sou · GSB3132 · 2005-01-01 00:00:00 — 1990/91:153 s. 133. 73 § folkbokföringslagen. 84 § 1 st folkbokföringslagen. 1990/91:153 s. 91. 104 § 2 st folkbokföringslagen. medborgare – var bosatt här när han kom att tillhöra beskick- ningen, konsulatet eller organisationen eller dess betjäning. Detta gäller även en sådan persons familjemedlem eller tjänare.11 En person skall folkbokföras på den fastighet och i den territo- riella församling där han eller hon är att anse som bosatt.12 När en utlänning anmäler sig för folkbokföring hos hämtas uppgifter om personen från uppehållstillståndet och andra uppvisade handlingar. Ofta har kunnat fastställa personens identitet utifrån pass och andra tillgängliga handlingar. Många personer som kommer till och sedermera blir folk- bokförda här, företrädesvis asylsökande, saknar emellertid helt identitetshandlingar. I många fall kan inte heller kontroller göras med det uppgivna hemlandet. Myndigheterna har då endast perso- nens muntliga uppgifter att gå efter. Uppgifter om personens identitet och andra förhållanden som registreras inom folkbok- föringen får då helt grundas på obestyrkta uppgifter. Det kan nämnas att ändras ungefär 1 500 personnummer. Skälet till detta är oftast att en registrerad födelsetid för en person med utländsk bakgrund har visat sig vara felaktig.13 För varje folkbokförd person skall fastställas ett personnummer som identitetsbeteckning. Personnumret innehåller födelsetid, födelsenummer och kontrollsiffra.14 kunde personnummer i vissa fall tilldelas även personer som inte var folkbokförda. ersattes emellertid tilldelningen av personnummer till personer som inte var folkbokförda med en tilldelning av ett särskilt nummer – ett samordningsnummer. I samband med detta uttalade regeringen bl.a. följande.15 Otvivelaktigt är det så att personnumret kan uppfattas som en sorts inträdesbiljett till samhället. Det kan ifrågasättas om personer som inte är folkbokförda skall ha den inträdesbiljett som personnumret inne- bär. Om identifieringskontrollen är otillräcklig kan följden bli att en person tilldelas mer än ett personnummer. Det leder i sin tur till att personen kan uppträda under flera identiteter och förekomma med skilda nummer i olika register. 115 § folkbokföringslagen. 126 § 1 st och 7-13 §§ folkbokföringslagen. 1997/98:9 s. 1418 § folkbokföringslagen. 1997/98:9 s. exempelvis vid inresa från utlandet, polisiära ingripanden, lagföring och straffverkställighet. Om en person har dubbla identiteter finns det också risk för att han eller hon kan uppbära dubbla bidrags- förmåner samt undandra sig förpliktelser av olika slag. Regeringen anser att tilldelningen av personnummer måste grundas på en identi- tetskontroll som uppfyller höga anspråk på säkerhet för att tilltron till personnumret som identifikationsbegrepp skall upprätthållas. Enligt regeringens mening bör mot bakgrund av det angivna person- numren reserveras för personer som är folkbokförda här i landet. En person som inte är eller har varit folkbokförd i får alltså – efter begäran av en myndighet – tilldelas ett samordnings- nummer. Samordningsnumret är konstruerat som ett person- nummer och skall således utgå från den födelsetid som den rekvire- rande myndigheten uppger. Numret skall emellertid ha en siffer- kombination som inte kan förekomma i personnummer.16 Enligt 5 § folkbokföringsförordningen (1991:749) får samord- ningsnummer tilldelas för de ändamål och på begäran av de myndigheter som finns uppräknade i bestämmelsen. Det gäller t.ex. för polis-, skatte- och socialförsäkringsändamål. En utvidgad till- delning av samordningsnummer bör medges endast om det aktuella verksamhetsområdet behöver numret antingen för att undvika personförväxling eller för uppgiftsutbyte med andra myndigheter.17 Den enskildes identitet skall i princip vara fastställd även vid till- delning av samordningsnummer.18 Tilldelning för polis- och skatte- ändamål får emellertid ske även om den enskildes identitet inte med säkerhet har kunnat fastställas av den myndighet som har begärt tilldelningen. Om det råder osäkerhet om identiteten skall det anges vid nummertilldelningen och registreras i folkbok- föringsdatabasen. 4.4När skall någon avregistreras från folkbokföringen? Den som avlider eller dödförklaras skall avregistreras från folk- bokföringen.19 Den som under sin normala livsföring kan antas komma att tillbringa sin dygnsvila utom landet under skall som huvudregel också avregistreras. Detsamma gäller den som kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila både 1618 a § folkbokföringslagen. 1997/98:9 s. 80. 1997/98:9 s. 82. 1919 § folkbokföringslagen. inom och utom landet om han eller hon med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sitt egentliga hemvist utomlands.20 4.5Vem fattar beslut? beslutar i ärende enligt folkbokföringslagen efter anmälan eller ansökan eller när det annars finns skäl till det.21 Besluten kan normalt överklagas till länsrätt.22 Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.23 2020 § 1 st folkbokföringslagen. 2134 § folkbokföringslagen. 2238–40 §§ folkbokföringslagen. 2341 § folkbokföringslagen. 5 Sociala förmåner och sjukvård En flykting skall enligt artikel 23 i till- erkännas samma behandling som statens egna medborgare i fråga om understöd och bistånd från det allmänna. När det gäller arbete och socialförsäkring avser det enligt artikel 24 sammanfattningsvis avlöning samt en rad andra till arbete anknutna och under myndig- hetskontroll lagda ämnen och – med vissa reservationer – social- försäkring. Artikeln reglerar endast förmåner för flyktingar och gäller således inte förhållandena för dem vars ansökan är under prövning eller de som har uppehållstillstånd av annan art. 5.2.1Bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA) innehåller bestämmelser om sysselsättning för och bistånd till asyl- sökande och utlänningar som har ansökt om uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt, utlänningar som har beviljats uppehålls- tillstånd med eller efter tillfälligt skydd och som inte är folkbok- förda här i landet samt utlänningar som har ansökt om uppehålls- tillstånd i och av särskilda skäl har medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Barn som saknar uppe- hållstillstånd och som inte vistas på en förläggning omfattas emel- lertid inte av lagen, om de bor hos en vårdnadshavare som har uppehållstillstånd.1 har huvudansvaret för asylsökande och utlän- ningar som söker uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt 1 1 § LMA. Sociala förmåner och sjukvård samt för utlänningar som har beviljats uppehållstillstånd med eller efter tillfälligt skydd och som inte är folkbokförda i landet. Verket skall för detta ändamål driva förläggningar. Verket får också uppdra åt andra att driva förläggningar.2 skall erbjuda de utlänningar som verket har huvudansvar för plats på en förläggning. Utlänningar skall alltid registreras vid en förläggning. Detta gäller även den som inte vill utnyttja platsen. Verket ansvarar sedan för att bistånd enligt LMA lämnas.3 i vistelsekommunen skall lämna bistånd enligt LMA till utlänningar som har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl har medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas.4 En kommun skall också lämna bistånd enligt LMA till utlänningar som har beviljats uppehållstillstånd med eller efter tillfälligt skydd om de vistas i kommunen och biståndet behövs fram till dess att tar över ansvaret för att bistånd lämnas.5 De utlänningar som har huvudansvar för har – om de är registrerade vid en förläggning – rätt till bistånd i form av logi eller bostadsersättning, dagersättning för sin dagliga livsföring och särskilt bidrag för den som har något annat angeläget behov.6 Den som har inkomst av förvärvsarbete eller som har annan inkomst eller egna tillgångar skall betala ett skäligt belopp som ersättning för kost och logi till Migrationsverket.7 Nedsättning av bostadsersättning får ske av samma skäl.8 Den som har ansökt om uppehållstillstånd i och av sär- skilda skäl har medgetts rätt att stanna här medan ansökan prövas har som huvudregel rätt till dagersättning och särskilt bidrag.9 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställer grunder för beräkning av ersättning för kost och logi samt bostads- ersättning, dagersättning och särskilt bidrag. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar också närmare före- skrifter om i vilka fall särskilt bidrag får beviljas.10 22 § LMA. 33 § 1 st LMA. 43 § 2 st LMA. 53 a § LMA. 68 och 13–19 §§ LMA. 715 § LMA. 816 § LMA. 99 och 17–19 §§ LMA. 1019 § LMA. Sociala förmåner och sjukvård Dagersättningen kan i vissa situationer sättas ned helt eller delvis. Även bostadsersättningen kan i vissa fall sättas ned helt. Bestämmelsen gäller bl.a. fall då utlänningen försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd genom att inte medverka till att klarlägga sin identitet. Det rör sig också om situationer där utlän- ningen utan giltigt skäl vägrar att delta i sysselsättning eller genom att hålla sig undan försvårar utredningen i ärendet om uppehålls- tillstånd. Det kan slutligen även röra sig om en utlänning som utan giltigt skäl vägrar att medverka till åtgärd som är nödvändig för att ett beslut om avvisning eller utvisning skall kunna verkställas.11 Rätten till bistånd upphör som huvudregel när uppehållstillstånd beviljas eller utlänningen lämnar Sverige.12 En utlänning som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas har inte rätt till bistånd.13 eller socialnämndens beslut enligt LMA får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut i fråga om bistånd enligt LMA gäller omedelbart.14 En kommun som har lämnat bistånd enligt LMA har rätt till ersättning från staten för biståndet.15 har beslutat att särskild bostadsersättning för eget boende endast skall kunna utges i särskilda fall. I dessa särskilda fall bör enligt mening bostadsersättningen användas för att uppmuntra asyl- sökande m.fl. att försörja sig själva genom eget arbete. menar att ersättning skulle kunna utgå i de fall där annars hinder skulle uppstå för den asylsökande att ta ett jobb som erbjuds. Det kan t.ex. handla om att det inte finns något anläggningsboende på orten där den asylsökande har blivit erbjuden arbete och att eget boende är det enda som står till buds. har mot denna bakgrund vidare beslutat att regeringen bör meddela närmare före- skrifter om hur ett system för ersättning skall utformas som underlättar för asylsökande att genom arbete försörja sig själva. De ändringar av LMA som beslutet innebär träder i kraft den 1 mars 2005.16 har beslutat att utreda och ta fram ett förslag på hur boendet för asylsökande skall kunna 1110 § LMA. 1211 § LMA. 1312 § LMA. 1422 § LMA. 1523 § LMA. 2004/05:28, bet. 2004/05:SfU7. Sociala förmåner och sjukvård styras i riktning mot anläggningsboende eller av anvisat boende samt hur mottagandesystemet – särskilt när det gäller tillgången till anläggningsboende – skall kunna vara tillräck- ligt flexibelt för att bl.a. kunna möta snabba förändringar i antalet asylsökande. Förslaget skall redovisas i en departements- promemoria. Enligt 2 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas inom kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Ansvaret omfattar alla personer som vistas inom kommunens gränser oavsett skälet till vistelsen. En förutsättning för bistånd är emellertid enligt 4 kap. 1 § samma lag att behovet inte kan tillgodoses på annat sätt. Kommunens yttersta ansvar innebär inte heller någon inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. I 2 kap. 2 § socialtjänstlagen framgår t.ex. att för den som omfattas av LMA finns särskilda bestämmelser i den lagen. De särskilda bestämmelser som åsyftas återfinns i 1 § andra stycket LMA, där det framgår att den som omfattas av LMA inte har rätt till bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen för förmåner av motsvarande karaktär. Däremot kan dessa personer komma i fråga när det gäller andra insatser enligt socialtjänstlagen och enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. I de fall utlänningen har behov av vissa insatser som bedöms nödvändiga på grund av ett funktionshinder eller hög ålder kan träffa särskilda avtal med landsting och kommuner om insatser av liknande natur som de insatser som lämnas enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och socialtjänst- lagen i det enskilda fallet. Dessutom får funktionshindrade särskilt anpassade lägenheter genom försorg. Eftersom ordinarie förläggningar inte är särskilt anpassade brukar verket lösa detta genom separata hyresavtal. En kommun som har lämnat bistånd enligt LMA har rätt till ersättning från staten för biståndet.17 17 23 § LMA och 3 § förordningen (2002:1118) om statlig ersättning för asylsökande m.fl. Sociala förmåner och sjukvård Enligt socialförsäkringslagen (1999:799) delas socialförsäkringen in i två delar. Den ena delen innehåller förmåner som grundas på bosättning i och den andra delen förmåner som är beroende av arbete här i landet. Båda delarna av försäkringen gäller lika för alla som är bosatta och arbetar i . Den som kommer till anses bosatt här i socialförsäkringshänseende om det kan antas att vistelsen kommer att överstiga . En utlänning som måste ha uppehållstillstånd för att få vistas i landet har rätt till bosättningsbaserade socialförsäkringsförmåner endast om ett sådant tillstånd beviljas. I syfte att undvika att det utgår dubbla förmåner för asylsökande m.fl. finns det en generell föreskrift i 3 kap. 3 § andra stycket socialförsäkringslagen om att de bosätt- ningsbaserade förmånerna inte betalas ut för tid då bistånd enligt LMA har lämnats, om förmånerna är av motsvarande karaktär. De utlänningar som arbetar i har alltså – även om de inte anses bosatta i landet – rätt till arbetsbaserad socialförsäkring, vilket avser sådan inkomstförlust som t.ex. sjukpenning och arbets- skadeförsäkring.18 Däremot omfattas de inte av de bosättnings- baserade socialförsäkringsförmånerna, som avser garantibelopp och bidrag – bl.a. barnbidrag, bostadsbidrag och underhållsstöd. En person som vistas i ett landsting utan att vara bosatt där skall enligt 4 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) få tillgång till omedelbar hälso- och sjukvård. Med hälso- och sjukvård avses åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjuk- domar och skador i enlighet med 1 § samma lag. Begreppet hälso- och sjukvård omfattar både sjukdomsförebyggande åtgärder och den egentliga sjukvården. I detta ingår även psykologisk och psykiatrisk vård till personer som på grund av t.ex. traumatiska upplevelser och övergrepp är i behov av omedelbar vård. Vad som kan anses vara omedelbar vård prövas från fall till fall av den läkare som har behandlingsansvar. Det rör sig om sådan hälso- och sjuk- vård som inte kan anstå och bl.a. vissa typer av vård med anknyt- ning till graviditet. 18 3 kap. 4 och 5 §§ socialförsäkringslagen. Sociala förmåner och sjukvård skyldighet enligt 4 § hälso- och sjukvårdslagen omfattar såväl den som är medlem i en annan landstingskommun som den som inte tillhör något landsting, t.ex. en utlänning på till- fälligt besök i landstingskommunen.19 Det framgår vidare att bestämmelsen endast avser skyldighet att svara för lokaler, personal och utrustning, inte att tillhandahålla vården kostnadsfritt eller till särskilt lågt pris. Skyldigheten omfattar även asylsökande.20 En motsvarande skyldighet föreskrivs i 6 § tandvårdslagen (1985:125). Enligt denna bestämmelse skall landstingskommun erbjuda omedelbar tandvård om någon som vistas i landstings- kommunen utan att vara bosatt där behöver sådan tandvård. Asylsökande och utlänningar som söker uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt får hälso- och sjukvård med stöd av en överenskommelse om landstingens åtaganden och statens ersätt- ning för hälso- och sjukvård till asylsökande m.fl. mellan staten och . Detsamma gäller utlänningar som har beviljats uppehållstillstånd med eller efter tillfälligt skydd och som inte är folkbokförda i landet. Överenskommelsen går utöver lands- tingets skyldigheter enligt hälso- och sjukvårdslagen. Den ursprungliga överenskommelsen tecknades och förlängdes till att gälla tills vidare. tecknades en ny överenskommelse med i huvudsak samma inrikt- ning, men med väsentligt högre ersättningsnivåer. I den omfattning som landstingen ger vård enligt avtalet lämnas ersättning enligt förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. Ersättning lämnas för personer som har fyllt för akut vård och vård som inte kan anstå, mödrahälsovård, förlossningsvård, preventivmedels- rådgivning, vård vid abort, vård och åtgärder enligt smittskydds- lagen (2004:168) samt akut tandvård och tandvård som inte kan anstå. För barn som inte fyllt ges ersättning för hälso- och sjukvård samt tandvård. Detta innebär att barnen får samma vård som barn som är bosatta i landet.21 Överenskommelsen innebär också att staten skall lämna en schabloniserad ersättning för den angivna vården och i vissa fall särskild ersättning för viss kostnadskrävande vård. 1981/82:97 s. 120. 1993/94:94 s. 54. 212 § förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. Sociala förmåner och sjukvård utöver den statliga ersättningen rätt att debitera de vårdsökande patientavgifter enligt förordningen (1994:362) om vårdavgifter m.m. för vissa utlänningar. Vad gäller de vårdsökande barnen åtar sig att tillämpa samma avgiftsprinciper för dem som för i bosatta barn. åtar sig vidare att i sam- band med ansökan om uppehållstillstånd i landet informera de sökande om att åtagit sig att erbjuda hälso- och sjuk- vård. Utredningen om mottagandevillkor för asylsökande (UD 2002:05) har haft till uppdrag att ta ställning till hur ett EG- direktiv om miniminormer för mottagandevillkor för asylsökande i medlemsstaterna skall genomföras i Sverige.22 har utredningen överlämnat betänkandet EG-rätten och mottagandet av asylsökande (SOU 2003:89). I betänkandet konstateras att den vård som i praktiken ges i enligt överenskommelsen mellan staten och motsvarar direktivets krav och delvis går längre än vad direktivet fordrar. Enligt utredningens mening är emellertid författningsregleringen svåröverskådlig och ofullständig. Den föreslår därför att asylsökandes m.fl. möjligheter att få hälso- och sjukvård samt tandvård regleras i en särskild lag. Förslaget innebär dock inte några förändringar i sak beträffande asylsökandes m.fl. möjligheter att få vård och behandling. Förslaget behandlas f.n. inom . För att få rätt till sociala förmåner krävs enligt de flesta författ- ningar som finns på området att man är bosatt i . Vilka kriterier som skall vara uppfyllda för att en person skall anses vara bosatt i kan variera mellan olika lagar. Gemensamt är emel- lertid att ledning för tolkningen av bosättningsbegreppet hämtas från reglerna i folkbokföringslagen. Reglerna när en person skall vara folkbokförd i blir därför i stor utsträckning vägledande när det gäller vilka regler som skall tillämpas för utlänningar som vistas här i landet. Under förutsättning att en utlänning, som beviljats permanent uppehållstillstånd eller ett sådan tidsbegränsat uppehållstillstånd som kan ligga till grund för folkbokföring, omfattas av förord- 22 Rådets direktiv /9/EG om miniminormer för mottagandevillkor för asylsökande i medlemsstaterna. Sociala förmåner och sjukvård ningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m., skall bosättningskommunen svara för och samordna intro- duktionsinsatser för dessa personer. Insatserna skall ge goda förut- sättningar för utlänningen att etablera sig i det svenska samhället. Kommunerna får ersättning av staten genom ett schablonbelopp per mottagen flykting och vissa andra utlänningar som omfattas av ovan nämnda förordning. Därutöver kan också viss annan ersätt- ning lämnas efter ansökan från kommuner och landsting. En person som beviljats uppehållstillstånd och vistas i en kom- mun och inte omfattas av LMA, har rätt till bistånd enligt social- tjänstlagen på samma villkor som övriga personer som vistas inom kommunen. 6 Utbildning och arbete 6.1Barns rätt till utbildning Artikel 28 i innehåller bestämmelser om barns rätt till utbildning. Konventionsstaterna erkänner barns rätt till utbildning. I syfte att gradvis förverkliga denna rätt och på grund- val av lika möjligheter skall konventionsstaterna särskilt göra grundutbildning obligatorisk och kostnadsfritt tillgänglig för alla, uppmuntra utvecklingen av olika former av undervisning som följer efter grundutbildningen – såväl allmän utbildning som yrkesutbildning – göra dessa tillgängliga och åtkomliga för varje barn samt vidta lämpliga åtgärder såsom införande av kost- nadsfri utbildning och ekonomiskt stöd vid behov, göra högre utbildning tillgänglig för alla på grundval av förmåga genom varje lämpligt medel, göra studierådgivning och yrkesorientering tillgänglig och åtkomlig för alla barn och vidta åtgärder för att uppmuntra regelbunden närvaro i skolan och minska antalet studieavbrott. I 15 kap. 5 § skollagen (1985:1100) anges att det i fråga om mot- tagande i det offentliga skolväsendet av elever som inte räknas som bosatta i gäller föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I 6 kap. 2 a § första stycket grundskoleförordningen (1994:1194) anges att det finns särskilda bestämmelser om mottagande i av asyl- sökande barn m.fl. Dessa finns i förordningen (2001:976) om Utbildning och arbete SOU 2004:132 utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnomsorg för asyl- sökande barn m.fl. Förordningen om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarn- omsorg för asylsökande barn m.fl. innehåller bland annat bestäm- melser om utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn som omfattas av LMA, dvs. asylsökande barn och barn som söker uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt, barn som har beviljats uppehållstillstånd med eller efter till- fälligt skydd och barn som har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl har medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas.1 De barn som omfattas av förordningen skall ha rätt till utbildning i förskoleklass, , den obligatoriska särskolan, special- skolan och sameskolan på i huvudsak samma villkor som gäller för barn som är bosatta i . Rätten till utbildning medför där- emot inte någon skolplikt för dessa barn utan skall ses som ett erbjudande om att delta i undervisningen.2 Regeringen har uttalat följande om skolplikten.3 Det är endast barn som är bosatta i landet som har skolplikt. Skol- plikten motsvaras av en rätt att få utbildning inom det offentliga skol- väsendet för barn och ungdom. Som bosatt i landet räknas normalt den som rätteligen skall vara folkbokförd här. De barn som det här är fråga om är inte folkbokförda i . Det är inte rimligt att ålägga dessa barn, och deras föräldrar, en sådan plikt innan något beslut har fattats om de alls får stanna här i landet. För asylsökande barn m.fl. bör därför rätten till utbildning vara ett erbjudande om utbildning som inte medför skolplikt. Nästan alla dessa barn i grundskoleåldern tar del av undervisningen i grund- skolan. Där så inte sker har kommunen en viktig uppgift att upp- muntra föräldrarna att låta barnen gå i skolan. Skolan bör också i dialog med föräldrarna uppmuntra till regelbunden närvaro i skolan. Vidare har kommunen en skyldighet att följa upp skolgången. Det är också viktigt, vilket framhåller, att kommunen informerar föräldrarna om att erbjudandet om skolgång inte medför att barnet garanteras uppehållstillstånd. 1 1 § 1st förordningen om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnomsorg för asylsökande barn m.fl.