sou · GSB3129d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Skillnaden dem emellan är ofta liten. Det finns enligt min mening inga avgörande skäl till varför det skall vara möjligt, exempelvis vad gäller ett företag som ger en kund dålig leveranskvalitet och som har mätvärden dokumenterade, att begära dessa uppgifter enligt 12 kap. 2 § och beslutet har omedelbar giltighet medan det inte är möjligt att förelägga ett företag, som uppgivit att de inte har några uppgifter, att mäta. Särskilt yttrande av experterna i förening Centralt anläggningsregister som kommunikationscentral Utredningen föreslår att ett centralt anläggningsregister införs på elmarknaden. Vi som kommer från , Konkur- rensverket och Oberoende Elhandlare stöder detta förslag men anser att anläggningsregistret även ska utgöra en kommunikations- central mellan nätföretag och elleverantörer och att den informa- tion som hanteras även ska innefatta rapportering av mätarställ- ningar. Att införa ett centralt anläggningsregister som även utgör kommunikationscentral medför förbättringar för alla aktörer på elmarknaden (se avsnitt 7.2.3). För elkunderna innebär det snab- bare och säkrare leverantörsbyten och korrekta elräkningar. Det ger i sin tur ett förbättrat förtroende för marknadens funktion. Det skapar även incitament för nätföretagen att rapportera in efterfrå- gade uppgifter i rätt tid då all rapportering ska ske via registret, även den till elhandelsföretag i samma koncern. På det sättet upp- nås en konkurrensneutralitet mellan de olika aktörerna på elmark- naden. Utredningens förslag är ett anläggningsregister som nätföretag lämnar vissa uppgifter till och som elleverantören och elkunden har tillgång till för att se vilka uppgifter som finns registrerade om kundens anläggning. De uppgifter som föreslås ingå är kund- och anläggningsidentiteter, nätföretag, elleverantör och balansansvarig. Om utredningens förslag kompletteras med att även uppgifter om kundens senast avlästa mätarställning ska finnas i registret så ger det en kraftigt förbättrad ställning för elkunden. Det gör att elkun- den själv alltid kan inhämta den avläsning som är grund för elleve- rantörens och nätföretagets faktura. Det gör även att elleverantö- ren enklare kan inhämta de avläsningar som saknas i den bilaterala rapporteringen mellan nätföretag och elleverantör. Denna kom- plettering till utredningens förslag skulle därför bidra till att för- bättra kvalitén i kundernas fakturering som är hushållens van- ligaste problem enligt Elrådgivningsbyrån. När avläsning införs så kommer kraven på att rap- porteringen sker i rätt tid att öka avsevärt för att kunderna ska kunna faktureras sin faktiska förbrukning. Det är därför av största vikt att registret utökas till att hantera mätarställningar när avläsning ska vara införd för alla kunder i . Sammanfattning av våra förslag: Vi vill i första hand utöka anläggningsregistret till att även utgöra en kommunikationscentral mellan marknadens aktörer. Om detta inte bedöms möjligt att genomföra föreslår vi i andra hand att anläggningsregistret enligt utredningens förslag kompletteras med att uppgifter om senast avlästa mätarställning även ska registreras av nätföretagen. Det senare innebär endast en mindre förändring av utredningens förslag men skulle stärka kundens ställning på mark- naden och ändrar ingenting av den rapportering som sker mellan nätföretag och elleverantörer. Fortsatt utveckling av el- och Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppdrag att följa det pågående arbetet inom EU med att utforma gemen- samma regler för den inre marknaden för el och naturgas och lämna förslag till lagstiftning och regelverk i övrigt som krävs för att genomföra Europeiska gemenskapens reviderade el- och gasmarknadsdirektiv samt överväga och i förekommande fall lämna förslag till ändringar som föranleds av förordningen om gränsöverskridande handel med el, föreslå hur de rapporteringar som krävs i direktiven skall genomföras, analysera om det finns tänkbara förbättringar att göra på el- marknaden och naturgasmarknaden och om så är fallet föreslå åtgärder för detta, utvärdera hur strukturförändringarna har påverkat konkurren- sen på elmarknaden och belysa konkurrensen på elmarknaden ur ett nordiskt och europeiskt perspektiv, analysera hur specifika krav på elleverantören lämpligen bör utformas, utreda behovet av sanktionssystem mot nätföretag som inte följer ellagens föreskrifter om leverantörsbyten, analysera möjligheter till effektivare tillsyn av anslutningsavgif- ter, göra en kompletterande analys av frågan om skärpning av kra- vet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet, utreda behovet av offentlig upphandling av anvisad elleveran- tör, kartlägga konsekvenserna av att bestämmelsen om att de små- skaliga elproducenterna endast skall betala för den del av nät- tariffen som motsvarar årlig kostnad för mätning och rapporte- ring tas bort, bedöma konsekvenserna för resursbehovet för tillsynen av el- och naturgasmarknaderna av de förslag som läggs fram. Uppdraget skall delredovisas och slut- redovisas . Förutsättningarna på el- och naturgasmarknaderna skiljer sig åt i flera väsentliga avseenden. Detta gäller framför allt tillgången till infrastrukturen och antalet aktörer på marknaden. Avregleringen på el- och naturgasmarknaderna i har kommit olika långt. Elmarknaden avreglerades 1996 och alla elkun- der kan fritt välja elleverantör. Avregleringen av naturgas- marknaden påbörjades då alla naturgaskunder med en för- brukning fick möjlighet att välja naturgasleverantör. trädde ett nytt regelverk i kraft på den svenska elmarknaden (prop. 1994/95:222, bet. 1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). Fri konkurrens infördes i princip för all elproduktion och handel med el. Även i våra nordiska grannländer har elmarkna- derna avreglerats. Handeln med el över gränser har ökat i betydelse och har vi en till stora delar integrerad avreglerad nordisk elmarknad. utvecklades reformen genom att schab- lonberäkning infördes (prop. 1998/99:137, bet. 1999/2000:NU4, rskr. 1999/2000:1). I korthet innebär det nya regelverket att en övervägande del av alla elkunder enkelt och kostnadsfritt kan byta elleverantör, vilket har ökat bl.a. hushållskundernas valfrihet och rörlighet på marknaden. Elnätsverksamheten bedrivs fortfarande som monopol. Mono- polverksamheten är reglerad och övervakas av nätmyndigheten. I ellagstiftningen ställs krav på att nätverksamheten skall bedrivas skild från elhandel och elproduktion i olika juridiska personer, samt att nätverksamheten skall redovisas skild från all annan verksamhet. Syftet med reformeringen av elmarknaden var att öka effektivi- teten i produktions- och försäljningsledet genom att skapa valfrihet för elanvändarna. Konkurrensen i handeln med el skulle skapa för- utsättningar för en ökad pris- och kostnadspress inom elförsörj- ningen. Den ökade konkurrensen och den nya regleringen på elmarknaden har inneburit stora strukturförändringar både bland elnätsföretagen och elhandelsföretagen. Den svenska elmarknaden integreras allt mer med övriga nordiska länders elmarknader och arbetet inom EU lägger också grunden för en ökad integration med elmarknaderna på kontinenten. En ökad marknadskoncentration, ökat korsvist ägande och ökat utländskt ägande har karaktäriserat marknadsutvecklingen. , med avreglerad elmarknad, stod sju företag för av den svenska elproduktionen. Genom fusioner har dessa företag därefter reducerats till fem stycken. finns ca 130 elhandlare varav de tre största står för av slutkundsmarknaden i . tillsatte regeringen en utredning som fick i uppgift att studera konkurrensen och prisbildningen på elmarkna- den och lämna förslag på åtgärder för att tillförsäkra att en väl fungerande konkurrens upprätthålls (dir. 2001:69). I slutbetänkan- det Konkurrensen på elmarknaden (SOU 2002:7) redovisade utre- daren ett antal övergripande slutsatser och lämnade förslag till konkreta åtgärder. Utredaren bekräftar att antalet elproducenter och elhandelsföretag blir allt färre men menar att de än så länge är tillräckligt många för att konkurrensen skall kunna upprätthållas. Det är dock enligt utredaren viktigt att bevaka utvecklingen. Elmarknadens funktion och kundernas rörlighet Utifrån utredarens förslag till åtgärder för att öka kundernas rör- lighet på marknaden lämnade regeringen sin bedömning i proposi- tionen Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörj- ning (prop. 2001/02:143). Regeringen uttalade där att marknadens aktörer, framförallt konsumenterna, av olika anledningar ännu inte har tillräcklig kunskap om energimarknaderna och att ökade insat- ser för att underlätta för konsumenterna på marknaden därför är nödvändiga. Regeringen gjorde bedömningen att vissa frågor bör utredas vidare. Denna bedömning rör bl. a. frågor såsom utform- ningen av specifika krav på elleverantören och av eventuella sank- tionssystem mot nätföretag som inte följer ellagens föreskrifter om leverantörsbyten. I samma proposition berörde regeringen även frågan om behovet av offentlig upphandling av anvisad elleverantör. Det finns ingen skyldighet för nätkoncessionshavaren att teckna kontrakt med de elleverantörer som erbjuder kunderna lägsta möjliga pris eller andra speciella villkor. Om nätkoncessionshavaren har en närstående el- leverantör går i praktiken tjänsten som anvisad elleverantör ofta till denne. Ett sätt att stärka konsumentens ställning i denna situation är att kräva att tjänsten som anvisad elleverantör upphandlas i kon- kurrens. Regeringen pekade dock på att ett flertal frågor behöver lösas för att ett system med krav på konkurrensupphandling av anvisad elleverantör skall fungera. I nämnda proposition presenterade regeringen också sin bedöm- ning att gällande bestämmelse om att de småskaliga elproducen- terna endast skall betala för den del av nättariffen som motsvarar årlig kostnad för mätning och rapportering får vissa effekter som inte är önskvärda och att den därför bör tas bort eller ändras. Det saknades dock ett tillräckligt väl underbyggt underlag för att bedöma vilka konsekvenser det kan få för den småskaliga elpro- duktionen. Det har också påtalats från flera remissinstanser att man i detta sammanhang måste beakta och se över övriga bestämmelser för dessa elproducenter. Elnätsföretagen har en viktig roll på elmarknaden. Som följd av elnätsföretagets centrala roll och monopolsituation är en funge- rande tillsyn viktig för att marknaden skall fungera som det är tänkt. tillsyn över nätavgifterna har förenklats genom den ändring av ellagen som trädde i kraft . Anslutningsavgifter prövas dock fortfarande av myndigheten efter Detta har resulterat i att nätföretagen ändrar sina avgifter efter beslut i de enskilda fallen och inte efter de principer nätmyn- digheten tar fram. I propositionen Energimarknader i utveckling - bättre regler och tillsyn (prop. 2001/02:56) föreslog regeringen bl.a. en skärpning av kravet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet genom att ställa upp förbud mot gemensam VD och gemensam styrelsemajoritet i nätföretag och elhandels- eller elpro- duktionsföretag. Syftet med förslaget var att göra det svårare att vältra över kostnader mellan monopolverksamhet och konkurrens- utsatt verksamhet. avslog dock regeringens förslag i denna del (bet. 2001/02:NU9, rskr. 2001/02:180). anmodade regeringen att göra en förnyad prövning av frågan och återkomma till med ett nytt förslag. Den svenska naturgasmarknaden är liten med en årlig total för- brukning på ca naturgas, som uteslutande importeras från . Naturgasen används i kraft- och värmeproduktion (), som energikälla för industrin och direkt i industriella processer (). Resterande används i huvud- sak för hushållsändamål med en mindre andel som fordonsbränsle. Det svenska naturgasnätet sträcker sig längs från upp till med förgreningar in i landet. Nätet berör ett 30-tal kommuner där naturgasen svarar för av energianvändningen. Utslaget på nationell nivå motsvarar användningen av naturgas av den totala energianvänd- ningen, med totalt ca 55 000 naturgasanvändare. Marknadsaktö- rerna uppgår till ett tiotal. I huvudsak är det fråga om traditionella energiföretag som också bedriver annan energirelaterad verksam- het. På naturgasmarknaden har rörligheten, på grund av den begrän- sade marknadsöppningen, varit mycket liten. Bland strukturföränd- ringar kan nämnas att sålde sin majori- tetsandel av stamnätsföretaget, nuvarande , till de övriga delägarna , Statoil, Fortum och . Före- taget bedriver renodlad verksamhet med handel och överföring av naturgas. trädde en ny naturgaslag i kraft. Lagen utgör en anpassning till rådets direktiv /30/EG av (EGT L 204) om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas. Enligt direktivet skall slutkundsmarknaden öppnas gradvis för konkurrens och naturgaslagen medger från att naturgasföretag, kraftproducenter samt kunder med en årlig för- brukning på mer än naturgas fritt får välja leverantör (se prop. 2001/02:143). Naturgaslagens innehåll och struktur har i mycket hämtats från ellagstiftningen. Den innehåller motsvarande bestämmelser om till- stånd att bygga och använda naturgasledningar, särredovisning och ledningsägarens skyldigheter i övrigt samt tillsyn, men det finns också vissa viktiga skillnader. Naturgassystemet skiljer sig från elsystemet genom att det inte finns samma behov av att upprätthålla momentan balans mellan inmatning och uttag. Naturgasen kan lagras och även rörlednings- systemen på högtrycksnivå, s.k. line-pack, kan utnyttjas för att balansera systemet. Det har inte inrättats något systemansvarigt organ som svarar för den tekniska balanseringen av systemet och inte heller någon balanstjänst. Dessa funktioner utövas för närva- rande av innehavaren av stamledningen och av aktörerna själva på avtalsrättslig grund. En arbetsgrupp i Svenska gasföreningens regi har tagit fram förslag till gemensam avtalsreglering av balans- och systemansvarsfunktionen. Som framgått ovan är naturgasnätet i utbyggt endast i begränsad omfattning. På distributionsnivå byggs nätet ut efter hand som naturgasföretagen träffar överenskommelse om natur- gasleveranser. Koncession krävs endast för högtrycksledningar. Det saknas således motsvarighet till den områdeskoncession som tillämpas på elmarknaden. Den tillsyn som bedrivs omfattar inte all överföring utan är begränsad till sådan överföring som sker för annans räkning, vilket i naturgaslagen definieras som transport. Enligt Statens energimyndighets rapport på naturgas- marknaden (dnr N/2001/10979/ESB) finns det sju slutförbrukare som är berättigade kunder. Tillsammans med kraft- värmeproducenterna svarar de för av förbrukningen. I rapporten framhålls att det endast finns en tillförselledning till samt att innehavaren av stamledningen de facto har ett importmonopol. Enligt vad regeringen har inhämtat har marknads- öppningen föranlett att en slutkund har bytt leverantör. Även naturgasföretag kan enligt regelverket fritt välja leverantör, men här hindras rörligheten av befintliga avtal. Flertalet av dessa avtal löper ut . har genomfört en översyn av den nuva- rande naturgaslagen för att i syfte att föreslå förbättringar av förut- sättningarna för en fungerande marknad. Myndigheten redovisade resultatet av översynen tillsammans med vissa förslag i rapporten av naturgaslagen (dnr N2002/12473/ESB). presenterade Europeiska gemenskapernas kommission sitt förslag till och rådets direktiv om ändring av direktiv EG/96/92 av (EGT L 027) om gemensamma regler för den inre marknaden för el och direktiv EG/98/30 av (EGT L 204) om gemen- samma regler för den inre marknaden för naturgas samt förslag till och rådets förordning om villkoren för till- träde till näten för gränsöverskridande utbyte på elområdet (förordningen). Förslagen syftar till att skapa likvärdiga konkurrens- och mark- nadsvillkor inom el- och naturgassektorn och härigenom stärka konkurrenskraften för näringslivet som helhet. Förslagen till ändringar i el- och naturgasmarknadsdirektiven innehåller dels "kvantitativa ändringar", som en ökad marknads- öppning och för gas ett utvidgat tillämpningsområde, dels "kvalita- tiva ändringar" om rättslig åtskillnad för systemoperatörer för transmission och distribution, krav på särredovisning, regler för nättillträde samt inrättande av en självständig tillsynsmyndighet som i förväg godkänner åtminstone metoderna för tariffsättning. Därutöver innehåller direktiven också vissa nyheter som gäller all- männyttiga tjänster, märkning av el, försörjningstrygghet, upp- handling av ny kapacitet och av el för att täcka nätförluster, rapportering samt handel med tredje land. Förslaget till förordning om gränsöverskridande handel med el innehåller övergripande bestämmelser om kompensation för tran- sitflöden, harmonisering av nationella nättariffer, flaskhalshanter- ing och sanktionssystem. Dessa övergripande bestämmelser kom- pletteras med riktlinjer. Direktiven och förordningen innehåller, förutom de här angivna huvudpunkterna, ett omfattande och detaljerat regelverk. Vid rådsmötet (transport, telekommunikation och energi) träffades en politisk överenskommelse om hela inre marknadspaketet. Den fulla marknadsöppning då även hus- hållskunder får välja leverantör fastställdes till . Distributionsföretag medges möjlighet att avvakta med att genomföra rättslig åtskillnad, likaså till . Före- tagskunder kommer att kunna välja leverantör redan från . Innan direktiven kan träda i kraft skall de antas genom en gemensam ståndpunkt och godkännas av i en andra behandling. Direktiven skall genomföras efter att de har trätt i kraft, vilket sker efter att de har offentliggjorts i Europeiska gemenskapens officiella tidning. Medlemsstaterna skall efter direktivens genom- förande informera kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att tillhandahålla allmännyttiga tjänster och därefter underrätta kommissionen om eventuella ändringar av dessa åtgärder. Kommissionen skall rapportera till Europaparla- mentet om hur direktiven tillämpas. En särskild utredare skall se över behovet av ytterligare föränd- ringar av lagstiftningen på el- och naturgasmarknaderna. Uppdraget består av två delar. Den första delen innehåller förslag till lagstift- ning och regelverk i övrigt som krävs för att genomföra Europeiska gemenskapens reviderade el- och gasmarknadsdirektiv. Dessutom skall utredaren överväga och i förekommande fall lämna förslag till ändringar som föranleds av förordningen om gränsöverskridande handel med el. I den första delen ingår även frågan om skärpning av kravet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet. Den andra delen innehåller en analys av eventuella för- bättringar av de svenska el- och naturgasmarknaderna samt vissa frågor om elmarknadens funktion. Ellagstiftningen har förändrats efter avregleringen. Övergångs- systemet med leveranskoncession har avskaffats, kravet på timvis mätning för byte av elleverantör har tagits bort och ersatts av ett system som baseras på att elförbrukningen fördelas över tiden enligt en schablonkurva som baseras på förbrukningen i ett nät- område, den s.k. schablonberäkningsreformen (prop. Införande av schablonberäkning på elmarknaden m.m.). Sedan avregleringen har även omfattande strukturförändringar skett på elmarknaden. Antalet elleverantörer har minskat och flera av de aktörer som vid avregleringen gav sig in på marknaden har lämnat den igen. Utredaren skall utvärdera elmarknadens funk- tionssätt med huvudinriktning på hur strukturförändringarna har påverkat konkurrensen på elmarknaden och även belysa konkur- rensen på elmarknaden ur ett nordiskt och europeiskt perspektiv. Utredaren skall även föreslå metoder för hur konkurrensen på elmarknaden skall följas upp. I uppdraget ingår också att kartlägga hur konkurrensen på elmarknaden övervakas i andra länder. Det finns även ett behov av uppföljning av den konkurrensut- satta delen av elmarknaden i syfte att förbättra elmarknadens funk- tionssätt och underlätta för konsumenterna på marknaden. Utreda- ren skall analysera om ytterligare krav bör ställas på elleverantö- rerna och om detta anses nödvändigt föreslå hur sådana krav bör utformas. Exempel kan vara krav på speciella IT-system för infor- mationsutbyte eller krav på att elleverantörer skall offentliggöra vissa elprisuppgifter. Utredaren skall i detta sammanhang beakta vad som föreslås i betänkandet Konkurrensen på elmarknaden (SOU 2002:7). Utredaren skall vidare utreda behovet av ett sanktionssystem riktat mot nätföretag som inte följer ellagens regler om leveran- törsbyten. Om utredaren finner att det behövs skall utredaren före- slå formerna för ett sådant system. Utredaren skall även beakta möjligheten att på frivillig väg eller på annat sätt se till att kunden får en skälig ersättning för den olägenhet som det uteblivna leve- rantörsbytet orsakat. Utredaren skall härvid beakta vad som fram- kommit i betänkandet Konkurrensen på elmarknaden. Utredaren skall i detta sammanhang även se över behovet av sanktioner riktat mot nätägare som inte följer ellagens regler om avläsning av el- mätare. Om utredaren finner att behov finns skall utredaren föreslå formerna för ett sådant system. Som följd av elnätsföretagets centrala roll och monopolsituation är en fungerande tillsyn viktig för att marknaden skall fungera som det är tänkt. prövas anslutningsavgifter och andra anslutnings- villkor efter ansökan, och avgifterna justeras endast i de enskilda fallen efter nätmyndighetens beslut. Utredaren skall utreda om nuvarande regler för tillsynen av villkor för anslutning är ändamåls- enliga och eventuellt föreslå åtgärder för att effektivisera tillsynen inom detta område. Som redovisats ovan avslog regeringens förslag om en skärpning av kravet på åtskillnad mellan elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet (bet. 2001/02:NU9, rskr. 2001/02:180). anmodade regeringen att göra en förnyad prövning av frågan och återkomma till med ett nytt för- slag. Mot denna bakgrund skall utredaren närmare analysera försla- get till en skärpning av kravet på åtskillnad mellan elnätsverksam- het och konkurrensutsatt verksamhet genom att uppställa förbud mot gemensam VD och gemensam styrelsemajoritet i nätföretag och elhandels- eller elproduktionsföretag. Även andra skärpningar i kravet på åtskillnad kan övervägas. Särskilt skall konsekvenserna av förslaget för de mindre företagen med både elnätsverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet beaktas. Utredaren skall här beakta vad som anges i elmarknadsdirektivet. Enligt ellagen skall en elanvändare som saknar elleverantör av berörd innehavare av nätkoncession anvisas en elleverantör, som gentemot nätkoncessionshavaren har åtagit sig att leverera el till sådana användare. Det finns dock ingen skyldighet för konces- sionshavaren att teckna kontrakt med den elleverantör som erbjuder kunderna det mest fördelaktiga priset eller andra villkor. Utredaren skall bedöma behovet av offentlig upphandling av anvisad elleverantör och om det behövs föreslå utformningen av ett system där tjänsten som anvisad elleverantör upphandlas i konkurrens. I detta sammanhang bör även utredaren analysera behovet av regler för skyldigheter som anvisad elleverantör samt flexiblare möjligheter att byta elleverantör vid annan tid än Utredaren bör även beakta de erfarenheter som finns från tillfällen då systemet med anvisad elleverantör har använts. I propositionen Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning (prop. 2001/02:143) presenterade regeringen sin bedömning att gällande bestämmelse om att de småskaliga elprodu- centerna endast skall betala för den del av nättariffen som motsva- rar årlig kostnad för mätning och rapportering får vissa effekter som inte är önskvärda och att den därför bör tas bort eller ändras. Det saknades dock ett tillräckligt väl underbyggt underlag för att bedöma vilka konsekvenser det kan få för den småskaliga elpro- duktionen.