sou · GSB330d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Detta skulle kunna vara något som folkbildningen tillför det IKT-stödda lärandet utöver den kollektiva/kommunikativa dimension som har betonats så tydligt (, Per, 2004). Man kan också se tecken på en exkluderande strategi som består i att bortdefiniera viss verksamhet som man menar inte är förenlig med folkbildningsuppgiften, ren distansutbildning anses inte möjlig. Parallellt finns en inkluderande strategi där aktörerna lyfter fram just de faktorer som är förenliga med och passar in i den egna tolkningen av folkbildningstraditionen, exempelvis genom att framhålla mötet på nätet som likvärdigt eller rentav bättre än det fysiska mötet i den traditionella studiemiljön. Forskarna har också identifierat en omprövande strategi där traditionella föreställ- ningar om folkbildningens verksamhet ifrågasätts – är det så säkert att den enskilde verkligen får ett individuellt och behovs- anpassat bemötande i studiecirkeln eller folkhögskolekursen av traditionellt slag? (m.fl., 2004). Effekter för deltagare och lokalsamhälle Finns det behov av folkbildning på distans? Per (2004) menar att folkbildningens starka rörelse- anknytning är ett motiv för att utveckla möjligheter till distans- studier. I de flesta rörelser finns nätverk av människor över geo- grafiska avstånd, och i dessa nätverk kan det finnas behov av gemensamt organiserat lärande. Människor i glesbygd kan också ha behov av IKT-stöd för studier. och (2004) har med hjälp av kvalitativa intervjuer undersökt vad IKT-stöd i studier kan betyda i deltagarnas vardag. I studien ingår deltagare med särskilda livs- villkor som funktionshinder respektive särskilda arbetsvillkor som skiftarbete. De konstaterar att deltagare med särskilda arbetsvillkor betonade att studierna blev möjliga att genomföra när tid och plats inte längre var ett hinder. Deltagarna med särskilda livsvillkor tryckte mer på att distansformen innebar att deras sjukdom inte hindrade studiernas genomförande. Deltagare lyfter fram betydelser av distansformen som är varand- ras motsatser. Distansstudierna kan å ena sidan betyda att deltagar- na slipper ändra sina vardagsrutiner, dvs. studierna fogas in i övriga familje-, arbets- och/eller föreningsåtaganden. Å andra sidan kan distansformen betyda det motsatta, dvs. att den hjälper till att strukturera vardagen. Det sistnämnda var viktigt för de deltagare som var långtidssjukskrivna eller befann sig i en övergångsfas mellan två arbeten. Vissa deltagare framhöll distansformens betydelse för att minska stressen i studiearbetet, få tid till reflektion och eftertanke och göra studierna effektiva. Ett antal deltagare framhöll stressriskerna med distansformen. Om studierna i hemmiljön inte togs på allvar av familj och närstående kunde koncentrationen störas. En annan stressrisk som lyftes fram handlade om att studierna fanns när- varande , att de aldrig kunde koppla av, hade dåligt sam- vete eller bara blev sittandes vid datorn. I studien fanns en polaritet mellan deltagare som underströk gemenskapens betydelse och deltagare som betonade möjligheten till enskilda studier. Kommunikation via nätet var en ny upplevelse för en stor del av deltagarna och betydde ett nytt sätt att föra Effekter för deltagare och lokalsamhälle Dialogen på nätet utgjorde en potential för en ny typ av gemenskap som utnyttjades olika mycket i olika kurser och cirklar. Vissa deltagare framhöll dialogen via nätet som mycket viktig, andra såg möjligheten att arbeta individuellt i egen takt, oberoende av andra deltagare. Forskningen visar på en stor bredd i motivbilden där de praktiska motiven framträder tydligt. Det kan handla om att distansformen ger folkbildaren flexibilitet att arbeta och plats han eller hon själv önskar, eller att en folkhögskola med brist på lokaler och lärare väljer distansformen för att kunna utöka deltagarantalet. Ledarna/lärarna menade att ett praktiskt motiv för deltagarna kan vara att det ämne de har intresse eller behov av att studera bara erbjuds på distans. Flera ledare/lärare uppgav personliga motiv, som att de valt distansformen för att de är intresserade av egen utveckling eller att de ser tekniken som något nytt och spännande (, , m.fl., 2004). En övervägande majoritet av ledarna/lärarna uppgav inte några pedagogiska eller didaktiska motiv för sitt val av distansformen. Några menade att de i distansformen direkt kunde omsätta teori i praktik genom att utnyttja den praktiska verklighet som deltagarna lever i. De som hade erfarenheter från både närstudieformen och distansformen och som valde att studera på distans hade funnit pedagogiska fördelar i distansformen, t.ex. att deltagarna själva väljer när de vill studera och därför är mer mottagliga eller att de får mer tid till reflektion (, , m.fl., 2004). Forskarna menar att det kan vara intressant att fundera på om och hur ledarnas/lärarnas roll förändras och i så fall vilka nya krav som distansformen ställer på dem. Det går t.ex. inte att komma ifrån att ledarskapet i flexibla studieformer kräver ett visst teknik- intresse om inte e-postfunktionen ska bli den enda som används. Individuella och kollektiva lärprocesser Folkbildningen, till skillnad från övriga utbildningsanordnare, hade tidigt en klar inriktning på att IKT-stödda distansstudier ska ha en kollektiv dimension, noterar Per (2004). IKT-stödets funktion för kommunikation får stor betydelse för att folkbild- ningens pedagogiska ideal ska få genomslag även i distansstudier, menar han. Det handlar bl.a. om att skapa grupprelationer även om man inte träffas fysiskt och det krävs nya rutiner, nya studie- och Effekter för deltagare och lokalsamhälle arbetsmönster hos deltagarna och hos lärarna/ledarna. Det egna ansvaret blir större när det gäller att ta sig att koppla upp sig, att ägna sig åt studiekommunikation även när man inte är på folkhögskolan eller i studiecirkeln. Här krävs självdisciplin av ett annat slag än man kanske är van vid från andra studier där hem- arbetet enbart handlar om individuellt arbete. IKT-stödet betyder att det finns nya möjligheter till individuellt kunskapssökande och självbildning. Dessa möjligheter kan delvis sägas strida mot folkbildningens mer kollektiva pedagogiska ideal. Per frågar om det är nödvändig att kategoriskt avvisa möjligheten till individuella studier inom folkbildningen och hur man ska se på den mer individuella självbildningen. Att studera individuellt är naturligtvis inte uteslutet inom folkbildningen. Om de individuella studierna blir dominerande på bekostnad av de kollektiva lärprocesserna strider detta mot de pedagogiska idealen. När det gäller användningen av informationstekniken och Inter- net som informationskanal blir källkritik, medvetenhet om ideologiska perspektiv och ett kritiskt förhållningssätt viktiga utgångspunkter. Här kanske folkbildningens arenor kan erbjuda stöd i hanteringen och tolkningen av informationen. Och kanske kan man utveckla nya former för integrering av det individuella och det mer kollektiva? (, Per, 2004) I en studiesituation baserad på IKT/distansutbildning, ställs ökade krav på planering av studierna och på studiematerial. Den ökade individualiseringen gör det svårare att använda traditionella och gemensamma läromedel/studiematerial. En lösning som förekom- mer är att läraren/cirkelledaren skräddarsyr anpassade material, men det framstår som en allt för arbetskrävande och svår lösning . Det finns behov av studiematerial som uppfyller de inne- hållsmässiga kraven och utgår ifrån folkbildningens demokratiska, öppna och sökande arbetssätt (m.fl., 2004). Studien pekar på att man söker en lösning genom krav på mycket bra läroböcker eller i form av e-learning-material. I mycket liten utsträckning aktualiserar man i projekten möjlighet att utnyttja olika informationskällor över nätet trots att det i kombination med en kritisk källgranskning framhålls som en ange- lägen folkbildningsuppgift (m.fl., 2004). Effekter för deltagare och lokalsamhälle Den nya utbildning, som folkbildning på nätet är ett uttryck för, ger upphov till frågor om formen utesluter och/eller främjar visst innehåll. Finns det en risk att folkbildning över nätet kommer att sortera bort kurser som förutsätter mer utredande inlägg och kom- mer den kollektiva lärandemiljön för politisk handling att om- vandlas till en fråga om individuell nytta (m.fl., 2004). Kollektiva erfarenhetsutbyten glider allt längre ut i periferin till förmån för en högre grad av individualism. Kan den studerande som själv väljer tid, plats, tempo och form för studierna överhuvud- taget uppleva det goda mötet, frågar forskarna, och blir deltagar- inflytandet bara ett sätt att sköta sig själv och skita i andra? I den meningen blir utbildning individuell och ett individuellt ansvar där kollektivet inte alltid blir intressant för den individuella själv- bildningen (m.fl., 2004). Vissa folkbildares ambitioner att möta deltagarnas önskan om effektiva studier och flexibilitet och rum har faktiskt lett till att deltagarna förlorat inflytande trots cirklarnas/kursernas indivi- duella uppläggning. Det gäller såväl innehållet som arbetsformerna. Exempel på detta är när frågebanker, självrättande övningar och övningsprov, producerade av folkbildarna själva eller tagna från Internet, införs som centrala delar i deltagarnas studier, i vissa fall i kombination med någon/några fysiska träffar som ägnas åt före- läsningar och teoretiska genomgångar. Det är svårt att se att en sådan lärandemiljö skulle gå att förena med folkbildningens bildningsideal, alldeles oavsett vilken tolkning man har av begreppet. Lärandet blir med en sådan uppläggning placerat i en artificiell studiekontext där uppgifterna är definierade i förväg och deltagarna därför har små möjligheter att koppla ihop dem med den egna vardagsmiljön (m.fl., 2004). IKT och den inre demokratin Jämfört med folkbildning utan IKT-stöd innebär distansstudierna en mer styrd struktur. De erfarenheter som redovisats på olika håll pekar ofta på ett större behov av struktur, än vad som sägs vara normalt inom folkbildningen. Speciellt påtagligt blir det då del- tagarna har begränsade erfarenheter av studier i allmänhet, av distansformen och av IKT-stöd. Två folkbildningsideal kan komma Effekter för deltagare och lokalsamhälle i konflikt med varandra. Ett ökat deltagarinflytande över arbets- formerna kan leda till att dessa blir mer individuellt inriktade, något som strider mot idealet med den kollektiva lärprocessen (, Per, 2004). Distansstudier kan innebära att deltagarnas inflytande över studieformen minskar som det innebär större valfrihet att man erbjuder ett alternativ till hur man kan bedriva studier inom folkbildningen. Dessutom ger studieformen, inom ramen för kraven på självstudier och självdisciplinering, stora möjligheter för del- tagaren att planera sina studier och rum (, Per, 2004). Den nätburna folkbildningens fokusering på samtalet är kluven. Det finns dels en variation mellan kurserna dels en skillnad mellan deltagarnas egen uppfattning och forskarnas analyser. Deltagarna uppfattar i högre grad är forskarna att det pågår samtal i kurserna. Man yttrar sig genom att skriva inlägg, en aktivitet som avtar med kurstiden. Majoriteten av yttrandena är dock, enligt forskarna, upplysande eller informerande till sin karaktär, intresset för samtal visas bara i vart fjärde inlägg. Ledarna vill samtala mera än deltagarna (m.fl., 2004). Om man fokuserar på deltagarinflytande är uppfattningarna mer samstämmiga. Synpunkter på kursuppläggning och kursinnehåll är få. Ledarna tar oftare i sina inlägg initiativ till nya trådar, ämnen och frågor än vad deltagarna gör i sina inlägg. Deltagarnas inlägg av denna typ sker i huvudsak i cafékonferenser, inte när kursinnehållet avhandlas. Det tycks som om deltagarna inte har någon ambition att utöva inflytande. Intervjuer och enkäter indikerar dock att del- tagarna oftast är nöjda med kurserna även om de inte utnyttjat möjligheten att påverka kursen. Forskarna anser att bilden av den nätburna folkbildningens samhälleliga uppdrag om social integration är motsägelsefull. Å ena sidan har valmöjligheterna när det gäller kursutbud ökat avsevärt. Den geografiska spridningen är stor, hade följt kurser i sitt eget län, vilket tyder på att distansformen kan skapa förutsättningar för att nå ut till avsedda grupper. Å andra sidan var andelen med tidigare högskolestudier relativt hög, andelen som studerade för att möjliggöra fortsatta studier låg och antalet behö- Effekter för deltagare och lokalsamhälle righetsgivande kurser inte så högt, vilket indikerar att de priorite- rade grupperna inte nåtts fullt ut (m.fl., 2004). Distansformen kan enligt lärare/ledare ge möjlighet att nå ut till fler deltagare och till grupper med speciella behov eller funktions- hinder. Även för arrangörerna kan motiv till att anordna distans- undervisning handla om att öka tillgängligheten till studier. Likaså kan några deltagarmotiv kopplas till en demokratisk målsättning. Enligt ledarna/lärarna handlar deltagarnas motiv ofta om att de får en möjlighet att styra över platsen och tiden för sina studier. Ledarna/lärarna tolkar det som att deltagarna ser distansformen som en lösning när de behöver kombinera sina studier med familj, arbete etc. (, , m.fl., 2004). Samtalet, mötet, dialogen Kännetecknande för folkbildningens pedagogik är betoningen av samtalet, mötet och dialogen mellan människor som tillsammans utvecklar kunskaper och färdigheter. Ett problem när distanskurser ska bedömas i detta avseende är avsaknaden av jämförelsepunkter. De analyser av samtalsaktiviteten som gjorts skiljer sig från den uppfattning som deltagarna uttrycker. Det kan bero på att del- tagarna inte förväntat sig någon omfattande kommunikation dem emellan. En del valde kanske studieformen för att den ger möjlig- het till individuella studier utan krav på samverkan mellan deltagare (m.fl., 2004). Hos många som arbetat med distansstudier finns en stor sam- stämmighet om den centrala roll spelar för hur den nya verksamheten ska/kan utvecklas. Synen på kompetenskrav och gränserna för område och ansvar är dock olika. På folk- högskolorna anser många att det behövs mer av samverkan mellan lärare och andra berörda. (m.fl., 2004) Ledare/lärare med erfarenhet framhåller mer sin egen än del- tagarnas roll och förmåga att hitta på innehåll och arbetsformer. Man poängterar att studierna måste uppfattas som roliga och stimulerande av deltagarna och uppfattar detta som en utmaning. Att utrymmet för deltagarnas inflytande skulle öka eller bli mer flexibelt i cirklar och kurser på distans är svårt att belägga. Risken finns att distansformen av studier kan innebära en hårdare styrning där ledarens roll blir att kommentera om deltagarna löst sina uppgifter tillfredsställande. Effekter för deltagare och lokalsamhälle 6.3Deltagares upplevelse av folkbildning Från SUFO 96 vet vi att folkbildningens betydelser för deltagarna är mångfasetterad. I Cirkelsamhället (SOU 1996:47) identifierade forskarna en mängd olika betydelser som deltagare tilldelade studiecirkeln, betydelser som kunde knytas till intresse, lärande, gemenskap och att växa som människa. Betydelsen varierade med deltagarnas livssituation. Det som gav cirkelverksamheten dess speciella karaktär var, enligt forskarna, en kombination av kunskap, kommunikation och social gemenskap. Av avgörande betydelse var cirkelns karaktär av fritt och frivilligt åtagande samt att man inte i cirkeln blev föremål för bedömning och gradering. Folkhögskolans deltagare värderade utbildningen högt i relation till den egna personen. Studierna på folkhögskola hade medverkat till en ökad självkänsla och ett höjt självförtroende. Man upplevde att man utvecklats som person. Bidragande till upplevelsen var främst de förtroendefulla relationerna mellan lärare och studerande (1996:75). De två studier av deltagande i folkbildningen som SUFO 2 initierat, har satt in deltagande i folkbildningsverksamhet i ett livs- sammanhang, dess betydelse för individen förstås i relation till vad som hänt före och efter deltagandet. Båda studierna arbetar med deltagarnas berättelser om livet. Deltagandet i folkbildningen ses som del av livet och tolkas i ljuset av detta. I studie Detta borde alla få pröva! (SOU 2003:112) ingår intervjuer med 15 deltagare (28–) som studerat på folk- högskola under minst ett läsårs . och (Existens och folkbildning, SOU 2003:112) har inriktat sig på unga deltagare såväl i studiecirklar som på folkhög- skola. Man har intervjuat 13 personer födda –1983. Åtta av dessa hade gått på folkhögskola och fem hade deltagit i studie- cirklar. Det innebär att det för de intervjuade finns ett tidsspann mellan studierna på folkhögskola respektive cirkeldeltagandet och inter- vjun. I fokus har inte heller stått deltagarnas syn på en viss kurs utan vad deltagandet i folkbildning betytt i livsperspektiv. Analysen har i både studierna inriktas på vad deltagande i folkbildning kan betyda för deltagarnas liv och utveckling. Effekter för deltagare och lokalsamhälle 6.3.1Vad studierna betyder för deltagaren Som studerande på folkhögskola går man, menar , in i en avgränsad sfär med egna kulturella värden. Deltagarnas upplevelser formas i ett samspel med andra deltagare, men också med hela miljön och dess traditioner. Verkligheten konstrueras i ett socialt samspel och det är konstruktionen som är intressant. Forskaren är inte ute efter något slags objektiva fakta utan vill få fram hur personer väljer att berätta om sina erfarenheter. Livet på en folkhögskola är till viss del avgränsat från det var- dagliga livet utanför skolan. Som studerande på folkhögskola går man in i en miljö med egna sociala spelregler. Paldanius talar om en inhägnad upplevelse. Det tycks finnas en slags överenskommelse om att när man är på folkhögskola så agerar man så här. Det är fråga om en hållning till vad som är lämpligt, som överförs mellan årskurser på ett informellt sätt. En förklaring kan, enligt Paldanius, vara att inträdet på skolan medför att en vardaglig och rutin- baserad verklighet ersätts med kollektivt erfarande och nyhets- flöde, i denna nya miljö tilldelas man nya identiteter. Ett centralt inslag i upplevelsen är mötet med många nya människor. Socialt umgänge, familjekänsla, nytta Berättelserna talar om möten med många människor och ett inten- sivt umgänge, ett socialt liv som medverkar till en familjekänsla på skolorna. Bland deltagarna som rekommenderats att söka sig till folkhögskola finns sådana som kan uppfattas som svaga. I Paldanius intervjuer talar man om sköra eller bräckliga människor. Det är en grupp som upplever att umgänget och stödet de fått på folkhög- skolan stärkt dem. Denna terapeutiska effekt uppfattar Paldanius vara knuten till tryggheten i det intensiva umgänget. Den som behöver hjälp är i umgänge med andra och kan fråga. Delaktigheten är mycket omfattande. För en annan grupp, de starka som sökt sig till skolan för att komplettera betyg eller förkovra sina intressen, har umgänget en annan roll. I samspelet på en folkhögskola tycks det finnas förut- sättningar för en rollfördelning där den starkare förväntas ta ledningen och stötta och driva. Det ligger i ens eget intresse och det ges också signaler från lärarna om värdet i att ta på sig en sådan roll. Umgänget på folkhögskolan leder till en form av kollektivitet Effekter för deltagare och lokalsamhälle där eleverna på ett känslomässigt plan är sammanvävda med varand- ra. Berättelserna visar att folkhögskolan, när man ser tillbaka, har varit en givande och rolig upplevelse. Paldanius knyter till detta de två begreppen familjekänsla och nytta. Familjekänsla står för sådant som tillhörighet, delaktighet och gemensamma upplevelser. För deltagare, som kommer från en situation som inte är helt till- fredsställande, innebär detta möte med en vuxenfamilj en möj- lighet att återskapa eller omarbeta deras biografi i en intensiv social integration. Detta har fungerat terapeutiskt för en del och som en kunskapsplattform för andra. För i första hand de med utländsk bakgrund har folkhögskolan kunnat fungera som en biljett in i det svenska samhället. Engagerade lärare ger kunskaper och självförtroende Lärarrollen tycks vara viktig för studierna på folkhögskola. De flesta var nöjda med lärarna och undervisningen, lärarna uppfatta- des som engagerade. Om det beror på lärarnas roll i studieupp- lägget eller på att de sociala relationerna var i fokus för berättel- serna är oklart. Som ett speciellt drag lyfter Paldanius fram att del- tagarna har en känsla av att de som individer fick det stöd och den tid de behövde med lärarna. och menar att berättelserna ger utryck för hur man som deltagare inom folkbildningen fått stöd för personlig utveckling och hjälp att övervinna hinder. Det finns flera exempel i deras intervjuer på att folkhögskolan har en styrka i att bygga upp såväl kunskaper som ett bra självförtroende. finns också starkt kritiska synpunkter. Även på folkhögskola kan man möta lärare som fungerar dåligt. Ett drag som så gott som alla intervjuade hos Paldanius lyfter fram är det långsamma studietempot. Tempot uppfattas som en del av deras studieverklighet och när någon försöker höja det så uppfattas det rent av som störande. För en del ger studietakten möjlighet till reflektion, att varva ner. En slutsats, som Paldanius drar, är att studietempot ger tid för samtal och diskussioner, alla får tillfälle att Effekter för deltagare och lokalsamhälle göra sin röst hörd. Därmed underbyggs skolans demokratiska mål. Det ger också utrymme för sociala aktiviteter och odling av speciella intressen. Även i berättelserna hos och beskrivs folk- högskola (och studieförbund) som sociala och trygga studieformer. Folkhögskolan uppfattas av någon som en parallell livsform till livet i övrigt, den framställs rentav som ett känslomässigt rus. Någon intervjuperson, som deltagit i en folkhögskolekurs inriktad på u-landsfrågor och resande, menade att deltagarna i den kursen var så starkt medvetna och målinriktade mot politiskt engagemang att det sociala inom kursen tonades ner. och har sökt efter teman som framträder i livsberättelserna. Deltagarnas syfte med studierna varierar. En del har haft som mål att komplettera och förbättra betyg från grund- skola eller gymnasium, medan andra mer varit inriktade på person- lig utveckling, att odla ett fritidsintresse eller sökt social samvaro. Det finns också exempel på att man sökt till folkbildningen för att lägga grund för en aktiv samhällsinsats. Man har sökt sig till folk- högskola för att bryta arbetslöshet, komma från ett jobb man inte trivdes med eller för att få en kunskapsbas för att vidareutbilda sig, eller för att på någon av folkhögskolans särskilda kurser utbilda sig för ett nytt yrke. Paldanius talar om glädjen i att fördjupa ett intresse. Det är tydligt bland dem som gått på t.ex. musik- eller teaterlinjer, men kan också vara knutet till en fritidsaktivitet på skolan eller till möjligheten att med kamrater samtala om intressanta frågor. Dessa berättelser bygger på att deltagarna har ett intresse eller ett behov ute i den vardagliga verkligheten och att folkhögskolans kurser kan tillgodose detta behov. Deltagarna har tagit chansen att följa sina intressen och pröva hur långt det bär. En del har efter skolan prövat att bygga sin försörjning på intresset, men sedan valt en annan inriktning. Den betydelse de tillskriver folkhögskolan kan ändå ses i ljuset av att skolan för dem var en möjlighet att ta chansen och odla sina intressen för att se varåt det leder. Effekter för deltagare och lokalsamhälle och noterar att kontakten med folkbildningen kan man ha fått genom en kompis som talar positivt om t.ex. folkhögskolan eller man har stött på information om en kurs hos ett studieförbund. I några fall är det studievägledare som infor- merat om folkhögskola eller arbetsförmedling, som tipsat om en utbildning som ordnas inom ett studieförbund.