sou · GSB326 · 2005-01-01 00:00:00 — – förslag till ny lag Betänkande av Utredningen om vägtransporter och arbetstid SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av för- valtningsavdelning. Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 1993. – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren kan beställas hos: Fax: 08–405 42 95 Telefon: 08–405 47 29 /propositioner/sou/pdf/remiss.pdf Genom ett beslut tillkallade regeringen en särskild utredare med uppgift att överväga hur och rådets direktiv /15/EG av om arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende väg- transporter skall genomföras i svensk rätt. förordnades som särskild utre- dare. förordnades kanslirådet och departementssekreteraren , båda Närings- departementet, samt specialisten , , som experter i utredningen. förordnades Per och som huvudsekreterare respek- tive sekreterare i utredningen. Utredningens assistent har varit . Utredningen, som antog namnet Utredningen om vägtranspor- ter och arbetstid, har under arbetets gång inhämtat synpunkter från företrädare för myndigheter, arbetsmarknadens parter, bransch- organisationer samt från företrädare för de genomförande myndig- heterna i vissa andra länder. Med detta betänkande, Arbetstid vid vägtransporter – förslag till ny lag, är utredningsarbetet slutfört. Frågeställningar som aktualiseras............................................ En vägtransportmarknad i förändring ............................ EU:s gemensamma vägtransportmarknad.............................. Den svenska vägtransportnäringen......................................... Rättslig grund, syfte och innehåll ........................................... 4.1Allmänna arbetstidsregler och särskilda regler om kör- och vilotider m.m..................................................................... 4.2Förhållandet mellan de arbetsrättsliga reglerna och de särskilda reglerna för vägtransportsektorn Inriktningen av utredningens förslag ............................. 5.1Var hör bestämmelserna hemma i det svenska Kollektivavtal eller lag.............................................................. I vilken författning bör bestämmelserna införas.................... 5.4Vilka bestämmelser i vägarbetstidsdirektivet föranleder Ny lag om arbetstid vid visst vägtransportarbete............. Mer långtgående skydd och möjligheter till undantag........... 6.2Bör den nya lagen gälla vid transporter för vilka EG- förordningen 3820/85 inte tillämpas....................................... Begrepp och definitioner ......................................................... Tillämpning av bestämmelserna på egenföretagare ................ 6.5.1 Kopplingen mellan kontroll och registrering av 6.5.2 Kontroll på väg eller i företaget?.................................. 6.5.4 Kontroll av andra länders förare................................... 6.5.5 Samverkan i fråga om tillsyn ........................................ Huvudsakligt innehåll i den nya lagen .................................... Dispositivitet och dispens ............................................ 6.6.3 Bestämmelser som hämtas från 6.6.4 Bestämmelser som hämtas från arbetstidslagen........ Tillsyn, sanktioner m.m.............................................. 6.6.6 Skillnader mellan arbetstidslagen och Framtida ändringar av om vägtransporter ... Effektivare regler genom en förbättring av kontrollen ....... Vägarbetstidsdirektivet och egenföretagare ......................... Bakgrund och argument ............................................. 7.2.2 Egenföretagare i svensk arbets- och 7.2.3 Frågor att lösa om reglerna skall omfatta Slutsatser angående egenföretagare ........................... 7.2.5 Vissa medlemsstaters inställning till frågan om Genomförandet av vägarbetstidsdirektivet i andra 9.1Konsekvenser för företag allmänt, konkurrensfrågor, Konsekvenser för arbetsmiljön ............................................. 9.3 Konsekvenser för små företag............................................... 2002/15/EG av om arbets- tidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter............................. Bilaga 4 Rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 om harmonisering av viss social Utredningens uppdrag har varit att överväga hur EG:s vägarbets- tidsdirektiv1 skall genomföras i svensk rätt. Direktivet syftar till förbättrad arbetsmiljö, förbättrad trafiksäkerhet och tillnärmning av konkurrensförhållandena inom delar av vägtransportsektorn. Det innehåller bestämmelser om bl.a. maximal veckoarbetstid, ras- ter, nattarbete och registrering av arbetstid. Från vissa av reglerna skall kunna avvikas, i första hand genom överenskommelser i kollektivavtal. Direktivet, som kan genomföras i medlemsländerna genom författning eller kollektivavtal, skall börja tillämpas . Från samma datum 2009 skall direktivet even- tuellt även gälla förare som är egenföretagare. Vi har under arbetets gång inhämtat synpunkter på hur direkti- vet kan genomföras från företrädare för myndigheter, arbetsmark- nadens parter, branschorganisationer och från vissa andra länder. Utredningen har prövat var direktivets bestämmelser hör hemma i det svenska rättssystemet. Det finns tydliga beröringspunkter med trafiksäkerhetsfrågor men utredningen anser att starkare skäl talar för att bestämmelserna bör hänföras till det arbetsrättsliga området. Det främsta skälet är att arbetstidsfrågor utgör en central del av de arbetsrättsliga förhållanden som regleras i kollektivavtal. Det är angeläget att även vägarbetstidsdirektivets bestämmelser blir en del av det regelverk som arbetsmarknadens parter har att beakta vid regleringen av arbets- och anställningsvillkor i kollektivavtal. 1 och rådets direktiv /15/EG av om arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter, EGT L 80, 23.3.2002, s. 35, Celex 32002L0015. Eftersom direktivet kan genomföras direkt genom kollektivavtal, har förutsättningarna för detta undersökts. En stor majoritet av arbetstagarna inom åkeri- och bussbranscherna omfattas av arbets- tidsbestämmelser i kollektivavtal. Parterna på dessa områden har emellertid avvisat eller i vart fall uttryckt stor tveksamhet till kol- lektivavtal som metod för genomförandet och förordat lagstiftning. Det är således uppenbart att lagstiftning måste tillgripas. För att likväl upprätthålla kollektivavtalens betydelse i fråga om arbetstid lägger utredningen ett författningsförslag som fullt ut till- varatar de möjligheter direktivet ger åt parterna att förfoga över bestämmelserna i kollektivavtal. Av de olika sätt att i författning genomföra direktivet anser utredningen att det lämpligaste är införandet av en ny lag. Skälen för detta är följande. Regelverken om arbetstid, körtid, vilotid, m.m. på vägtransport- området är redan innan direktivet skall börja tillämpas mycket omfattande och komplexa. Utöver den svenska arbetstidslagstift- ningen, som även omfattar vägtransportområdet, finns regler om kör- och vilotid m.m. i EG-förordningar, särskilt EG-förordning 3820/852. Därtill kommer särskilda svenska regler som komplette- rar EG-förordningarna. Mot denna bakgrund anser utredningen att direktivet bör genomföras på ett sätt som tillvaratar de förenk- lingsmöjligheter som finns. Om en ny lag införs och det arbete som omfattas av den nya lagen helt undantas arbetstidslagen, kan samtliga arbetstidsregler för sådant arbete samlas i en författning. Om den nya lagen dess- utom enbart blir gällande för sådant arbete då EG-förordningen 3820/85 eller motsvarande Europeiska överenskommelse3 (i förhål- lande till länder som inte är med i EU eller EES) tillämpas, uppnås ett sammanhållet regelverk där nationella regler om arbetstid har- monierar med om körtid och vilotid. Sådana ändringar leder också till att vissa allmänna regler i den gällande arbetstidslag- stiftningen kan slopas för denna del av vägtransportsektorn. Det handlar om bestämmelser som i princip gäller samtliga arbetstagare, men som inte tillämpas vid de vägtransporter som skall omfattas av den nya lagen. 2Rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter, EGT L 370, 31.12.1985, s. 1, Celex 31985R3820. 3Europeiska överenskommelsen om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid inter- nationella vägtransporter (AETR-överenskommelsen). Eftersom frågan huruvida egenföretagare skall omfattas av direktivet, och i så fall på vilka villkor, kommer att bli föremål för ytterligare överväganden inom EU, bör den svenska regleringen för dessa personer inte bestämmas . Utredningen pekar i betänkan- det på ett antal frågor som direktivets tillämpning på egenföreta- gare väcker. Utredningen noterar också att vissa av de förslag till ändringar i reglerna om kör- och vilotid, färdskrivare samt kontroll av regel- efterlevnad, som diskuteras i EU, är svårförenliga med vägarbetstidsdirektivet. I betänkandet tar vi upp förutsätt- ningarna för vägkantskontroller och kontroller hos företagen. Utredningens förslag – ny lag om arbetstid vid visst vägtransport- arbete Den nya vägarbetstidslagen skall gälla vid arbete då EG-förord- ningen 3820/85 eller AETR-överenskommelsen skall tillämpas. Den föreslås gälla enbart för de arbetstagare som är förare, i den betydelse som avses i nämnda förordning och överenskommelse. Den nya lagen och bestämmelserna om kör- och vilotid i EG-för- ordningen respektive AETR-överenskommelsen kommer därmed att komplettera varandra och avse samma arbete. För annat väg- transportarbete gäller i stället arbetstidslagen. Lagen skall i princip även gälla arbete som utförs utanför , förutsatt att föraren är anställd i ett svenskt företag. I den nya vägarbetstidslagen genomförs vägarbetstidsdirektivets bestämmelser om maximal veckoarbetstid, raster, nattarbete och registrering av arbetstid. Begränsningen av den sammanlagda veckoarbetstiden innebär att den får uppgå till högst i genomsnitt under en fyra- månadersperiod. får arbetstiden dock inte överstiga . Om arbete är förlagt under nattetid får arbetstiden inte överstiga . Med avses perioden mellan kl. 1.00 och kl. 5.00, om inte annan fyratimmarsperiod bestäms på arbetsstället. I tillägg till de rastbestämmelser som skall iakttas enligt EG-för- ordningen 3820/85, som avser rast under körtid, får arbete enligt den nya lagen inte utföras än utan rast. Om arbetstiden överstiger skall rasten uppgå Rasten får delas upp på flera perioder om minst vardera. Parterna får i kollektivavtal träffa överenskommelse om att avvika från begränsningen av den sammanlagda arbetstiden till högst och från begränsningen av arbetstiden under nattetid. Vidare ges de möjlighet att i kollektivavtal bestämma om en utsträckning av beräkningsperioden för beräkning av den genomsnittliga sammanlagda veckoarbetstiden till högst sex måna- der. Dessa förslag innebär att den nya vägarbetstidslagen ur arbets- miljö- och trafiksäkerhetssynpunkt ansluter till den skyddsnivå som föreskrivs i vägarbetstidsdirektivet. Rätten att träffa kollektiv- avtal om avvikelser från den nya lagen kompletteras av möjligheter till dispens. Den nya vägarbetstidslagens övriga regler motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt arbetstidslagen. Reglerna om ordinarie arbetstid, övertidsuttag , mertid för deltidsanställda, nöd- fallsövertid, pauser samt besked om arbetstidens förläggning har samma innebörd som motsvarande bestämmelser i arbetstidslagen. Med dessa förslag harmonierar den nya lagen med arbetstidslagen. Detta är viktigt med tanke på de arbetstagare som utför arbete som kommer att omfattas av bägge lagarna. Möjligheterna att träffa kollektivavtal om arbetstidsförhållanden torde också underlättas genom en sådan överensstämmelse. Arbetstidslagens bestämmelser om jourtid, övertidsuttag per fyraveckorsperiod respektive kalendermånad, nattvila, veckovila, raster, anteckningar om arbetstid samt undantagen för s.k. okon- trollerbart arbete och för arbete som utförs av arbetstagare som själva har förtroendet att disponera sin arbetstid, tas inte in i den nya lagen. Orsaken är att de motsvaras av bestämmelser som följer av vägarbetstidsdirektivet eller EG-förordningen 3820/85 eller att de i övrigt inte anses lämpliga i den nya lagen. Myndighetstillsynen av den nya lagen skall utövas av Arbets- miljöverket. Bestämmelserna om tillsyn, dispens, straff och över- tidsavgifter är utformade i linje med motsvarande bestämmelser i arbetstidslagen. lag () om arbetstid vid visst vägtransportarbete Härigenom föreskrivs1 följande. Denna lag innehåller bestämmelser om arbetstid vid arbete i sam- band med vägtransporter, vid vilka rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter2 eller Europeiska överenskommel- sen om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internatio- nella vägtransporter (AETR) skall tillämpas. Lagen gäller de arbetstagare som utför arbete som förare, i den betydelse som avses i förordningen och överenskommelsen. I rådets förordning (EEG) nr 3820/85 och i AETR-överens- kommelsen finns särskilda bestämmelser om kör- och vilotider. I arbetstidslagen (1982:673) finns bestämmelser om arbetstid vid arbete som inte omfattas av denna lag. Om arbetstagaren utför arbete som omfattas av denna lag och arbete som omfattas av arbetstidslagen för samma arbetsgivare, skall arbetstiden läggas samman. 1Jfr och rådets direktiv /15/EG av om arbets- tidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter (EGT L 80, 23.3.2002, s. 35, Celex 32002L0015). 2EGT L 370, 31.12.1985, s. 1 (Celex 31985R3820). Ett avtal är ogiltigt i den mån det innebär att mindre förmånliga regler skall tillämpas för arbetstagarna än som följer av denna lag. Genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation får dock göras avvikelser från bestämmel- serna i 3–7 §§, 8 § andra stycket samt 9 och 10 §§. Genom ett sådant kollektivavtal får också tidsperioden för beräkning av den högsta tillåtna sammanlagda arbetstiden enligt 8 § första stycket utsträckas . I ett kollektivavtal som avses i första stycket får också bestäm- mas i vilken omfattning perioder av väntan, då arbetstagaren inte fritt kan disponera över sin tid och måste befinna sig på sitt arbets- ställe beredd att utföra arbete, enligt bestämmelserna i 8 § fjärde stycket, 9 § första stycket och 11 § tredje stycket, skall räknas som arbetstid. Avvikelse från 6 § andra och tredje styckena får göras även med stöd av kollektivavtal som har slutits av en lokal arbetstagarorgani- sation. Sådana avvikelser gäller dock under högst av en månad, räknat från den dag då avtalet ingicks. En arbetsgivare som är bunden av ett sådant kollektivavtal som avses i första, andra, tredje och fjärde styckena får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, men som sysselsätts i arbete som avses med avtalet. Ordinarie arbetstid, övertid, m.m. Den ordinarie arbetstiden får uppgå till högst . När det behövs med hänsyn till arbetets natur eller arbetsför- hållandena i övrigt får arbetstiden uppgå i genomsnitt för av högst . Veckan räknas från och med måndag, om inte annan beräkning tillämpas på arbetsstället. Med övertid förstås sådan arbetstid som överstiger ordinarie arbetstid enligt 3 §. Om annan ordinarie arbetstid gäller på grund av kollektivavtal som har tillkommit i den ordning som anges i 2 § första stycket, eller på grund av medgivande om avvikelse av enligt 14 §, skall med övertid i stället förstås sådan arbetstid som vid heltidsarbete överstiger ordinarie arbetstid enligt avtalet. Vid beräkning av övertid skall ledighet som förläggs till arbets- tagarens ordinarie arbetstid likställas med fullgjord ordinarie arbetstid. När det finns ett särskilt behov av ökad arbetstid, får övertid tas ut med högst under ett kalenderår (allmän övertid). Har natur- eller olyckshändelse eller annan liknande omständighet som inte har kunnat förutses av arbetsgivaren vållat avbrott i verk- samheten eller medfört överhängande fara för sådant avbrott eller för skada på liv, hälsa eller egendom, får övertid tas ut för arbete i den utsträckning som förhållandena kräver (nödfallsövertid). Om det för arbetsstället finns en lokal arbetstagarorganisation inom vars avtalsområde arbetet faller, får nödfallsövertid tas ut endast under förutsättning att arbetsgivaren underrättar organisationen om övertidsarbetet. Nödfallsövertid får inte tas ut än från arbetets början utan att tillstånd till arbetet har sökts hos Arbets- miljöverket. Med mertid förstås sådan arbetstid som vid deltidsanställning över- stiger arbetstagarens ordinarie arbetstid enligt anställningsavtalet. Bestämmelsen om beräkning av övertid i 4 § andra stycket skall tillämpas även vid beräkning av mertid. När det finns särskilt behov av ökad arbetstid, får mertid tas ut med högst under ett kalenderår (allmän mertid). Mer- tid får också tas ut med tillämpning av de villkor för nödfallsövertid som gäller enligt 6 §. Den sammanlagda arbetstiden får uppgå till i genomsnitt . Den sammanlagda arbetstiden får dock inte överstiga . Den begränsningen gäller dock inte i de fall som avses i artikel 6.1 fjärde stycket i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 eller artikel 6.1 fjärde stycket i AETR-överenskommelsen. Om arbetstagaren utför arbete vid vilket denna lag skall tillämpas för flera arbetsgivare, skall den begränsning av arbetstiden som avses i första och andra styckena gälla summan av antalet arbetade timmar. Arbetsgivaren skall av arbetstagaren skriftligen begära uppgifter om sådant arbete som har utförts för annan arbetsgivares räkning. Arbetstagaren skall tillhandahålla arbetsgivaren denna information skriftligen. För tillämpningen av bestämmelserna i första, andra och tredje styckena, skall i arbetstiden inräknas tid som arbetstagaren inte fritt kan disponera över och måste befinna sig på sitt arbetsställe beredd att utföra arbete. Vidare skall vid tillämpningen av dessa bestämmelser semesterledighet och sjukfrånvaro likställas med arbetstid. Om någon del av arbetstiden är förlagd till , får arbetstiden inte överstiga som påbör- jas efter avslutad dygns- eller veckovila enligt artikel 8 eller 9 i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 eller artikel 8 i AETR-över- enskommelsen. Vid tillämpningen av denna bestämmelse skall i arbetstiden inräknas tid som arbetstagaren inte fritt kan disponera över och måste befinna sig på sitt arbetsställe beredd att utföra arbete. Med i första stycket avses perioden mellan kl. 1.00 och kl. 5.00, om inte annan fyratimmarsperiod mellan kl. 0.00 och kl. 7.00 tillämpas på arbetsstället. Undantag från begränsningen av nattarbete i första stycket får göras tillfälligtvis, om det föranleds av något särskilt förhållande som inte har kunnat förutses av arbetsgivaren. Besked om arbetstidens förläggning Arbetsgivare som anlitar arbetstagare till arbete annat än tillfälligt skall lämna arbetstagarna besked om ändringar i fråga om den ordi- narie arbetstidens förläggning minst i förväg. Ett sådant besked får dock lämnas i förväg, om verksamhetens art eller händelser som inte har kunnat förutses ger anledning till det. Raster under sådan körtid som avses i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 och AETR-överenskommelsen skall förläggas i enlighet med förordningen eller överenskommelsen. Arbete får dock aldrig utföras längre än utan rast. Rasten skall uppgå till minst , om arbetstiden omfattar mellan sex och . Om arbetstiden överstiger , skall rasten uppgå till minst . Rasten får delas upp på flera perioder om minst vardera. Rast som tas under väntan, då arbetstagaren inte fritt kan dispo- nera över sin tid och måste befinna sig på sitt arbetsställe beredd att utföra arbete, räknas som arbetstid om inte annat bestäms i kollek- tivavtal i enlighet med 2 § tredje stycket. Arbetsgivaren skall ordna arbetet så att arbetstagarna kan ta de pauser som behövs utöver rasterna. Om arbetsförhållandena kräver det, får i stället särskilda arbets- pauser läggas ut. Arbetsgivaren skall i så fall på förhand ange arbetspausernas längd och förläggning så noga som omständig- heterna medger. Pauser räknas in i arbetstiden. Arbetsgivaren skall registrera övertid, mertid, sammanlagd arbets- tid, nattarbete samt rasternas förläggning. Registren skall bevaras hos arbetsgivaren efter det att den tidsperiod som arbetet omfattar har löpt ut. Arbetsgivaren skall på begäran av arbetstagaren lämna denne en kopia av den registrerade arbetstiden. Även fackliga organisationer som företräder arbetstagare på arbets- stället har rätt att på begäran få en sådan kopia. Om det inte kan träffas kollektivavtal som avses i 2 § får Arbets- miljöverket medge sådana avvikelser som avses i den bestämmelsen, förutsatt att det finns särskilda skäl. Ytterligare övertid eller mertid, utöver allmän övertid respektive allmän mertid, får medges med högst under ett kalen- derår. skall se till att lagen följs och har rätt att på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för till- synen. För att utöva tillsynen har rätt att komma in på arbetsställena. Polisen skall därvid lämna den handräckning som behövs. får meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att denna lag skall följas. I beslut om föreläggande eller förbud kan sätta ut viten. Till böter eller fängelse i högst döms den arbetsgivare som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett föreläggande eller ett förbud som har meddelats med stöd av 16 §. Detta gäller dock inte om föreläggandet eller förbudet har förenats med vite. Till böter döms en arbetsgivare som uppsåtligen eller av oaktsam- het har 1.anlitat en arbetstagare i strid mot 3–10 §§, 11 § andra stycket eller brutit mot 13 §, utan att avvikelse har gjorts enligt 2 eller 14 §, 2.lämnat oriktiga uppgifter om förhållanden av vikt, när Arbets- miljöverket har begärt upplysningar eller handlingar enligt 15 § första stycket. För en arbetsgivare som inte fullgör sina förpliktelser enligt kol- lektivavtal som avses i 2 §, gäller vad som föreskrivs om påföljd i avtalet eller i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Om en arbetsgivare har överträtt bestämmelserna i 5 och 6 §§ utan att ha stöd i kollektivavtal enligt 2 § eller ha fått dispens enligt 14 §, tas en särskild avgift ut (övertidsavgift). Avgiften tas ut av den fysiska eller juridiska person som utövar den verksamhet i vilken överträdelsen har begåtts. Övertidsavgiften utgör för varje timme otillåten övertid och för varje arbetstagare som har anlitats i strid mot 5 eller 6 §, en procent av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde då överträdelsen begicks. Avgiften kan sättas ned eller efterges om särskilda omständig- heter föreligger. Beträffande övertidsavgifter i övrigt skall bestämmelserna i 27 § arbetstidslagen tillämpas. beslut i ärenden som avses i 14 § eller beslut om tillstånd enligt 6 § tredje stycket får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Andra beslut som har meddelat enligt denna lag får överklagas hos regeringen. För att ta till vara arbetstagarnas intresse i ett ärende enligt denna lag får beslut som avses i 21 § överklagas av huvudskyddsombud eller, om något sådant ombud inte finns, av annat skyddsombud. Finns det inte något skyddsombud, får en arbetstagarorganisation överklaga ett sådant beslut i den mån saken rör medlemmarnas intresse och organisationen har yttrat sig i ärendet. får förordna att dess beslut skall gälla omedel- bart. Denna lag träder i kraft . lag () om ändring i arbetstidslagen (1982:673) Härigenom föreskrivs i fråga om arbetstidslagen (1982:673) att 2 § skall ha följande lydelse 1.arbete som utförs i arbets- tagarens hem eller annars under sådana förhållanden att det inte kan anses vara arbetsgivarens uppgift att vaka över hur arbetet är ordnat,