sou · GSB350 · 2005-01-01 00:00:00 — Någon helt klar avgränsning av studiestödsområdet tycks inte fin- nas. Till detta område torde allmänt räknas olika utbildningspoli- tiskt motiverade ekonomiska stöd vid studier. Bland dessa intar studiemedelssystemet en central roll. De övriga utgörs i första hand av studiehjälp, rekryteringsbidrag och korttidsstöd. Även utbild- ningsbidrag för doktorander får emellertid anses höra hit. Det- samma gäller de s.k. Rg- bidragen för hörselskadade och rörelse- hindrade och den s.k. TUFF-ersättningen. Ekonomiskt stöd vid studier kan förekomma också utanför det egentliga studiestödsområdet. Det kan vara fråga om bidrag som i första hand är arbetsmarknadspolitiskt betingade såsom t.ex. akti- vitetsstöd enligt förordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd. Det kan också röra sig om en socialförsäkringsförmån. Detta gäller t.ex. rehabiliteringsersättning enligt förordningen (1991:1321) om reha- biliteringsersättning. Förmåner som är att hänföra till dessa katego- rier kommer inte att behandlas här. I sammanhanget kan också nämnas att det finns bestämmelser om ekonomiskt stöd i skollagen som syftar till att undanröja ekonomiska och geografiska hinder för att alla barn och ungdomar skall få sin lagstadgade rätt till lika till- gång till utbildning i det offentliga skolväsendet. Enligt t.ex. 5 kap. 33 § skall hemkommunen lämna ekonomiskt stöd till elever i gym- nasieskolan som behöver inackordering till följd av skolgången. Inte heller detta ekonomiska stöd kan sägas höra till studiestöds- området och tas således inte upp här. Nedan berörs inledningsvis följande studiestöd: Rg-bidrag för hörselskadade och rörelsehindrade Ersättning till deltagare i TUFF (teckenspråksutbildning för vissa föräldrar) Av dessa redovisas alla utom utbildningsbidrag för doktorander under utgiftsområde 15 studiestöd i budgetpropositionen. Bestämmelser om studiehjälp och studiemedel finns i studie- stödslagen (1999:1395) och studiestödsförordningen (2000:655) samt i CSN:s tillämpningsföreskrifter. Rekryteringsbidrag regleras i lagen (2002:624) om rekryteringsbidrag till vuxenstuderande och förordningen (2002:744) om rekryteringsbidrag till vuxenstude- rande. Även beträffande detta stöd har CSN utfärdat tillämp- ningsföreskrifter. I förordningen (2001:362) om bidrag vid kort- tidsstudier finns regler om korttidsstöd. Rg-bidragen för hörsel- skadade och rörelsehindrade regleras i förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan. Be- stämmelser om TUFF-ersättning finns i förordningen (1997:1158) om statsbidrag för teckenspråksutbildning för vissa föräldrar. Vi- dare finns regler om utbildningsbidrag till vissa forskarstuderande i förordningen (1995:938) om utbildningsbidrag för doktorander. Enligt studiestödslagen lämnar staten studiestöd i form av studie- hjälp och studiemedel. Studiestöd får lämnas till studerande vid de läroanstalter och utbildningar som bestäms av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. I en bilaga till studie- stödsförordningen finns en förteckning över de läroanstalter och utbildningar som berättigar till studiestöd. Där ingår endast läroan- stalter och utbildningar som är statliga, statsunderstödda, ställda under statlig tillsyn eller har fått regeringens tillstånd att utfärda viss examen eller i övrigt av regeringen erkänts som högskolemäs- siga. Studiestöd kan även beviljas för studier utomlands. Studiestöd enligt denna lag hanteras av (). Studiehjälpen består av studiebidrag, inackorderingstillägg och ex- tra tillägg. Den lämnas för utbildning på gymnasial nivå i regel fr.o.m. kvartalet efter det att den studerande fyllt t.o.m. det första kalenderhalvåret det år då han eller hon fyller . (Inack- orderingstillägg kan lämnas till studerande som är yngre.) Studie- hjälp lämnas . Studiebidraget följer beloppsmässigt det allmänna barnbidraget och uppgår f.n. till . Extra tillägg är ett bidrag som studerande från inkomst- svaga hushåll kan ansöka om. Hemkommunen har som nämnts an- svaret för att ge ekonomiskt stöd till elever inom det offentliga skolväsendet som behöver inackordering. Studerande vid andra lä- roanstalter och utbildningar än sådana som ingår i det offentliga skolväsendet (folkhögskolor, fristående gymnasieskolor, riksinter- natskolor m.fl.) som behöver inackordering kan istället få inackor- deringstillägg enligt studiestödslagen. Det nya studiemedelssystemet som gäller är ett samlat stöd som omfattar studerande på högskole- och annan eftergymnasial nivå samt vuxna studerande () på grundskole- och gymnasienivå. Till den senare gruppen hör stude- rande i och statlig vuxenutbildning, folkhögskolor, på- byggnadsutbildning i gymnasieskolan och en del andra skolor. Sy- stemet är generellt till sin karaktär, vilket innebär att alla som upp- fyller vissa grundläggande villkor har rätt till stödet. Studiemedel består av en bidragsdel och en lånedel. Totalbeloppet för är . Bidraget är skattefritt. Det finns två bidragsni- våer; en generell och en högre nivå. Det generella bidraget uppgår till av totalbeloppet. Det högre bidraget, som lämnas inom en begränsad resursram för studier främst på grundskole- och gymnasienivå till studerande som är , uppgår till av Studerande har möjlighet att under vissa förutsättningar få ett tilläggslån. Detta är avsett för dem som tidi- gare haft arbetsinkomster och ska underlätta övergången mellan arbete och studier. Dessutom kan merkostnadslån ges för vissa merkostnader som kan uppstå i samband med studierna. kompletteras studiestödssystemet med ett rekryteringsbidrag till vuxenstuderande. Bidraget är avsett att an- vändas inom ramen för kommunens uppsökande verksamhet för att stimulera vuxna som är eller riskerar att bli arbetslösa eller som har något funktionshinder till studier på grundskole- och gymna- sienivå. Rekryteringsbidraget kan lämnas till personer . Personer som har studerat med studie- stöd kan inte komma ifråga för stödet. Bidraget, som får lämnas , är skattefritt. Anslaget för rekryteringsbi- drag är begränsat. Bidraget lämnas med ett generellt belopp som motsvarar vad som maximalt kan utgå i form av studiebidrag och studielån i studiemedel. Ett högre belopp kan i vissa fall utgå. Bidraget handhas och beslutas delvis av sökandens hemkommun, delvis av CSN. Hemkommunen, vars beslut är bindande för CSN, bedömer om den sökande tillhör målgruppen för bidraget medan CSN beslutar om övriga villkor för bidraget är uppfyllda. Rekryte- ringsbidraget har inte inordnats i studiemedelssystemet men har- monierar i stora delar med studiestödet. Bidrag enligt förordningen om bidrag vid korttidsstudier kan läm- nas vid studier i mindre omfattning dels på grundskole- eller gym- nasienivå, dels vid studier om funktionshinder. Vidare kan bidrag lämnas vid studier i vuxenutbildning för utvecklingsstörda (sär- vux). Bidraget lämnas i form av korttidsbidrag, internatbidrag eller bidrag per dag eller timme till studerande inom särvux. Statens in- stitut för särskilt utvecklingsstöd (Sisus) handhar bidraget i den del det avser studier inom särvux och studier som rör funktionshinder eller som är särskilt anpassade för studerande med funktionshinder medan LO och TCO handhar bidrag avseende övriga studier enligt förordningen. Rg-bidragen för hörselskadade och rörelsehindrade Till studiestödet räknas också bidrag enligt förordningen om bidrag till vissa funktionshindrade elever. Detta bidrag, som administreras av CSN, lämnas till elever dels i utbildning för döva eller hörsel- skadade enligt 9 kap. gymnasieförordningen (1992:394), dels i ut- bildning som är speciellt anpassad för svårt rörelsehindrade ung- domar enligt 10 kap. gymnasieförordningen. Bidrag lämnas för re- sor och för kost och logi samt även för sådana särskilda kostnader i samband med studierna som är merkostnader på grund av funk- tionshindret. Det lämnas endast för den del av kostnaderna som överstiger den ersättning eleven får i form av sjukersättning eller aktivitetsersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Enligt förordningen om statsbidrag för teckenspråksutbildning för vissa föräldrar lämnas statsbidrag för teckenspråksutbildning för föräldrar till barn som för kommunikation är beroende av tecken- språk. En del av statsbidraget hanteras av Specialpedagogiska in- stitutet och avser anordnandet av utbildningen. Den andra delen, den s.k. TUFF-ersättningen, är den som är av intresse i detta sam- manhang. Den avser ersättning till deltagare i utbildningen. Sådan ersättning kan utgå dels med under vilken en deltagaren förlorar arbetsinkomst eller motsvarande på grund av deltagandet i utbildningen eller på grund av resor till eller från den plats där utbildningen äger rum, dels i form av resekostnadsersätt- ning. TUFF-ersättningen hanteras av CSN. Forskarstuderande vid universitet och högskolor kan få utbild- ningsbidrag enligt förordningen om utbildningsbidrag. Huvudre- geln vid antagning till forskarutbildning är att endast de sökande antas till utbildningen som anställs som doktorander eller beviljas utbildningsbidrag. Om finansiering kan säkras under hela studieti- den får sökande som har någon annan form av studiefinansiering antas. I det senare fallet kan försörjningskällan vara t.ex. stipen- dium, externa medel eller tjänst vid en högskola. Utbildningsbidra- get får lämnas till den som antas eller redan antagits till en forskar- utbildning vid ett statligt universitet eller en statlig högskola eller vid i . Det uppgår vid heltidsstudier fr.o.m. till . Bidraget får, om det ges för heltidsstudier, normalt lämnas för högst och fem måna- der och i sänder. Det är skattepliktigt. Ut- bildningsbidraget administreras av resp. högskolan. Vissa andra ekonomiska stöd Studier kan också helt eller delvis finansieras genom stipendier. Sti- pendier inrättas ofta med medel från privata fonder och forsknings- stiftelser men även statliga stipendier förekommer. förvaltar ett antal stiftelser som har till ändamål att på olika sätt stödja personer med synskada eller hörselskadade samt döva. Ur dessa stiftelser kan enskilda beviljas medel bl.a. i form utbildningsstipendier för studier över gymnasie- nivå i och utbildningsstipendier för studier utomlands. Av lagen (1976:1046) om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom verksamhetsområde framgår att beslutar om statsbidrag till resor och statliga stipendier inom föreningens verksamhetsområde och att Stiftelsen prövar frågor om statliga stipendier bl.a. för att främja utbyte av forskarstuderande och forskare mellan och andra länder. Ekonomiskt stöd till elever i gymnasiesärskolan I sammanhanget skall också något nämnas om det ekonomiska stö- det till elever i gymnasiesärskolan. Denna utbildning bygger på den obligatoriska särskolan och vänder sig till ungdomar som inte kan gå i gymnasieskolan därför att de är utvecklingsstörda. Den är inte studiestödsberättigande. I stället får elever som går i gymnasiesär- skolan förlängt barnbidrag enligt lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag. Det förlängda barnbidraget lämnas med samma belopp som barnbidraget f.n. fr.o.m. kvartalet efter det att eleven fyllt t.o.m. den månad eleven slutför utbildningen eller avbryter studierna. Det förlängda barnbidraget som admini- streras av lämnas under årets samtliga månader. Då de studerande i gymnasiesärskolan inte omfattas av studie- hjälpen har de varken rätt till inackorderingstillägg eller extra til- lägg. Deras rätt till ekonomiskt stöd för boende till följd av skol- gång i annan kommun regleras i lagen (1993:387) om stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade (LSS). Utredningsförslag om förändringar i fråga om studiehjälpen hade i uppdrag att klargöra studiehjälpens framtida syfte och roll. Utredningen skulle särskilt se över frågor om studiestöd till elever i gymnasiesärskolan. I sitt betänkande SOU 2003:28 Ekonomiskt stöd vid ungdomsstudier föreslog ut- redningen att barnbidragsåldern skall förlängas till den unge fyller och att myndiga studerande i gymnasial utbildning skall få studiebidrag med samma belopp som barnbidraget. Studiebidraget skall lämnas fr.o.m. månaden efter den då den studerande fyllt . Den studerandes hemkommun skall enligt utredningen få ett samlat ansvar för det ekonomiska stödet för inackordering och dagliga resor. Det stöd inom den nuvarande studiehjälpen som be- nämns extra tillägg skall enligt förslaget bibehållas som ett utbild- ningspolitiskt stöd men skall i fortsättningen benämnas extra stu- diebidrag. Beträffande eleverna i gymnasiesärskolan föreslog utred- ningen att dessa skall omfattas av samma stöd som övriga stude- rande i gymnasial utbildning. Den nya studiehjälpen skall enligt utredningens förslag benämnas ungdomsstudiestöd. 2.4.2Närmare om studiestöd och begreppet sociala förmåner i EG-rätten Av kommissionens förslag till direktivet mot etnisk diskriminering framgår som tidigare nämnts att sociala förmåner skall definieras på samma sätt som tolkat begreppet i förordningen 1612/68. Enligt en fast rättspraxis skall med sociala förmåner av- ses alla förmåner som, med eller utan anknytning till ett anställnings- avtal, i allmänhet tillerkänns inhemska arbetstagare, huvudsakligen på grund av deras objektiva status som arbetstagare eller enbart därför att de är bosatta inom det nationella territoriet, och vars utsträckning till att även gälla arbetstagare som är medborgare i andra medlemsstater således kan antas underlätta deras rörlighet inom gemenskapen. (Se t.ex. mål 261/83 , 1984, s 671 i svensk specialut- gåva). I vissa rättsfall har frågan gällt ekonomiskt stöd vid studier. I målet 39/86 Lair, 1988, s. 475 i svensk specialutgåva, slog domsto- len fast bl.a. att ett bidrag till uppehälle och utbildning som beviljas för genomförande av universitetsstudier som leder till yrkesbehö- righet är en social förmån enligt artikel 7.2 i förordningen 1612/68. Som grund för ställningstagandet anfördes bl.a. att till de sociala förmånerna hör alla förmåner som garanterar den migrerande ar- betstagaren möjlighet att förbättra sina levnads- och arbetsvillkor och sin sociala ställning och att ett sådant bidrag som beviljas för den studerandes uppehälle och utbildning ur arbetstagarens syn- vinkel är särskilt lämpat att bidra till att förbättra hans yrkeskvalifi- kationer och sociala ställning. Dessutom är rätten till bidraget och återbetalningen av erhållna bidrag i den nationella rätten beroende av de berörda personens egna resurser och således av sociala krite- rier. Se även målet 197/86 1988, s. 489 i svensk speci- alutgåva. Av målet 235/87 Matteucci, 1988 s. 5589, framgår att även stipendier utgör en social förmån enligt förordningen 1612/68. 2.4.3Särskilt om kravet på medborgarskap Som förutsättning för rätt till studiestöd enligt studiestödslagen (SsL) gäller ett krav på svenskt medborgarskap (2 kap. 4 § och 3 kap. 4 § SsL). Personer som inte är medborgare i kan under vissa förutsättningar få studiestöd. Enligt 1 kap. 4 § SsL jämställs med svenska medborgare när det gäller rätten till studiestöd ut- ländska medborgare som på grund av anställning eller etablering som egenföretagare här i landet kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner från avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), eller avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlems- stater å ena sidan, och å andra sidan om fri rörlighet för personer, under de förutsättningar som anges i föreskrifter av regeringen el- ler den myndighet som regeringen bestämmer. Detsamma gäller make, sambo och barn samt andra familjemedlemmar till sådana utländska medborgare. För andra utländska medborgare gäller rätten till studiestöd endast om han eller hon är bosatt i och har bosatt sig här i annat syfte än att genomgå utbildning här (2 kap. 4 § andra stycket och 3 kap. 4 § andra stycket). Den som har bott och arbetat i på minst halvtid av har i regel rätt till studiestöd. Syftet bakom bestämmelserna är att rätten till studiestöd skall vara beroende av den studerandes anknytning till . I förar- betena (prop.1971:81) anfördes följande. Huvudprincipen bör alltjämt vara att endast den som är inlemmad i det svenska samhället bör ha rätt till svenskt studiestöd. Den utlänning som bosatt sig här i landet huvudsakligen i syfte att skaffa sig utbild- ning bör däremot inte ha rätt till studiestöd. En tillämpning av det sagda innebär att utlänning som mottagits under sådana omständighe- ter att det klart kan förutsättas att han kommer att stanna i bör kunna få studiestöd. Till denna kategori bör hänföras flyktingar, statslösa personer eller utländska medborgare som utan att vara flyk- tingar av humanitära skäl får i samt icke asylsökande flyktingar som uttas eller överförs hit av svenska myndigheter i samråd med internationella flyktingorgan. Här avses sålunda grupper som bortsett från studie- och studiefinansieringsfrågan har fått tillstånd att vistas i . I övriga fall bör som villkor för rätt till studiestöd gälla att personen med vederbörliga tillstånd vistats och förvärvsarbetat i av , om ej särskilda omständigheter föreligger, t.ex. en nära familjeanknytning. Givetvis bör studerande som är och är barn till invandrare som fått arbetstillstånd liksom få rätt till studiestöd. För rätt till rekryteringsbidrag uppställs motsvarande krav på med- borgarskap (6 § lagen om rekryteringsbidrag). I direktivet mot etnisk diskriminering (liksom även i arbetslivs- direktivet, artikel 3.2 i båda direktiven) anges att direktivet inte omfattar särbehandling på grund av nationalitet. Diskriminerings- utredningen anförde i sitt betänkande (SOU 2002:43 s. 150) att det kunde tyckas märkligt att ett direktiv som skall vara tillämpligt på alla människor och som förbjuder diskriminering på grund av et- niskt ursprung tillåter diskriminering på grund av nationalitet. Ut- redningen uttalade i denna fråga avslutningsvis följande Enligt den lag om förbud mot diskriminering på grund av etnisk tillhö- righet m.m. som vi föreslår bör det i princip vara förbjudet att diskri- minera någon på grund av nationalitet. Ställningstaganden får dock gö- ras från fall till fall. Om frågan om medborgarskap i praktiken saknar betydelse i det sammanhang där den åberopas av den som särbehandlar en person eller om det i realiteten är en fråga om ett kringgående av förbudet mot diskriminering på grund av etnisk tillhörighet skall dis- krimineringen omfattas av förbudet i lagen. I sällsynta fall då det är sakligt motiverat måste det dock finnas ut- rymme för särbehandling på grund av nationalitet. Ett sådant fall kan vara tillämpning av en bestämmelse som i enlighet med EG-domsto- lens praxis tillåter sådan diskriminering. Särbehandlingen bör dock även bedömas mot bakgrund av de åtaganden rörande förbud mot dis- kriminering på grund av nationalitet som gjort inom ramen för andra internationella organisationer än EU. På utbildningsområdet liksom inom samhällslivet i övrigt finns det skäl att öka ansträngningarna att komma till rätta med diskrimine- ring och annan kränkande behandling av enskilda, något som inskärps bl.a. av flera EG-direktiv rörande likabehandling på olika områden. En allmän lagstiftning på EG-rättslig grund utgör lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering (i fortsättningen för- kortad DFL). Ett steg i samma riktning har för högskolornas del tagits genom lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan (här förkortad LLH). Någon särskild lagstiftning om likabehandling för skolväsendets del förekommer däremot inte. Vill man främja likställighet mellan olika individer kan man självfallet inte förbigå detta område med dess grundläggande betydelse för allmänhetens inställning till dessa frågor. EG:s direktiv /43/EG om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (direktivet mot etnisk diskriminering) och 2000/78/EG om inrättande av en allmän ram för likabehandlingen i arbetslivet (arbetslivsdirektivet) måste genomföras också på utbildningsområdet; vidare kan det s.k. lika- behandlingsdirektivet – rådets direktiv /207/EEG om genomfö- randet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor – som reviderats (direktiv /73/EG) bli aktuellt såvitt angår yrkesvägledning, yrkesutbildning och yrkespraktik. Även frånsett detta har behovet av skärpta lagregler mot kränkningar av skolelever betonats i många sammanhang och behöver inte utvecklas närmare här. (Se särskilt 2.3.2 ovan.) Det är naturligt att överväga en liknande lagstiftning som gäller för hög- skolornas del, fast anpassad efter förhållandena på skolområdet. Utredningens uppdrag innebär att lämna förslag till en lagstift- ning på skolområdet som främjar lika rättigheter samt motverkar diskriminering och annan kränkande behandling. Enligt direktiven skall frågor som diskrimineringsbegreppets innebörd, bevisning i mål om diskriminering och skadestånd behandlas med utgångs- punkt i vad som gäller enligt LLH och annan nu gällande diskrimi- neringslagstiftning. När det gäller den tekniska utformningen av lagförslaget finns det alltså goda skäl att utgå från denna lagstift- ning, som i väsentliga delar bygger på EG-direktiv. Det innebär att förslaget bör behandla diskriminering på grund av kön, etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder. får man hålla i sikte vissa speciella drag som utmärker skolverksamheten och ibland kan motivera avvi- kande regler. Inte heller annars bör man nödvändigtvis vara bunden av en lagteknisk lösning som av ena eller andra orsaken framstår som mindre lyckad i sammanhanget. Frågan om behovet av en sär- skild lagstiftning om dessa frågor för skolverksamhetens del skall behandlas i det följande (3.3 nedan). Vad först angår de områden lagen skall beröra, är det tydligt att den bör behandla skolverksamheten över huvud taget. Det är naturligt att den gäller all verksamhet som avses i skollagen (1985:1100), in- begripet förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. I utredningens uppdrag ingår emellertid att pröva om även annan verksamhet av utbildningskaraktär bör omfattas av lagstiftningen. Frånsett hög- skoleutbildningen, som redan regleras i LLH, kommer då i fråga utbildning vid folkhögskolor och i studieförbund samt vidare vissa utbildningar på eftergymnasial nivå utanför den reguljära högskole- utbildningen (t.ex. officersutbildning, flygledarut- bildning och polisprogrammet vid ), samt personal- utbildning inom företag. Direktivet mot etnisk diskriminering och arbetslivsdirektivet omfattar bl.a. tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkesvägled- ning, yrkesutbildning och omskolning, inbegripet yrkespraktik. Direktivet mot etnisk diskriminering omfattar även utbildning. Enligt det reviderade likabehandlingsdirektivet förbjuds könsdis- kriminering bl.a. i fråga om yrkesvägledning, yrkesutbildning och yrkespraktik. , som bl.a. hade att ta ställning till räckvidden av ett förbud mot etnisk diskriminering inom utbildningen, ansåg utbildning omfatta verksamhet som sanktione- rades av staten genom tillsyn, bidrag och studiestöd samt s.k. upp- dragsutbildning (utbildning anordnad av det allmänna för personer som en uppdragsgivare utser). Diskrimineringsförbudet skulle omfatta dessa verksamheter (se SOU 2002:43 s. 316 ff). Reger- ingen ansåg det angeläget att diskrimineringslagstiftningen skulle gälla för hela utbildningsväsendet men fann frågorna böra belysas ytterligare (prop. 2002/03:65 s. 76 f). (dir. 2002:11) har fått i uppdrag att överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som om- fattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder och samhällsområ- den. I ett lagförslag som kommittén avser att lägga fram ingår regler mot diskriminering i samband med yrkesvägledning och yrkespraktik. Regler härom hör under alla omständigheter sna- rare hemma i en arbetslivslagstiftning när de inte rör skolförhållan- den.