sou · GSB3112 · 2005-01-01 00:00:00 — Skyldighet för barnets förmyndare att ansvara för kostnader m.m. som är förknippade med fordonsinnehavet. Underrättelse till över- förmyndaren. De åtgärder som utredningen föreslår innebär i korthet att förmyn- darna ansvarar för de kostnader m.m. som ett barns fordonsinne- hav medför. När ett barn registreras som ägare eller innehavare av ett motorfordon, skall därför barnets förmyndare regi- streras. Har barnet två förmyndare, skall båda registreras. Förmyndaren behöver inte ha förarbehörighet för fordonet i fråga. Häremot kan möjligen invändas att det då på goda grunder kan antas att någon annan än förmyndaren i praktiken använder fordonet. Innehav av ett motorfordon förutsätter emellertid inte att ägaren har förarbehörighet, och med hänsyn härtill anser utredningen inte att ett sådant krav bör ställas på förmyndaren. Förmyndaren behö- ver inte vara svensk medborgare. Med den föreslagna lösningen blir sålunda förmyndarna skyldiga att betala fordonsskatt, avgifter för oriktig parkering, eventuella av- gifter till m.m. I de situationer ägaren Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... till ett motorfordon kan åläggas straffansvar för en viss gärning trots att han inte själv har begått den, s.k. ägaransvar, blir det förmyndarna som svarar i barnets ställe. Regler om förmyndares ansvar bör införas i lagen om vägtrafik- register. Närmare föreskrifter om registreringen av förmyndare i vägtrafikregistret bör införas i förordningen om vägtrafikregister. Eftersom en förmyndare likställs med en ägare av fordonet bör ändringar också införas i de författningar som beträffande ägarbe- greppet inte hänvisar till lagen om vägtrafikregister, bl.a. fordons- skattelagen och trafikskadelagen. När det gäller avgifter för oriktigt parkerade fordon hänvisar både lagen om felparkeringsavgift och lagen om kontrollavgift vid olovlig parkering till ägarbegreppet i lagen om vägtrafikregister. Någon ändring i dessa lagar är således inte nödvändig. Utredningen delar och Konsumentombuds- mannens uppfattning att överförmyndaren bör få kännedom om att ett barn registreras som ägare till ett motorfordon. Det bör dock inte ställas krav på överförmyndarens samtycke, utan det är till- räckligt att underrättar överförmyndaren i samband med registreringen. En sådan skyldighet för att underrätta överförmyndaren i samband med att ett barn registreras som ägare till ett motorfordon har som redan noterats införts i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. Eftersom barnet är skyddat mot fordonsrelaterade skulder genom den föreslagna lös- ningen, torde överförmyndaren bara ha intresse av att engagera sig i situationer då barnet registreras som ägare till särskilt dyrbara motor- fordon. I dessa fall kan det nämligen finnas anledning att överväga att omsätta bilens värde i pengar för att undvika kapitalförstöring. Vad gäller de sakrättsliga aspekterna på gåvor av bl.a. motorfordon hänvisas till avsnitt A 3.6.6. Innebörden av förmyndarnas ansvar Förmyndarna ansvarar alltså i den registrerade ägarens, dvs. bar- nets, ställe för de skyldigheter som följer med fordonsinnehavet. Härvid avses sådana avgifter som följer av någon författning, dvs. fordonsskatt, avgifter för oriktigt parkerade fordon, avgift till , överlastningsavgift m.m. Däremot ansvarar förmyndarna inte för förpliktelser som vilar på civilrättslig grund, dvs. verkstadskostnader, inköp av drivmedel, kostnader för besikt- Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... ning hos AB m.m. Förmyndarna har, som fram- gått, ett straffrättsligt ansvar för att fordonet inte brukas i strid mot bestämmelserna i olika trafikförfattningar. I dessa författningar finns nämligen regler om strikt ägaransvar, vilka sålunda kommer att bli tillämpliga på förmyndarna. Barnet kan således inte bli betalningsskyldigt för skatter, trafik- försäkringsavgifter, böter och avgifter som hänför sig till fordons- innehavet. Skulle barnet däremot använda fordonet, kan det natur- ligtvis ådömas ansvar för t.ex. olovlig körning och hastighetsöver- trädelse. Barnet kan dock inte bli betalningsskyldigt för avgifter för oriktig parkering trots att barnet har använt fordonet. Undantag från förmyndarens ansvar Huvudregeln bör vara att förmyndaren ansvarar för de kostnader m.m. som ett barns fordonsinnehav medför. Det finns dock situationer då det inte framstår som rimligt att en förmyndare skall bära ägaransvaret och därmed registreras i väg- trafikregistret. Vissa fordon, t.ex. lätta motorcyklar och traktorer, får nämligen föras av den som har fyllt och som har avlagt godkänt förarprov. En 16-åring som köper en lätt motorcykel för pengar som han har tjänat genom eget arbete har sålunda ett intresse av att kunna registrera fordonet på sig själv utan att förmyndaren görs ansvarig. Vetskapen hos en förmyndare om vad det i kostnadshänseende kan innebära att ansvara för ett fordon kan leda till att förmyndaren vägrar medverka till registreringen, vilket får till följd att den omyndige i praktiken inte kan köpa fordonet i fråga. I nämnda exempel är det ju för övrigt sannolikt den omyndige själv som använder fordonet i fråga. Undantag från den tänkta ordningen bör således göras för det fall det rör sig om ett fordon som den underårige har behörighet att föra. Likaså bör undantag göras för släpfordon, t.ex. släpvagnar, som kan dras av ett fordon som den omyndige har förarbehörighet för. Rent tekniskt förutsätts här att det vid registreringsförfarandet går att kontrollera att den underårige verkligen har förarbehörighet. Detta kan ske genom en kontroll i vägtrafikregistret där meddelade förarbehörigheter finns registrerade eller genom att en kopia av utfärdat körkort eller traktorkort bifogas ansökan om registrering. Det senare torde vara nödvändigt för utländska medborgare för vilka svensk förarbehörighet inte har meddelats. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Det kan tänkas att den omyndige vid tiden för anmälan om regi- strering har förarbehörighet för fordonet i fråga men sedermera för- lorar denna, t.ex. till följd av ett trafikbrott. I en sådan situation uppkommer frågan huruvida barnets förmyndare bör bli ansvariga för de kostnader m.m. som uppkommer efter det att barnet har för- lorat sin förarbehörighet. Enligt utredningens mening bör av flera skäl så inte ske. Syftet med att förmyndare görs ansvariga för kost- nader m.m. hänförliga till barnets fordonsinnehav är att undvika att barn utnyttjas som bulvaner. I de situationer då en omyndig har kör- kort för det fordon som han är registrerad ägare till måste presum- tionen vara att barnet använder fordonet i fråga och har rådighet över detta. Redan detta talar för att kostnadsansvaret inte bör ligga på förmyndarna i sådana situationer. Ett annat skäl är att fordonet i fråga kan vara inköpt för pengar som den omyndige själv har tjänat in genom eget arbete efter det att han har fyllt . Enligt 9 kap. 3 § får förmyndarna inte utan vidare ta hand om sådan egendom. Barnets förvärv av motorfordon Förmyndarnas ansvar och kravet på registrering av dessa i väg- trafikregistret bör omfatta samtliga motorfordon som ett barn på ett eller annat sätt förvärvar. Det gör således ingen skillnad om fordo- net har inköpts för barnets pengar eller om det har tillfallit honom genom arv, testamente eller gåva. Vid ett eventuellt undantag från förmyndaransvaret, dvs. då barnet har erforderlig förarbehörighet, gör det inte heller någon skillnad om barnet själv har köpt fordonet eller erhållit det i t.ex. gåva. Förmyndarens ansvar för kostnader m.m. omfattar även de situa- tioner då en omyndig person innehar ett fordon på grund av kredit- köp med återtagandeförbehåll eller med nyttjanderätt för en be- stämd tid om . När det i det följande talas om barnet som ägare avses fallet då barnet är innehavare av ett for- don på de sätt som nämnts. För enkelhetens skull kommer det emellertid fortsättningsvis endast att talas om barnet som ägare av ett fordon. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Barnet blir myndigt eller förvärvar förarbehörighet, m.m. Förmyndarnas ansvar för de fordonsrelaterade kostnaderna m.m. upphör enligt förslaget när barnet fyller eller om barnet före sin myndighetsdag får förarbehörighet för det fordon som det är regi- strerat som ägare till. Detsamma bör gälla, om fordonet är ett släp- fordon och den omyndige får förarbehörighet för ett fordon som kan dra släpfordonet i fråga. Vidare bör förmyndarnas ansvar upp- höra, om barnets fordon avregistreras. Däremot bör förmyndarnas ansvar inte påverkas av att fordonet ställs av. Skulle barnets fordon överlåtas på någon annan övergår naturligtvis ansvaret för skatt m.m. på den nye ägaren. Vad som sagts innebär emellertid inte att förmyndarna undgår ansvar för de kostnader som har uppkom- mit före det att barnet blev myndigt respektive förvärvade erfor- derlig förarbehörighet m.m. Ytterligare om ansvarets placering När ett barn registreras som ägare till ett fordon skall anmälan om registrering göras av barnets förmyndare. Förfogar barnet över fordonet i enlighet med vad som föreskrivs i 9 kap. 3 eller 4 § för- äldrabalken, bör det dock kunna göra en anmälan om registrering på egen hand. Har barnet två förmyndare skall båda underteckna anmälan. Är anmälan om registrering undertecknad av endast en av förmyndarna bör den betraktas som ofullständig, varvid bör förelägga förmyndarna att komplettera ansökan. Inkommer inte någon komplettering bör ansökan avvisas. Härigenom undviks att en omyndig person registreras som ägare till ett fordon utan den andre förmyndarens vetskap. Barnets förmyndare ansvarar solidariskt för kostnader m.m. som uppkommer till följd av fordonsinnehavet. En förmyndare ansvarar emellertid endast för de kostnader m.m. som har uppkommit som han har varit barnets förmyndare. Skulle han av någon anledning upphöra att vara förmyndare, svarar han inte för kost- nader som har uppkommit därefter. När det talas om barnets förmyndare avses de civilrättsliga för- myndarna. Vanligen framgår dessa av de uppgifter som finns i skatte- myndighetens folkbokföringsregister, men det kan finnas undan- tagssituationer då detta register inte speglar de rätta förhållandena. Det kan t.ex. tänkas att en dom varigenom en förälder skiljs från för- Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... mynderskapet för ett barn registreras med viss eftersläpning i folk- bokföringen. En person som på detta sätt har upphört att vara för- myndare kan inte göras ansvarig för kostnader m.m. som därefter har uppkommit, oavsett vad som finns registrerat i folkbokförings- registret. Om en förmyndare avlider, skiljs från förmynderskapet i en vård- nadsprocess eller entledigas från förmynderskapet enligt 10 kap. 10 § , blir den kvarvarande förmyndaren ensam ansvarig för kostnader m.m. Finns det inte någon annan förmyndare, blir den som särskilt förordnas till förmyndare ansvarig för kostnader m.m. För att undvika betalningsansvar för t.ex. avgifter till följd av att fordonet har varit oriktigt parkerat bör en tilltänkt förordnad för- myndare innan han förordnas kontrollera huruvida barnet är regi- strerat som ägare till något fordon. Den förordnade förmyndaren blir visserligen inte ansvarig för kostnader m.m. som uppkommit före hans förordnande men väl efter. Det ligger således i hans intresse att ta reda på var ett fordon som är registrerat på barnet finns någonstans och vem som använder det. Skulle det röra sig om en registrering för skens skull bör den förordnade förmyn- daren se till att fordonet registreras i den verklige ägarens namn. Endast förmyndare kan göras ansvariga för en omyndig persons fordonsinnehav Ansvaret för de kostnader m.m. som ett barns bilinnehav medför följer med förmynderskapet. En förmyndare kan således inte begära att få bli entledigad från detta ansvar eller avtala med den andre förmyndaren eller någon annan att denne ensam skall bära ansvaret för kostnaderna. Utredningens förslag tillåter således inte att någon annan än för- myndarna görs ansvariga för ett barns fordonsinnehav. Detta har sin grund i att de förmyndare som registrerar fordon i sina barns namn vanligtvis själva använder fordonet eller i vart fall förfogar över det. Det kan naturligtvis finnas undantagsfall då förmyndaren inte är den som använder det fordon som har registrerats på barnet. T.ex. kan det tänkas att ett barn ärver ett åkeri med tillhörande last- bil som körs av någon anställd i rörelsen. I en sådan situation kan förmyndaren känna att han inte vill ansvara för ett fordon som han inte använder och har kontroll över. Närmare till hands vore kanske att låta den anställde chauffören vara ansvarig för kostnader m.m. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... En ordning som skulle innebära att andra myndiga personer än förmyndare kan göras ansvariga för de kostnader som fordonsinne- havet medför, är emellertid förknippad med vissa risker. Mindre nogräknade föräldrar som vill undgå nämnda kostnadsansvar kan tänkas vidtala någon myndig person att, kanske mot viss ersättning, stå som ansvarig för eventuella kostnader i samband med att för- myndarens barn registreras som ägare. Detta skulle kunna få till följd att ansvaret för avgifter för oriktig parkering, fordonsskatter och försäkringspremier flyttas från ett barn till målvakter som redan är mer eller mindre skuldsatta och som saknar utmätnings- bara tillgångar. Det sagda innebär att en släkting till barnet inte själv kan regi- strera ett fordon på barnet i fråga. Vill t.ex. en mor- eller farförälder skänka ett fordon till sitt barnbarn, måste han eller hon ta kontakt med dess förmyndare som kan ombesörja att barnet registreras som ägare. Förmyndarna blir då som regel ansvariga för kostnader m.m. i enlighet med vad som anförts ovan. Den förmyndare som vill komma ifrån sitt ägaransvar för den omyndige måste se till att fordonet säljs eller avregistreras. Den omständigheten att en förmyndare inte får låta någon annan ansvara för de kostnader m.m. som är förknippade med ett barns fordonsinnehav innebär inte något förbud för förmyndaren att sälja barnets fordon på kredit med återtaganderätt eller upplåta nyttjande- rätt i det för en bestämd tid om . I enlighet med regle- ringen i nuvarande 4 § lagen om vägtrafikregister skall köparen res- pektive nyttjanderättsinnehavaren då anses som ägare. 3.6.5.6Föräldrars möjlighet att för sina barns räkning ingå avtal som innebär skuldsättning Förslag: I 13 kap. 12 § första stycket 1 föreskrivs att för den omyndiges räkning får en förälder endast med överförmyn- darens samtycke ta upp lån eller företa någon annan rättshandling som innebär att den omyndige sätts i skuld. I paragrafens andra stycke föreskrivs att en förälder utan samtycke från överförmynda- ren får företa en rättshandling som innebär att barnet får ett kortare anstånd med betalning för en vara eller en tjänst av ett mindre belopp som från början är bestämt till sin storlek. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Föräldrars möjlighet att för sina barns räkning ingå avtal som inne- bär skuldsättning av barnet regleras i 13 kap. 12 § . Av paragrafens första stycke framgår att överförmyndarens samtycke erfordras i tre situationer, nämligen för att 1.ta upp lån eller ingå någon annan skuldförbindelse, 2.ingå borgensförbindelse, eller 3.ställa den omyndiges egendom som säkerhet för den omyndiges eller någon annans förbindelse. års reform av fanns motsvarande reglering i dåvarande 15 kap. 14 § första och andra styckena där det föreskrevs att förmyndaren inte utan överförmyndarens sam- tycke fick uppta lån, ingå växelförbindelse eller återköpa livförsäk- ring på den omyndiges vägnar. Inte heller fick föräldrar utan över- förmyndarens samtycke på den omyndiges vägnar ingå borgensför- bindelser eller ställa den omyndiges egendom som säkerhet för annans förbindelse. I förarbetena till lagen om förmyn- derskap uttalas beträffande motsvarigheten till nämnda lagrum att motivet till kravet på samtycke var att hindra en minskning av den enskildes förmögenhet som en skuldsättning alltid medför. De transaktioner som krävde överförmyndarens samtycke var därvid endast upptagande av penninglån och ingående av växelförbindelser. Däremot krävdes inte samtycke för andra kreditavtal, t.ex. kredit- köp (NJA II 1924 s. 432). I samband med översynen och mitten av av regler ändrades reglerna om bl.a. för- äldrars förmyndarförvaltning. Resultatet blev regleringen i bl.a. 13 kap. 12 § första stycket . Det som skiljer 13 kap. 12 § första stycket från föregångaren 15 kap. 14 § första och andra styckena är dels att återköp av liv- försäkring inte kräver överförmyndarens samtycke, dels att en för- älder inte utan samtycke från överförmyndaren får ställa den omyn- diges egendom som säkerhet för den omyndiges egna förbindelser. Vidare har ordet växelförbindelse ändrats till skuldförbindelse. Det framgår inte av förarbetena till reform varför man har valt att ändra ordet växelförbindelse till skuldförbindelse. Inte heller framgår det vad som skall förstås med begreppet skuldför- bindelse. 1993/94:251 s. 115 sägs att det generella kravet på samtycke för skuldsättning bör finnas kvar, varefter det i författnings- kommentaren till 13 kap. 12 § anförs att första stycket Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... i det föreslagna lagrummet i stort sett motsvarar vad som gällde enligt 15 kap. 14 § första och andra styckena , se a. prop. Uttalandena är måhända ägnade att förvilla, eftersom det inte kan sägas ha funnits något generellt krav på överförmyn- darsamtycke för skuldsättning av barn års reform. T.ex. torde kravet på överförmyndarsamtycke enligt dåvarande 15 kap. 14 § inte ha omfattat kreditköp, jfr förarbetsuttalan- dena . Vissa former av kreditköp nämns emellertid i författningskommentaren i 1993/prop. som exempel på trans- aktioner som överförmyndaren inte bör lämna sitt samtycke till, se a. prop. Med hänsyn till det ovan anförda finns det enligt utredningens mening anledning att ta upp frågan om vilka former av skuldsätt- ning som fordrar överförmyndarens samtycke. Rättshandlingar som innebär skuldsättning I det dagliga livet uppkommer skulder som skall betalas inom kortare eller . Ett banklån i samband med köp av en fastig- het är en skuld som löper , medan en vara som levereras mot faktura vanligen genererar en skuld som skall betalas inom någon eller . I båda fallen åtar sig den enskilde att reglera skulden inom rätt tid. Detta åtagande kan komma till ut- tryck i en skriftlig handling som undertecknas av säljare och köpare, men åtagandet kan också vara formlöst och underförstått av båda parter, t.ex. när en person skickar efter en bok som levereras mot faktura. Huvudregeln vid fri föräldraförvaltning är att föräldrar äger före- träda barnet vid olika former av rättshandlingar som rör barnets egendom. Genom regler i 13 kap. inskränks den fria föräldraförvaltningen på en del områden, bl.a. vid vissa former av skuldsättning. Den nuvarande utformningen av 13 kap. 12 § första stycket punkten 1 innebär att överförmyndarens tillstånd erfordras när en förälder vill ta upp ett lån i barnets namn eller låta barnet ingå någon skuldförbindelse. Ordet skuldförbindelse har inte någon vedertagen specifik juridisk betydelse. Begreppet används vanligen för att be- teckna ensidiga skuldförbindelser avsedda för allmän omsättning, se t.ex. 1 kap. 3 § lag (1998:1479) om kontoföring av finansiella in- strument. Ordet används emellertid också som en allmän beteck- Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... ning för ett åtagande att betala en viss skuld, t.ex. i samband med upptagande av banklån. Som framhållits ovan är det oklart vad som avses med begreppet skuldförbindelse i 13 kap. 12 § första stycket punkten 1 . Sannolikt används begreppet i en mer all- män betydelse i nämnda lagrum, möjligen avses all form av avtals- grundad skuldsättning av barn, jfr vad som sagts ovan. Förtydligande av föräldrars möjlighet att vidta rättshandlingar som innebär att barnet sätts i skuld Det framstår enligt utredningens mening som onödigt omständligt att en förälder måste begära överförmyndarens samtycke så fort han eller hon för barnets räkning avser ingå ett köp av en vara eller tjänst som inte betalas kontant. I praktiken innebär en sådan ordning att överförmyndaren måste tillfrågas vid samtliga transaktioner som innebär ett visst betalningsanstånd, t.ex. vid köp mot faktura. Å andra sidan finns det naturligtvis en risk för att föräldrar oöver- tänkt intecknar sina barns framtida ekonomi eller rentav utnyttjar sina barn ekonomiskt, om föräldrarna ges en alltför långtgående möjlighet att skuldsätta sina barn. Vissa skulder framstår som farli- gare än andra. Hit hör bl.a. skulder som uppgår till större belopp och skulder som löper med ränta. Vidare finns det anledning att vara försiktig med att låta barnet få tillgång till tjänster som de mer eller mindre fritt kan utnyttja men som betalas i efterhand, t.ex. inter- net- och mobiltelefontjänster. Enligt utredningens uppfattning bör föräldrar intill en viss gräns ges möjlighet att för barnets räkning företa rättshandlingar som innebär en skuldsättning för barnet. Det kan ju tänkas att ett barn har erhållit pengar i gåva för att skaffa en viss vara som enklast köps mot faktura. Under förutsättning att det handlar om rättshandlingar som rör mindre värden och att transaktionen endast innebär ett kortare betalningsanstånd – i regel inte – bör en förälder vara befriad från kravet på att begära överförmyndarens samtycke. Ett villkor är dock att skulden är angiven till ett bestämt belopp redan från början. Med rättshandlingar som rör mindre vär- den avses vardagliga företeelser som inköp av t.ex. böcker, leksaker och idrottsutrustning som inte betingar högre pris än några . Rör det sig däremot om kreditköp av dyrare varor och tjänster, t.ex. avancerad hemelektronik eller resor, måste överför- myndaren vidtalas. Med hänsyn till kravet på att skulden redan vid Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... rättshandlingens ingående skall vara bestämd till ett visst belopp får en förälder inte utan överförmyndarens samtycke teckna ett mobil- telefonabonnemang i barnets namn, om abonnemanget innebär att samtalsavgifter och liknande skall betalas i efterhand. Det finns naturligtvis inget som hindrar att en förälder tecknar ett mobiltele- fonabonnemang i sitt eget namn och därefter låter barnet använda telefonen i fråga. Ett alternativ är att låta barnet förvärva en mobil- telefon med vilken endast ett i förskott erlagt belopp kan utnyttjas för samtal och motsvarande tjänster. I sammanhanget bör fram- hållas att den föreslagna regleringen i 13 kap. 12 § naturligtvis inte inverkar på föräldrars möjlighet att inom ramen för den fria föräldraförvaltningen göra kontantuttag från barnets konto för att genomföra rättshandlingar på barnets vägnar. Den stränga regleringen syftar till att avhålla föräldrar från att skuldsätta sina barn, eftersom skuldsättning ofta innebär ett eko- nomiskt risktagande. Endast i de fall det kan anses försvarbart med hänsyn till barnets intressen bör en skuldsättning komma i fråga. Framställningen ovan har tagit sikte endast på föräldrars förval- tning av barns egendom. En regel motsvarande förslaget till 13 kap. 12 § första stycket 1 bör emellertid införas i 14 kap. 13 § första stycket 1 för att täcka upp situationen då det är en förordnad ställföreträdare som förvaltar sin huvudmans egendom. 3.6.5.7Registrering av barns skulder i kreditupplysnings- register Bedömning: Kreditupplysningsföretag bör inte genom lagstiftning hindras att registrera omyndiga personer i sina register. När det gäller registrering av skulder hos kronofogdemyndigheten och hos kreditupplysningsföretagen behandlas barn på samma sätt som vuxna, dvs. det finns inte några regler som medger förmånli- gare behandling av barn i denna fråga.