sou · GSB359 · 2005-01-01 00:00:00 — Till skillnad mot de äldre generationernas folkrörelser, som refe- rerar till stora medlemsorganisationer, menar de att begreppet sociala rörelser brukar användas för att beteckna de nya rörelser Kvinnors organisering som demokratisk kraft som växte fram under den senare delen av . Därmed kan även lösare organisationer i form av nätverk fångas in i begreppet. och pekar på att en rörelse är lösare och mer heterogen än en organisation, även om en organisation kan ingå i den vidare rörelsen. En rörelse innebär ofta en utmaning och vilja till överskridande av den rådande sociala eller politiska ordningen. Med hänvisning till (1992) anger de att en vedertagen defi- nition av en social rörelse är att den kan ses som nätverk av handlingar, utförda av en mångfald individer, grupper och/eller organisationer som är engagerade i politisk eller kulturell kamp på basis av en gemensam identitet. För att förstå sociala rörelser anser de att man måste utgå ifrån det samhälle som aktörerna lever i. Nya frågor och nya konflikter resulterar i nya rörelser med nya aktionsformer. De framhåller att en social rörelse brukar kännetecknas av de inblandades aktiva del- tagande. Den får sin kraft genom anhängarnas aktivitet och vilja att förverkliga ett mål. Enligt sammanfaller inte alltid rörelse och organisation. Utredningen framhåller å andra sidan att en rörelse ofta kommer att institutionaliseras i en organisation för att kunna överleva . Det finns således en tendens till att rörelser efter hand övergår i rutinmässigt arbetande organisationer, där medlemsaktiviteten avtar och organisationsmänniskor tar över. Men kan det finnas kvar en rörelsedimension hos grupper inom organisationen. påpekade att rörelser som regel brukar agera utanför de för tillfället etablerade kanalerna för politiskt engagemang. Men de politiska partierna kan också fånga upp en rörelses opinioner och medlemsmässigt delvis sammanfalla med den. Exempelvis kallar sig de flesta av riksdagspartierna numera för feministiska. Utredningen menade att många av de frågor som samlade med- borgargrupper utanför systemet har integrerats inom ramen för det etablerade partisystemet. Det gäller exempelvis miljö- och fredsfrågor. Liknande tendenser fanns , när olika så kalla- de livsstilspolitiska idéer pockade på uppmärksamhet. I ett mång- kulturellt samhälle kräver medborgare med olika etniska eller reli- giösa identiteter, sexuell läggning, och dylikt att bli offentligt erkända med lika rättigheter som andra. Kvinnors organisering som demokratisk kraft 2.2.4Kvinnorörelsen är en social rörelse Kvinnorörelsen kan ses som en social rörelse för kvinnors frigörel- se. Liksom alltid när det gäller en bred social rörelse, sker samver- kan inom kvinnorörelsen i både organiserade och oorganiserade former. De organisationer som är kvinnorörelsens kärna har alltid varit beroende av stöd och påtryckningar från fristående sympatisörer. Viktiga ideologiska bidrag för kvinnors frigörelse har kommit från författare, forskare och konstnärer utanför organisationerna. Där- emot kan kvinnors organisering ha olika innehåll. Men till formen består den i huvudsak av kvinnor. Kvinnors organisering har därför en vidare innebörd än vad denna utredning kommer att behandla. Det finns inte någon officiell godtagen definition av begreppet kvinnorörelse. I Kvinnohistorisk uppslagsbok (, 1991) definieras kvinnorörelse som en frivillig samverkan av kvinnor som inte godtar det kvinnliga könets andraplacering under rådande patriarkat, utan arbetar för att skapa nya samhällsformer. Utgångspunkten är kvinnornas egna erfarenheter och kunskaper. Verksamheten definieras och kontrolleras av de medverkande kvin- norna. Kvinnorörelsens drivkraft har legat i fri- görelsen från manliga auktoriteter och skapande av egna värde- system. 2.2.5Behöver organisationerna sina medlemmar? Som påpekade ovan finns det en tendens att rörelser efter hand övergår i rutinmässigt arbetande organisationer, där medlemsaktiviteten avtar och organisationsmänniskor tar över. I sin avhandling politiken vägen? har undersökt förändringar i det politiska engagemanget. Sörbom ställer frågan om organisationerna i själva verket behö- ver medlemmar. De kan anställa någon för att göra jobbet. Hon pekar på de politiska partierna, men även andra typer av organisa- tioner, som klarar sig rätt bra trots att de har förlorat merparten av sina medlemmar. Hennes slutsats är att om folkrörelserna vill locka nya medlemmar och behålla de gamla, måste medlemmarna själva vara aktiva och inte låta sig representeras. Även och Apostolis Papakostas ställer frågan om organisationerna verkligen behöver sina medlemmar. Kvinnors organisering som demokratisk kraft medlemskapet har mist sin betydelse. Partierna och andra organisa- tioner behöver allt färre människor för att fungera. De hänvisar till att forskning om nya sociala rörelser visar att rörelserna är mer fokuserade på vissa frågor. Men trots det erbjuder de fler möjligheter till meningsfulla och identitetsskapande aktivi- teter för sina deltagare än vad exempelvis de traditionella politiska partierna gör. och Papakostas anser emellertid att sociala rörelser och partier i detta fall har samma problem. Deras behov av medlemmar är inte särskilt stort, utan tvärtom verkar de sociala rörelserna med olika metoder begränsa sitt medlemsantal. kunde man säga att medlemskapsorganisationerna syfta- de till att mobilisera många människor och deras begränsade resur- ser. De var arbetskraftsintensiva. De menar att banden har blivit svagare och grunden för att omvandla sympatisörer till med- lemmar existerar inte längre. Deras slutsats är att det inte längre behövs mänsklig arbetskraft i samma utsträckning för att förmedla en organisations budskap. Det är i stället massmedia som är föremål för verksamheten. En annan organisatorisk konsekvens är att agitatorn inte längre behövs för organisationens verksamhet. Det är i stället aktivister, kampanj- experter, sponsringskonsulter, projektledare och direktörer som behövs. Konsekvenserna av detta blir enligt och Papakostas att amatören blir professionell och att medlemmen förlorar sin bety- delse. Det förefaller i stället som att relationerna mellan olika orga- nisationer blir mer intensiva, medan medlemskapet och de med- lemsinriktade funktionerna försvagas (, Papakostas, 2003). 2.3Dagens kvinnorörelse – en överblick Liksom övriga folkrörelser växte kvinnorörelsen fram som en del av kampen för demokrati . I ett första skede var det främst två krafter, eller konkreta missförhållanden, som drev fram organiseringen; dels kampen för allmän och lika rösträtt, dels de svåra sociala förhållanden som många kvinnor levde under. Man inriktade sig därför i hög grad på konkret socialt arbete. Kvinnors organisering som demokratisk kraft Kvinnorörelsen har allt haft som generellt mål att ta tillvara kvinnors intressen och öka kvinnors demokratiska inflytan- de i samhället. De första kvinnoorganisationerna var inriktade på välgörenhet och bar religiösa förtecken. De allra tidigaste kvinno- sammanslutningarna i var bibelsällskap för fruntimmer. organiserade sig kvinnor i filantropiska frun- timmersföreningar. I praktiken förde bildandet av dessa organisationer med sig att kvinnor, genom organiserad verksamhet kring traditionella och socialt accepterade kvinnouppgifter, tog sig ut på den offentliga arenan. 1884 bildades Fredrika-Bremer-Förbundet, som är den äldsta ännu existerande kvinnoorganisationen i . Förbundet domineras av kvinnor, men är öppet för såväl kvinnor som män. Dess förste ordförande var en man. Ett genomgående drag i kvinnors organisering, före och i sam- band med införandet av rösträtt för kvinnor, var naturligt nog särorganisering. Kvinnor ägde, vare sig i formell eller i reell mening, inte tillträde till de manliga organisationerna. bildades ett flertal kvinnoorganisationer som delvis har kommit att spegla kvinnors skilda intressen utifrån klasstillhörighet. Det gäller exempelvis Socialdemokraternas senare kvinnoutskott, olika kvinnliga fackföreningar, Vita Bandet, Fri- sinnade kvinnoförbundet (senare Svenska kvinnors vänsterför- bund), Kvinnliga akademikers förening, Kooperativa kvinnogillet m.fl. En organisation med avgörande betydelse för demokratiserings- processen i var Rösträtt (LKPR). I LKPR samlades kvinnor från olika organisatio- ner och med olika bakgrund. Den frisinnade , första kvinnliga riksdagsledamot, var ordförande och social- demokraten dess sekreterare. 2.3.2Kvinnorörelsen har varit pådrivande bildades nya kvinnoorganisationer och finns det organisationer, som i första hand riktar sig till kvinnor, inom i stort sett alla delar av förenings- och samhällslivet. Stats- vetarna och har visat att de frågor som främst har engagerat kvinnorörelsen kan relateras till tre centrala medborgarskapsrättigheter; rätten till politiskt infly- Kvinnors organisering som demokratisk kraft tande, rätten till arbete och rätten till kroppslig integritet (, 1993). Kvinnorörelsens kamp har i hög grad handlat om att få tillträde till offentliga arenor av olika slag. Den höga kvinnorepresentatio- nen i beslutande församlingar, riksdag, landsting och kommun är en konsekvens av kvinnorörelsens aktiviteter och engagemang. Rätten till arbete har hävdats genom krav på förändringar och reformer av lagstiftning inom arbetsmarknaden. Det gäller t.ex. rätten att behålla ett arbete trots graviditet, förlossning eller gifter- mål. Lika lön, offentlig barnomsorg och rätt till utbildning och studielån oavsett makens inkomst är andra exempel. Rätten till kroppslig integritet är rätten att bestämma över sin egen kropp och försvara den mot samhällets och mäns tidigare rätt att förfoga över den. Det har handlat om kampen mot sexuella övergrepp, rätt till fri abort och kravet att kvinnomisshandel skall falla under allmänt åtal. Det har också gällt kampen för förbud mot vålds- och barnpornografi och krav på kriminalisering av köp av sexuella tjänster. Kvinnorörelsen har haft en stor betydelse som opinionsbildare inom samtliga nämnda områden. 2.3.3Den nya kvinnorörelsens utveckling växte det fram en ny kvinnorörelse i väst- världen och även i . Den nya kvinnorörelsen förespråkade ofta platta och/eller icke-hierarkiska arbetsformer. Man ville även sudda ut gränserna mellan det privata och det offentliga. Denna tudelning ansågs ligga till grund för mäns överordning i det offentliga. I den nya kvinnorörelsen aktualiserades kravet på delat ansvar mellan kvinnor och män också inom familjen. Som en följd av denna feministiska politiska idé etablerades begreppet jämställdhet. 1970-talets kvinnooffensiv uppfyller i hög rad de krav som bru- kar ställas för att det skall vara fråga om rörelse. Det var en med- veten, kollektiv aktivitet i syfte att åstadkomma social förändring. Som andra rörelser hade den en organiserad kärna men fick dess- utom med sig oorganiserade sympatisörer, utan vilka ingen om- fattande ringverkning hade kommit till stånd. I sin misstro mot gamla hierarkiska modeller lade den nya kvinno- rörelsen liten vikt vid att bygga upp organisationer. Kvinnors organisering som demokratisk kraft desto mer energi på att mobilisera kvinnor till demonstrationer, marscher, appeller och sammankomster som spred budskapet. Den mest kända bland 1970-talets kvinnoorganisationer var Grupp 8. Med slagordet det personliga är politiskt utmanades rådande definitioner av politik, kärlek, sexualitet, moderskap etc. inleddes också arbetet för jämställdhet mellan kvinnor och män i de offentliga institutionerna. utvecklas den s.k. kvinnojoursrörelsen. Kvinno- jourer som erbjöd kvinnor en etablerades runt om i landet. Kvinnojourerna fäste uppmärksamhet på misshandeln av kvinnor. blev kvinnofrid en del av den statligt drivna jämställdhetspolitiken. Efter valet , då kvinnorepresentationen i föll kraf- tigt, bildades . De drev bl.a. kravet på en förbättrad representation av kvinnor i de folkvalda försam- lingarna. Som ett svar på den nya kvinnorörelsen började även män problematisera och ifrågasätta den traditionella mansrollen. förde exempelvis politiskt aktiva kvinnor och män inom små idéburna organisationer, som Grupp 222, en jämställdhets- debatt sida vid sida. etablerades enkönade mansorganisationer, s.k. mansjourer. Utgångspunkten för mäns engagemang i dessa organisationer var ofta deras erfarenheter som fäder och de konflikter som uppstår kring vårdnaden om barn. En del män, som engagerade sig i mans- organisationer, bar på erfarenheter av våld i relation till kvinnor, även om detta sällan ingick i den officiella agendan. finns det ett fåtal mansjourer som är organiserade inom Mansjourer. Ett komplement till mansjourerna finns i de professionellt drivna manscentra som finns runt om i landet. Man- liga nätverk är ett exempel på dagens manliga särorganisering. fick frågor om jämställdhet allt mer uppmärk- samhet också i organisationer som inte var uttalat feministiska. Många organisationer har jämställdhet på sitt program. Vid FN:s fjärde internationella kvinnokonferens i antogs handlingsplanen Platform for Action. I den uppmanades regeringar och samhällsaktörer att integrera ett jämställdhetsperspektiv i all politik. Grundidén var att en analys av konsekvenserna för kvinnor och män skall göras innan beslut fattas, s.k. gender mainstreaming. Därmed fick jämställdhetsarbetet delvis en ny inriktning. Kvinnors organisering som demokratisk kraft streaming av jämställdhet, eller jämställdhetsintegrering, innebär att verksamheten, såväl den politiska som den verkställande delen av arbetet, skall genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv på alla nivåer och inom alla områden. Ledningarna i förvaltning och admi- nistration har ansvar för att så sker i såväl förvaltande uppgifter som i utvecklingsarbete. Arbetet skall utföras av ordinarie personal. Trots införandet av principen om jämställdhetsintegrering anser många inom kvinnorörelsen att särorganisering är viktig. Det räcker inte med att uppmärksamma kvinnors specifika behov i olika sammanhang för ett effektivt jämställdhetsarbete. Det krävs också kvinnorörelsens förmåga att formulera nya frågor och utgångspunkter. Kvinnoorganisationerna understryker också nödvändigheten av mer kunskap om könsfrågor för att ett framgångsrikt jämställd- hetsarbete skall kunna bedrivas. 2.4Kategorier av kvinnors organisering Utredningen gav i uppdrag till journalisten att göra en genomgång av dagens kvinnorörelse. Syftet med uppdraget var att visa vilka förändringar av kvinnors organisering som har skett sedan det statliga stödet inrättades 1982. Syftet var också att ge en så rättvis bild som möjligt av rörelsens mångfald och dess olika organiseringar. kategorisering av kvinnorörelsen är en beskrivning av dagens situation och visar kvinnors organisering och organisation för olika intressen. Som underlag för genomgången har bl.a. använt den kartläggning av kvinnoorganisationer som utred- ningen genomförde (bilaga 3). Resultatet av uppdraget presenterades vid ett seminarium på Folkrörelseforum . De organisationer som redovisas har ett varierat medlemsantal. De är mer eller mindre fast organiserade. Deras karaktär är olika. Sammantaget visar de kvinnorörelsens bredd och mångfald. Själva betydelsen av kvinnors organisering i dagens samhälle kommer att diskuteras i nästa avsnitt dvs. Kvinnors organisering som demokratisk kraft Organisering av unga kvinnor Unga kvinnor organiserar sig i allt högre grad. Det kan vara i tjejgrupper på fritidsgården, eller inom Röda korset och Rädda barnen. Det har även vuxit fram så kallade jämställdhetsgrupper på skolorna. På många håll finns det tjej- grupper på högstadier och i gymnasier. Unga kvinnor bedriver särskild tjejjoursverksamhet inom kvinnojoursrörelsen. Röda korsets ungdomsförbund anordnar särskild tjejgruppsverksamhet och ut- bildar tjejgruppsledare. Många unga kvinnor organiserar sig utifrån ett musikintresse. Dessa grupper uppbär ofta ett ekonomiskt stöd. Några exempel på sådana grupper är Samarbetsgruppen för musiktjejer i , liksom i , Aniara i och Rockrebeller i . Grupper med unga kvinnor tränar också feministiskt självförsvar i regi av Nätverket för feministiskt självförsvars. Unga kvinnor är också organiserade runt olika feministiska tidningar, nättidningar och fanzines. har ett antal feministiska teatergrupper med unga kvinnor som både avsändare och målgrupp bildats. Ett exempel är teatergruppen . Organisering av äldre kvinnor Den så kallade 1,6-miljonersklubben organiserar kvinnor . Organisationen driver krav inom framför allt hälso- och sjuk- vårdsområdet. Med sina cirka 25 000 medlemmar är det en av landet största kvinnoorganisationer. Inom pensionärsförbunden finns det inte någon formaliserad särorganisering av kvinnor. Organisering utifrån sexuell läggning Kvinnorörelsen har alltid innehållit en betydande andel s.k. kvinno- identifierande kvinnor. Här ingår inte enbart lesbiska kvinnor och hela det spektrum av sexuella identiteter som går under beteckningen HBT (Homo-, Bi- och Transpersoner), utan också kvinnor som i sina liv valt att ge utrymme åt systerskap, nära vänskapsrelationer och solidaritet med andra kvinnor. En viktig drivkraft för kvinnor att särorganisera sig har varit en önskan att få arbeta med andra kvinnor. Kvinnors organisering som demokratisk kraft Ifrågasättandet av könsidentiteten som sådan har också lett fram till en debatt om sexualitet och makt. HBT-identifierade kvinnor har riktat kritik mot de ojämlika maktrelationer som råder inom den egna gruppen. Kritiken ifrågasätter bland annat den manliga överordning som råder inom de homosexuellas organisa- tioner. Inom RFSL saknas t.ex. en nationell organisering för lesbiska och bisexuella kvinnor. Exempel på lokala grupper, som Fittcrew eller Fitt for fight, finns i bland annat , och . I finns även ett feministiskt . Föreningen organiserar också lesbiska och bisexuella kvinnor. Organisering utifrån funktionshinder och hälsorelaterade frågor Kvinnoorganisering baserad på funktionshinder befinner sig ännu i sin linda. Forum Kvinnor och handikapp är en paraplyorganisation för kvinnor med funktionshinder. Enligt – Kvinnor och Handikapp har kvinnor som organiserar sig utifrån sina intressen som funktionshindrade en särskild situation rent organisatoriskt. Funktionshindret eller den kroniska sjukdomen innebär ofta att medlemmarnas ork är begränsad. Skillnaderna i livsvillkor är också mycket stora mellan kvinnor med olika typer av funktionshinder. Kvinnor med psykiska funktionshinder eller utvecklingsstörning kan t.ex. ha svårt att föra sin egen talan. Därför finns det, utöver paraplyorganisationen – Kvinnor och Handikapp, även en rad särskilda nätverk och grupper som organiserar kvinnor med ett specifikt sorts funktionshinder. Två exempel är – ett nätverk för synskadade kvinnor samt i . En annan form av organisering utgår från olika hälsorelaterade frågor som berör kvinnor som grupp. Exempel på sådana före- ningar är /Bulimi-kontakt och . Som tidigare nämnts har 1,6 miljonersklubben, som organiserar kvinnor över femtio, också en inriktning på hälso- frågor. Ett annat exempel är Kvinnoorganisationernas samarbetsråd i Alkohol- och Narkotikafrågor, KSAN – en paraplyorganisation för kvinnoorganisationer att driva specifika hälsofrågor. Kvinnors organisering som demokratisk kraft Organisering utifrån religiös tillhörighet Det finns ett antal kvinnoorganisationer inom de kristna kyrkorna. Dit hör Kvinnor i , Kvinnor för mission och . Det faktum att kvinnliga präster möter ett motstånd som yrkesutövande i sitt dagliga arbete har inneburit en kvinnoorganisering vars mål är jämställdhet. utgör kyrkans samarbetsorganisa- tion för kvinnofrågor. Inom frikyrkorna finns bl.a. det rikstäckande nätverket som arbetar för att främja gemen- skap över samfundsgränserna och kvinnors jämställdhet i försam- ling och samhälle. Föreningen är ett exempel på en feministteologisk kvinnogrupp som definierar sig som religiöst obunden. Deras syfte är att lyfta fram alternativ till en manlig gudsbild och visa på patriarkatets svek mot kvinnorna. Invandringen till har inneburit en mer levande religiös tro. Det innebär att många kvinnor organiserar sig i religiösa sam- fund med rötter i andra länder. De islamska sammanslutningarna, men även för nya kristna samfund, har ökat i antal. Men det har även lett till en ökad organisering av kvinnor med ursprung i t.ex. muslimska samhällen på sekulär icke-religiös grund. En orsak till exilen är ofta en kombination av politisk och religiös förföljelse. Ett exempel på en relativt nybildad organisation med religionen som utgångspunkt är Systerjouren (1998) där kvinnor har valt att gå samman utifrån en religiös övertygelse. Denna kvinnojour är öppen för alla kvinnor, men drivs enbart av troende muslimska kvinnor. Organisering utifrån nationell/etnisk tillhörighet, eller som minoritet. Ett betydande antal kvinnoorganisationer beskriver sig utifrån en annan etnisk eller nationell bakgrund än svensk. SIOS är ett samarbetsorgan för etniska sammanslutningar i och inom den organisationen arbetar KvinnoSIOS specifikt med de etniska kvinnoorganisationerna. Fokus på kvinnoorganisationernas arbete varierar stort. Den etniska eller nationella tillhörigheten är en utgångspunkt. Kvinnors organisering som demokratisk kraft och möjligheten att kommunicera med kvinnor som delar kulturell bakgrund är en annan grund för organisering. Ett exempel på en sådan organisation är i , PIKO. Kvinnor organiserar sig också utifrån etnisk eller nationell till- hörighet för att kunna arbeta för frågor som berör kvinnor från det tidigare hemlandet. Så är t.ex. fallet med av iranska kvinnors rättigheter. Kvinnor organiserar sig också för att värna sina egna intressen i exilen, synliggöra sig själva som grupp, bevara det egna språket och den egna kulturen och för att öka möjligheterna till integration i det svenska majoritetssamhället. Så definierar sig t.ex. Inom de nationella minoriteterna har kvinnor organiserat sig. Det gäller exempelvis samekvinnor och romska kvinnor. Ett exem- pel är Sverigefinskt som är ett specialförbund inom . Den svenska integrationspolitiken, och det sätt på vilket stödet till invandrarorganisationer är utformat, har inneburit att en bety- dande andel kvinnoorganisationer definierar sig som organisationer för invandrarkvinnor. Det utgår exempelvis projektstöd till invandrarorganisationer som riktar sig specifikt till kvinnor och/eller som arbetar för ökad jämställdhet. De flesta är kvinnokommittéer som ingår som en del av huvudorganisationen. Dit hör exempelvis och inom . Det växer fram organisationer och föreningar som arbetar med utsatta invandrarkvinnor. Ett exempel på en sådan organisa- tion är Glöm aldrig Pela och . Ett annat exempel är Jourverksamheten inom Terrafem. definierar den sig som en ideell organisation för kvinnor och flickor med utländsk härkomst som arbetar för kvinnors och flickors rätt att leva utan mäns våld och dominans. Organisering utifrån partipolitisk tillhörighet Inom eller i anslutning till samtliga politiska partier finns det någon form av kvinnopolitisk organisering. Organiseringen ser dock ut på olika sätt. SOU 2004:59 Kvinnors organisering som demokratisk kraft och s-kvinnorna har valt att organisera sig som självständiga kvinnoförbund. Inom och har kvinnorna av främst ideologiska skäl aldrig organiserat sig i särskilda kvinnoförbund. Det kvinnopolitiska arbetet bedrivs i stället som en del av det övriga partiarbetet inom särskilda utskott. Moderatkvinnorna har valt att organisera sig i nätverk. I Folk- partiets Liberala kvinnor är det möjligt för enskilda distrikt att arbeta i nätverksform. Inom flera av kvinnoförbunden finns en organisering för yngre kvinnor. Dit hör t.ex. Avantgarde inom S-kvinnorna och Felira inom Liberalerna. Organisering utifrån position på arbetsmarknaden, och/eller utifrån klassintressen Flera av de fackliga organisationerna har en majoritet av kvinnliga medlemmar. Det gäller t.ex. och .