sou · GSB3110d2 · 2005-01-01 00:00:00 — minella nätverk med att få falska passhandlingar eller hjälp på annat sätt. kartläggning visar att sättet att resa till är olika beroende på vilken del av världen man kommer från. Sannolikt reser många in i Schengenområdet med en giltig Schengenvisering och ett äkta eller förfalskat pass. beviljas visum på falska grunder och utan avsikt att resa till det uppgivna destinationslandet. Visum söks vanligen vid den ambassad eller konsulat där det är lättast att få visum. Många smugglas dock in i Schengenområdet och utan visum eller annat tillstånd. Väl inne i Schengenområdet gör man sig av med sina handlingar eller gömmer dem. Det har förekommit att utlänningar, när de vid en gräns kontrolleras av Polisen, har giltiga identitetshandlingar men saknar dem när de senare söker asyl hos . Det förekommer också att Polisen i verkställighetsärendena påträffar de identitetshandlingar som den avvisade tidigare uppgett sig sakna. Hur någon reser till varierar också beroende på ursprungslandet. Det är inte ovanligt att någon reser in i Schengen- området med en Schengenvisering och att denne före inresa i också vistats en längre eller i ett annat EU-land. Även länder utanför fungerar som transitländer.9 Enligt reser många in via och Öresund- förbindelsen, men även färjan från till används, liksom landvägen från . I vissa delar av världen finns regelrätta resebyråer som marknadsför asylresor till . Dessa resebyråer hjälper inte bara till med att ordna handlingar utan också med en tillrättalagd berättelse, att användas i samband med asylansökan hos . Även Internet och dagspressen används för att annonsera om möjligheterna att få uppehålls- tillstånd och arbetstillstånd i . En del av informationen är enbart fakta om hur man ansöker om asyl och hur ansöknings- förfarandet går till i olika länder, men det förekommer också information med instruktion om hur man bör bete sig för att uppehållstillstånd skall beviljas. Det framgår också, att de utlänningar som reser till ofta har hjälp av forna landsmän. En förklaring som framförts till varför vissa nationaliteter ofta söker sig till är just att det här finns egna landsmän som vistas legalt i , antingen med uppehålls- 9 Exempelvis kan asylsökande från ha vistats i eller , innan de rest in i . Se Verksamhets- och utgiftsprognos , dnr. Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. tillstånd eller efter vunnet svenskt medborgarskap; i forsknings- sammanhang används det engelska begreppet pull-factor eller dragningskraft. 7.4Brott mot utlänningslagen och annan brottslighet Utredningen har som huvuduppgift enligt sina direktiv att undersöka behovet av en förstärkt personkontroll i syfte att kunna förhindra olika former av gränsöverskridande brottslighet. En förstärkt per- sonkontroll har en nödvändig koppling till vilka som svarar för sådan brottslighet och hur den kan komma att utvecklas. Kunskap i denna del krävs också för att närmare kunna bedöma hur personkontrollen, såväl vid gräns som inne i landet, bäst bör bedrivas och organiseras. En grundläggande fråga är således att försöka klargöra omfatt- ningen av gränsöverskridande brottslighet. Någon klar och entydig definition av denna brottslighet finns, som nämnts, inte. Olika former av smugglingsbrott – av varor, narkotika och människor – är naturligtvis att betrakta som gränsöverskridande brottslighet. Men det finns flera andra brott som kan vara gränsöverskridande. Även stöld, bedrägeri, vapenbrott, förfalskningsbrott och mord kan utgöra gränsöverskridande brottslighet. Det kännetecknande för den gränsöverskridande brottsligheten är att brotten har en koppling till fler länder än . En stöld får betraktas som ett gränsöverskridande brott, om egendom stjäls i för att sedan avyttras i ett annat land. Ett pass som förfalskas i eller i annat land och som används när en utländsk medborgare reser in i eller annat land, utgör också ett gränsöverskridande brott, liksom om en utländsk medborgare reser in i , för att exempelvis på uppdrag av en kriminell organisation eller annan i begå mord på en i bosatt person. Även om inte alla typer av brott med lätthet kan inordnas under gränsöverskridande brott, går det inte att utan vidare särskilja dem som faller utanför, eftersom den transnationella karaktären kan ta sig så olika uttryck. Det faller emellertid utanför ramen för utred- ningens uppdrag att på djupet analyserar all brottslighet och dess orsaker, vilken i vid mening kan sägas ha gränsöverskridande karak- tär. Utredningen har sett sig nödgad att begränsa undersökningen Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. till det material som är någorlunda lätt tillgängligt och avser de brott som hör under allmänt åtal med tonvikt på brottsbalksbrott, brott mot utlänningslagen, narkotikastrafflagen, vapenlagen, smugglingslagen och brott mot trafikbrottslagen och omfatta dem som misstänks eller lagförts10 för sådana brott. På grund av den indelning och avgränsning som det använda materialet innefattar, innebär det oundgängligen att i redovisningen också ingår brott som helt kan sakna transnationell karaktär, vid sidan av dem som i likhet med exempelvis människosmuggling och narkotika- och varusmuggling har en klar koppling till fler länder än och därför utgör typfall av gränsöverskridande brottslighet. Medborgarskapet hos gärningsmannen är inte en avgörande faktor, eftersom brott av nu beskrivet slag kan begås av såväl utländska som svenska medborgare, oavsett hur medborgarskapet för- värvats.11 Som framgår nedan kan det emellertid i vissa fall ha bety- delse för en bedömning av hotet och risken för framtida brotts- utveckling. En nyckelgrupp är givetvis utländska medborgare utan hemvist i , som exempelvis reser in i uteslutande för att begå brott och sedan lämnar landet. En undersökning som enbart skulle omfatta dessa personer skulle emellertid ge en missvisande bild, eftersom gränsöverskridande brott kan begås också av personer som har fast hemvist i , oavsett medborgarskap. För att få en mer korrekt beskrivning av omfattningen av sådan brottslighet bör därför även personer som är bosatta i omfattas av undersökningen, och då både svenska och utländska medborgare. Enligt vad som framkommit, är det inte ovanligt, att olika former av organiserad internationell brottslig verksamhet får ett fotfäste i genom en koppling till kriminella personer som är födda i ett annat land men som sedermera erhållit svenskt medborgarskap. Den eller de personer som ingår i det svenska nätverket är säk- rare, eftersom de inte kan riskera att också utvisas på grund av brott, om de anträffas och lagförs. Uppgifter tyder vidare på att det inte är ovanligt, att personer som har erhållit svenskt medborgarskap, organiserar människosmuggling eller på annat sätt hjälper tidigare 10I begreppet lagförts ingår domstols dom, åtalsunderlåtelse och strafföreläggande. 11I det följande avses med utländsk medborgare en person som inte förvärvat svenskt med- borgarskap. Med en person som saknar hemvist i , avses en person som inte är folkbokförd här eller som saknar s.k. samordningsnummer och därför inte förekommer i () register över totalbefolkningen (RTB), och med en person med invandrarbakgrund avses en person som är född utrikes eller inrikes född av förälder som är född utrikes. Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. landsmän att resa in i (jfr vad som nämnts om dragnings- kraft i avsnitt 7.3). Mot denna bakgrund bör en undersökning även omfattat födelseland, förutom medborgarskap. En fullständig beskrivning av omfattningen av den gränsöver- skridande brottsligheten bör således sammanfattningsvis omfatta utländska medborgare, vilka saknar hemvist i , och svenska och utländska medborgare som är bofasta i , och mot bak- grund av nämnda dragningskraft också utrikes födda personer. Utredningen vill särskilt understryka att syftet med undersök- ningen inte är att kartlägga här bosatta utländska medborgares eller utlandsföddas kriminalitet utan enbart att söka avgränsa och kart- lägga den gränsöverskridande brottsligheten. Som också betonas nedan får materialet bedömas med stor försiktighet. BRÅ har tidigare gjort en undersökning över invandrares och invandrarbarns brottslighet, men denna svarar inte mot utred- ningens behov.12 Utredningen har därför gett BRÅ i uppdrag att redovisa olika statistiska uppgifter från BRÅ:s och andra myndig- heters databaser om brottsligheten, mot den bakgrund och avgränsning som redovisats. Resultatet av arbetet behandlas i det följande, medan uppgifter om brott mot utlänningslagen redovisas mer i detalj i avsnitt 4.4.8. Utredningen har vidare låtit inhämtat uppgifter från Kriminal- vårdsstyrelsen angående i anstalt intagna personer samt rörande personer som dömts till utvisning. Slutligen har utredningen haft tillgång till olika rapporter från Polis- myndigheterna i , , och , , samt . 7.4.2Analys av Brottsförebyggande rådets statistik, m.m. Undersökningen avser en fyraårsperiod, som delats upp i två redo- visningsperioder, respektive 2001 och 2002. Åren har valts för att kunna göra en jämförelse mellan tiden närmast före och tiden närmast efter Schengeninträdet. Som framgår nedan kan man inte se några markanta skillnader mellan mätperioderna, och de mindre skillnader som finns mellan olika år utgör i de flesta fall naturliga variationer i utvecklingen; studien har avsett utvecklingen under ett kort tidsperspektiv. 12 Invandrares och invandrares barns brottslighet, En statistik analys. BRÅ 1996:2 och Sta- tistiska Centralbyråns Promemoria 1994:1, utländska medborgare i kriminalstatistiken 1993. Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. Uppgifter om de urval och metoder som använts, liksom statistiken i sin helhet, är tillgängliga i utredningens samlade material, men redovisas inte ytterligare på grund av sin omfattning.13 Det bör understrykas att redovisningen inte innehåller någon information om samband mellan brottslighet och nationalitet, så kallad brottsspecialisering. Det beror på dels att endast en del av misstankepopulationen (företrädesvis folkbokförda personer) har kunnat indelas efter födelseland och medborgarskap i materialet, dels att det mellan individer som indelas efter ursprung och medborgarskap föreligger en rad andra skillnader vilka har betydelse för brottsligheten, och om vilka statistiken inte ger någon närmare vägledning. Som framgått innehåller redovisningen inte heller någon information om huruvida varje enskild gärning är att betrakta som gränsöverskridande. Andelen utländska medborgare –2002 av samtliga i folkbokförda individer var , och andelen utrikes födda . Den största gruppen utländska medborgare kommer från , och inom denna grupp är en majoritet medborgare i samt och , dvs. stater bildade ur det . Näst största gruppen är medborgare i ett annat nordiskt land, främst . Den tredje största gruppen utländska medborgare är med- borgare i , varav majoriteten är medborgare i . Därefter kommer, i fallande ordning, medborgare från , och , med en majoritet av medborgare i och . I genomsnitt cirka 40 000 utländska medborgare förvärvade svenskt medborgarskap Såväl invandringen som utvand- ringen var som störst i de tre storstadslänen, dvs. , och län. Invandringen var som lägst i , följt av , , och . Av BRÅ:s framställda statistik framgår att av antalet för brott lag- förda personer är den överlägset största andelen svenska medborgare som också är folkbokförda i ; för båda mätperioderna . Av samtliga lagförda personer efter huvudbrott och med- borgarskap hade av dem med fast hemvist i utländskt medborgarskap. av de utländska med- borgarna hade nordiskt medborgarskap, och lika stor andel var medborgare i övriga . Ytterligare (sam- manlagt –2002 knappt 30 000 personer) av de lagförda 13 Se också bilaga 2. Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. personerna kunde inte matchas med eller förkom inte i SCB:s register över totalbefolkningen (RTB). För drygt hälften av dessa personer är det rimligt att anta, att det rör sig om personer som under det aktuella lagföringsåret saknade anknytning till . Sannolikt är en större andel av dessa också utländska medborgare. För övriga är osäkerhetsfaktorn när det gäller anknytningen till större. Dessa siffror kan jämföras med att andelen icke folkbokförda personer bland de för brott lagförda personerna var för och för 8 procent.14 Antalet dömda15 personer efter huvudbrott och medborgarskap visar att 1999–2000 hade utländskt medborgarskap, medan uppgift om medborgarskap saknas för av de dömda. Huruvida dessa har svenskt eller utländsk medborgarskap går alltså inte att utläsa. –2002 var andelen likaså , och osäkerhet om medborgarskap angavs för . Någon för- ändring mellan de två tidsperioderna har alltså inte skett. Av antalet brottsdeltaganden bland personer misstänkta för brott, efter brottstyp och medborgarskap och här folkbokförda personer, hade (1999–2002) utländskt medborgar- skap. Antalet lagförda personer som är födda utomlands var något högre. Av samtliga för brott lagförda personer, efter huvudbrott och födelse- land var för båda mätperioderna födda utomlands. Alla dessa utländska medborgare hade hemvist i . I materialet saknas uppgift om den lagfördes födelseland beträffande knappt 15 000 personer, eller av den totala brottsligheten. Det är möjligt att denna andel avser personer som saknar anknytning till , men någon slutsats om medborgarskap eller hemvist går inte att dra. Utländska medborgare och personer födda utomlands lagförs och misstänks för i huvudsak samma brottslighet som svenska med- borgare och här födda personer, men vissa undantag framkommer. Ett givet undantag är brott mot utlänningslagen som i huvudsak endast begås av utländska medborgare. Endast utländska medbor- gare kan fällas till ansvar för att ha vistats i utan erforderliga tillstånd. Men trots att också svenska medborgare kan lagföras för att på olika sätt medverka till att personer smugglas till , visar statistiken att även dessa brott huvudsakligen begås av utländska 15Med dömda avses en fällande dom i tingsrätt. I statistiken framgår inte om domen ändrats i högre instans, och inte heller om en i tingsrätt friande dom ändrats till fällande. Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. medborgare eller personer som är födda utrikes. Under den första mätperioden dömdes 150 personer för brott mot utlänningslagen, och av dessa hade 33 personer svenskt medborgarskap. Motsva- rande siffror för den andra mätperioden är 225 dömda personer, varav 43 med svenskt medborgarskap. För båda mätperioderna sammanlagt saknades uppgift om medborgarskap för knappt 190 personer som dömts för brott mot utlänningslagen. Av de dömda personerna –2000 för människosmuggling (10 kap. 2 a § utlänningslagen) kunde svenskt medborgarskap konstateras i , och för organiserande av människosmuggling (10 kap. 5 § utlänningslagen) dömdes ingen konstaterad svensk medborgare. Av det totala antalet personer som dömts för människosmuggling och organiserande därav (47 dömda personer), hade 15 personer svenskt medborgarskap, nio personer utländskt medborgarskap och för resterande av de dömda saknades uppgift om medborgarskap. Av antalet lagförda personer efter huvudbrott och födelseland, här folkbokförda personer, under första mätperioden för båda brottskategorierna, var födda i . –dömdes 28 personer för människosmugg- ling (10 kap. 2 a § utlänningslagen), varav 11 personer med svenskt medborgarskap, och för resterande personer saknades uppgift om medborgarskap. dömdes 25 personer för organiserande av människosmuggling (10 kap. 5 § utlänningslagen), och ingen av dessa kunde konstateras vara svenska medborgare. Statistiken avseende antalet lagförda personer efter huvudbrott och födelseland, här folkbokförda visar att ingen av dem som dömts för människosmuggling eller organiserande därav var inrikes född. Antalet utvisningsdomar för brott mot utlänningslagen har ökat efter Schengeninträdet. Åren 1999–2000 utvisades i anledning av brott mot utlänningslagen sammanlagt 6 personer, eller , och under nästföljande 13 personer eller . Folkbokförda misstänkta personer med utländskt medborgarskap står även för fler registrerade brottsdeltaganden avseende brott mot utlänningslagen, än de med svenskt medborgarskap. Emellertid är skillnaden inte lika stor; svarade misstänkta utländska med- borgarna för av brottsdeltagandet mot bland de svenska medborgarna. Motsvarande siffror var 22 pro- cent resp. , och resp. för . Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. Mellan av antalet brottsdeltagande bland per- soner misstänkta för brott mot utlänningslagen ledde –2002 till ett åtalsbeslut, beslut att utfärda strafföreläggande eller beslut att meddela åtalsunderlåtelse.16 Utöver brott mot utlänningslagen lagförs utländska medborgare i högre grad för tillgreppsbrott, främst rån och stöld. I genomsnitt för båda mätperioderna var för stöld och grov stöld lagförda per- soner utländska medborgare, och för rån och grovt rån var utländska medborgare. Om man ser till uppgif- terna om för brott lagförda personer efter huvudbrott och födelseland är andelen högre. I genomsnitt för båda mätperioderna var 23 pro- cent av de för stöld och grov stöld, och av lagföringarna för rån och grovt rån, lagförda personerna födda utrikes. Eftersom uppgifterna beträffande antalet lagförda personer efter födelseland endast omfattar personer som är folkbokförda i , saknas uppgifter huruvida den lagförde var född inom eller utom riket i mellan av det totala antalet personer som lag- förts för stöld och rån. Någon ökning sedan operativa deltagande i kan inte urskiljas. Personer som är födda utrikes synes lagföras i större omfattning för narkotikabrott. Av samtliga personer lagförda för grovt narkotika- brott var i genomsnitt födda utomlands, och hade utländskt medborgarskap. Av statistik framgår att åren 1999–dömdes sammantaget knappt 25 000 personer till fängelse, och för åren 2001–2002 var motsvarande siffra ca 26 000. Av de personer som togs in i fängelse var utländska medborgare (totalt togs drygt 10 000 personer in).17 har ande- len fängelseintagna utländska medborgare ökat med närmare 20 pro- cent. BRÅ:s statistik visar att av de cirka 26 000 fängelsedomarna –2002 avsåg i genomsnitt utländska medborgare och svenska. Eftersom uppgifterna endast omfattar i folkbokförda personer, är det inte orimligt att anta att resterande också avser utländska medborgare. Antalet lagförda personer efter huvudpåföljd och födelseland visar att av alla lagförda personerna var födda i . Av de för brott dömda utländska medborgarna utvisades –2000 drygt 1 000 personer, eller knappt en procent av samt- 16BRÅ, officiella kriminalstatistik, tabell 160. 17Uppgifterna har hämtats ur statistik, varför antalet i fängelse intagna personer kan skilja sig från antalet till fängelse dömda. Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. liga dömda personer, och för åren 2001–2002 knappt 1 400, också drygt en procent. Utvisningsbeslut meddelades främst där huvud- brottet avsåg människosmuggling, organiserande av människosmugg- ling, varusmuggling och narkotikabrott, men också vid rån och be- drägeribrott. Fördelningen på huvudbrott för fängelseintagna utländska med- borgare är ungefär densamma som för svenska medborgare, med undantag för brott mot utlänningslagen, vilka alltså i allt väsentligt begås av utlänningar, var andelen intagna för brott mot trafikbrotts- lagen något lägre för utländska medborgare, medan andelen med narkotikabrott var något högre. En högre andel, , av de utländska medborgarna avsåg långtidsdömda, dvs. de som avtjänade straff eller längre, jämfört med svenska medborgare, för vilka motsvarande andel var , dvs. en skillnad på . Av de utländska medborgare som lagförs, och också misstänks, för brott är, förutom nordiska medborgare, flertalet medborgare i ett asiatiskt land (), följt av medborgare i (). Även av lagförda personer vilka är födda utrikes är flertalet födda i och . Undan- tag gäller dock för narkotikabrott där medborgare i , eller personer födda i , ligger högt (av alla utländska medborgare vilka lagförts för narkotikabrott). Bland de fängelseintagna dominerar i gruppen utomnordiska medborgare, medborgare från . De största invandrargrupperna kommer, som framgått, också från och . Med hänsyn till vad som i utredningen framkommit om att det inte är ovanligt, att utländska kriminella personer och organisationer knyter kontakter och skapar kriminella nätverk med sina forna lands- män som är bosatta i , har utredningen funnit det vara av betydelse, att också redovisa några av de undersökningar som gjorts om kriminalitet i bland ungdomar med utländsk bakgrund. Ur denna grupp kan nämligen utvecklas personer med vilka utländska kriminella element söker kontakt (jfr betydelsen av dragningskraft i avsnitt 7.3) Polismyndigheterna i och har under- sökt omfattningen av ungdoms- och gängbrottslighet inom sina Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. Rapporterna visar att det inom båda länen finns en mer organiserad gängbrottslighet. Undersökningarna visar att brottsligheten i huvudsak begås av unga män i åldern 15–och att många har utländsk bakgrund; vissa är utländska medborgare eller i utlandet födda och andra är födda i , men av utländska föräldrar. I rapporten från i län anges att personer från f.d. och , följt av personer födda i utgjorde de största grupperna av utomlands födda personer. I var de kriminella huvudsak- ligen andra generationens invandrare med svenskt medborgarskap. Av de unga som var födda utrikes nämns , och andra länder i (förutom ) som vanliga födelseplatser. I rapporten poängteras dock att den etniska bakgrunden inte har så stor betydelse för huruvida ungdomarna begår brott eller inte, utan att det snarare beror på vilket bostadsområde och miljö den unge lever i. Undersökningen visar att ungdomarna vanligen lever i en segre- gerad bostadsmiljö, med hög arbetslöshet, stort bidragsberoende och vuxna med låg utbildningsnivå.18 7.5Gränsöverskridande brottslighet i ljuset av EU- utvidgningen Polisen har gjort vissa undersökningar av den brottslighet som kan knytas till Östersjöstaterna och de nya EU-medlemmarna, dvs. , , och . Vidare har Polisen och Tullen i skilda rapporter allmänt redovisat sina bedömningar av vad EU- utvidgningen kan komma att medföra i befarad brottslighet, vilka redovisas i följande avsnitt. 7.5.1Undersökning av förhållandena i , m.m. En av de första undersökningar Polisen gjort angående gränsöver- skridande brottslighet har sin koppling till i . hade där noterat, att i samband med att visumtvånget för litauiska medborgare avskaffades ökade antalet inresande litauiska medborgare med färjan från () till , som man kunde konstatera, att 18 Se också SCB:s rapport nr 96/2002 Integration till svensk välfärd? Om invandrares välfärd , BRÅ:s rapport 1996:2 Invandrare och invandrares barns brottslighet samt artikel i 3/2002 av och . Gränsöverskridande brottslighet i , m.m. antalet stölder och inbrott i också ökade. Mot denna bakgrund beslutade att en försöksvis anordnad utresekontroll skulle bedrivas av färjetrafiken mellan och Arbetet pågick till . Undersökningen visade att inte bara litauiska och polska medborgare i allt större omfattning reste in i över , utan också att brottsligheten ökade. Brottsligheten avsåg främst s.k. vardagsbrottslighet såsom inbrott i bilar, villor och sommarstugor samt stöld och snatteri i butik. Av de personer som greps i samband med utresekontrollen fanns främst litauiska och polska medborgare, men även andra nationaliteter förkom. Under- sökningen ledde till att ett stort antal personer i samband med utresan greps misstänkta för brott och flera personer som tidigare begått brott i kunde avvisas direkt vid gräns i samband med inresa. Av undersökningen kunde man också fastställa att det rörde sig om återkommande kriminella individer eller grupper, som begick brott inte bara i utan också i övriga delar av landet. i konstaterade att merparten av de brott som låg bakom gripandena hade begåtts utanför länet och bl.a. även i .