sou · GSB383 · 2005-01-01 00:00:00 — Barnen upplever sällan att skolan är inblandad i uppgiften att barnen skall få sina hjälpmedel, däremot uppges föräldrarna alltid vara det. Jag är med på det mesta, är den fras som kan sammanfatta det barnen upplever om att ha ett funktionshinder och gå i en integrerad Några barn nämner att de på olika sätt upplevt något som kan likna mobbning. I stort sett svarade dock alla barn att de på ett eller annat sätt upplever att de har ungefär samma möjligheter som de andra barnen har i skolan. Det är värt att särskilt notera att några av barnen under intervjuer- nas gång spontant nämner att hjälpmedelsförskrivarna sagt till dem att de skall vara glada att de fått de hjälpmedel de har, när de efterfrågat andra typer eller modeller, eller något ytterligare hjälpmedel. Alter- nativt nämner också barnen att de mötts av kommentarer från hjälp- medelsförskrivarna att ekonomin inte medger fler eller andra hjälp- medel. Detta utgör totalt sett hälften av de barn som intervjuats. I gymnasieskolan liksom i anger samtliga landsting att de ansvarar för personliga hjälpmedel till funktionshindrade. Den enkät som landstingens hjälpmedelsverksamheter besvarat ger ingen annan bild av förhållandena. Även vad gäller problem med fördel- ningen av ansvaret för att tillhandahålla hjälpmedel överensstäm- mer svaren med dem som lämnats för . För svårt rörelsehindrade ungdomar får de kommuner som re- geringen bestämmer i sin gymnasieutbildning anordna speciellt an- passad utbildning. Det finns fyra sådana gymnasier i – RH- gymnasier. Inom ramen för utbildningarna erbjuds eleverna habili- tering. Utredningen har varit i kontakt med personal vid habilite- ringen vid tre av gymnasierna och fått följande uppgifter. Skolorna har utrustning för att kunna ta emot svårt rörelsehindrade elever. Det kan exempelvis vara särskilda toalettstolar, reglerbara bord och stolar samt datorer. Eleverna har olika behov varför utrustningen kan behöva anpassas individuellt för att kunna användas av eleverna. Två av skolorna uppger att det blivit svårare för eleverna att få personliga hjälpmedel allmänt sett men det varierar mellan lands- tingen. Diskussionerna med hjälpmedelscentralerna gäller vad som ingår i skolans respektive sjukvårdshuvudmannens ansvar. Dess- utom menar man att det blivit svårare att få dubbla hjälpmedel för- skrivna. Av gymnasieförordningen (1992:394) framgår att kom- mun i sin gymnasieskola får anordna utbildning för elever från hela landet som är döva eller hörselskadade och är i behov av en tecken- språkig miljö. Undervisningen för döva sker på teckenspråk och för hörselskadade används hörselteknisk förstärkning samt tecken- språk. Av såväl enkäten till hjälpmedelscentralerna som landstingens policydokument framgår att landstingen tillhandahåller personliga hjälpmedel i särskolan och efter ungefär samma förutsättningar som i grundskola och gymnasieskola. Det framgår dock av flera av svaren att hjälpmedelscentralen () anser att vissa hjälp- medel borde ses som grundutrustning med hänsyn till skolans ansvarsområde. I ett svar anges att särskolan har dålig utrustning och att det leder till krav på personliga hjälpmedel. vuxenutbildning (komvux) och Vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och Svenska för invandrare (sfi) De flesta landsting anger i sina policydokument att de tillhanda- håller hjälpmedel i vuxenutbildning eller i och statlig vuxenutbildning. Av enkätsvaren framgår inte annat än att de svarande landstingen tillhandahåller personliga hjälpmedel i de aktuella utbildningsformerna. Svaren avviker dock vad avser sfi. Där anger två av de svarande att man inte vet, fyra att frågan aldrig prövats och två har inte svarat. Vad gäller förskrivning av datorer som personligt hjälpmedel är förutsättningarna ungefär desamma som i grundskola och gym- nasium. Dock anger fyra av de svaranden mer begränsad förskriv- ning än för dessa skolformer – en att varken dator eller anpassning förskrivs, en att endast anpassningar kan förskrivas, en att dator inte kan förskrivas som personligt hjälpmedel i skolan och en att anpassningar endast kan förskrivas för användning hemma. För sfi har flera inte svarat på frågan om förskrivning av datorer. föreslår i sitt betänkande Vidare vägar och vägen vidare – svenska som andra språk för samhälls- och arbetsliv (SOU 2003:77) att sfi skall bli en del av komvux. Utredningen redovisar uppgifter om att en tredjedel av de studerande vid sfi har hörsel- nedsättning och föreslår att kommunerna skall erbjuda dem hörsel- screening. Utbildningen i specialskolan skall syfta till att ge barn och ung- domar med dövhet eller hörselskada en till varje elevs förutsätt- ningar anpassad utbildning som så långt som möjligt motsvarar den utbildning som ges i . Det finns sex specialskolor varav fem är regionskolor för döva eller hörselskadade barn. En skola, Åsbackaskolan i , är riksskola och är avsedd för döva eller hörselskadade elever som på grund av utvecklingsstörning inte kan få sin utbildning i en regionskola. ansvarar för samordning av resurser, planering, uppföljning och utvecklings- arbete för skolenheterna. På enkäten till hjälpmedelscentralerna svarar fem av landstingen att man inte tillhandahåller personliga hjälpmedel i specialskolan, två att man inte haft brukare som varit elever där och två har inte lämnat något svar. Av de övriga svaren framgår att man tillhanda- håller personliga hjälpmedel i specialskolan men i ett av dem upp- ger man att skolan ifrågasätter regler. Vid utredningens kontakter med representanter för elevvården på specialskolorna har framkommit att man i kontakten med lands- tingens hjälpmedelscentraler (habilitering) allt mer sällan möts av uppfattningen att sjukvårdshuvudmannen inte skulle ansvara för hjälpmedel för eleverna i specialskolorna. Vidare har man uppgivit följande. Ingen hjälpmedelscentral har helt tagit avstånd från specialskolan utom i ett undantagsfall. Skolorna står i allmänhet för de hjälpmedel i skolan som har med hörselskadan att göra, förutom hörapparat och texttelefon, medan hjälpmedelscentralen (lands- tinget) står för andra behov som särskilda hjälpmedel till syn- skadade och förflyttningshjälpmedel. Förhållandena vid special- skolorna är olika men det förekommer att eleverna har svårt att få dubbel utrustning av personliga hjälpmedel även när de är skrym- mande och svåra att transportera. Dessutom förekommer vid en skola att elever med rörelsehinder har svårt att få personliga hjälp- medel som rullstol och rollator för användning i skolan. Sameskolan motsvarar årskurserna 1 6 i och är utfor- mad efter samernas behov av en utbildning som tillvaratar och ut- vecklar det samiska språket och kulturarvet. barnen skall gå i sameskola eller grundskola. finns sameskolor på sex orter som ligger i och . Av riktlinjerna för hjälpmedelsverksamheten i de två landstingen framgår inte om man tillhandahåller hjälpmedel i Sameskolan. Dock har såväl företrädare för som för same- skolan till utredningen uppgivit att har tillhandahållit hjälpmedel i sameskolan men det är ovanligt att elever med funk- tionshinder går där. 7.4.2Utbildningsformer som inte regleras i skollagen Med högskola avser utredningen universitet eller högskola som har staten, en kommun eller ett landsting som huvudman och som om- fattas av högskolelagen (1992:1434) samt enskild utbildningsanord- nare som har tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda examina. Sjukvårdshuvudmännen, i allmänhet landstingen men även i vissa fall kommuner, tillhandahåller personliga hjälpmedel till studenter med funktionshinder vid universitet och högskolor. När studenter inte får tillgång till de hjälpmedel de behöver i utbildningssitua- tionen beror det i allmänhet på att sjukvårdshuvudmannen inte anser att det är fråga om ett personligt hjälpmedel som ingår i hälso- och sjukvårdens ansvar utan att det är fråga om läromedel och pedagogiskt hjälpmedel eller utrustning som utbildningshuvud- mannen ansvarar för. Lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan har till ändamål att på högskoleområdet främja lika rättigheter för studenter och sökande med bland annat funktionshinder. En hög- skola får inte missgynna en student eller sökande genom att be- handla honom eller henne sämre än högskolan behandlar, har be- handlat eller skulle ha behandlat någon annan i en jämförbar situa- tion, om missgynnandet har samband med funktionshinder. En student eller sökande får inte heller missgynnas genom indirekt diskriminering. Sisus stöd till studenter med funktionshinder , Sisus, administrerar det statliga bidraget till särskilt utbildningsstöd för personer med funktions- hinder. Inom högskoleområdet går bidrag till assistansinsatser för studenter med rörelsehinder och, – 2005, studenter med psykiska eller neuropsykiatriska funktions- hinder. Assistansen avser personlig praktisk assistans som behövs . Den omfattar stöd i alla de funktioner, som hör till den dagliga livsföringen som den studerande inte klarar själv och som inte tillgodoses av någon annan. Assistans kan ges i form av enbart antecknings- eller skrivhjälp i studiesituationen. Utbildningsanordnarens stöd till studenter med funktionshinder Universitet, högskolor och enskilda utbildningsanordnare med till- stånd att utfärda examina skall beakta behovet av särskilt pedago- giskt stöd för studenter med funktionshinder. I första hand skall utbildningsanordnarna göra en avsättning om av an- slagen för grundläggande högskoleutbildning. Kostnader som över- stiger beloppet kan efter ansökan delvis täckas från medel som disponerar. Exempel på vad som kan vara särskilt pedagogiskt stöd är alternativa examinationsformer, an- passning av kursplan, litteratur på anpassat medium, antecknings- hjälp, visst datorstöd och extra handledning. Enkät till samordnare för studenter med funktionshinder Utredningen har genomfört en enkät som riktat sig till samord- narna för studenter med funktionshinder vid 44 högskolor. Av dem har svarat på enkäten. Det måste noteras att samord- narna endast har kontakt med studenter med funktionshinder som söker upp dem. Vid enkäten har följande framkommit. För studenter med rörelsehinder har av de svarande uppgivit att de inte upplevt problem med hjälpmedelsförsörjningen. Tjugo procent nämner problem med bord och stolar eller ståpulpeter. Vidare tas problem med att låna datorer upp av av de svarande liksom problem för studenter med whiplasch, reumatism och dåliga ryggar. Vad gäller studenter som har behov av hörselhjälpmedel beskrivs inte några problem med hjälpmedelsförsörjningen av av de svarande. Många skolor har fasta hörslingor eller portabla hör- slingor som i flera fall lånas ut till studenterna under hela studie- tiden. I andra fall lånar hörcentralen ut utrustning. Ett utökat be- hov av konferensutrustningar eftersom studenterna arbetar allt mer i grupp påtalas i ett svar och i ett annat att de utrustningar som lånas ut är för klumpiga. För studenter med synskada beskrivs av två svaranden att syn- centralen inte tillhandahåller bärbar dator. Vid en av skolorna har institutionen i stället lånat ut dator. I övrigt beskrivs inga generella problem utan behov av hjälpmedel vid praktik påtalas, liksom problem med att bedömning av hjälpmedelsbehov kan dra ut för studenter med flera funktionshinder. Vad gäller studenter med läs- och skrivsvårigheter/dyslexi har ingen svarande uppgivit att hjälpmedelscentral tillhandahåller per- sonliga hjälpmedel. I svar på enkäten till hjälpmedelscentralerna framgår om förskriv- ning av datorer följande. Enligt tio svarande förskrivs datorer och anpassning som personligt hjälpmedel till studenter i högskolan; av två svar framgår att förskrivning sker men inte av datorer för bruk i skolan och av ytterligare två svar framgår att endast anpassningar förskrivs. Vidare har två inte svarat, en angivit att frågan inte varit aktuell och en att förskrivning endast sker av det som inte finns tillgängligt i den allmänna handeln. På enkäten till hjälpmedelscentralerna anger fem av de 18 sva- rande att dyslektiker inte får tillgång till datorbaserade hjälpmedel. Vidare förekommer svar att som kriterium för att få dessa hjälp- medel krävs grav funktionsnedsättning, stora talsvårigheter eller att individuell bedömning görs. I finns 147 folkhögskolor. hade folkhögskolorna i sammanlagt knappt 218 000 deltagare i långa kurser, korta kurser, studiecirklar och särskilda utbildningssatsningar för arbetslösa. En kurs betraktas som lång om den pågår under minst . På långa kurser utgjorde deltagare med funktionsnedsättning eller knappt 9 000 av det totala antalet deltagare. Av dessa hade psykiska funktionshinder, dyslexi, medicinska funktionshinder och ut- vecklingsstörning. Deltagare med funktionshinder i långa kurser fanns på av skolorna. av skolorna hade mer än 20 deltagare med funktionshinder. Ett 80-tal folkhögskolor anordnade kurser som riktade sig enbart till deltagare med funktionshinder (SOU 2003:108 Folk- bildning och integration). Svårigheterna för studerande vid folkhögskolor att få tillgång till personliga hjälpmedel har uppmärksammats av Kunskapslyftskom- mittén. Den konstaterar att det saknas en tydlig ansvarsfördelning mellan landstingens och andra huvudmäns ansvar för att finansiera hjälpmedel vilket leder till att studeranden inte får tillgång till nöd- vändiga hjälpmedel eller att hjälpmedelsförsörjningen försenas. (SOU 1999:39 och 2000:28). Inte något landsting anger i policydokument att man tillhanda- håller hjälpmedel för studier vid folkhögskola. I enkäten till hjälp- medelscentralerna anger 12 av de 18 svaranden att man inte till- handahåller personliga hjälpmedel vid studier på folkhögskola. Två av de svarande anger att man tillhandahåller sådana hjälpmedel. och utbildningsstöd (Sisus) ger bidrag till folkhögskolor för kostnadskrävande insatser till kursdeltagare med funktionshinder. Från har en tydlig uppdelning gjorts mellan bidrag och Sisus anslag. finansierar från /04 kostnader för pedagogisk verksamhet till exempel ökad lärartäthet. Sisus beviljar särskilt utbildningsstöd som omfattar alla funktioner, som hör till den dagliga livsföringen, som den studerande inte klarar av själv och som inte bör tillgodoses genom kommunen, eller genom stödåtgärder av folkhögskolan. Det kan vara frågan om assistans, tolk, eller anpassning av teknik eller material. I sina interna riktlinjer anger Sisus att deltagare med funk- tionshinder bör ha möjlighet att använda skolans tekniska utrust- ning. Samt vidare att bidrag till kostnader för anpassning av skolans utrustning, men ej inköp av grundutrustning, kan beviljas liksom för kostnader för inköp av enklare teknisk utrustning. I en särskild kommentar anges att Sisus inte beviljar bidrag för personliga hjälp- medel samt att sjukvårdshuvudmannen har ansvar för personliga hjälpmedel, oavsett om personen studerar eller inte. Kvalificerad yrkesutbildning (KY) KY är ett eftergymnasialt utbildningsprogram som bygger på nära samarbete mellan arbetslivet och olika utbildningsanordnare som kan vara högskolor, kommuner, landsting och enskilda fysiska eller juridiska personer. Ett krav på KY är att i utbildningen skall ingå lärande i arbete () och att den skall leda till arbete. är en kvalificerad praktik på en arbetsplats som upptar ungefär en tredje- del av utbildningstiden. Utbildningar godkänns av Myndigheten för kvalificerad yrkesut- bildning och är mellan ett och långa. Myndigheten beviljar statsbidrag eller särskilda medel till utbildningarna. Ingen del av det belopp som anordnare av en utbildning beviljas är särskilt avsett för pedagogiskt stöd till personer med funktionshinder. Utbildningarna anordnas i samspel med arbetslivet och med ut- gångspunkt i de lokala eller regionala arbetsmarknadsbehov som bedömts föreligga men skall kunna avvecklas när behov inte längre finns. Anordnare sökte få arrangera KY till 8 475 platser varav 3 500 beviljades av Myndigheten för kvalificerad yrkesutbildning. Det var 2,4 sökande på varje utbildningsplats. fanns 347 ut- bildningsanordnare och av dem var kommuner, 52 pro- cent privata anordnare, högskolor och lands- ting (uppgifter från myndighetens hemsida). Förordningen (2001:1131) om kvalificerad yrkesutbildning inne- håller villkoren för att vara behörig att antas till utbildning. Den an- svariga utbildningsanordnaren beslutar om antagning. Om antalet platser inom en utbildning är mindre än antalet behöriga sökanden, får ett urval göras. Hänsyn skall då tas till den sökandes möjlighet att tillgodogöra sig utbildningen. utövar tillsyn över utbildningarna. Tillsynen går, enligt uppgift på myndighetens hemsida, till så att det första intaget till varje utbildning besöks av myndigheten. I samband därmed genomför myndigheten en enkät med de studerande och djupintervjuar några av dem. Myndigheten genomför även tillsyn vid behov exempelvis efter klagomål från de studerande. Företrädare för myndighet har till utredningen uppgivit att så vitt de känner till deltar få studerande med funktionshinder i utbildningarna men personer med dyslexi har förekommit. Kompletterande utbildningar som berättigar till studiestöd eller statsbidrag. har med stöd av 17 § förordningen (2000:521) om stat- ligt stöd till kompletterande utbildning, Skolfs 2003:22, förtecknat de utbildningar som beviljats statligt stöd eller berättigar till studie- stöd. är knappt 70 utbildningsanordnare med en eller flera kurser vardera som berättigar till statsbidrag eller studiestöd. betalar ut statsbidrag, som grundbidrag och tilläggsbidrag, till kompletterande utbildningar som berättigas till det. Bidraget består av ett grundbidrag som lämnas med samma belopp per årselevsplats till alla bidragsberättigade utbildningar. Tilläggsbidraget lämnas efter särskild prövning av utbildningens kostnader. När detta bidrag fastställs skall särskilda hänsyn tas till utbildningens kostnader för lärare, handledare lokaler och utrust- ning. Både utbildningar som berättigar till statsbidrag och studiestöd finansieras med elevavgifter. Inget av landstingen tar upp dessa utbildningar i sina policydo- kument. Utbildningarna har inte omfattats av enkäten till hjälp- medelscentralerna. Nationellt centrum för flexibelt lärande (CFL) CFL erbjuder distansutbildning på gymnasienivå med möjlighet till individuella val av kursstart, kursupplägg, tempo och metod. För att ta del av utbildningsmoment som inte kan ges på distans eller för examination får eleverna komma till CFL:s enheter i eller . CFL utbildningar nämns inte särskilt av landstingen i deras do- kument men statlig vuxenutbildning nämns i allmänhet. CFL om- fattas inte av enkäten till hjälpmedelscentralerna. Studerande inom CFL studerar till största delen inte i någon form av utbildningslokaler utan i bostaden. Där har sjukvårds- huvudmannen ansvaret för att tillhandahålla de personliga hjälp- medel en studerande kan behöva. Vad gäller avsnittet om gräns- dragning mellan pedagogiska och personliga hjälpmedel är det lika relevant för studerande inom CFL som för personer i andra utbild- ningsformer. 7.4.3Grupper som har svårt att få hjälpmedel I direktiven konstateras att landstingen gör olika bedömningar av vilka grupper av funktionshindrade som omfattas av sjukvårdshuvud- mannens skyldighet att tillhandahålla hjälpmedel. I den enkät som utredningen sänt till landstingens hjälpmedels- centraler uppger åtta av de arton svarande att datorbaserade hjälp- medel inte tillhandahålls personer med dyslexi eller läs- och skriv- svårigheter/dyslexi i och nio ger samma svar för gym- nasieskolan. För övriga skolformer; specialskolan, särskolan, kom- vux, särvux och högskolan ges liknande svar. I vissa fall ges dock inte något svar eftersom den svarande inte har erfarenhet av att till- handahålla hjälpmedel för skolformen. I ett landsting kan dator- baserade hjälpmedel efter behovsbedömning tillhandahållas för studerande vid högskola och sfi men inte i andra skolformer. Vidare nämns i enstaka svar att datoranknutna hjälpmedel inte tillhanda- hålls personer med kognitiva funktionshinder, DAMP/ADHD- eller lätta rörelsehinder. Ingen av de som svarade på den enkät som utredningen riktat till samordnarna för studenter med funktionshinder har uppgivit att hjälpmedelscentralen (landsting eller kommun) tillhandahåller hjälp- medel till studenter med läs- och skrivsvårigheter/dyslexi. Många högskolor tillhandahåller hjälpmedel i datorsalar, kompensations- rum eller på annat sätt i skolans lokaler. Vid andra högskolor får studenter med hjälp av stipendier eller på annat sätt finansiera de hjälpmedel de behöver. Tre svarande uppger att högskolan via sitt bibliotek lånar ut DAISY-spelare från Talboks- och punktskrifts- till studenterna. Flera påtalar att distansstudier och studier hemma försvåras om studenten endast har tillgång till hjälp- medel på högskolan och att den här studentgruppen har ett särskilt behov av att arbeta ostört. Av de svarande har fyra angivit att personer med neuropsykiatriska funktionshinder och Aspergers syndrom, tre att personer psykiska funktionshinder och en att per- soner med kognitiva funktionshinder har svårt att få personliga hjälpmedel. Med beteckningen DAMP/ADHD avses här personer med brister i aktivitetskontroll, motorik och varseblivning. Uppgifterna om hur många barn och ungdomar som har sådana problem varierar men 3 av barn i skolåldern beräknas ha problemen och många av dem har även läs- och skrivsvårigheter/dyslexi. Ungefär hälften har kvar problemen som vuxna (, 2001). Läs- och skrivsvårigheter/dyslexi Av befolkning anses ha läs- och skriv- svårigheter och av dem bedöms ha dyslexi som är ett biologiskt betingat funktionshinder. Eftersom det saknas veder- tagna definitioner och diagnoskriterierna kan variera är det omöjligt att ange exakta siffror. Andelen skolbarn med svårare läs- och skriv- svårigheter uppskattas vanligen till 5–och när man in- kluderar även lättare läs- och skrivsvårigheter kan andelen beräknas till . Antalet barn och ungdomar med läs- och skrivsvårig- heter/dyslexi i ålder 2–har beräknats till 90 000–170 000. (, 2002) Det saknas, som redan konstaterats, en vedertagen definition av dyslexi. Myndigheten för skolutveckling ger följande beskrivning av dyslexi. De utmärkande dragen i dyslexi är dåligt automatiserad, långsam, mödosam och hackig ordavkodning. Bakom dessa svårig- heter finns brister i en eller flera aspekter av den fonologiska för- mågan. Det vanligaste problemet, och också det som är mest mot- tagligt för pedagogisk intervention, är bristande fonologisk med- vetenhet (Myndigheten för skolutveckling, 2003). Ett konsensusprojekt kring insatser för att förebygga och möta läs- och skrivsvårigheter har genomförts med stöd av och organisationer inom läs- och dyslexiområdena. I en rapport anges att elevernas svårigheter ofta har en genetisk bakgrund men att med bra pedagogiskt stöd kan de kompensera sina svårigheter och utveckla en god läs- och skrivförmåga. Vidare uppges att förut- sättningar i miljö och biologiska förutsättningar samverkar i upp- komsten av läs- och skrivsvårigheter. Mycket goda förutsättningar vad gäller pedagogik och hemmiljö kan reducera risken för läs- och skrivsvårigheter trots ogynnsamma biologiska förutsättningar. Å andra sidan kan ogynnsamma förutsättningar i skola och hemmiljö öka risken för läs- och skrivsvårigheter trots relativt gynnsamma biologiska förutsättningar. I rapporten beskrivs den pedagogik som verksamt kan förebygga att läs- och skrivsvårigheter uppkommer (, , 2003). Projektet har även inhämtat läsforskares uppfattningar om hjälpmedel för barn med läs- och skrivsvårigheter men det har ännu inte resulterat i någon rapport eller konsensusuttalande. Försök med stöd till vissa eftersatta grupper startades i sex kommuner ett försöksprojekt med uppbyggnad av så kallade Skoldatatek.