras bland annat med att man annars skulle skapa en rädsla att ingå avtal vilket skulle hämma det så kallade omsättningsintresset. Vid försäkringsavtal anses det särskilt viktigt att det lämnas riktiga och fullständiga uppgifter vid avtalets ingående. Det är därvid väsentligt att försäkringstagaren lämnar uppgifter av betydelse för den försäkrade risken. Om man ser avtalet ur försäkringstagarens synvinkel är huvudsyftet för dennes del att skapa ekonomisk trygghet mot oväntade förluster. För att skapa sådan säkerhet är det i de allra flesta fall bäst med en organiserad samverkan mellan ett större antal personer som hotas av en risk. bygger på en sådan gemenskap av personer som hotas av likartade risker. För en försäkringsgivare gäller det att se till att alla försäkrings- tagare får just det skydd som motsvarar betald premie. Enligt för- säkringsavtalslagen har försäkringstagaren därför skyldighet att lämna uppgifter, som har betydelse för riskbedömningen. Detta regleras vanligen så, att vissa på förhand specificerade riskfaktorer anges vid ansökan om försäkring och avtalet stadgar skyldighet för försäkrings- tagaren att meddela ändrade förhållanden angående dessa faktorer. Om försäkringstagaren förtiger en känd uppgift och om han sett eller borde insett dess betydelse kan försäkringsgivaren, helt eller delvis vara fri från ansvar. Förutsättningen är att förtigandet är vårdslöst, inklusive förtigande på grund av glömska och skamkänsla. Försäkringsbolagens verksamhet regleras i Försäkringsrörelse- lagen. Enligt 1 kap 1a § skall verksamheten bedrivas med en för rörelsens omfattning och beskaffenhet tillfredsställande soliditet, likviditet och kontroll över försäkringsrisker, placeringsrisker och rörelserisker, så att åtagandena mot försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringarna kan fullgöras. Av 7 kap 4 § framgår att den premie bolaget sätter på en risk ska vara betryggande. Den s.k. stabilitetsprincipen säkerställer att bolaget kan uppfylla sina förpliktelser. En förutsättning för en korrekt premiesättning är att bolagen känner de risker som ska försäkras och därför behöver försäkringsbolagen vid liv- och sjukförsäkring upplysning om den försäkrades hälsotillstånd. tog i sitt betänkande Genetisk integritet (1984:98) upp frågan, om sekretesslagen borde ändras, så att den enskilde inte skulle kunna ge sitt samtycke till att genetiska data rörande honom blev tillgängliga för tredje part. I socialutskottet har frågan diskuterats bland annat 1990 och därvid framkom att utskottet med oro såg att det fanns risk för att den enskildes samtycke till att efterge sekretessen i samband med genetisk information blev illusorisk om samtycke utgjorde ett krav för att få en anställning eller rätt att teckna en försäkring. ansåg utskottet att detta inte utgjorde tillräckliga skäl för att inskränka den enskildes självbestämmanderätt. Utskottets uppfattning var att frågan skulle lösas genom att straffbelägga förfaranden som innebar att arbets- givare eller försäkringsbolag avkrävde någon undersökningsresultat från genetiska undersökningar. I promemoria Genetisk integritet (Ds 1996:13) föreslogs ett förbud för tredje man att efterfråga resultat av genetiska utredningar. Promemorian ledde fram till en skrivelse från regeringen /99:136. I denna redovisar regeringen en överenskommelse med om genetiska undersökningar, vilken syftar till att stärka den enskildes skydd mot diskriminering på grund av ärftlighet i kontakter med försäkringsbolagen. Av beredningsarbetet drar regeringen slutsatsen att det är nödvändigt att skapa bättre garantier för att genetisk infor- mation om den enskilda människan inte missbrukas eller används på ett sätt som är diskriminerande. Frågan om hur genetiska test används i arbetslivet finns inte reglerad i denna överenskommelse. Regeringen gav även uttryck åt uppfattning att de åtaganden som försäkringsbranschen gjort i avtalet innebär att skyddet för den gene- tiska integriteten stärkts och att dessa åtaganden väl står i överens- stämmelse med det synsätt som ger uttryck för. Det är regeringens uppfattning att frågan om hur skyddet för den genetiska integriteten slutligt skall utformas är så komplex att den först bör övervägas i en kommitté där samtliga riksdagspartier är företrädda. Regeringen har därför för avsikt att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppdrag att lägga fram för- slag till hur det på alla samhällsområden skall kunna garanteras att någon diskriminering på grund av det genetiska arvet inte sker. tillsatte regeringen utredningen som antagit namnet, Kommittén om genetisk integritet. Konsumentens ställning har stärkts genom en särskild konsument- försäkringslag (1980:38). I denna finns särskilda regler för sakför- säkringar. I denna lag regleras bland annat information om och rätten att teckna försäkringar. Någon motsvarande konsumentlagstiftning för liv- och sjukförsäkringar finns inte. Försäkringsbolagens definition av sjukdom är att vara arbetsoför- mögen. Enligt försäkringsavtalslagen är en försäkringstagare skyldig att lämna upplysningar som kan ha betydelse för avtalet när det ingås. I praktiken innebär det att försäkringsbolagen i samband med att en individuell liv- och sjukförsäkring tecknas begär att få en hälsodeklara- tion. I denna ingår frågor om hälsotillståndet samt en förbindelse om att få ta del av relevanta sjukjournaler. I hälsodeklarationen kan ingå frågor om ärftliga sjukdomar. De flesta journaler innehåller uppgifter om ärftlighet i den mån det bedöms viktigt för den medi- cinska bedömningen. Vanligen finns uppgifter om de vanliga folksjuk- domarna såsom diabetes, hjärtinfarkt mm. Informationen är mest till- förlitlig för barn, föräldrar och syskon i nu nämnd ordning. Oriktiga uppgifter som lämnas i god tro påverkar inte försäkringen men om uppgifterna varit kända när försäkringen tecknades upphävs eller reduceras ersättningen. Uppgifter som framkommer efter det att försäkringen tecknats är försäkringstagaren inte skyldig att meddela. Försäkringsbolagen tar inte någon hänsyn till sådan information även om försäkringstagaren själv skulle informera om den. Försäkringsbolagen har ett system av återförsäkringar för att täcka risker när försäkringsbeloppen är stora. Det försäkringsbolag som står för återförsäkringen utarbetar även manualer för riskbedöm- ningar. Återförsäkraren kan i sin tur återförsäkra i ett annat bolag. Ju större försäkring, desto större kedja av inblandade återförsäk- ringar. I har normalt varje bolag sin egen återförsäkrare. På marknaden finns 6–8 utländska större återförsäkringsbolag. Bedöm- ningar av risker görs olika beroende på bolag. Riskbedömning i samband med liv och sjukförsäkringar baseras på ålder och kön och vissa andra riskfaktorer. Ett antal tilläggs- faktorer kan höja risken. Enkla tumregler är att individen får förhöjd premie vid höjning av risken och avslag när riskhöjning är . Tilläggsfaktorer utgörs i första hand av det aktuella hälso- tillståndet och av medicinska risker framför allt risk för sjukdom. Levnadsvanor mätt i till exempel övervikt och alkoholvanor ingår även bland tilläggsfaktorer för riskbedömningen liksom yrke och hobby. Att ägna sig åt bergsklättring som hobby kan vara en sådan faktor. I dessa fall kan individen få en försäkring täckande allt utom just händelser under bergsklättring. Mentala handikapp eller psykisk utvecklingsförsening höjer i sig som regel inte risken vid livförsäk- ring. Bedömning av övriga försäkringstyper sker emellertid från fall till fall. Ett arbete pågår inom branschen för att utarbeta rikt- linjer för premiesättning med utgångspunkt från genetiska tester och möjligheterna till bättre riskbedömningar. För att en livförsäkring skall fungera är det helt avgörande att moturvalet (företeelse som kan uppträda om premierna beräknas på ett sådant sätt att dåliga risker gynnas på bättre riskers bekostnad def. enligt Nationalencyklopedien) inte blir för stort. Det innebär att försäkringsvillkoren inte får vara utformade så att gruppen av försäkrade har en större dödlighet än normalt (efterlevandeskydd) eller en mindre dödlighet än normalt (ålderspension). Det negativa urvalet blir en kostnadsbelastning för kollektivet. Om moturvalet blir för stort måste premierna höjas och försäkringen kan komma in i en spiral med färre försäkringstagare och successivt höjda priser tills försäkringen måste upphöra. Många som i och för sig behöver försäkringsskydd kan komma att avstå eller t.o.m. tvingas att avstå från ett sådant. Detta skulle i förlängningen kunna få allvarliga eko- nomiska och sociala konsekvenser för den enskilde individen. För försäkringsbranschen är det inte av betydelse om de som tecknar liv- och sjukförsäkringar låter gentesta sig. att individer som är medvetna om sin förhöjda risk även informerar försäkringsbolaget i samband med hälsodeklarationen. Motiven för försäkringsbolagen att få information om resultaten av genetiska tester kan sammanfattas i följande fyra punkter. 1.Premier för liv- och sjukförsäkringar sätts utifrån allmän statistisk information om befolkningen i stort vad gäller hälsa, dödlighet och andra riskfaktorer. 2.Gentester kan ge information om en preciserad individuell risk för sjukdom. 3.Gentester, som enbart individen har tillgång till resultatet av, ger individen ett kunskapsövertag och även möjligheter att teckna försäkringar på höga belopp utan att det avspeglas i premien. 4.För att motverka uppkomna förlusterna beroende på moturvalet måste försäkringsbolaget höja sina för alla i försäkrings- kollektivet. Blir premiehöjningen stor leder det till att kunder tvekar att teckna försäkringar. De kan även söka sig till försäkringsbolag som har lägre beroende på att dessa har tillgång till resultaten av genetiska tester. I värsta fall blir liv- och sjukförsäkringar olönsamma. Privata sjuk- och olycksfallsförsäkringar för barn finns att teckna dels som gruppförsäkring, dels individuellt. Barngruppförsäkringen ingår i allmänhet i ett gruppförsäkringspaket bestående av olika personförsäkringar. Gruppförsäkringar tecknas oftast via facket eller arbetsgivaren. Väljs en sådan barnförsäkring krävs normalt ingen hälsodeklaration utan försäkringsskyddet erhålls genom en anmälan. Försäkringen täcker enbart händelser som inträffar efter tecknandet eller följder av sjukdomar eller skador som uppkommit efter teck- nandet. Om det inträffar en skada undersöker bolaget om händelsen inträffat och i så fall om den skall ersättas genom försäkringen. De individuella försäkringarna tecknas direkt hos bolaget, ibland via en mäklare, genom en ansökan och ifyllandet av en hälsodeklaration. De flesta bolag har flera olika försäkrings- belopp och därmed olika premienivåer att erbjuda. Alla barnförsäkringar innehåller begränsningar för medfödda sjuk- domar. För sjukdomar som visar sig först gäller dock försäkringarna fullt ut hos de flesta bolag. Några bolag erbjuder tilläggsförsäkringar för medfödda sjukdomar. Frågan om barnför- säkringar är komplicerad och har behandlats av Statens Medicinsketiska Råd (SMER) varför den inte vidare kommer att tas upp i denna rapport. I regeringsskrivelsen /99:136 anges en kompromiss. Från för- säkringsbolagens sida hävdades att information om genetiska tester skulle vara tillgänglig oavsett försäkringsbeloppets storlek. Från regeringens sida övervägdes dels integritetsintresset dels moturvals- frågan, speciellt vid höga försäkringsbelopp. Resultatet blev den kompromiss, som innebär att i ett avtal för- binder sig att inte efterfråga resultatet av gentester om livförsäk- ringen underskrider en försäkringsbelopp på och sjukförsäkringen omfattar /år. Enligt branschens beräkningar omfattar försäkringar på belopp lägre än 550 000 av individuella livförsäkringar. Barnförsäkringar, tjänstegruppliv och gruppsjukförsäkringar är undantaget från avtalet. 4 Reglering av liv- och sjukförsäkringar i utlandet. Frågan om användning av resultat från genetiska undersökningar har varit aktuell under i många länder och även i flera inter- nationella organisationer. Flera europeiska länder har infört förbud för arbetsgivare och försäkringsbolag att använda resultat från pre- diktiva genetiska undersökningar (undersökningar i syfte att granska friska människors arvsanlag för att beräkna sannolikheten för att personen kan komma att drabbas av sjukdom senare i livet). antog en konvention om mänskliga rättigheter och biomedicin. Konventionen trädde i kraft när , , , och hade ratificerat den. Därefter har även , , , , , , och ratifi- cerat konventionen. har undertecknat kon- ventionen men ännu inte ratificerat den. Bland länder som över huvud taget inte undertecknat konventionen kan nämnas , , , och . Enligt artikel 11 i konventionen är varje form av diskriminering till följd av en persons genetiska arv förbjuden. Positiv särbehand- ling är dock medgiven. I artikel 12 föreskrivs att prediktiva gentester i syfte att identifiera den undersökte som bärare av genetiskt betingad sjukdom eller att fastställa genetisk predisposition eller mottaglighet för sjukdom får genomföras endast av hälsoskäl eller för forskning med anknytning till hälsovård. att prediktiv testning för andra syften inte är tillåten även om den som skall undersökas ger sitt samtycke. Det föreskrivs i artikel 23 att de fördragsslutande parterna skall svara för att det finns ett lämpligt rättsligt skydd för att förebygga eller hindra otillåtna inskränkningar av de rättigheter och principer som anges i konventionen. Frågan om skadestånd i händelse av kränk- ning av rättigheter enligt konventionen behandlas i artikel 24 och enligt artikel 25 skall de fördragsslutande parterna tillse att det införs lämpliga sanktioner mot kränkningar. Vad som föreskrivs i konventionen får enligt artikel 26.1 inskränkas i nationell lag för att tillgodose vissa närmare angivna syften. Möjlig- heten till sådan inskränkning gäller dock enligt artikel 26.2 bl.a. inte vad som följer av artikel 11. Det framgår vidare av artikel 36 att en part i samband med ratifi- cering av konventionen kan reservera sig mot stadgande i konven- tionen i den utsträckning gällande rätt inom partens territorium inte är förenlig med det aktuella stadgandet. fastslogs i en rekommendation från (No. R(92)3) att försäkringsbolag inte skall ha rätt att kräva genetisk undersökning eller fråga efter resultat av tidigare utförda test, som förutsättning för försäkring. har publicerat en rapport om användningen av medicinska undersökningar i arbetslivs- och försäkringssamman- hang (examinations preceding employment and/or private insurance: a proposal for european guidelines). I rapporten lämnas förslag till riktlinjer på området. En deklaration om det mänskliga genomet och mänskliga rättig- heter antogs av . Enligt artikel 6 i deklarationen skall ingen få utsättas för sådan diskriminering på grundval av genetiska karakteristika som kan kränka de mänskliga rättigheterna, den grundläggande friheten och män- niskovärdet. () har i ett uttalande rekommenderat att uppgifter som framkommit vid prediktiv genetisk diagnostik underkastas strängast möjliga sekretess utom då det som framkommit skulle kunna utgöra en fara för andra människor. I antogs (nr. 56) lagen om medicinskt bruk av bioteknologi. Enligt § 6–1 förstås med genetiska under- sökningar genetisk undersökning för att ställa sjukdomsdiagnos, genetiska presymtomatiska undersökningar, genetiska prediktiva undersökningar och genetiska undersökningar för att påvisa eller utesluta anlagsbärare för ärftliga sjukdomar som visar sig först i senare generationer. Enligt § 6–2 samma lag får genetiska under- sökningar endast göras för medicinska ändamål med diagnostisk eller behandlingsmässig avsikt. Det är enligt § 6–7 förbjudet att efterfråga, mottaga, besitta eller använda upplysningar om annan som framkommit vid genetisk undersökning som inte är diagnostisk. Det är också förbjudet att fråga om genetisk undersökning, även diagnostisk, har utförts. Den som uppsåtligen överträder någon bestämmelse i lagen, eller bestämmelse som meddelats med stöd av lagen, straffas, enligt § 8–5, med böter eller fängelse . Den norska regleringen har dock ställts under debatt. I betänkan- det Forsikringsselskapers innhentning, bruk og lagring av helseopplys- ninger (NOU 2000:23) föreslogs att den gällande förbudslagen skall upphävas avseende försäkringssammanhang. Förslaget var dock långtifrån enhälligt och har mött kritik. har Helsedepartementet i en Stortingsmelding uttalat att förbudet mot att använda genetisk information i försäkringssammanhang, skall upprätthållas. I genomfördes en ändring av lagen om för- säkringsavtal (lov om forsikringsaftaler) och lagen om pensionskassor (lov om tillsyn med firmapensionskasser). Av förstnämnda lag § 3 a följer att försäkringsbolag i samband med eller efter ingående av avtal inte får fråga efter, inhämta eller mottaga och använda informa- tion som kan belysa en persons arvsanlag och risk för att utveckla sjukdom liksom att bolaget inte heller får kräva att någon skall undergå genetisk undersökning. Bestämmelsen gäller dock inte infor- mation om personens eller andra personers nuvarande eller tidigare hälsotillstånd. Enligt § 134 samma lag straffas överträdelse av bestämmelsen med böter. Juridiska personer kan också åläggas straff- rättsligt ansvar enligt särskilda regler. Motsvarande bestämmelser har införts i lagen om pensionskassor. I finns ingen lag som tar sikte på genetiska undersökning- ar i försäkringssammanhang. I stället planerar man att låta konven- tionen om mänskliga rättigheter och biomedicin bli bindande som nationell lag. Konventionen har ännu inte ratificerats. Ratifikation är beroende av antagandet av en lag om metoder för artificiell fort- plantning. I trädde en lag 1994 enligt vilken det är för- bjudet att använda resultat från genetiska test annat än för medicinska ändamål eller för forskningsändamål. Annan användning är straffbar.