sou · GSB353 · 2005-01-01 00:00:00 — Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade om kommittédirektiv angående översyn av verksamheten och arbetsformerna vid Statens ljud- och bildarkiv (dir. 2002:155). Genom direktivet bemyndi- gades chefen för att, för uppdraget, till- kalla en särskild utredare. Med stöd av detta bemyndigande förord- nade departementschefen över- arkivarie att vara särskild utredare. Till sak- kunniga förordnades departementssekreterare och VD-assistent , som experter förord- nades departementssekreterarna . anställdes som utredningssekreterare. lämnade upp- draget . Till utredningen adjungerades generaldirektör och avdel- ningschef . anställdes som utredningssekreterare. Departementssekreterare förordnades som expert, förordnandet gällde retroaktivt fr o m . Regeringen beslutade genom tilläggsdirektiv (dir 2003:152) om för- längd utredningstid från till . entledigades departementssekreteraren och rättssakkunnige förordnades som expert. Utredningen har antagit namnet . vid Kommittéservice har varit utredningens assistent. Utredningen överlämnar härmed betänkandet Bevara ljud och rörlig bild. Insamling, migrering prioritering (SOU 2004:53). Förslag till lag om ändring av lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument..................................................... Några allmänna utgångspunkter för uppdraget ..................... Statens ljud- och bildarkivs problembeskrivning ............ Migrering av de analoga samlingarna ...................................... Insamling av radio- och TV-sändningar ................................. och bildarkiv verksamhet och Uppdrag och mål...................................................................... Verksamhet och arbetsformer................................................. Yttrandefrihetsgrundlagen, Radio- och TV-lagen m.m......... Radio och televisionsutbudets utveckling ...................... Ljud- och bildbevarandekommittén........................................ Andra aktörer inom ljud- och bildområdet ............................ Arkivmyndigheter, enskilda arkivinstitutioner m.m.............. ABM – samverkan .................................................................... Samarbete mellan berörda institutioner ........................ Avtal om leverans och annat arkivsamarbete ......................... En nationell bevarandeplan för rörliga bilder......................... Inledning till överväganden och förslag ......................... Förslag till inriktning för egen insamling och Övergripande riktlinjer för egen insamling och Förslag till ändring av kravet på pliktleverans av film ..... Förslag till migrering av inspelat material...................... Grundläggande inriktning för migrering................................ Kostnader och finansiering........................................ Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1392) om pliktexemplar av dokument................................................... Bilaga 1 Kommittédirektiv............................................................. Bilaga 2 Migrering av audiovisuellt innehåll – Tekniska Bilaga 3 teknikgrupp.................................... Bilaga 4 Lag (1993:1392) om pliktexemplar av dokument........... Förordning (1993:1439) om pliktexemplar av I kapitel 1 redogörs för allmänna utgångspunkter inför uppdraget. Utgångspunkten har varit en koncentration på två huvudfrågor. Den första frågeställningen avser vilka insamlingstekniker som Statens ljud- och bildarkiv skall använda. Utredaren behandlar i betänkandet om Statens ljud- och bildarkiv skall göra egen inspel- ning (i direktivet benämnt egen referensbandning). Den andra frågeställningen avser förutsättningarna för det långsiktiga be- varandet av Statens ljud- och bildarkivs analoga samlingar. I detta avseende behandlas vad som krävs för att föra över materialet till digitala medier s.k. migrering. I kapitel 2 redogörs för Statens ljud- och bildarkivs problem- beskrivning. I kapitlet tas upp hur myndigheten ser på migrering av de analoga samlingarna samt ett system med egen inspelning av framför allt vissa televisionskanaler. I kapitel 3 beskrivs Statens ljud- och bildarkivs verksamhet och organisation. Här redogörs för myndighetens förvärvsverksamhet avseende det leveranspliktiga utbudet och för andra förvärv än lag- stadgade. Vidare lämnas en kort beskrivning av bevarandeverksam- heten och katalogiseringsarbete. I kapitlet tas även upp tillgänglig- görandet och tillhandahållandet samt det internationella sam- arbetet. I kapitel 4 ges en översikt över de lagar, som är av betydelse för möjligheterna att samla in, bevara, migrera och tillhandahålla ljud och bild i digital form. Regler i dessa avseenden finns i lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument, lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, personuppgifts- lagen (1998:204), yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469) och radio- och TV-lagen (1996:844). Forskningens behov och användning av det audiovisuella käll- materialet behandlas i kapitel 5. Här redogörs för vilka kategorier av forskare som huvudsakligen begagnar materialet samt hur till- gängligheten kan ökas vid en digitalisering av materialet. I kapitel 6 lämnas en redogörelse för radio- och televisionsut- budets utveckling. Inströmningen till Statens ljud- och bildarkiv har ökat kraftigt sedan starten . Sedan televisions- och radiomonopolet upplöstes har en stor mängd radio- och tele- visionskanaler etablerats. Mycket tyder på att andelen unika pro- duktioner varierar mellan kanalerna och att en stor mängd av ut- budet utgörs av repriser. De frågor som är förknippade kring det långsiktiga bevarandet av ljud och rörliga bilder samt andra tekniska frågor tas upp i kapitel 7. Här beskrivs det fysiska underlaget, de s.k. informationsbärarna, som de analoga upptagningarna är inspelade på. Dessa har relativt kort livslängd. Detta i kombination med att avspelningsutrust- ningen efter inte längre finns att tillgå, gör det nöd- vändigt att överföra informationen från analog form till digital form, s.k. migrering. I kapitlet tas också upp det internationella samarbetet och kompetenskrav avseende den tekniska sidan av be- varandet. I kapitel 8 redogörs för de tidigare utredningar som har behand- lat frågor om insamling, urval, gallring och pliktleverans av radio- och televisionssändningar. I kapitel 9 görs en genomgång av verksamheten hos andra aktö- rer inom ljud- och bildområdet. Här återfinns dels Svenska Filmin- stitutet, dels de program- och produktionsbolag som sänder och bevarar ljud och rörlig bild. Övriga aktörer som arkivmyndigheter och enskilda arkivinstitutioner m.fl. beskrivs också. Det samarbete som finns mellan Statens ljud- och bildarkiv, och beskrivs i kapitel 10. Avtalen om leverans och annat samarbete utgör grunden för sam- arbetet. Därutöver redogörs för arbetet med en nationell bevaran- deplan för rörliga bilder. I kapitel 11 redogörs för utgångspunkterna för de förslag som pre- senteras I kapitel 12 läggs fram förslag till övergripande riktlinjer för in- samling och prioritering. De grundläggande principerna i plikt- exemplarslagen skall gälla även i fortsättningen. hantering och lagring av de stora och ökande volymerna kan göra att prioriteringar blir nödvändiga. Vidare föreslås att Statens ljud- och bildarkiv ges i uppdrag att samla in radio- och televisionspro- gram genom egen insamling. Enligt gällande bestämmelser i pliktexemplarslagen skall ett pliktexemplar av film som gjorts tillgänglig för allmänheten lämnas till Statens ljud- och bildarkiv. I kapitel 13 föreslås en ändring av kravet på pliktleverans av film. Förslaget syftar till att filmer skall vara undantagna från leveransplikt, i de fall pliktexemplar av video- gram av filmen levereras. I kapitel 14 föreslås grundläggande riktlinjer för migrering av in- spelat material. Material, som inte är dubbletter och som samlats in, föreslås bevaras genom överföring av uppgifterna till nya tekniska system (migrering). För att åstadkomma detta föreslås att ett migreringsprojekt startas för att migrera det insamlade materialet De ekonomiska konsekvenserna av lämnade förslag redovisas i kapitel 15. Redovisningen avser de kostnader som blir följden av förslaget att Statens ljud- och bildarkiv skall göra egen insamling av radio- och televisionsprogram. Vidare redovisas de kostnader som uppkommer för att bevara materialet i digital form. Det migre- ringsprojekt som föreslås skall fortgå för att föra över mate- rialet från analog form till digital form. kost- nader redovisas i ungefärliga termer. För att finansiera framlagda förslag presenteras de finansieringskällor som står till buds. Slutligen återfinns i kapitel 16 författningskommentarer till före- slagna ändringar i lagen (1993:1392) om pliktexemplar av doku- mentet. lag om ändring av lagen (1998:1392) om pliktexemplar av dokument Enligt beslut föreskrivs att 12, 18 och 37 §§ lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument skall ha följande ly- Av film som gjorts tillgänglig Av film som gjorts tillgänglig för allmänheten här i landet för allmänheten här i landet skall ett pliktexemplar lämnas. skall ett pliktexemplar lämnas, såvida filmen inte gjorts tillgäng- lig som videogram för allmän- heten här i landet i minst fem Av videogram som gjorts tillgängligt för allmänheten här i landet i minst fem exemplar skall ett pliktexemplar lämnas. Av film eller videogram som har granskats av och därvid inte godkänts för visning skall ett pliktexemplar lämnas. Föreskrifterna i denna paragraf gäller inte om annat följer av 13 § eller av vad som förskrivs om kombinerat material i 16 och 17 §§. Av ljudradio- och televisionsprogram, som skall spelas in enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsför- ordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden, skall plikt- exemplar lämnas i form av en sådan inspelning av programmet som skall göras enligt bestämmelsen. Av ljudradio- och televisionsprogram, som svenskt program- företag får sända med stöd av tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen (1996:844) eller som genom satellit- sändning som utgår från förmedlas till allmänheten från svenskt programföretag, skall ett pliktexemplar lämnas av varje sändning. Av andra ljudradio- och televisionsprogram än som avses i andra stycket skall ett pliktexemplar lämnas av varje sändning som ägt rum per kalenderår. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta för vilka veckor som pliktexemplar skall lämnas. Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får medge undantag från skyldig- heten att lämna pliktexemplar enligt första och andra stycket, såvida ljudradio- och televisions- program samlas in på annat sätt. Beslut som en annan myndighet än regeringen har meddelat en- ligt denna lag får överklagas hos länsrätten. Beslut om undantag enligt Beslut om undantag enligt 36 § får dock inte överklagas. 18 § fjärde stycket och 36 § får dock inte överklagas. Enligt direktiven har mitt uppdrag bestått i att utreda och utvärdera verksamheten och arbetsformerna vid Statens ljud- och bildarkiv, se över verksamheten med utgångspunkt i dagens situation avseende uppgifter, organisation och arbetsformer för in- samlande, bevarande och tillhandahållande av material. Jag skall därvid särskilt beakta om myndigheten skall göra egen referensbandning och insamling av digitala filer. Jag skall även se över förutsättningarna för det långsiktiga bevarandet av de analoga samlingarna. Betänkandet är indelat i två avdelningar. Den första innehåller en bakgrundsbeskrivning. Den andra innehåller mina överväganden och förslag. 1.2Några allmänna utgångspunkter för uppdraget Under den tjugofemåriga tid som Statens ljud- och bildarkiv har funnits har samhällsomdaningen varit explosionsartad. Vi har gått från ett industrisamhälle till ett samhälle som kan ges många be- teckningar: informationssamhälle, servicesamhälle, postindustriellt samhälle. Utvecklingen inom det s.k. informations- och kommuni- kationsteknologiområdet har varit mycket snabb och visar inga tecken på att avstanna. Utbudet inom informationssektorn, där Statens ljud- och bildarkiv verkar, är omfattande och ökar kraftigt. Arkivinstitutionerna, biblioteken och museerna fyller en allt viktigare funktion i denna föränderliga och alltmer globaliserade värld, där den anglosaxiska informationsindustrin kommit att dominera. De fyller flera uppgifter i samhället och bör så göra även De har både en kunskapsförsörjande uppgift och en kulturarvsuppgift. Det finns självfallet samband mellan dessa av mångahanda slag. Alla de tre sektorerna har att bemästra en allt stridare och komplexare informationsström. De har en allt svårare uppgift men därmed också en väsentlig sådan. Statens ljud- och bildarkiv har sin självklara plats i detta sammanhang. Myndigheten har alltså enligt min mening att samla in och bevara materialet i den form som det nått mottagaren dvs. formen skall ligga så nära det utsända originalet som möjligt. Denna grundsyn ligger bakom flera av mina ställningstaganden nedan. Jag skall enligt direktivet utreda och utvärdera arbetsformerna vid Statens ljud- och bildarkiv och därvid se över verksamheten med utgångspunkt i dagens situation avseende uppgifter, organisa- tion och arbetsformer för insamlande, bevarande och tillhanda- hållande av material. Jag har studerat verksamheten översiktligt och min åsikt är att verksamheten sköts på ett ändamålsenligt sätt och inte föranleder några förslag till förändringar. Statens ljud- och bildarkiv har ett väl etablerat samarbete med såväl nationella som internationella organ inom området. Verksamheten ligger såvitt jag kan bedöma tekniskt sett väl till. Jag har, som jag tolkat direktivet, koncentrerat mig på två huvudfrågor: insamling (egen inspelning) av materialet och förutsättningarna för det långsiktiga bevarandet av de analoga samlingarna (migrering) som förvaras hos Statens ljud- och bild- arkiv. Dessa frågor är av avgörande betydelse för den framtida in- riktningen av verksamheten, som lagen (1993:1392) om pliktexem- plar av dokument (fortsättningsvis benämnd pliktexemplarslagen) utgår ifrån. Jag ger därvid förslag till hur dessa frågor skall kunna få en lösning men jag har inte funnit anledning att ändra i de grund- läggande principerna i denna. Det finns också omistligt och intressant material hos och , som måste migreras. Detta ligger dock utanför mitt uppdrag. Jag skall föreslå regler och övriga författningsändringar som be- hövs. Jag av tidsskäl inte behandlat några av de nya distributions- formerna som t.ex. Internet. Av samma anledning har jag inte haft möjlighet att inhämta synpunkter från forskarsamhället. Den effektiva tid som stått utredningen till buds har av skilda om- ständigheter varit kort. Jag har under utredningsarbetet haft nio sammanträden med ut- redningens sekreterare, sakkunnig och experter. Genom adjunge- rade experter har synpunkter från Statens ljud- och bildarkiv samt från inhämtats. Besök har företagits vid Statens ljud- och bildarkiv och dess styrelse har informerats . Möten har också ägt rum med ledningarna för och . Utöver ovanstående har jag haft kontakter med KB-utredaren som haft till uppdrag att göra en översyn av Kungl. , dess verksamhet och arbetsformer (dir. 2002:156). Den tekniske chefen vid ljud- och bildarkiv, , har för utredningens räkning sammanställt en teknisk rapport. En teknikgrupp bestående av företrädare för Statens ljud- och bildarkiv, , och har bistått vid utarbetandet av denna rapport. Jag och sekreteraren har haft fem sammanträden med teknikgruppen. Medarbetare från Statens ljud- och bildarkiv har försett mig med faktauppgifter. 2Statens ljud- och bildarkivs problembeskrivning 2.1Migrering av de analoga samlingarna Statens ljud- och bildarkivs samlingar omfattar i speltid räknat mer än av ljud och rörliga bilder. Den största delen består av analoga magnetband med begränsad hållbarhet och de tekniska systemen som används för att avläsa informationen genomgår successiva generationsväxlingar. Statens ljud- och bild- arkiv har material på mer än 50 olika ljud- och videosystem, som sinsemellan inte är kompatibla. Kombinationen av den fysiska bära- rens korta livslängd och den snabba omloppstiden för de tekniska formaten innebär, som framgår av den tekniska rapporten, att in- spelningarnas faktiska livslängd är begränsad. De undersökningar som Statens ljud- och bildarkiv har gjort visar tydligt att för vissa format är det endast fråga om innan materialet kan anses vara förlorat. Statens ljud- och bildarkiv har insett svårigheterna med att försöka bevara inspelningarna i den fysiska form som de har . Det är i stället det inspelade informationsinnehållet som genom migrering till nya digitala format och nya bärare kan fås att leva vidare till kommande generationer. Erfarenheterna från den omkopiering som Statens ljud- och bildarkiv utifrån nuvarande resurser har kunnat göra, visar att migrering i den omfattning som det här måste bli fråga om är oerhört resurskrävande. Mycket av arbetet måste ske genom manu- ella insatser. Statens ljud- och bildarkiv har därför ansett att det är ytterst betydelsefullt att en sådan överföring endast behöver göras . Strategin har därför varit att ta fram ett system, det automatiserade audiovisuella arkivet, som genom datoriserade rutiner kan sköta kommande migrering med ett minimum av insatser. Detta förutsätter en digital hantering, materialet måste därför i ett första skede migreras från analoga till digitala informationsbärare. Statens ljud- och bildarkivs problembeskrivning Statens ljud- och bildarkiv har genom sina pilotprojekt visat att det finns digitala masslagringssystem som efter viss anpassning kan motsvara de krav som ställs på ett digitalt audiovisuellt arkiv. För- utsättningarna finns således för att migreringen i den här omfatt- ningen kan bli en engångsinsats, och att framtida migreringsinsat- ser snarare kan skötas genom automatiserade överföringar. Om inte en storskalig digitaliseringsprocess initieras kommer med all säkerhet inspelningarna i Statens ljud- och bildarkivs sam- lingar att förstöras osystematiskt och oplanerat och inte som resultat av ett genomtänkt urval. Forskningen kommer därvid att gå miste om ett viktigt källmaterial för den framtida förståelsen av vår tid och vårt samhälle. I de fall där upphovsrätten kan lösas kan materialet även göras tillgängligt för kunskapsinhämtande, för studiecirklar, i undervis- ning m.m. 2.2Insamling av radio- och TV-sändningar Som framgår av kap. 5 har utbudet ökat kraftigt , framför allt på televisionssidan. Leveransplikten för radio- och televisionssändningar är kopplad till programbolagens skyldighet att, för andra juridiska ändamål, framställa inspelningar av det totala sändningsflödet (Se avsn. Denna koppling har i första hand setts som en praktisk lösning, eftersom det inte har ansetts vara rimligt att kräva av program- bolagen att de skall framställa särskilda kopior för arkiverings- ändamål. Det har inte heller ansetts rimligt att kräva att program- bolagen skall frånhända sig sina originalinspelningar. Kopplingen till referensbandningen innebär att Statens ljud- och bildarkiv ca efter sändningstillfället skall få in den totala sändningen från de leveranspliktiga kanalerna. Systemet med att referensbanden också skall utgöra pliktexemplar har blivit allt mer problematiskt för Statens ljud- och bildarkiv, huvudsakligen av följande skäl: 1.Leverans sker även av stora mängder dubblerat material, dvs. i första hand repriser. För vissa kanaler, t.ex. filmkanalerna, är det ett stort problem eftersom man där sänder samma innehåll vid ett stort antal tillfällen. Statens ljud- och bildarkivs under- sökningar visar att det dessutom i stor utsträckning är samma programinnehåll, t.ex. utländska komediserier, som sänds i Statens ljud- och bildarkivs problembeskrivning Då sändningarna löpande bandats på VHS-kassetter kan inte Statens ljud- och bildarkiv i efterhand gallra enskilda program. 2.Hos de sändande bolagen är pliktexemplarsbandningen ofta en lågprioriterad verksamhet. Den sköts i många fall slarvigt, och utrustningen underhålls inte, vilket kan innebära att inspelning helt uteblir eller att de levererade banden kan sakna ljud och/eller bild. Då Statens ljud- och bildarkiv erhåller banden långt efter sändningstillfället har man ingen möjlighet att på- verka kvaliteten på inspelningarna. De åtgärder som ljud- och bildarkivet kan göra är att informera kanalerna löpande när fel upptäcks. 3.De fysiska bärarna, banden, är ofta av lägsta kvalitet, 4.Den tekniska inspelningsnivån är ofta mycket låg, en ren logg- ningskvalitet. Sammantaget medför dagens system att Statens ljud- och bildarkiv på televisionsområdet får leveranser som i stora delar består av identiskt material, som är bristfälligt inspelat på en mycket låg tek- nisk kvalitet och på bärare som inte är lämpliga för långtidsbeva- rande. 3Statens Ljud- och bildarkiv verksamhet och organisation En kansliordning om pliktleveranser för tryckta skrifter infördes efter fransk modell . Den föreskrev att allt som framställdes vid tryckerier skulle lämnas i två exemplar till det kungliga kansliet, varav det ena exemplaret skulle förvaras vid och det andra vid Kungl. började tekniken ge möjlighet att spela in och lagra ljud och rörliga bilder. Ljud- och bildmedierna utveckla- des och marknaden för filmer, fonografcylindrar och grammofon- skivor tog fart. I början fanns ingen ordnad systematisk arkivering av dessa nya medier. Det skulle dröja flera decennier innan någon på allvar tog sig an denna uppgift. Stiftelsen lingarna byggde fr.o.m. mitten av upp en filmarkiv, som 1964 togs över av . startades Nationalfonoteket som en egen avdelning inom Kungl. Därigenom kunde leveranser från de stora skiv- bolagen samlas in. Verksamheten var frivillig och omfattade större delen av den svenska skivproduktionen . har systematiskt byggt upp pro- gramarkiv för radio och sedermera för television. Forskare och politiker började att reagera mot gallringsprinciperna vid programarkiv och mot att samlingarna var svårtillgängliga för forskning. 1967 beslu- tades därför att skulle utreda frågor om arkivering m.m. av fonogram, den automatiska databehandling- ens media och övriga lagringsmedia tillhörande informationsbe- handlingens område. Ett tilläggsdirektiv innehöll bl.a. formuleringen att även skulle utreda allmänna arkiveringsproblem sammanhängande med ljud- och bild- upptagningar. och bildarkiv – verksamhet och organisation ansåg i sitt slutbetänkande Bevara ljud och bild (SOU 1974:94) det vara av stor vikt att information, opinionsbildning, kulturella framställningar m.m. som läggs fram inför offentligheten genom de moderna medierna såsom radio, television, fonogram, film och videogram blir bevarade i en omfatt- ning som någorlunda svarar mot vad som är fallet med tryckta skrifter. För att garantera detta föreslogs att pliktexemplarslagen utvidgades till att gälla även vissa ljud- och bildupptagningar. Kommittén förordade även att en särskild arkivinstitution skulle inrättas som mottagare av pliktexemplaren. Genom kommitténs förslag lades grunden för en utvidgning av pliktexemplarslagen samt inrättandet av det dåvarande Arkivet för ljud och bild () som en fristående nationell mate- rial. Myndigheten bytte 2001 namn till Statens ljud- och bildarkiv. Statens ljud- och bildarkiv är en statlig myndighet med uppdrag att ansvara för det långsiktiga bevarandet och tillhandahållandet av det i tillgängliga utbudet av inspelat ljud och rörliga bilder. Statens ljud- och bildarkiv har således det nationella ansvaret för de audiovisuella medierna i . Verksamheten grundar sig huvud- sakligen på bestämmelser i pliktexemplarslagen. I uppdraget ingår även att samla in andra inspelningar som kan vara av betydelse för framtiden.