sou · GSB3136d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Därmed bör förstås att låta elektrisk ström passera genom ledning utan att registreras av elmätare. Det begreppet är således etablerat och det finns därför inte skäl att nu föreslå något annat begrepp för det aktuella för- farandet med värmeenergi ur ett försörjningsnät för värme eller till ett försörjningsnät för kyla utan att låta värmeenergin registreras i en värmeenergimätare. Den innebörd av begreppet som följer av praxis bör direkt gälla för och kunna tillämpas vid prövning enligt den nu föreslagna regleringen. För straffansvar krävs inte att den tilltalade orsakat skada eller ens hade uppsåt att orsaka sådan. Straffet för normalgraden av gärningen är böter eller fängelse högst . Straffskalan överensstämmer med den för olovlig kraftavledning. Vid ringa fall skall dock inte dömas till ansvar. Vid bedömningen av om brottet är att anse som ringa skall beaktas bl.a. värdet och omfattningen av den avledda värmeenergin, tillväga- gångssättet och de övriga omständigheter som talar för att brottet kan anses mindre allvarligt. Av andra stycket följer en kvalificering av gärningen. Även denna följer regleringen i 8 kap. 10 § . En gärning är att be- döma som grov om den utförts systematiskt, avsett betydande vär- den eller visat på mycket stor förslagenhet. 8 kap. 12 § För försök eller förberedelse till stöld, grov stöld, rån, grovt rån, till- grepp av fortskaffningsmedel, olovlig kraftavledning eller olovlig vär- meenergiavledning, så ock för stämpling till eller underlåtenhet att avslöja rån eller grovt rån dömes till ansvar enligt vad i 23 kap. stad- gas. Skulle tillgrepp av fortskaffningsmedel eller olovlig värmeenergi- avledning, om brottet fullbordats, hava varit att anse som ringa, må dock ej dömas till ansvar som sagts. I paragrafen föreslås en ändring. Bestämmelsen har berörts i avsnitt 9.5. Genom ändringen i 12 § kriminaliseras olovlig värmeenergiav- ledning också på försöks- och förberedelsestadiet. Särskilt yttrande av experterna Fjärrvärme är ett effektivt och miljövänligt uppvärmningssystem. Energipolitiken tar även sikte på att, bl.a. genom att höja skatten på el och olja, uppmuntra fastighetsägare och hushåll att byta från el- och oljeuppvärmning till fjärrvärme. Före elmarknadsreformen drevs fjärrvärmeverksamhet nästan enbart av kom- muner. Vidare gällde att priset på fjärrvärme inte fick vara högre än kommunens kostnader för verksamheten, vilket var en följd av den s.k. självkostnadsprincipen enligt kom- munallagen. Efter denna tidpunkt råder fri prissättning. Fjärr- värmeanläggningar har numera såväl kommunalt, privat som statligt ägande. Vid sidan av en fastighets kapitalkostnader är kostnaderna för uppvärmning normalt den enskilt största kostnadsposten för fastighetsägare och enskilda hushåll. För exempelvis en hyresfas- tighet utgör kostnaden för fjärrvärme i genomsnitt av de totala hyreskostnaderna enligt branschorganisationen hetsägarna i . En ökad uppmärksamhet har även kommit att riktas mot de i många fall kraftiga prishöjningarna på fjärrvärme och höjningarnas betydelse för bostads- eller hyreskostnaderna. Fjärrvärmeföretagen är till helt övervägande del vertikalt integre- rade, dvs. produktion och distribution av hetvatten sker i samma företag. Fjärrvärmen skiljer sig i detta fall från el- och gasmarkna- derna. Här finns ett tredjepartstillträde som medför att endast transporten av el och gas på ledningsnäten är monopoltjänster. I direktiven till utredningen om fjärrvärme påpekas att fjärrvärme eller distribution av hetvatten i rörledningar för bostadsuppvärm- ning är ett naturligt monopol och att kundens ställning är svag. Här avses närmast att det finns stordriftsfördelar förknippade med denna distribution och att det skulle uppstå höga kostnader för samhället om mer än en aktör anlägger distributionsnät för fjärr- värme i samma område och konkurrerar om samma kunder. Andra naturliga monopol på energiområdet är transport av el och gas (el- nät, rörledningar etc.). Man bör så långt som möjligt undvika att bestämma priser på varor och tjänster genom olika former av prisreglering. I stället bör man eftersträva marknadslösningar där företagen konkurrerar om kundernas efterfrågan och priset bestäms av den samlade efter- frågan och utbudet där ingen enskild aktör kan bestämma priset. På områden med naturliga monopol är det emellertid inte möjligt att åstadkomma en fungerande konkurrens med en fri marknad som endast omfattas av en konkurrensrättslig reglering. Naturliga monopol omfattas därför normalt av särskilda regler för att skydda konsumenterna mot oskäliga priser, prisdiskriminering m.m. Av utredningen framgår att konkurrensen för fjärrvärme från andra energislag, främst olja och el, är liten. Detta beror bl.a. på fastighetsägarens och konsumenters höga investeringskostnader vid byte från fjärrvärme till andra uppvärmningssätt. Till detta kommer att det i många fall i praktiken inte är möjligt att göra ett sådant byte på grund av praktiska skäl (det finns inte lokalutrymme för oljeanläggningar etc.). Ett byte från fjärrvärme till olje- eller eluppvärmning är heller inte önskvärt i ett samhällsekonomiskt perspektiv, bl.a. med hänsyn till den negativa påverkan på miljön som kan följa av detta. Sistnämnda två uppvärmningsformer byts i första hand till fjärrvärme och berg- eller jordvärme via invester- ingar i värmepumpar. menar att medlems- företagen konkurrerar på en värmemarknad. Här avses att man konkurrerar med bl.a. el- och oljeuppvärmning. Fjärrvärmeföretags riktmärke vid beslut om fjärrvärmepriserna är således de priser eller kostnader som fastighetsägare och konsumenter har för alternativa uppvärmningsformer. Skattehöjningar på el och olja medför således ett motsvarande utrymme för prishöjningar på fjärrvärme. Här bör beaktas att många energiföretag bedriver såväl el- som fjärrvärme- verksamhet. Vidare bör riktas uppmärksamheten på att fjärrvärmeproducen- ten kan få nya kunder genom att erbjuda lägre fjärrvärmepris än det ordinarie priset. Efter att fastighetsägaren gjort nödvändiga inve- steringar för att ansluta sig till fjärrvärmenätet kan producenten återgå till det högre priset. Med hänsyn till inlåsningen av fjärrvärmekunderna får den rele- vanta produktmarknaden i ett konkurrensrättsligt perspektiv anses vara olika lokala fjärrvärmemarknader där ett företag har domine- rande ställning eller i princip monopolställning med otillräcklig konkurrens från andra uppvärmningsformer. Det gäller inte minst i tätortsområden. har utvecklat fjärrvärmens marknadsposition i två beslut (dnr 533/1998 och 409/2000) som gäller fjärrvärmeföretag som bedömts handlat i strid med konkur- renslagens förbud för företag att missbruka en dominerande ställ- ning. En av utredningens viktigaste uppgifter var att föreslå åtgärder för att skydda fastighetsägare/konsumenter mot oskäliga fjärrvär- mepriser. Utredningen anser också att kundernas ställning måste stärkas, bl.a. mot bakgrund av att fjärrvärme har en viktig roll i energiomställningen och att det är angeläget att skapa ökad kund- trygghet med ökat förtroende för fjärrvärme som uppvärmnings- form. Utredningen fastslår att det finns behov av pristillsyn men har utan ingående analys bedömt att det inte skall införas en sedvanlig prisreglering på området med tillsyn av en statlig myndighet. Den föreslagna modellen för att hindra oskälig prissättning av fjärr- värme har dock till viss del inspirerats av inslag från vanliga prisre- gleringsmodeller. Här avses närmast s.k. måttstockskonkurrens eller benchmarking med jämförelser av fjärrvärmepriset mot olika nyckeltal såsom t.ex. avkastning på totalt kapital. Den föreslagna modellen förutsätter i princip samma omfattning beträffande in- samling, bearbetning och analys av ekonomiska data som den nuva- rande pristillsynen av elnäten. Utredningens förslag är i stort av två slag. Den ena typen av åtgärder tar sikte på att öka transparensen på området. Syftet är att öka fastighetsägarnas och konsumenternas insyn i hur fjärrvärme- verksamheten bedrivs med hänsyn till priser, kostnader, intäkter, lönsamhet, produktivitet m.m. Den ökade transparensen ska möj- liggöras genom att fjärrvärmeproducenten rapporterar till Energi- myndigheten vissa nyckeltal (priser, lönsamhet, produktivitet m.m.) för verksamheten. Tanken är att en öppen redovisning av sådana nyckeltal ska medföra att fjärrvärmeföretag med höga priser, låg produktivitet m.m. anstränger sig för att anpassa sig till de bästa företagen från konsumentsynpunkt. En form av bench- marking med syfte att få företag att förbättra sina nyckeltal ska således medföra att fjärrvärmeföretagen blir konsumenttillvända i berörda avseenden (skampåleprincipen). Förutsättningarna för externa aktörer – t.ex. en statlig myndig- het, fastighets- eller villaägare m.fl. – att få en klar uppfattning om ett energiföretags kostnader och lönsamhet för att bedriva fjärr- värme är dock inte särskilt goda. Fjärrvärmeverksamheten ingår ofta i stora energikoncerner. Det är svårt att kartlägga sambandet mellan kostnader och pris för en verksamhet, särskilt när denna drivs tillsammans med andra verksamheter inom samma organisa- tion. Det hänger samman med svårigheter som rör särredovisning av viss verksamhet. En svårighet gäller att fördela gemensamma resurser och berörda kostnader (samkostnader) – exempelvis administrations-, lokal- och kapitalkostnader – på olika produkter (kostnadsbärare). Det finns inget entydigt (vetenskapligt) sätt att göra detta på. Olika fördelningsnycklar kan användas. Skönsmässiga bedömningar måste göras. Dessutom finns olika redovisningsregler, bl.a. vad av- ser avskrivningar. Här finns således inga entydigt givna metoder. Den aktör som berörs av reglerna om särredovisning har ett in- formationsövertag gentemot utomstående parter, t.ex. en tillsyns- myndighet på området, om hur den egna verksamheten är organise- rad och hur resurser och kostnader fördelas på olika verksamheter. Då redovisningsfrågorna förutsätter specifika kunskaper krävs sär- skilda insatser för att bygga upp och upprätthålla nödvändig kom- petens hos ett tillsynsorgan på området. erfa- renheter av prövning enligt konkurrenslagen av fall som rör s.k. underprissättning ger stöd för dessa slutsatser. har liknande erfarenheter av prisregleringen av elnäten. Internatio- nella erfarenheter är likartade. Vidare vill vi framhålla att erfarenheterna visar att monopolföre- tag inte normalt beaktar kritik från utomstående som rör höga priser. Tvärtom finns alltid en risk att prisjämförelser i en bransch med ej fungerande konkurrens medför att företag som har jämfö- relsevis låga priser får alibi för att höja priserna. Det skulle ha varit av värde om utredningen redovisat något fall där en öppen eller för konsumenten lättillgänglig information om priser m.m. på ett varu- eller tjänsteområde med monopol eller en ej fungerande konkur- rens resulterat i lägre priser. Vi anser att de framlagda förslagen inte är tillräckliga för att skydda konsumenterna mot oskäliga fjärrvärmepriser. Däremot kan ökad kunskap om skillnader mellan olika fjärrvärmeföretags Som framgått är dock förutsättningarna att be- räkna dessa inte entydigt givna och nyckeltalen kan dessutom vara svårtolkade. Utredningen borde bättre ha preciserat omfattning och inrikt- ning av aktuella nyckeltal samt analyserat förutsättningarna och hindren för att redovisa nyckeltalen i stället för att hänskjuta dessa frågor till en ny utredning. Det är således oklart i vilken utsträck- ning utredningens tankar i denna del kan realiseras. Den andra typen av åtgärder som föreslås av utredningen tar sikte på att ge fjärrvärmekunden bättre möjligheter att förhandla med producenten om fjärrvärmepriset och att ett organ för tvistelös- ning, en s.k. fjärrvärmenämnd, ska behandla tvisten om parterna inte kommer överens. Nämnden, som ska utgöras av lika antal re- presentanter för fjärrvärmeproducenter resp. kunder (fastighets- och bostadsmarknaden) och en opartisk ordförande, föreslås knytas till men vara fristående från denna. Vi anser att den föreslagna modellen med en förhandlingsord- ning om fjärrvärmepriser har flera brister. För det första förutsätter en analys av fjärrvärmepriser speciella kunskaper. Många fjärr- värmekunder, inte minst de små kunderna såsom villaägare och mindre bostadsrättsföreningar, har ett informationsunderläge i förhållande till producenten, vilket medför en dålig förhandlings- position. Till det senare bidrar att kunden oftast inte har ett reellt alternativt till fjärrvärme. För det andra har utredningen inte föreslagit kriterier eller be- dömningsgrunder för fjärrvärmenämndens utlåtanden eller rekommendation om prissättningen. Utredningen pekar på nyck- eltal för fjärrvärme utan att det har analyserats än mindre före- slagits vad nyckeltalen ska ha för värde för att anses utgöra oskälig prissättning och vilken tyngd varje nyckeltal ska ha vid fjärrvärme- nämndens ställningstagande och utlåtande om rekommenderat pris eller rekommenderad prisändring. Förslaget ger stort utrymme för godtycke och svarar inte mot nödvändiga krav på ett förutsebart och rättssäkert förfarande. En tredje brist är enligt vår mening att nämndens utlåtande är av rekommenderande karaktär. Om dessa utlåtanden inte följs i någon högre utsträckning av fjärrvärmeproducenterna är tanken att statsmakterna ska strama upp systemet. Innan detta kan ske har det troligen gått (om det nu sker en uppstramning). Förlo- rarna är fjärrvärmekunder och konsumenter. En fjärde brist med förslaget är att utredningen inte analyserat fjärrvärmenämndens kapacitet med avseende på antalet ärenden eller klagomål som kan behandlas. Vidare har inte föreslagits vilka grunder nämnden ska ha för att prioritera ärenden när dessa an- talsmässigt överstiger nämndens utlåtandekapacitet. Det mesta talar för att ett antal resursstarka fastighetsägare (allmännyttiga bostadsföretag, stora privata fastighetsägare m.fl.) kan få fjärr- värmepriset prövat i nämnden, medan klagomål från bl.a. små fas- tighetsägare och bostadsrättsföreningar samt enskilda villaägare troligen inte kan tas upp av nämnden i någon större utsträckning. Det finns således flera skäl som talar för att den föreslagna ord- ningen medför att fastighetsägare och konsumenter inte blir lika- behandlade. Det kan i sin tur medföra en snedvridning av fjärrvär- mepriser. Förhandlingsstarka fastighetsägare, bostadsföretag m.fl. kan få lägre fjärrvärmepriser än bl.a. resurssvaga hushåll och bostadskonsumenter. Risken är att systemet bidrar till prisskill- nader på fjärrvärmemarknaden som inte kan kostnadsmässigt moti- veras och därmed innebär prisdiskriminering. Den risken finns i och för sig . Den föreslagna förhandlingsordningen med en form av medlingsinstitut kan dock påskynda utvecklingen mot en från konsumentsynpunkt inte önskvärd prisdifferentiering. Sammanfattningsvis anser vi att utredningens förslag inte utgör ett tillräckligt effektivt skydd för konsumenterna mot oskäliga fjärrvärmepriser. Tillsynen av de naturliga monopolen fjärrvärme, transport av el och gas på ledningsnät bör så långt möjligt följa samma principer och regler. Enligt vår uppfattning borde utred- ningen ha närmare analyserat möjligheterna att införa en modern prisreglering på fjärrvärme som ger företagen incitament att både investera och löpande rationalisera verksamheten. Särskilt yttrande av experterna Först och främst vill vi poängtera att det måste vara i branschens intresse att själva finna former att vara attraktiv aktör på värme- marknaden. I detta ligger bl.a. att ha en god dialog med kunder och konsumenter, hålla attraktiva priser och utveckla verksamheten på ett effektivt och miljöanpassat sätt som ger en trygghet åt kunder och konsumenter. Enligt uppgift föreligger ett samarbete utanför denna utredning som på flera sätt tillgodoser flera av de frågor som denna utredning tar upp. Vi anser att marknadens egna initiativ har bäst förutsättningar att skydda konsumenten mot oskälig prissättning på fjärrvärme. Historiskt sett har förändringar i skattesystemet haft en avgö- rande betydelse för med vilka bränslen och teknik som används i värmeproduktionen. har stora förändringar skett på med stora omställningskostnader som följd vilket i sin tur belastat kunderna. Staten har möjlighet att genom en konsekvent skattepolitik skapa stabila villkor för branschen och därmed även för kunderna. Vi har i utredningen framfört ett antal förslag och i flera fall har utredaren tagit med våra förslag. Nedanstående förslag har vi inte vunnit gehör för och vi väljer därför att framföra dem i detta sär- skilda yttrande till utredningen. 1.En kommun ska inte i något fall kunna införa krav på att fjärr- värme eller annan uppvärmningsform skall vara obligatoriskt i ett område. 2.Utredaren vill se en partssammansatt nämnd (intressenter) kopplad till för att hantera konflikter mellan kunder och fjärrvärmeföretag. Vi avvisar alla former av partslösningar. 3.Utredaren vill att ska samla in ekonomiska och verksamhetssnyckeltal från fjärrvärmeföretagen. Statistiken ska ligga till grund för en skälighetsbedömning av priset vid eventuella konflikter mellan kunder och fjärrvärmeföretag. Detta förfarande skulle kunna utgöra ett första steg mot en prisreglering. Lönsamhet är bra och en god lönsamhet i värmeföretagen behöver inte stå i motsatsförhållande till rimliga priser. Vi avvisar därför helt detta förslag. 4.För att åstadkomma samma förhållanden för kunder och konsumenter på fjärrvärmemarknaden bör alla kunder och kon- sumenter inom samma fjärrvärmenät behandlas efter samma taxa oavsett var i nätet som fjärrvärmeanslutningen sker, dvs. på samma sätt som för anslutningar till elnätet. Detta kan t.ex ingå i det s.k. normalavtal som utredaren föreslår. Liknande principer som gäller enligt ellagens fjärde kapitel (SFS 1997:857) bör även gälla för anslutningar till ett befintligt fjärr- värmenät. 5.För de fjärrvärmenät som ägs av kommuner, av näten räknat som levererad värme, finns ett sätt att uppnå de mål som är utredningens uppdrag. De kommuner som äger fjärrvärmenät bör åtminstone överväga att lägga ut driften på entreprenad. Genom en entreprenadutsättning av driften ges incitament för effektivare drift och förutsättning för låga taxor vilket skulle förbättra kundens situation. Utredningen bör också ta fasta på att utbyggnaden av de kommunägda näten har finansierats av kunderna som inte alltid är desamma som kom- muninvånarna. Möjliga effektiviseringsvinster bör därför i första hand tillfalla kunderna. 6.De utredningar som gjorts för att belysa fjärrvärmeverksam- heten visar på stora skillnader i hur näten är byggda, drift och produktion. För att effektivisera drift och upphandlingar, underlätta användning av spillvärme men främst för att öka an- vändningen av fjärrvärme borde en ökad teknisk och avtals- mässig standardisering av verksamheterna främjas. Nät som tar tillvara spillvärme har även de lägsta taxorna. Det är viktigt för relationen med kunder visa att man tar tillvara på spill- värme. Därför bör man på olika sätt verka för att spillvärmen tas tillvara för att stärka förtroendet för fjärrvärmen som uppvärm- ningsform. Uppgifter om hur spillvärme tas tillvara bör finnas med i det statistikunderlag som föreslås tas fram om varje nät. Särskilt yttrande av experterna delbetänkande innehåller ett åtgärdspaket i syfte att ge kunderna större trygghet i affärsrelationen med fjärr- värmeföretaget. Åtgärdspaketets huvudinnehåll finner vi väl utfor- mat mot bakgrund av de olika intressen som utredaren har att be- akta. Förslaget sammanfaller också till stora delar med Värme- marknadskommitténs kvalitetssäkringssystem vilket vi ser positivt på, även om det finns invändningar mot detaljer i utredningens verklighetsbeskrivning och tekniska förslag. Vi vill här begränsa oss till att peka på tre principiella frågor där vår uppfattning avviker från utredarens. Utredaren har underskattat de kostnader som förslaget om juridisk och funktionell uppdelning innebär för framför allt små energiföretag. Priset på alternativa uppvärmningsformer måste vara en central jämförelsepunkt vid bedömning av prisets eventuella oskälig- het. Vi är oförstående till att fjärrkylan ska omfattas av samma regler som fjärrvärmen. Fjärrkyla har, i motstats till fjärr- värmen, ingen dominerande ställning och det finns inget som tyder på att en reglering av fjärrkylan skulle medföra förbätt- ringar för varken kunder eller fjärrkyleföretag. Särskilt yttrande av experten Utredningen föreslår i sitt delbetänkande Tryggare fjärrvärme- kunder – Ökad transparens och åtskillnad mellan el- och fjärrvär- meverksamhet, SOU 2003:115, juridisk och funktionell åtskillnad mellan elmarknads- och fjärrvärmeverksamhet. Utredningen vid- håller sitt förslag. Några av remissinstanserna, bl.a. , har avvisat förslaget. Jag delar dessa remissinstansers uppfattning i denna del. verksamhet är underkastad lagen om offentlig upp- handling (). Förslaget skulle medföra att respektive verksam- het betraktas som separata upphandlande enheter. Det innebär att ingendera av verksamheterna skulle kunna utnyttja tjänster från den andre utan föregående upphandling. För många kommunala energibolag skulle denna förändring innebära effektivitetsförluster med åtföljande prisökningar för konsumenterna. Mycket av det rationaliseringsarbete som genomförts inom kom- munaltekniken bygger just på att resurser för arbete på fältet förts samman i ett enda bolag. Därmed kan dessa resurser fritt utnyttjas ur en gemensam pool utan att någon upphandling behöver göras. Betydande vinster har kunnat konstateras i de bolag som inte bara samordnat resurserna inom olika delar av energiverksamheten, utan också fört in andra delar av kommunalteknisk verksamhet i en gemensam organisation. Dessa vinster har i slutändan kommit kon- sumenterna till del både i form av lägre priser och högre standard i den övriga kommunaltekniska verksamheten. , , m.fl., Juridikens termer, , 1998. mfl., nätverksindustrier, Telekommunika- tioner, Avregleringar i , , 1999. , , Lärobok för regelnissar – en om regelhantering vid avreglering, (Ds 2002:21). (, M. , , Missbruk av dominerande ställning på avreglerade marknader, Särtryck ur Europarättslig tidskrift, nummer 1 2003 årgång 6. (, M. , , Standardavtalsrätt, 6:e uppl., , 1993 Call/Holahan, Microeconomics 2nd edition Wadsworth, Inc. Copeland, Tom, Koller, och , , Valuation – Measuring and Managing the Value of Companies, Second edition 1994. Fitger, , , En laghandbok, , 1988-. , och , , Fjärrvärme: Teori, teknik och funktion, , , 1993. , , m.fl., , del I, 6:e uppl., , , 1995. Jareborg, , Brotten II, 2:a uppl., 1986. Lehrberg, , Avtalsrättens grundelement, I.B.A. , , Alternativ tvistlösning – särskild medling och skiljeförfarande, Iustus förlag, , 2000. , , Energirätt – En undersökning från mark- och miljörättslig utgångspunkt med särskild inriktning på frågor om energihushållning, Iustus förlag, , 1990. , och , Per , Kommentar till RB, häfte 2, kapitel 10–14, Iustus förlag, , 2003. , , Straffansvar, 2:a uppl., Juristförlaget, , 1987. Ds 2001:60, Effektivare energianvändning, Ds 2001:65, Förslag till program för långsiktiga avtal med energi- Ds 2001:65, Förslag till program för långsiktiga avtal med energi- intensiv industri NJA II 1904 nr 6 NJA II 1942 nr 2, Lag om ändring i vissa delar av strafflagen 1980/81:90, Om riktlinjer för energipolitiken prop. 1983/84:92, Om avtalsvillkor mellan näringsidkare prop. 1985/86:3, Lag om hushållning med naturresurser prop. 1985/86:62, Datorrelaterade brott och ocker prop. 1985/86:80, Om ny förvaltningslag 1986/87:89, Om ett reformerat tingsrättsförfarande prop. 1992/93:141, Ändring i straffskalorna 1993/94:162, Handel med el i konkurrens 1994/95:17, Oskäliga avtalsvillkor m.m. Införlivande med svensk rätt av EG:s direktiv om oskäliga avtalsvillkor i konsu- mentförhållanden 1994/95:222, Ny ellagstiftning 1996/97:32, Redovisning i ekonomiska föreningar och handelsbolag m.m. 1996/97:136, Ny ellag