sou · GSB3122d2 · 2005-01-01 00:00:00 — De fri- villiga insatserna väntas ta sin utgångspunkt i vardagslivets relationer. En vardagsrelation är inte fokuserad på de dimensioner i den unges liv som är av mer problematisk art, medan det professionella perspektivet är probleminriktat. Genom icke-professionella personer försöker man efterlikna de relationer som vanligtvis existerar i vardagslivet, som vän, kamrat eller syskon (där syftet i detta speciella projekt var att åldersskillnaden inte skulle vara alltför stor). åtar sig den professionelle socialarbetaren ett visst övergripande ansvar för själva stödsituationen. Vardagsrelationen förs därmed in i en behandlings- situation. (s. 19). Kunskapsöversikten innefattar även en genomgång av ett antal uppsatser på C- och D-nivå. Uppsatserna gav en enhetlig bild i fråga om organisationen och förfarandet inom . I större kommuner fanns det i allmänhet en särskild avdelning eller person som hanterade rekrytering av kontaktpersoner/kontakt- familjer och som även skötte informationsverksamhet, annonser och/eller kontakter med redan engagerade personer angående nya uppdrag m.m. När handläggande socialsekreterare har behov av en kontaktperson eller kontaktfamilj vänder de sig till rekryterings- avdelningen eller den person som har hand om rekryteringen. Därefter är det den handläggande socialsekreteraren som tar över ärendet och sköter uppföljningen. Frågor om utbildning, informa- tion m.m. kan dock ligga kvar på rekryteringsavdelningen. I mindre kommuner finns det mer sällan en bank av intresserade personer 15 , och , , Vad vet vi om insatsen kontaktperson/-familj? En kunskapsöversikt, Meddelanden från 2001:1, . 16 A.a. s. 31. Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll och familjer till uppdrag som kontaktperson alternativt kontakt- familj. Förfarandet i fråga om rekrytering och utformning av insatsen varierar alltså från kommun till kommun.17 I en undersökning framkom synpunkter på samarbetet med socialförvaltningen. De intervjuade kontaktpersonerna/kontakt- familjerna efterlyste handledning och menade att eftersom de inte har så stora erfarenheter av den problematik de möter, har de behov av att ha någon att prata med och rådfråga. Vidare uppgav de att de har behov av att ha någon som lyssnar när de behöver prata av sig, någon som bryr sig, och frågar hur det går och uppskattar vad de gör. De allra flesta efterlyste handledning.18 Av undersökningsmaterialet framgår att insatsen kontakt- person/kontaktfamilj uppfattas positivt av samtliga berörda parter. Socialsekreterare uttrycker att insatsen kontaktperson är mycket användbar i det sociala arbetet och menar att den blivit populär på grund av att den ger positiva vinster för klienten, minskar tonåringars känslor av ensamhet och tomhet samt blir en del av klienternas nätverk. betonar man vikten av att kontakt- personen används som medmänskligt stöd och inte som en repressiv åtgärd. Kontaktpersonens uppgift beskrivs enligt undersökningen ofta i termer av att vara en vanlig medmänniska, som kan ge stöd och hjälp till ett fungerande vardagsliv. I detta ingår att få den unge att delta i meningsfulla fritidsaktiviteter och att inte skolka från skolan. I konstateras dock dels att vi inte vet något om effekterna av insatsen, dels att det är en grannlaga uppgift att bestämma vilka kriterier som är adekvata som mått på lyckat resultat och hur som ska ha gått, innan resultat lämpligen avläses.20 I Vad händer med unga lagöverträdare?21 konstaterades att i drygt en femtedel av 199 studerade yttranden föreslog kontaktperson som insats. s. 101, 111. 21Vad händer med unga lagöverträdare? Om överlämnande till vård inom ., 2002:19. Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll att angav att kontaktpersonen skulle ge den dömde hjälp till en mer strukturerad fritid, ge den dömde stöd och social närvaro samt en mer positiv vuxenkontakt. Vanligen skulle den unge träffa sin kontaktperson en till . I ett fåtal av de studerade fallen angavs bara att kontakten skulle vara tät eller regelbunden. Insatsen skulle oftast pågå under i första hand för att sedan omprövas. Som exempel på en väl genomarbetad och konkret beskrivning av insats i form av kontaktperson redovisades följande (s. 27): Syftet med kontaktperson för NN blir att vara något av en ´manlig förebild´, ge både stöd och visa på gränser. Stötta NN i skolarbetet och framtidsmöjligheter och visa på meningsfulla fritidsaktiviteter. Kontaktpersonen skall även medverka i samarbetet med samt med modern och sambon, brodern och eventuella andra anhöriga. Beslut om kontaktperson avser en 6-månadersperiod med kontinuerlig uppföljning från utredaren. har i sin , Barn och unga – insatser redogjort för bl.a. omfattningen av öppenvårdsinsatser . Kontaktperson/ kontaktfamilj var den öppenvårdsinsats som berörde flest barn och unga. Det var ca 22 000 barn och unga som fick sådan insats . Därefter var insatsen behovsprövat personligt stöd vanligast och berörde ca 18 700 barn och unga. ingick totalt 5 100 personer i ett strukturerat öppenvårdsprogram. Kontaktperson/kontaktfamilj var vanligast bland barn i åldern . De äldre ungdomarna, 18–, fick i större utsträckning personligt stöd; ca 3 000 ungdomar var föremål för den typen av insats, medan ca 2 300 hade kontaktperson . I åldersgruppen 13–var det 7 300 unga som hade behovsprövat stöd och 7 000 som hade kontaktperson/kontaktfamilj. Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll Rapport om den våldsrelaterade ungdomskriminaliteten i presenterades en om den våldsrelaterade ungdomskriminaliteten i Stockholm.22 Rapporten omfattar 44 ung- domar under som av blev dömda för misshandel eller rån. Undersökningen skulle bl.a. leda till en beskrivning av hur arbetar med ungdomar och vilka insatser som sätts in, särskilt beträffande de fall där påföljden blir överlämnande till vård inom . När det gäller ungdomarnas bakgrund fann man att mer än hälften av ungdomarna kom från socialt belastade hem och hälften i denna kategori hade dessutom en allvarlig social problematik. Speciellt bland dessa ungdomar med den svåraste problematiken var det vanligt att de hade blivit aktuella hos genom anmälningar från flera olika håll ungefär . första insats var i regel en tids stödkontakt med en social- sekreterare vid stadsdelsförvaltningen. Om mer omfattande insats beviljades bestod åtgärderna oftast i kontaktperson, kontakt med ungdomspoliklinik, mellanvård (se nedan) och familje- behandling. Det var stora skillnader mellan stadsdelsförvalt- ningarna i fråga om hur snabbt dessa insatser sattes in. En tredjedel av den undersökta gruppen ungdomar hade haft kontaktperson. Som längst hade insatsen varat . Vanligtvis var uppdraget kortare, omkring . Orsaken till att uppdraget upphörde angavs ofta vara att insatsen inte hade gett önskat resultat. Mer än hälften av de ungdomar som fick en kontaktperson hade en svår social problematik och så många som två tredjedelar av dem blev senare placerade utanför hemmet. Rapport om och barn som anmäls för brott i har i samverkan med länsstyrelserna i och län genomfört en verksamhetstillsyn av arbete med barn som aktualiserats hos på grund av kriminalitet och/eller missbruk. 22 Puhakka, , Den våldsrelaterade ungdomskriminaliteten i , 2001:9, . Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll Studien genomfördes med anledning av att det fanns en oro för att andelen ungdomar som hamnar i denna typ av problematik ökar. Granskningen gick ut på att besvara frågan om lever upp till bestämmelsen i 5 kap. 1 § SoL, att i nära samarbete med hemmet sörja för att barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd de behöver. i har redovisat resultatet av sin granskning i en rapport nr 22:2003. Rapporten visar på brister i arbete med barn som begått brott. Endast en liten andel av anmälningarna ledde till att barnens behov utreddes. Av de barn som utreddes var det bara i hälften av fallen som utredningen ledde till någon typ av insats. Den insats som oftast användes var kontaktperson. Rapporten för kriminella ungdomar – En studie av 133 ungdomar efter avslutad mellanvård23 används i en vårdform för kriminellt belastade ungdomar som kallas mellanvård. Olika mellanvårds- program är olika utformade. Den rubricerade rapporten byggde på en undersökning av mellanvårdsprogram som kännetecknades av att; de vände sig till kriminella ungdomar i åldern 15–, huvudsyftet var att bryta den kriminella utvecklingen och stärka ungdomarnas självförtroende och självkänsla, de byggde sin verksamhet kring intressanta och utmanande ämnen för ungdomar, t.ex. bilar, idrott och teater, behandlingen skedde utan tvång, verksamheten ägde rum , verksamheten bedrevs av stiftelser eller enskilda firmor, och finansierades av kommunerna genom köp av vårdplatser. Målet var att behandlingstiden skulle pågå ett till . Vård och behandling varvades med studier på grundskolenivå och praktisk verksamhet. Därutöver fick varje ungdom en kontakt- person som bland annat skulle hjälpa denne att sköta kontakter med myndigheter och föräldrar. Kontaktpersonens uppgift var också att uppmuntra den unge att hitta en fritidssysselsättning.24 23Sundell, , m.fl., Mellanvård för kriminella ungdomar. En studie av 133 ungdomar efter avslutad mellanvård, 2000:1, Stad. Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll I stort sett alla de undersökta ungdomar som var positiva till det mellanvårdsprogram de deltagit i, nämnde två viktiga faktorer med vården. Dessa var dels att de hade fått förtroende för vuxna, dels att vården innebar struktur och ordning. När ungdomarna tvingades lämna projekten var det många av dem som kände sig svikna eller övergivna av personalen. Ungefär hälften av ungdomarna hade beskrivit kontakten till någon i personalen på ett sätt som förde tankarna till den kontakt som normalt finns mellan barn och föräldrar. I rapporten nämns att personalen kan ha kommit att fungera som ersättningsföräldrar för ungdomarna, dvs. vuxna som på heltid engagerat sig i ungdomarna och som gett dem villkorslös kärlek. I rapporten poängterades att knappt någon av de intervjuade ungdomarna hade beskrivit sådan kontakt till de social- arbetare som de hade haft stödsamtal med eller till någon personal vid de särskilda ungdomshemmen eller fängelset. Detta talar enligt rapporten för att den bästa hjälpen till unga kriminella kan vara en nära känslomässig kontakt med en vuxen person.25 påbörjades i ett projekt i samarbete med social- tjänsten i syfte att utveckla metoder i öppenvård för att kunna stärka utvecklingen för unga i åldern 12–. Verksamheten, som är permanent och kallas Perrongen, vänder sig till unga som bl.a. tidigt har gjort sig skyldiga till brott och till unga med skol-, missbruks- och psykiska problem. Kontakt med vuxna har ofta haft ingen eller liten positiv påverkan på de unga. Arbetet med de unga bedrivs bl.a. genom ett utökat kontaktmannaskap. Grundtanken är att de unga skall kunna bo kvar i sin vanliga miljö. Insatserna skall stärka och stötta såväl de unga som deras familjer. Kontaktpersonerna (som kallas stinsar) kan medverka vid utred- ningen av den unges skydds- och riskfaktorer. Kontaktpersonerna, som ges regelbunden handledning, skall ge ungdomarna nya perspektiv och infallsvinklar på relationer och sammanhang och visa på valmöjligheter för den unge samt vara en vuxen person som den unge kan lita på. Vidare är det ett nära samarbete mellan familjen, och den unge genom att man har gemensamma möten . För varje ung person som skall 25 A.a. s. 103 Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll ingå i projektet formuleras dessutom skriftliga målsättningar som också följs upp. Rekrytering av kontaktpersoner utgör en del av verksamheten och kontaktpersonerna knyts till verksamheten genom anställning. Kontaktpersonerna får handledning , antingen individuellt eller i grupp. Socialsekreterarna har gått en handledar- utbildning som motsvarar tio högskolepoäng. En något annorlunda typ av kontaktperson än den i SoL och LVU finns i LVM och kallas kontaktman. Om socialnämnden genom anmälan eller på något annat sätt får kännedom om att det kan finnas skäl att bereda någon tvångsvård, skall nämnden inleda en utredning. I samband härmed skall socialnämnden även utse en tjänsteman hos nämnden som skall svara för kontakterna med missbrukaren och med olika vårdgivare (8 §). I förarbetena har denna person kallats kontaktman. Kontaktmannen skall följa den enskilde klienten under hela utrednings- och vårdtiden. Till uppgifterna hör att informera den enskilde om vilka regler som gäller för vården samt förmedla kontakt med andra i hans eller hennes närhet som kan bistå, förutsatt att personen samtycker till att sådana kontakter tas. Vidare skall kontaktmannen tillsammans med klienten och institutionen planera och förbereda de hjälpinsatser som bedöms nödvändiga inför utskrivningen. Det rör sig främst om att tillgodose behovet av bostad och arbete.26 Efter vårdtidens slut eller om tvångsvård inte kommer till stånd finns någon grund för en kontaktman enligt LVM. Om det är befogat och i överensstämmelse med den enskildes vilja kan en kontaktperson i stället utses enligt SoL. I förarbetena anges att det är naturligt att samma person hos socialnämnden även får ett ansvar för de eventuella frivilliga insatser som kan komma i fråga.27 har i sitt betänkande Tvång och förändring föreslagit att bestämmelsen i 8 § LVM om kontaktman skall upphävas. Man har funnit att bestämmelsen i praktiken inte fyller någon funktion längre, eftersom ansvarig handläggare av utredningen ofta är samma person som utses att vara kontaktman i LVM:s mening. Hur väljer att lösa uppgiften att 26SOU 2004:3 s. 218. 1987/88:147 s. 95. Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll informera och stödja klienten som denne vistas på ett LVM-hem anser man inte bör föreskrivas i lag.28 Den funktion en kontaktperson enligt SoL har, kan i många fall likställas med att vara . Användningen av mentorer för unga är utbredd internationellt sett, inte minst i och är verksamheten omfattande. har vidare ett projekt i med mentorer för unga kriminella utvärderats. Nedan följer en redogörelse för de riktlinjer för mentor- verksamhet som finns i och samt för det danska projektet. Rättssystemet för unga har till syfte att förebygga brott och återfall i brottslighet. I och har man inrättat en myndighet, () för att leda detta arbete. YJB har bl.a. till uppgift att samla och sprida kunskap om effektiva metoder i arbetet med barn och ungdomar som begår brott. Ambitionen är att detta arbete skall vara så effektivt som möjligt och bedrivas i enlighet med beprövad erfarenhet och forskning. YJB har ställt upp riktlinjer på ett antal områden till vägledning för det praktiska brottspreventiva arbetet. Ett sådant område är användningen av mentorer.29 Det förebyggande arbetet går ut på att identifiera barn och ungdomar som riskerar att hamna i kriminalitet och att hjälpa dem att undvika en sådan utveckling. Man har funnit att ett sätt att åstadkomma förändring är att erbjuda den unge en . Insatsen är helt frivillig och syftar till en relation mellan den unge och en stödjande vuxen. Förutom att relationen skall grundas på vänskap skall den sikta mot att åstadkomma konstruktiva förändringar i den unges liv och beteende. 28SOU 2004:3 s. 454. 29Key elements of effektive practice – Mentoring, Edition 1, . Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll YJB anger att forskning har visat att det för att lyckas med insatsen krävs bl.a. dels omfattande kontakt mellan mentorn och den unge, dels att den unge är positiv till åtgärden. Vidare är det viktigt med tydliga mål för insatsen, t.ex. vad den unge skall uppnå i fråga om utbildning. Faktorer som forskningen däremot har funnit verkar ineffektivt på insatsen är bl.a. auktoritära mentorer och ett mentorskap som inte har ett klart mål utan endast är av stödjande karaktär. När det gäller mentorernas kompetens anger riktlinjerna från YJB att mentorer behöver utbildas i hur de skall arbeta mot de mål som ställts upp för den unge inom mentorprogrammet. Sådan utbildning sägs vara avgörande för att insatsen skall kunna bli framgångsrik. Utbildningen skall fokuseras på mentorernas förmåga att bl.a. kommunicera, motivera och sätta gränser. Över huvud taget visar riktlinjerna från YJB på en strukturerad och medveten arbetsmodell för insatsen med mentorer. Ett viktigt inslag är dessutom att insatsen skall dokumenteras och utvärderas. I har det pågått ett projekt inom kriminalvården där unga kriminella med utländsk bakgrund har fått en . Projektet har utvärderats med hjälp från Aalborg Universitet.30 Mentorerna är vuxna personer som skall bidra till att den unge integreras i samhället. De skall vara en positiv förebild för den unge. Det skall vara ett tätt samarbete mellan mentorerna och utslussningskonsulenten eftersom den sistnämnde även fungerar som koordinator och rådgivare för mentorerna. Den unge erbjuds möjligheten att få en och insatsen bygger på frivillighet. Intentionen är att den unge själv skall vara med i processen att hitta en lämplig . En inleder sitt uppdrag i samband med den unges utslussning från frihetsstraff och uppdraget pågår därefter . Insatsen kan även förlängas om den unge så önskar. Mentorerna avlönas av kriminalvården (Kriminalforsorgen) med en fast månadsersättning samt ersättning för utlägg. 30 Prieur, och , , Arrangerede venskaber – mentorordning for unge straffedømte af anden etnisk oprindelse,, Sociologisk Arbejdspapir Nr. 15, 2003, Sociologisk Laboratorium, . Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll vården förutsätter att mentorn ägnar sig åt sitt uppdrag åtminstone . Kontakterna kan därutöver variera i omfång, intensitet och karaktär. En förutsättning för ett gott mentorskap är enligt rapporten att det utvecklas en relativt tät, personlig och förtroendefull relation mellan den unge och mentorn. Mentorerna skall hjälpa de unga med att bli vuxna. Mentorns insats består bl.a. i praktisk hjälp till den unge med att få struktur på vardagen. Det kan t.ex. röra sig om att skaffa arbete eller utbildning. Det kan även röra sig om att föra den unges talan inför bank, kommun och andra myndigheter. På det personliga planet består uppdraget i att bygga upp den unges självförtroende och skapa en mer positiv inställning till tillvaron samt att få den unge att reflektera över sina brottsliga handlingar. De enda kvalifikationerna som ställs på mentorerna är att de är ostraffade och kan danska. Projektet med mentorer har fallit väl ut och man hyser inget tvivel om att en i många fall kan vara den rätta hjälpen för unga som begår brott. Man har funnit att de viktigaste faktorerna i fråga om mentorns möjligheter att fullgöra sitt uppdrag på ett bra sätt är förmåga att ta sig , engagemang och en positiv, sympatisk, och ibland till och med kärleksfull inställning till den unge. Det förhållandet att en bygger upp en förtroendefull relation till den unge är det som skiljer mentorskapet från de kontakter som den unge är van vid att ha med myndighets- representanter. Utvärderingen av projektet visar inte på att unga kriminella med utländsk bakgrund skulle ha en större nytta av en än andra unga danskar i samma situation. Familjeförhållanden, arbetslöshet osv. ser i stället ut att spela en större roll för om den unge hamnar i kriminalitet än den etniska bakgrunden. Möjligheten till mentorer kommer därför att erbjudas utan hänsyn till etnicitet. 12.6.1En organisation som liknar den engelska ordningen Bedömning: Vi har inte tillräckligt underlag för att säga att den engelska ordningen med YOT skulle vara en gångbar modell i . Det är dock av intresse att följa utvecklingen inom YOT och det arbete som bedrivs där. Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll Den ordning som finns i och med Youth Offending Teams innebär att myndigheterna tar ett samlat och kraftfullt grepp om problematiken kring barn och unga som begår brott och som löper risk att fortsätta med kriminalitet. Det går inte att dra för stora paralleller mellan de engelska förhållandena och de svenska. Vi har inte tillräckligt med underlag för att säga att det skulle vara en gångbar modell för oss. Ett införande av motsvarande system i skulle dessutom innebära mycket omfattande organisa- toriska förändringar med ändrade ansvarsförhållanden och långtgående ekonomiska konsekvenser. Det är dock av intresse att följa utvecklingen inom YOT och det arbete som bedrivs där. Det utbyte av erfarenheter mellan de myndigheter som verkar vid ungdomsbrott enligt vad vi föreslår i avsnitt 8.3.6 och den utbildning vid där förordar kan förhoppningsvis förbättra myndig- heternas samsyn och leda till att vi närmar oss den engelska ordningen. Redan en sådan ökad samsyn kommer enligt vår bedömning att innebära förbättringar för den enskilde. 12.6.2Användningen av strukturerade öppenvårdsprogram Bedömning: Strukturerade öppenvårdsprogram som t.ex. MST erbjuder enligt utredningens mening i många fall en adekvat behandling av barn och unga som begår brott och vi kan se att sådana program då kan vara en lämplig insats för denna målgrupp. Bland strukturerade öppenvårdsprogram är MST en väldokumen- terad metod som har uppvisat goda resultat när det gäller arbetet med unga som har allvarliga beteendeproblem eller riskerar att utveckla sådana problem. Genom en sådan behandling kan institutionsvård kanske undvikas. Målsättningen med MST är att familjen skall bli i stånd att lösa sina problem på egen hand. Metoden används på sina håll i och resultaten av behand- lingen kommer att följas upp. Det är även angeläget att bevaka utvecklingen och resultaten i . Strukturerade öppenvårds- program som t.ex. MST erbjuder således enligt utredningens mening i många fall en adekvat behandling av barn och unga som begår brott och vi kan se att sådana program då kan vara en lämplig insats för denna målgrupp. De är dock resurskrävande och kan förväntas komma till användning främst i de fall då det behövs Den s.k. ryggsäcken – olika former för stöd och kontroll Självfallet är det av stor betydelse att möjligheten att ge sådan behandling tas till vara i så stor utsträckning som möjligt. Antalet unga personer som är i behov av sådant stöd och sådan kontroll som avses med ordet ryggsäck i våra direktiv torde dock vara större än det antal som kan komma i fråga för t.ex. MST. Det måste därför finnas också andra åtgärder som kan komma till användning för att täcka behovet av s.k. ryggsäck. Bedömning: Insatsen kontaktperson enligt SoL och LVU kan ofta vara en lämplig insats för barn och unga som begår brott. Det är dock angeläget att har en hög ambition i fråga om dels kontaktpersonernas kvalifikationer, dels social- tjänstens utbildning av och handledning till kontaktpersonerna. Stor vikt bör läggas även vid att rätt person utses som kontaktperson. Det är viktigt att barn och unga har bra och nära relationer till vuxna personer. Dessa bör inte bara vara goda förebilder utan skall även kunna visa på de ungas möjligheter i samhället och inge dem hopp för framtiden. För de allra flesta unga fyller föräldrar, släkt- ingar och andra nära vuxna den unges behov av sådana relationer. Lösningen på de behov som den s.k. ryggsäcken skall bidra till att tillgodose finns således normalt i den unges omgivning. För unga med asociala problem kan det dock förhålla sig så att de vuxna runt den unge inte räcker till eller inte finns till hands. Även om den svenska forskningen kring kontaktperson är begränsad, finns det mycket som talar för att denna insats, när den fungerar väl, fyller en viktig funktion i arbetet med unga som begår brott. Internationell forskning tyder t.ex. på att denna typ av insatser har nått bra resultat i fråga om att utveckla den unges sociala förmåga och påverka den unges beteende.31 Vidare finns det, som vi beskrivit, goda erfarenheter i andra länder från verksamhet