sou · GSB322d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Detta föranledde att man informerade kandidaten om kravet på redovisning av såväl direkt som indirekt stöd och att man formulerade riktlinjer för vad som gällde internt i hanteringen av kampanjen, till exempel att den inte kunde få stöd genom att få använda partiföreningens olika resurser som telefon, kopiator och valstuga (i ). I antog länsförbundet samma regler som partistyrelsen antagit (i [2002]). I tog arbetarkommunen beslut om att alla socialdemokratiska kandidater skulle skriva under en blankett med regler för kandidater till fullmäktige (Socialdemokraterna i ). antog inga lokala direktiv för personvalet. Enligt partiet profilerade man sina sex främsta kandidater men hade inga personvalskampanjer och frågan om direktiv var inte uppe till diskussion (i ) I var partistyrelsens rekommendationer utgångspunkten för hållning. i beslutade att centralt utfärdade direktiv och riktlinjer skulle gälla och antog inga utöver dessa (2003a och 2003b). Rättvisepartiet socialisterna i hade inga riktlinjer för personvalskampanjer. Partiet är uttalade motståndare till personval och enligt partiet hade man inga kandidater som bedrev personvalskampanj i valet (Rättvisepartiet socialisterna 2003). I och hade pensionärers intresseparti inga direktiv vad gäller personvalskampanjer, vilket delvis SOU 2004:22 Bilaga 8 förklarades med att det inte var många som avsåg att driva personvalskampanjer (SPI 2003b). i hade inga lokala direktiv gällande personvalskampanjer (2003). Kandidaternas egen kampanjprocess – varför personvalskampanjer? Motiven till att bedriva personvalskampanj varierade. Många kandidater menade att det var ett eget intresse att driva personval och en extra möjlighet till väljarkontakt, i vissa fall hävdade man också att det kändes självklart. Flera av dessa kandidater var placerade på valbar plats i nomineringen inför valet. I de fall där kandidater angav att man valde att bedriva personvalskampanj eftersom man var missnöjd med nomineringen innebar det att kandidaten inte placerades på rimligt valbar plats. En del kandidater bedrev sin kampanj mer som en konsekvens av att de var profilerade av partiet. I något fall var det också så att de personvalsinslag som förekommit enligt kandidaterna inte varit på eget initiativ och under egen kontroll utan helt på initiativ av utomstående organisationer. Nomineringarna hade således betydelse för kandidaternas beslut. En del kandidater blev sporrade att profilera sig av bra nominering, vilket följande exempel visar: Jag fick reda på att jag hamnat på första plats på landstingslistan genom ett telefonsamtal, jag hade givetvis blivit tillfrågad innan om jag ville ställa upp och sagt ja. Då ville jag göra något bra, jag ville göra det här bra för partiet. Men då funderade jag på hur jag skulle göra det. Jag visste att det inte fanns några medel för det här, det man kunde ställa upp med från partiet var informationsblad som vi tryckte billigt i kopiatorn. Sedan frågade man mig [även] om jag ville stå sist på kommunlistan... Det gjorde att jag blev nyfiken att även där presentera mig som person, det skapade nyfikenhet. Det föll sig så att jag gjorde de här visitkorten som jag delade ut och jag var ute och pratade med människor. (Intervju J) 3 Avsnittet baseras på följande frågor: Hur kom det sig att du valde att göra en personvalskampanj? Har partiet a) uppmanat kandidaten att driva personval/kandidera? b) avrått? För andra kandidater var förhållandet istället det omvända, den dåliga nomineringen utanför valbar plats föranledde beslutet att driva personvalskampanj: Det fanns en elit i partiet som nominerar självklara kandidater och därför är det svårt att komma fram i den demokratiska processen. Det är svårt att som enskild kunna påverka. Efter en konflikt med partiet bestämde jag mig för att driva personval. (Intervju P) Det var placeringen på listan [som var huvudorsak] eftersom jag ville fortsätta med politiskt arbete. Jag hade inte så stora förhoppningar på personvalet men tänkte att jag kunde chansa. (Intervju B) När jag kom fyra i det allmänna provvalet var jag nöjd. Men sedan räknade man inte det så det sporrade mig att jobba vidare.Det är dags att de begriper att nytt folk behöver komma in. Personval är min enda chans att visa folk vem jag är. De flesta som sitter där är partivalda och det betyder att de som är där röstar på varandra – jag röstar på dig om du röstar på mig, det är så de tänker, det tycker jag inte är bra. (Intervju L) I ett fall var det en facklig organisation som drev kampanj för en kandidat bland annat med tidningsannonser för att lyfta fram kandidaten. de gör på det sättet som de tycker är bäst, jag är medlem i och anställd där och de kände nog av diskussionerna som var förra gången [när kandidaten inte fick flest kryss], och det fanns ett tryck ute bland folk, det finns många som gillar det raka språket och tyckte att nu måste [du] komma fram. (Intervju O) Några kandidater kampanjade mer som en följd av att de blivit profilerade av sitt parti och menade att det inte fanns något direkt personvalsinslag i deras kampanjande. Det var nog mer profilering, det var ingen personvalskampanj. Det handlade om att se till att man kommer ut och träffar medborgarna. Mycket mer var det faktiskt intePartiet har sagt att vi ska ha personval, men vi har redan utsett vilka kandidater vi ska ha, så därför blir det ingen riktig personvalskampanj. (Intervju M) Men i flera fall var det avgörande också synen på personvalet som en möjlighet att få mer kontakt med väljare och någonting som sågs som stimulerande. Det är bra att som kommunpolitiker finnas till hands om någon medborgare vill ställa frågor. Jag tycker att det är bra att det finns ett ansikte man känner igen, därför är det bra med visitkort som har telefonnummer och ansikte. Medborgarna kan ringa och ställa frågor om vad jag tänker driva för frågor och varför man ska rösta på mig. (Intervju G) Jag gör det för att jag brinner för frågorna, jag har vigt mitt yrkesliv och politiken åt vård- och omsorgsfrågor. Jag gör det inte främst för att få personröster, jag ägnar mig åt dem som kanske själva inte har en egen röst och kan stå med plakat utanför (Intervju E) Det växer fram tror jag. Jag har varit aktiv och jobbade väldigt hårt i förra valet, det var väl där någonstans som det började.Jag bestämde mig ungefär efter förra valet. Då bestämde jag mig på allvar för att satsa hårdare på det här, det var väldigt roligt och jag skulle kunna tänka mig en plats i eftersom mitt intresseområde är hälso- och sjukvård. (Intervju I) Valet 1998 var det nytt med personval, det var lite delade stämningar, det var upp och ner om att göra personval eller inte. Jag insåg att jag är ett känt namn i kommunen, att jag var välkänd, det var en anledning till att göra personvalskampanj för partiets skull. Vi trodde att profilering av vissa personer var bra för att ge ansikte åt partiet. Det låg till grund. Jag fortsatte i detta valet. (Intervju A) Det fanns även skillnader i fråga om kandidaterna upplevde att de blev uppmuntrade eller avrådda från partiets sida att driva personval. Knappt hälften av kandidaterna upplevde att de uppmuntrades av sitt parti och ungefär lika många uppgav att de varken uppmuntrades eller motarbetades. Endast ett par kandidater upplevde att partiet avrådde dem från att bedriva personvalskampanj. Som exempel på uppmuntran från partiernas sida kan nämnas att i valet till kommunfullmäktige i erbjöd socialdemokraterna sina kandidater i ett personvalspaket till de som ville. erbjöd till sina tre toppkandidater i valet till i och på liknande sätt stödde distrikt i sina toppkandidater till i . En företrädare för sade att: Ja, vi uppmuntras att profilera oss och göra oss kända.Listan fastställdes på lokalavdelningens årsmöte . I det läget hade vi inte funderat på personval, inte aktivt i alla fall. Det var inte på grund av rädsla eller motstånd, vi har mer haft tradition att vi gjort gemensam sak. Traditionellt är det så att partiet kommer först och individen sedan, som det hänger ihop, det är inte antingen eller. Jag upplever inte att det finns något motstånd, utan tvärtom har man blivit uppmuntrad att om man så önskar driva personvalskampanj och man kunde förvänta sig ganska stort stöd när det gällde datastöd mm. Två kandidater angav att de uttryckligen blivit avrådda från att driva personvalskampanj och en av dessa tillade att personvals- kampanj i är lika med politisk död. Flera kandidater upplevde att partiet inte avrådde men att man i olika grad heller inte direkt stöttade: Jag upplevde att i SPI, bland de företrädare som jag träffat, fanns det inte någon särskild förståelse för vikten av att göra sig känd som person för att få röster, det handlade mer om att ligga lågt, det var en lite passiv attityd även om vi var ute på gator och torg och delade ut enkelt informationsmaterial och vi hade utskick till alla medborgare, så det gjordes en hel del utifrån våra resurser. Det fanns en stark ambition att synas i valet, men det är lite skillnad mot att försöka lyfta fram de personer som finns på listan, man trodde inte på att den vägen skulle kunna ge röster. Jag tillhör de som aldrig varit rädd för personvalet utan tycker att det ger en viss spänst. Det finns en del i vårt parti som är allergiska mot det här, så är det i faktiskt och därför har det aldrig varit något riktigt drag i personvalskampanjerna, däremot har medborgarna en helt annan uppfattning. (Intervju O) Effekter av personvalskampanjer internt i partierna Flera av de intervjuade berättade att personvalskampanjer i vissa fall kan skapa spänningar inom partiet. Några hänvisade till när kandidater utanför valbar plats bestämde sig för att driva kampanj och den rädsla det kan skapa hos etablerade kandidater. Men det kunde även gälla kryssens betydelse för fördelning av politiska uppdrag i styrelser och nämnder efter valet. Angående sina kampanjer sade två kandidater: Man tog det positivt. Men det är klart att de på gränsen till valbar plats, de kan bli rädda att bli utpetade.När jag kom ut med snygga affischer så ledde det till att han som var kommunalråd och stod först på listan blev skakis och han lyckades få igenom att affischera honom, så i all hast sattes massa affischer upp [på honom]. Förra gången [valet ] blev det knepig, partiet hade bestämt att jag skulle vare deras kommunalrådskandidat och stå högst upp på listan. valet fick [en annan kandidat] fler kryss och då blev det en diskussion i efterhand [varför den kandidaten inte skulle] vara kommunalråd när den fått flest kryss. Det var en kampanj internt i partiet. (Intervju O) En kandidat (Intervju D) menade att om partiet fastställt listordningen, blir det ett steg till i valprocessen om någon längre ner på listan sedan bestämmer sig för att bedriva kampanj. Det skulle inte hindras men man skulle inte kunna förvänta sig ekonomiskt stöd från lokalavdelningen, och man skulle vara tvungen att tala om varifrån pengarna kom. En kandidat gav uttryck för att partiet hade stor tolerans även mot dem som fanns längre ned på nomineringslistan: Den toleransen fungerar bra i partiet. Vi hade en person [], han hade egna flygblad och pamfletter och jag tror att han till stor del finansierade det själv. Han fick utdelning också även om det inte räckte till att komma in i fullmäktige. (Intervju Q) För en stor del av de intervjuade kandidaternas var motivet till att bedriva personvalskampanjer ett intresse för personval. Det uppfattades som en chans till ökad kontakt och profilering inför väljarna och därför beslutade man sig för att kampanja. Dålig nominering var ett annat skäl som några angav, där man såg personvalet som en chans att ändå komma in i fullmäktige. Andra skäl var att man blev profilerad av partiet eller att utomstående drev kampanj för kandidaten. De flesta av kandidaterna upplevde att de blev uppmuntrade att driva personval eller att de åtminstone inte blev avrådda, men det framkom även exempel på att personvalet och resultatet av det kan skapa interna spänningar i partierna. Personvalskampanjer – aktiviteter och kampanjmaterial4 Vissa av de intervjuade kandidaterna var mycket aktiva i sin kampanj i så måtto att de hade eget kampanjmaterial och var aktiva i valrörelsen medan andra var mer profilerade av sitt parti. 4 Avsnittet baseras på följande frågor: Vilken typ av personvalskampanj har bedrivits? Typ av aktiviteter? Bland de intervjuade var uppfattningen genomgående att något av det viktigaste i arbetet var att träffa och prata med människor. Framgång kräver också att medborgarna känner till kandidaten och därför räcker det inte att engagera sig under valrörelsen. Att det kan vara minst lika viktigt som ett ambitiöst kampanjmaterial under valrörelsen belyses av en kandidat (s) till kommun- fullmäktige i som var mycket framgångsrik, utan att driva någon egentlig personvalskampanj. Han beskrev sin kampanj, inledningsvis lite skämtsamt, så här: Jag drev ingen personvalskampanj överhuvudtaget. Min personvals- kampanj inskränkte sig till att jag är ute och går med min hund i . Många känner igen mig, de kommer fram och pratar. Jag träffar mycket folk. Efter valet berättade många att de satte kryss på mig. Jag som stod långt ner på listan blev ändå den som blev frontfigur. I kan folk i stort sett bara räkna upp tre namni övrigt är det få politiker man känner igen. Det är inga andra som har skapat sig en profil och det här tycker jag är ett problem. Jag försökte vara en hel del tid i under valrörelsen, jag var i princip på alla s-föreningar och på torgmöten i alla stadsdelarna.Jag var med i en lokaltidning, där tog vi den yngsta kandidaten, det var en invandrartjej och jag. Vi var på en annons med budskapet att om vi får bestämma ska vi bygga hyreslägenheter. Även bland kandidater som var mycket aktiva i personvalet betonades betydelsen av att vara aktiv och göra sig känd bland medborgarna på ett tidigt stadium. Kandidaterna använde sig av en rad aktiviteter, metoder och typer av kampanjmaterial. (s) till kommunfullmäktige i beskrev inslag i sin kampanj så här. Jag skulle på en debatt med om utförsäljning av och då myntade jag uttrycket i radion, Rösta på , så slipper du få [kandidat] den 16:e. Flera nappade på detta och sa att vi skulle trycka upp knappar. Vi hade haft reklam i radio och frågan blev ska vi, dvs. partiet, inte köpa en jingel? Så det blev ett andrahandsbeslut som togs för det här blev mitt i prick. Det är den del av personvalskampanj som vi har haft på nivå. En kandidat (kd) till kommunfullmäktige i beskrev sitt kampanjarbete så här. jag fick uppmaning och hjälp att starta upp en hemsida, det är inget jag själv tog initiativ till. Jag fick möjlighet genom partiet, där fanns jag som personvalsinslag. Sedan var det då den lokala kampanjen vi bedrev här i efter att vi fört resonemang i partigruppen hur vi skulle förhålla oss och hur vi skulle komma igenom bäst. Vi bedömde att det var bäst att dels profilera partiet och dels kandidater. Hur ska vi profilera oss? Vi tog gemensamt beslut att vi matchar fram de två främsta kandidaterna på listan och då blev det jag. Vi fanns med på annonskampanjen.När det gäller hemsidan var jag helt fri att föra fram det jag ville inom ramarna för vad partiet vill.Men däremot i annonskampanjen som jag och den [andra kandidaten] gjorde hade vi som huvudmål att presentera partiets profil, det fanns inga andra önskemål från vår sida heller om egen profil, mer än att vi fanns med med våra namn och bild. Det var partiet som lyftes fram..Jag hade ansvar att komplettera partiets generella affischering med personvalsaffischerna. En del av det kampanjarbete som en kandidat (fp) bedrev till landstings- och kommunfullmäktige i respektive , beskrev hon så här: Jag var nere på varje torgmöte, jag cyklade ner på lunchen, det är också en del i personval. Jag får chansen att säga vad jag tycker i olika frågor.... En del i personval är att se till att jag deltar i alla forum, att vara en aktiv partimedlem. Jag var i valstugan , direkt efter jobbet mellan 4 och 6 och även på luncherna och . Då delade jag ut mina små foldrar i valstugan, delade ut till dem jag pratade med.Jag delade också ut 300 sådana broschyrer på valdagen i brevlådorna. En kandidat (v) till kommunfullmäktige i och landstings- fullmäktige i , bedrev huvudsakligen sin kampanj genom att använda sig av tryckta affischer och flygblad och genom att träffa och tala med människor. En annan person (m) som kandiderade till i , utnyttjade sig i valrörelsen av personliga foldrar och foldrar gemensamt med andra partikandidater på andra nivåer. Dessa gick ut i varierande grad ut till en stor del av hushållen. Men han underströk: Kampanjen pågick egentligen . Aktiviteter var allt från medlemsmöten och besök på företag, klasspresentationer, debatter mm. Det gäller att vara på så många ställen som möjligt och se till att synas i politiska frågor, driva politik. Debattartiklar ingår också i det här, der är allt det här som handlar om utåtriktat arbete. Den kampanj som en kandidat för i bedrev till kommunfullmäktige beskrevs så här: Jag hade tagit fram mycket proffsigt material [med affischer] med snyggt tryck [och] en broschyr där mina idéer lyftes fram. började , poströstningen hade redan inletts när jag fick fram affischer och sånt. Det var , broschyren delades ut veckan innan valet. Broschyren delades ut i brevlådorna i 8–9000 exemplar och nådde ungefär en tredjedel av solnaborna. En kandidat (s) till kommunfullmäktige i , såg det som en naturlig del i sitt arbete, som facklig företrädare med grekisk bakgrund, att jobba med integrationsfrågor och att jobba mycket på arbetsplatserna. Han fick en summa från partiet att använda till personvalskampanj. Han berättade följande: jag använde det till t.ex. visitkortet och en träff med greker i , eftersom jag själv är grek. Det finns ungefär 100 familjer, en stor del av mina 250 röster kom därifrån. Några kamrater från metall har säkert kryssat mig plus några andraDet var de två grejorna som kostade pengar men sedan använde jag massor med andra metoder. Dels genom s-föreningen i som också hade en budget och hade massor av andra aktiviteter. Man hade bland annat ett bokbord och man hade dörrknackningMan får anpassa sig till de traditioner som finns här och hålla en låg profil, det kan vara bra. Så jag hade full respekt för reglerna, även om jag först tänkte att man kunde ta pengar ur egen ficka och affischera eller vad som helst. Jag kände visst frustration i början, hur ska jag göra, eftersom jag kommer från en helt annan kultur. Valet i är mycket mer personlig kopplat.... En av kandidater till i , lyfte fram följande: Jag gjorde en liten broschyr den kostade max och den delade jag ut lite överallt. Om folk känner igen mitt namn så räcker det att några stycken berättar för andra, Jag hade inte så stora möjligheter att göra personvalskampanj, det här var det enda jag gjorde.På framsidan fanns ett porträtt av mig plus mitt namn. Sedan på insidan fanns min vision som politiker, vad jag vill göra, men berättade jag vad jag har gjort. Det var viktigt för mig, jag har tagit mina uppdrag på stort allvar. Jag hade med ett collage av tidningsurklipp på baksidan av broschyren som visade vad jag har gjort som blev medialt. Det var nyttigt att påminna folk om vad jag gjort, många människor glömmer, men de som jag stöttat kom ihåg när de såg rubrikerna, därför var det nyttigt att ta med. Tydligen har det lyckats, för jag fick flest röster i vårt parti i landstingsvalet, över spärren, men vi hade inte mandat i valkretsen. Enligt en kandidat (fp) till i underlättar det i personvalskampanjer att ha skapat sig ett namn genom att finnas med i många sammanhang i föreningslivet. Dessutom är det en tillgång att ha erfarenhet från sjukvården som landstingspolitiker när man möter väljarna. Kandidaten skrev personliga brev till ett stort antal väljare och beskrev delar av sina insatser i valrörelsen så här: Sedan tryckte vi upp affischer, jag var en av sex toppkandidater, det var vi sex som gemensamt toppade landstingslistan över hela . Jag fick hjälp av professionell fotografoch andra, sedan gjorde vi en affisch med mitt ansikte och beroende på vilken fråga det gällde lade vi sedan till den texten på affischen. Jag hade ungefär 600 affischer, mina grannar och min man satte upp dem.Sedan gjorde vi en folder som innehöll vad jag tycker, och med hänvisning till min hemsida och e- post adress. Vi fick hjälp med layout och bild, det var gratis. Sedan gjorde vi texten själva. Jag fick i egenskap av toppkandidat trycka så många jag ville bara jag såg till att de kom ut.Sedan tillhör jag lokalavdelningen för partiet i /, vi tog fram ett eget stadsdelsprogram, jag fanns med på bild, det var en kort presentation av vad vi ville inom olika områden.Vi förlitade oss på billiga lösningar, sakerna var förtryckta mallar som man sedan själv gör i kopiatorn, likaså affischerna som man själv tryckte upp från . Ytterligare en bild av personvalskampanjerna ges av en kandidat (SPI) till fullmäktige i och . Hon deltog i debatter, bland dem en i anordnad av . En annan aktivitet var att dela ut visitkort, med hjärtefrågor och kryssuppmaning, till människor hon träffade. Hon betonade särskilt vikten av att träffa människor där de befinner sig. Kandidaten gav ett exempel på hur det kunde gå till: Jag gick på en pensionärsdans, där var mycket folk, det var sommar och utedans. Jag hade SPI skylt och mitt namn och pratade med många. Det hamnade i lokaltidningen med bild. Det är ett sätt att marknadsföra sig att vara ute. Majoriteten av de intervjuade var aktiva i sin kampanj i så måtto att de hade eget kampanjmaterial och var aktiva i valrörelsen. Även de kandidater som åtminstone på förhand inte sades ha gjort så mycket och mer var profilerade av partiet visade sig i vissa fall ha använt material av personlig art, t.ex. enklare trycksaker med information om kandidaten. Kandidaternas aktiviteter omfattade allt från arbetsplatsbesök, skolinformation och debatter till information på nöjesevenemang. Kampanjmaterialet innehöll allt från enkla trycksaker som visitkort med information om kandidaten till hemsidor, inslag på lokal-TV, tidningsannonser och affischkampanjer. Personvalskampanjernas finansiering, bidragskällor och redovisning Varifrån kommer de ekonomiska bidragen och vilket stöd har partiet givit? De viktigaste bidragskällorna är de lokala partiorganisationerna och till dem kopplade organisationer samt egna medel. Flera kandidater sökte ganska aktivt pengar till personvalskampanjerna medan andra hade en betydligt försiktigare inställning till att göra detta. En kandidat hade följande erfarenhet: Som första namn på listan till frågade jag om det var möjligt att få ett reklamblad speciellt för det ändamålet och det fick jag. partiet var väldigt tydligt att man inte i övrigt sponsrar några personval som jag uppfattade det. (Intervju J) En annan kandidat hade finansierat kampanjen, bland annat foldrar och affischer, med en del egna medel och stöd från partikamrater för lokala områden i valkretsen. Ett visst stöd kom också från partiet. Kandidaten berättade att: Vi har en budget i partiet i kretsorganisationen för marknadsföring av olika slag. var jag på det klara med att så mycket pengar från det hållet kunde jag inte förvänta mig. Man får lita till egna resurser i huvudsak och försöka i den mån det finns utnyttja resurser i partiorganisationen. Vår filosofi var att vi marknadsförde de två första på respektive lista. Så det mesta av partiets pengar för marknadsföring gick till dem, jag stod på tredje plats vilket betydde att jag inte var med i den stora satsningen av partiets begränsade resurser. Jag hade möjlighet att få finansierat ett par annonser före valet. Sedan hade vi lokala program och partiet betalade en pamflett som marknadsförde mig lokaltMen det var vad partiet bjöd på så att säga. (Intervju Q) En annan kandidat beskrev kontakter kring sin finansiering så här: