sou · GSB398 · 2005-01-01 00:00:00 — Särskolan tillhörde således ända in ansvarsområde och fördes först över till . Genom omsorgslagen (1967:940) fick alla barn med utvecklingsstörning rätt till undervisning. Särskolan fick också 1973 egna läroplaner. Särskolan hade landstingen som huvudmän fram till kommunalise- ringen, som genomfördes mellan åren 1988–1996. I och med Lpo 94 kom samma läroplan att omfatta hela det obligatoriska skolväsendet. Regeringen såg det som en betydelse- full markering att utbildningens värdegrund, mål och riktlinjer samt ansvarsfördelning skulle vara desamma för alla barn med skol- plikt. I läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) fastslogs att skolans värdegrund och uppgifter är gemensamma för hela det frivilliga skolväsendet, men att de olika frivilliga skolformerna också delvis har skilda uppgifter och förutsättningar. I läroplanen betonas också att den gemensamma grunden är en viktig förutsätt- ning för samverkan mellan skolformerna. I förskolan tas alla barn emot och bestämmelserna läroplan för förskolan (Lpfö) omfattar således alla förskolebarn. undervisas barn mottagna i särskolan i grund- och gymna- sieskoleklasser, i särskoleklasser i grundskolor och i olika kombi- nationer av sam- och särundervisningsgrupper. Egna särskolor finns fortfarande, men blir allt mindre vanliga. Huvuddelen av de skolpliktiga särskoleeleverna undervisas således i särskoleklasser i Särskolan som egen skolform Särskoleklasser finns också i gymnasieskolan, men det finns ett antal helt segregerade gymnasiesärskolor. har det också tillkommit ett antal fristående särskolor och antalet är i växande. Kunskapsmål och betygssystem skiljer sig åt Eleverna i särskolan kan alltså enskilt eller klassvis vara mer eller mindre inkluderade i ordinarie klasser och skolor. Det som skiljer skolformerna åt är kunskapsmålen, betygssystemen och tim- planerna. Den obligatoriska särskolan ger dessutom möjligheter till ett tionde skolår och gymnasiesärskolan är fyraårig. I den obligatoriska särskolan är kunskapsmålen anpassade till elever med ett intellektuellt funktionshinder och uttrycker vad eleverna efter sina individuella förutsättningar ska ha uppnått när de lämnar skolan. Särskolan har också egna kursplaner som antingen gäller ämnen eller i den nuvarande träningsskolan ämnesområden. I den obligatoriska särskolan får eleverna intyg över den utbildning de har gått igenom. Om eleven eller vårdnadshavaren begär det kan en elev få betyg i ämnen. I gymnasiesärskolan ska eleverna få betyg efter varje avslutad kurs. Betygsskalan i särskolan är tvågradig. Anpassade kunskapsmål en förutsättning för inkludering De individuella skillnaderna i intellektuell förmåga kan variera kraftigt inom den grupp som definieras som personer med utveck- lingsstörning. Vi anser därför att det även är nödvändigt att ha särskilt anpassade kunskapsmål för elever med utvecklings- störning, som tar hänsyn till deras individuella förutsättningar. Det faktum att elever i särskolan har behov av särskilda kun- skapsmål kräver i sig inte en egen skolform. I andra länder, där begreppet särskola inte finns, arbetar man istället med alternativa kunskapsmål och individuella utvecklingsplaner. I har barn och unga med utvecklingsstörning rätt att bli mottagna i särskola och läsa enligt för denna skolform speciellt utformade kursplaner. Det är dock fullt möjligt att inom grund- och gymnasieskolans ramar skapa utrymme för särskilda kursplaner med alternativa kunskapsmål. Det viktiga är enligt vår mening inte heller skolformen, utan att kunskapsmål, undervisning och skolmiljö ger alla barn och ung- Särskolan som egen skolform domar en god och till deras speciella situation anpassad lärande miljö. Det är de kommunala- och landstingskommunala huvud- männens ansvar att genomföra skolans verksamhet i enlighet med skollagens och läroplanernas övergripande mål och inriktning. Det är alltså huvudmännen som har att ta ställning till frågor som rör skolans struktur, organisation och resurser och de professionella som har ansvar för undervisningens innehåll och utformning. Många barn i dagens skola har behov av särskilt stöd och kan behöva en individualiserad undervisning, särskilt tillrättalagda undervisningssituationer eller andra åtgärder. En del av dem kan inte bedömas kunna uppnå mål. Det finns således elever som är i behov av en anpassad studiegång, utan att för den skull hänvisas till en särskild skolform och där grund- skolans ansvar kvarstår. konstaterar i sitt betänkande att skolforms- begreppet sedan de riktade statsbidragen försvunnit inte längre har någon materiell innebörd.1 Skälet till att behålla skolformsbegrep- pet hänför istället till att det rör sig om verk- samhet som generellt omfattas av övergripande mål och regler i skollagstiftningen. Sin främsta betydelse har uttrycket som en defi- nition av en i skollagstiftningen avgränsad och bestämd del av utbildningen, vilken beskrivs i ett särskilt kapitel i skollagen och som regel i en egen s.k. skolformsförordning. 1 SOU 2002:121, Skollag för kvalitet och likvärdighet - Betänkande av skollagskommittén. 4Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola I detta kapitel behandlar vi rätten till särskola och vad som bör kon- stituera denna rätt. Vi tar upp begreppet utvecklingsstörning och hur det i allmänhet definieras, utredningsförfarandet inför mottagande i särskola och föräldrainflytandet inför valet av skolform. I de sam- manhang där vi avser båda skolformerna använder vi i det följande ibland enbart beteckningen särskola. Rätten till utbildning för vuxna med utvecklingsstörning behandlar vi i ett särskilt kapitel om vuxen- utbildning. begreppet utvecklingsstörd utmönstras ur skollagen och skolförordningarna och ersätts av barn, ungdom respektive vuxna med utvecklingsstörning, regeringen initierar en generell översyn av begreppet utveck- lingsstörning i all lagstiftning, endast de barn och ungdomar som har en utvecklingsstör- ning ska tas emot i grundsärskola eller gymnasiesärskola. Barn och ungdomar med autism eller autismliknande till- stånd ska tas emot i särskolan bara om de också har en utvecklingsstörning, ett beslut om mottagande i grundsärskolan tas av barnets hemkommun och ska föregås av en allsidig utredning, som ska omfatta såväl en pedagogisk och en social, som en psykologisk och en medicinsk del, barnet och barnets vårdnadshavare ska ha insyn i utred- ningsprocessen, ett barn som på grund av utvecklingsstörning bedöms ha behov av grundsärskolans kunskapsmål ska tas emot i denna skolform efter anmälan av vårdnadshavaren, barnets utveckling i förhållande till såväl läroplanens kun- skapsmål som individuellt satta mål ska i grundsärskolan Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola regelbundet sättas i relation till den tidigare utredningen och ställning tas till om en förnyad utredningen ska göras, försöksverksamheten med ökat föräldrainflytande över barns skolgång upphör och rätten att välja skolform skrivs in i skollagen. Vi föreslår att begreppet utvecklingsstörd utmönstras ur lagstift- ningen och ersätts av ... med utvecklingsstörning. Med detta vill vi betona att det handlar om att sätta människan och inte funktions- hindret i fokus. Det försiggår f.n. en diskussion i forskarvärlden om begreppet, dess innebörd och vad det skulle kunna ersättas med bland annat för att bättre ansluta till hur man definierar andra funktionshinder och till internationell praxis. Utvecklingsstörning är dock ett etablerat begrepp som finns också i annan lagstiftning. I vårt delbetänkande framhåller vi att man med begreppet utveck- lingsstörning i allmänhet avser ett intellektuellt eller kognitivt funktionshinder, men att begreppet inte är entydigt. Vi ger i betän- kandet en redogörelse för hur man ofta ger begreppet en psykolo- gisk, en social och en administrativ definition. Vi menar att det inte är lämpligt att föreslå en ändring av begreppet utvecklingsstörning och hur det ska definieras enbart inom skolområdet. Vi förordar emellertid att regeringen initierar en mer generell översyn av såväl definitionen som användningen av begreppet utvecklingsstörning i all lagstiftning. 4.1Krav för rätt till grundsärskola och gymnasiesärskola Vi har i det föregående kapitlet om särskolan som skolform före- slagit att grundsärskola och gymnasiesärskola ska bli två olika skolformer med varsitt kapitel i skollagen. Detta får konsekvenser för mottagandet i särskola. Eftersom särskolan är en skolform kan man mottas i särskolan och sedan gå kvar i samma skolform . Enligt vårt förslag tas man emot i grundsärskolan och i gym- nasiesärskolan i skilda ansökningsförfaranden. Mottagandet i grundsärskolan regleras i skollagens skolpliktskapitel, som vi i huvudsak behandlar här. Mottagandet i gymnasiesärskolan åter- kommer vi till i vårt följande kapitel om gymnasiesärskolan. Vi föreslår en lagändring som tydligt begränsar rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola till barn och ungdomar som Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola efter en allsidig utredning bedöms ha en utvecklingsstörning och därför har behov av särskolans kunskapsmål. I vårt förslag ersätter vi således den tidigare formuleringen att barn som på grund av en utvecklingsstörning inte bedöms kunna uppnå kun- skapsmål med formuleringen bedöms ha behov av grundsärskolans kunskapsmål. När det gäller gymnasiesärskolan föreslår vi att mot- svarande formulering blir bedöms ha behov av gymnasiesärskolans kunskapsmål. Vårt motiv är att vi vill undvika en negativ definition. I de nuvarande formuleringarna läggs betoningen på vad en elev inte kan, medan vi vill trycka på elevens behov av att studiesitua- tionen anpassas till dennes förutsättningar. Avsikten är dock inte att åstadkomma en saklig förändring av bestämmelsens innebörd. Det handlar på samma sätt som när det gäller den nuvarande for- muleringen om en bedömning, som det ankommer på hem- kommunen att göra efter en noggrann pedagogisk utredning. Autism eller autismliknande tillstånd behöver inte särskilt näm- nas i lagen, eftersom barn och ungdomar med autism i kombination med en utvecklingsstörning automatiskt ingår i gruppen. Normal- begåvade barn och ungdomar med autism ska däremot gå i grund- skolan och få det stöd och den anpassade undervisning de kan behöva inom ramen för denna skolform. Konsekvenser av valet av skolform En bedömning av att ett barn har en utvecklingsstörning som berättigar till särskola innebär konsekvenser för barnets framtida liv och utbildning. Därför är det viktigt att barn, som har skolrela- terade svårigheter utan att ha en utvecklingsstörning, inte hänvisas till särskolan i brist på lämpliga alternativ. Alla barn har en laglig rätt till skolutbildning. Barn i behov av särskilt stöd har rätt att få sådant stöd och skolhuvudmännen har motsvarande skyldighet att tillgodose behoven. skärper i sitt förslag till ny skollag ytterligare kraven på skolhuvudmännen att ge varje barn ett adekvat stöd för att kunna uppnå skolans mål. Det strider således mot skollagens bestämmelser att hänvisa en elev till särskolan som villkor för att få ett stöd som ger eleven möjlighet att uppnå skolans mål. Frågan om huruvida ett barn ska gå i grundsärskola eller i grund- skola kan vara både svår och grannlaga även om barnet har en kon- staterad utvecklingsstörning. För många barn med utvecklingsstör- Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola ning är vårdnadshavarnas val ganska givet. Valproblemen kan i första hand uppstå när det gäller barn med en lindrig utvecklings- störning. Särskolan ger möjligheter för barnet att få läsa enligt anpassade kunskapsmål och i en studietakt som i stor utsträckning kan anpassas efter barnets förutsättningar. Å andra sidan ger sär- skolan kanske mindre av utmaning och innebär begränsningar när de gäller möjligheterna till vidare studier. Särskolans elever är inte behöriga att söka till gymnasieskolans nationella program och fortsätter därför i regel i gymnasiesärskolan. Valmöjligheterna i gymnasiesärskolan är starkt begränsade i förhållande till gymnasie- skolan och att ha gått i gymnasiesärskola kan också begränsa val- möjligheterna på arbetsmarknaden. får gymnasiesär- skoleelever i regel mer stöd och hjälp när det gäller att skaffa sysselsättning efter skolan, än vad gymnasieelever kan förväntas få. Väljer man grundskola för sitt barn, trots att en utredning visar att barnet inte bedöms kunna uppnå kunskapsmål, riske- rar man att barnet går ut utan godkända betyg, vilket också i hög grad begränsar framtida studie- och arbetsmöjligheter. En konsekvens av att välja istället för den obligato- riska särskolan är att eleven med nuvarande bestämmelser inte har en självklar rätt att gå i . Den rätten förbehålls de elever som med en förlängd studietid kan för- väntas uppnå mål. Kommunerna gör olika bedömningar I vårt delbetänkande För den jag är – om utbildning och utvecklings- störning (SOU 2003:35) redovisar vi att antalet elever mottagna i särskolan har ökat kraftigt, framför allt . Elevökningen står inte i proportion till det ökade elev- antalet i och kan inte heller relateras till någon fast- ställd ökning av antalet barn med intellektuella funktionshinder i befolkningen. Det är också stora skillnader mellan kommunerna när det gäller antalet barn som går i särskola. anför i sitt remissvar på vårt delbetänkande att definitionen av den elevgrupp som har rätt till särskola är en viktig fråga och fram- håller att det är olyckligt att det inte finns en gemensam tolkning av vilka elever som har denna rätt. Liknande synpunkter framförs också i ett remissvar från . Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola En del av skillnaderna kan förklaras av olika bedömningar av barn med autism. I en del kommuner tas enbart barn med autism i kombination med en utvecklingsstörning emot i särskolan, medan det i andra kommuner räcker med en fastställd autism. Nuvarande lagstiftning ger uppenbarligen utrymme för skilda tolkningar av vilka barn som har rätt att gå i särskola och detta leder i sin tur till olika praxis. De stora skillnaderna i elevökning visar dock att kommunerna även i andra avseenden än när det gäller autism gör olika bedöm- ningar av vilka barn som ska tas emot i särskolan. Det finns en växande grupp barn, som inte bedöms kunna uppnå kunskapsmål av andra orsaker än att de har en utvecklingsstörning. Det kan handla om läs- och skrivsvårigheter, olika typer av beteen- destörningar och andra skolrelaterade svårigheter. Det kan även för dessa elever finnas behov av anpassade kunskapsmål och speciellt tillrättalagda lärandemiljöer, men dessa behov ska tillgodoses inom ram. Om striktare regler för rätt till särskola införs, är det emellertid speciellt viktigt att regeringen följer upp att dessa elevers behov tillgodoses. utvärderingar av särskolan bekräftar att en del av den kraftiga elevökningen beror på att fler elever i har hänvisats dit. En starkt bidragande orsak till detta är förändringar i . Det handlar om de mål att uppnå som har formulerats i läroplan (Lpo 94) och kraven på skolorna att alla elever ska nå dessa mål. Det handlar också om en tilltagande teoretisering av skolans undervisning med fokus på tre ämnen i högre årskurser och den ökande andelen självständigt arbete i . Det ekonomiska läget och de ekonomiska fluktuationerna i många kommuner under har ofta lett till större undervisningsgrupper och färre lärare per elev. Sammantaget har situationen i lett till att sär- skola har blivit ett alternativ också för elever, som med ett mer adekvat stöd skulle ha kunnat gå kvar i , och kanske också i högre utsträckning hade haft möjlighet att uppnå grund- skolans mål. De stora skillnaderna mellan kommuner kan också delvis förklaras av olika traditioner och av lokala och regionala skillnader i organisation och resursfördelning. Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola Vi föreslår att det redan av skollagen ska framgå att en utredning om rätt till grundsär- respektive gymnasiesärskola alltid ska vara allsidig och omfatta såväl en pedagogisk och en social som en psykologisk och en medicinsk bedömning. En viktig del av utred- ningen när det gäller barn som redan går i är att belysa vilka åtgärder som har vidtagits för att stödja barnet och om grund- skolans möjligheter är helt uttömda. Skolorna ska ha skyldighet att använda sig av personer med adekvat kompetens för de olika utredningarna och för att göra den slutliga bedömningen av utfal- let. Vi föreslår vidare att i samband med den skärpta lag- stiftning vi nu föreslår får i uppdrag att se över nuvarande allmänna råd och anvisningar och ta ställning till aktuella konsekvensänd- ringar samt ta ställning till om ytterligare förtydliganden när det gäller utredningarna om barns och ungdomars rätt till särskola kan behövas. Det är ytterst hemkommunerna som har ansvaret för att utredningarna inför mottagande i särskolan håller hög kvalitet och genomförs av personer med adekvat kompetens. påtalar i sina utvärderingar av särskolan betydande brister i utredningsförfarandet. Vi konstaterar i vårt delbetänkande att situationen har förbättrats efter det att har påtalat bristerna och utfärdat allmänna råd och anvisningar om hur utred- ningsförfarandet ska gå till. bekräftar i sina kommenta- rer till vårt delbetänkande att rutinerna i samband med att särskola kommer på tal har stramats upp i många kommuner. Vi gör ändå bedömningen att detta inte är tillräckligt och därför föreslår vi nu en skärpning av bestämmelserna om utredningen inför beslut om mottagande i särskola. Utredningar och tester genomförs ibland i det enda syftet att fastställa om ett barn har rätt att gå i särskola eller inte. Men test- resultat och bedömningar kan också användas för att fastställa ett barns behov av särskilt stöd och utgöra ett underlag för en utveck- lingsplan och/eller ett åtgärdsprogram. Därför är det viktigt att testresultaten återförs till skolan så att de kan utnyttjas som underlag i dialogen med föräldrar och elever. I sina synpunkter på vårt delbetänkande framhåller : bedömningen om ett barn har en utvecklingsstörning är en mycket allvarlig fråga. Ställning tas därmed till om barnet har ett livslångt handikapp. Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola Eftersom utredningen är så betydelsefull för ett barns hela framtid är det viktigt att den genomförs på ett riktigt sätt av kompetent personal. Alla skolor har inte tillgång till skolpsykologer och alla skolpsykologer har inte heller tillräcklig kompetens för att genomföra kvalificerade tester och testbedömningar. Vi delar FUB:s uppfattning, att när det gäller elever som går i , måste man i utredningen göra en grundlig bedömning av huruvida alla vägar inom är uttömda. Viktiga frågor att ställa i utredningen är om det finns ett åtgärdsprogram för eleven, om åtgärderna är genomförda och om de har utvärderats. En viktig del i utredningen kring ett barns rätt till särskola är testförfaranden. Även här är det viktigt att använda sig av adekvata tester och göra kompetenta analyser av resultaten. FUB framhåller i sitt remissvar att testerna måste vara anpassade till det enskilda barnets förutsättningar. Föreningen påpekar också att barn som kommunicerar med tecken som stöd (TSS) kan behöva stöd i test- situationen av en TSS-kunnig person. Självklart ska en elevs resultat i grundsärskolan och gymnasiesär- skolan, liksom i alla andra skolformer, följas upp. Vi menar dock att det inte minst ur rättssäkerhetssynpunkt är angeläget att också mer formellt och regelmässigt ompröva varje särskoleelevs rätt till det stöd som särskolan kan ge. Prövningen bör gälla elevens utveckling i förhållande till uppställda mål och ge underlag för ett ställningstagande till om elevens behov bättre kan tillgodoses i någon annan skolform. Vi förordar därför att man i förordnings- form ställer krav på att ett beslut om rätt till särskola regelbundet ska omprövas. En sådan omprövning bör hemkommunen ansvara för att den görs kontinuerligt, lämpligen i samband med utveck- lingssamtalen. Det finns i de flesta fall ingen anledning att ifråga- sätta en särskoletillhörighet, särskilt om både elever och föräldrar är nöjda med skolgången. Vi menar inte heller att man behöver göra en ny allsidig utredning, om det inte finns särskilda skäl för detta. Däremot bör en elevs förutsättningar och prestationer regelmässigt utvärderas i förhållande till både läroplanen och den individuella utvecklingsplanen. Med jämna mellanrum bör utvärde- ring av elevens utveckling ställas i relation till den senaste utred- Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola En förnyad utredning kan vara befogad om elevens utveck- ling tyder på att utredningen inte är rättvisande. Om en förnyad utredning ger vid handen att eleven inte bedöms ha en utvecklingsstörning som berättigar till särskola, ska eleven läsa enligt kunskapsmål. Om eleven och vårdnads- havaren vill att eleven ändå ska gå kvar i den särskoleklass där eleven kan ha funnit sig väl tillrätta och trivs, finns möjligheten att låta eleven gå kvar i klassen, men ändå läsa enligt kunskapsmål. Vi vill också i detta sammanhang peka på att skollagen ger möj- ligheten att låta en skolpliktig elev göra avvikelser från de mål som gäller för utbildningen (anpassad studiegång). Både i grundsärsko- lan och i finns således möjligheter till individuella anpassningar efter en elevs behov och förutsättningar. De erfarenheter av specialundervisning i andra länder, som vi har tagit del av, ger vid handen att det utomlands är vanligt att regel- mässigt ompröva beslut om en elevs behov av specialundervisning eller annat stöd . Så sker t.ex. i , där kom- munala resurscentra (PPR) utvärderar varje elevs resultat och fortsatta behov av särskilt stöd. Under ett studiebesök i och fick vi också tillfälle att diskutera utrednings- förfarandet när det gäller bedömningen av ett barns behov av speci- ella insatser.1 I dessa samtal framhölls det som självklart att följa upp och ta ställning till uppnådda resultat och behovet av fort- satta insatser för varje elev som har en individuell studieplan. Vi föreslår att vårdnadshavarens rätt till insyn i utrednings- processen om ett barns mottagande i särskolan skrivs in i skollagen. Många kommuner tillämpar ett förfarande där vårdnadshavarna själva ansöker om plats i särskolan för ett barn som har rätt till denna skolform. Ett ansökningsförfarande ger garantier för att föräldrarna är införstådda med att deras barn ska tas emot i särskolan och ger sitt samtycke. Vi anser dock att det snarare bör handla om ett anmälningsförfarande, eftersom en ansökan förutsätter en möjlighet till avslag, vilket inte är fallet när det gäller en rättighet. Vi föreslår att regeringen eller den myndighet 1 You need a good reason to take them out. Om inkludering I New Brunnswick, och . Rätten till grundsärskola och gymnasiesärskola regeringen bestämmer utfärdar närmare anvisningar om vårdnadshavarnas rätt till insyn i utredningsprocessen och om formerna för ett anmälningsförfarande. Det är en väl dokumenterad brist när det gäller utredningsförfa- randet att föräldrarna inte i tillräcklig utsträckning görs delaktiga. FUB har vid de möten kommittén har hållit med organisations- företrädare på handikappområdet framhållit att föräldrarna måste ses som en stor resurs med den största samlade kunskapen om det enskilda barnet. Detta är självfallet viktigt att ta tillvara i utred- ningen. En annan viktig aspekt på föräldrarnas delaktighet är att det inte alltid är lätt för dem att ta till sig ett utredningsresultat som visar att deras barn har en utvecklingsstörning och att se de fulla konsekvenserna av detta. Därför är det viktigt att engagera föräldrarna i hela utredningsprocessen och att delge dem resultatet på ett sådant sätt att de får förståelse både för barnets funktions- hinder och för konsekvenserna av dem. Erfarenheter ger vid handen att det ofta är viktigt att informera vid flera olika tillfällen och att informationen ges både muntligt och skriftligt.