sou · GSB343 · 2005-01-01 00:00:00 — Skulle vi nöja oss med en lägre grad av integrering t.ex. att könsfördelningen i respektive yrke skulle ligga mellan , det vi betraktar som köns- integrerat, så krävs ett index motsvarande cirka 20 vilket skulle kunna nås efter 50 60 år.18 17 Se fotnot 3. 18 skattade, utifrån Folk- och Bostadsräkningsdata på tre-siffernivå, att det skulle kunna ta innan arbetsmarknaden var könsintegrerad. (, 1997, s. 72) Eftersom arbetsdelningen mellan kvinnor och män både i hus- hållen och i arbetslivet är influerad av vilken generation man tillhör är det knappast överraskande att segregeringsindex varierar med ålder. Eftersom index är lägst i den yngsta gruppen betyder det också att könssegregeringen är minst i den åldersgruppen. var differensen mellan den äldsta och yngsta åldersgruppen . Detta är ett intressant resultat sett i ljuset av att , utifrån sina resultat, kunde konstatera att fanns det överhuvudtaget ingen ålderseffekt att tala om utan segregeringen var densamma oavsett ålder.19 Efter- som segregeringsindex fallit snabbare i den yngsta gruppen än i de äldre kan också uppluckringen av den könssegregerade arbetsmark- naden komma att gå snabbare i takt med att den äldre generationen lämnar arbetsmarknaden, förutsatt att de yngre fortsätter som vad gäller val av utbildning och yrke. Det finns dock en hållhake med detta resonemang. Segregeringsindex för den yngsta gruppen omfattar hela åldersgruppen 16 vilket kan ge en något missvisande bild av segregeringens omfattning. För gruppen unga ungdomar (<25 år) är det inte ovanligt med jobb/yrken som är könsöverskridande. Eftersom dessa jobb för många endast är temporära kan det påverka index i en riktning som kan ge sken av större integrering än vad som långsiktigt kommer att bli fallet. Diskussionen om könssegregeringsindex har också handlat om vid vilken nivå jämförelserna görs. I studie framgick att ju mer detaljerad yrkesnivån var desto mer könssegregerad verkade arbetsmarknaden vara. Detta är också något som våra beräkningar visar vilket illustreras i nedanstående tabell. SCB , ssyk-kod, 1-, 3- och 4-siffernivå 19 a.a. s. 74. Att segregeringen ökar med detaljeringsnivån är egentligen matematiskt självklart. Vi kan ju tänka oss att vi specificerar yrken så att varje person har ett alldeles eget yrke. I detta fall blir det ju självklart att segregeringsindex blir lika med 100 eftersom varje yrke då antingen är fullständigt mans- eller kvinnodominerat. I jämförelse med resultat är överensstämmelsen rätt god trots att data skiljer sig åt. På en-siffernivån var hennes index för lika med 39. Våra beräkningar av index på motsvarande nivå gav 41 för respektive 36 för . På tre-siffernivån redovisar ett index lika med 67 för och 65 för och i jämförelse med detta måste ovanstående resultat för , 60 respektive 56, ses som rimliga. Som framgår av tabellen visar data för samtliga nivåer och ålders- klasser, att index minskar över tiden. En statistisk analys (linjär regression med dummyvariabler för åldersklass, årtal och siffer- nivå) visar att index minskat med i genomsnitt . Detta resultat överensstämmer med föränd- ringen av det totala indexet (tabell 3.7). Om man anser att t.ex. index noll vid en yrkesklassificering på 1-siffersnivå är det önsk- värda så kommer, om nuvarande trender står sig, detta att nås om . För att få svar på den tidigare ställda frågan om könssegregerings- index skiljer sig mellan olika län har också regionala index be- räknats, här dock utifrån näringsgrensnivå. Det ger visserligen enbart ett grovt mått på segregeringens omfattning men eftersom vårt primära intresse är förändringen och eventuella skillnader mellan länen är måttet användbart. Resultaten framgår av nedan- stående tabell. Könssegregeringsindex för olika län . Som väntat är könssegregeringen, både 1990 och 2002, mindre i än vad den är i övriga län liksom för landet som helhet. Minskningen mellan de två tidpunkterna var också störst för det länet. Detta är inte speciellt överraskande eftersom arbets- marknaden i länet är väsentligt bredare jämfört med många andra regioner. Men också för att många nya, ofta icke könsmärkta, näringar som expanderade låg i . Yrkes- strukturen skiljer sig dessutom från hur den ser ut i många andra regioner, t.ex. relativt sett fler tjänstemannayrken än industri- arbetaryrken. Vidare har inflyttningen av unga välutbildade, inte minst kvinnor, sannolikt bidragit till att både könssegregering är mindre i och att den minskat under 1990- talet. Utöver är det i gruppen endast och Norr- botten som har en mindre könssegregerad arbetsmarknad jämfört med , men i jämförelse med är nivån i dessa län mycket högre plus att minskningen inte var speciellt stor . I de tre övriga länen hade segregeringen ökat. En redan kraftigt könsuppdelad arbetsmarknad som den i hade således blivit än mer segregerad . Detta gällde också för och även om nivån på könssegre- geringen var lägre där. För varje enskild region finns det säkert regionspecifika förklaringar men det går knappast att bortse från att nittiotalets kraftiga sysselsättningsminskning, den höga arbets- lösheten och utflyttningen också påverkade könssegregeringen. För enskilda regioner handlar det dock inte bara om arbetsmark- nadens utseende utan också om genuskontraktens utformning. Är t ex uppdelningen av manliga och kvinnliga uppgifter, i hushållen och på marknaden, kraftigt cementerade liksom vem/vilka som styr/bestämmer den är möjligheterna till en könsöverskridande anpassning när arbetsmarknaden sviktar troligen små. I regioner där dessa mer har karaktären av jämställdhetskontrakt, dvs. upp- delningen av arbetsuppgifterna mellan könen, både i hemmen och i arbetslivet, är mindre ojämn där kan utsikterna att lyckas också vara bättre.20 Sammanfattningsvis gäller således att även om könssegrege- ringen i landet som helhet minskat så kan variationerna vara stora mellan regionerna vilket också betyder att den köns- uppdelade arbetsmarknaden faktiskt kan ha befästs i vissa regioner . Ytterligare en aspekt på segregeringen handlar om enskilda yrkens könstransformering. identifierade i sin studie närmare 30 yrken vars könssammansättning var möjlig att följa med hjälp av Folk och Bostadsräkningarna åren 1960, 1970, 1980 och 1990. Denna serie har kompletterats med uppgifter från SCB:s yrkes- register för . Resultatet redovisas i tabell 3.10. 20 Se t.ex. (1997) för en diskussion om hur g enuskontrakten kan se ut i olika delar av . Kvinnoandel i några olika yrken Hämtade från SCB:s yrkesregister ssyk 4-siffernivå. 1960 1990 hämtade från (1997,) s. 77 Kvinnoandelen var mycket låg () i sexton av de tjugo yrkena , två var kraftigt kvinnodominerade, (förskollärare och storköksföreståndare) medan två var könsbalanserade (bank- tjänstemannayrket samt bibliotekarieyrket). började kvinnoandelen stiga i de flesta yrken och var det endast tre yrken som hade en lägre kvinnoandel än . Denna utveckling fortsatte och i början av 2000- talet var antalet mansdominerade yrken på den aktuella listan mer än halverad. Den största ökningen av kvinnor hade skett i vete- rinär- och optikeryrket samt i psykologyrket. De två tidigare är nu könsbalanserade medan psykologyrket skiftat från mansdominerat till könsbalanserat till kvinnodominerat. Resultatet av denna transformation har så här långt blivit färre mansdominerade yrken och flera könsbalanserade. Antalet kvinnodominerade har också ökat något. Den samlade bilden från tabell 3.10 stärker intrycket att arbetsmarknaden trendmässigt blir mer integrerad men frågan kvarstår om vi kommer att få se en re-segregering av vissa yrken.21,22 Ett annat sätt att studera förändringen av könssammansätt- ningen i olika yrken är det som presenteras i tabell 3.11 nedan. Jag har valt två typer av yrken där den ena kategorin kan relateras till hälso- och sjukvården, hälsorelaterade yrken, och den andra till olika typer av tekniska yrken, teknikrelaterade yrken. Medan yrken i den första gruppen kännetecknas av nästan total kvinnodominans är det männen som dominerar i den andra. Alla yrken, oavsett grupp, klassificeras som utbildningsyrken dvs. kräver en eftergym- nasial utbildning. Hur andelen kvinnor och män förändrats i respektive yrkesgrupp 2002 framgår nedan. 21De yrken som förekommer i tabell 3.10 är inte representativa för hela arbetsmarknaden och kan därför bara ses som exempel på hur enskilda yrkens könstransformation kan se ut. Det tabellen också visar är de olika yrkenas transformationsfaser vilket kan säga något om hur snabbt en könsstämpel kan bytas ut mot en annan. 22I bilaga 4 ger L. ett mer konkret exempel på hur resegregering kan gå till när organisationsförändringar i ett enskilt företag genomförs. Förändring i kvinnoandel respektive mansandel i några olika yrken 1997 2002. +/- män +/- kvinnor Civilingenjör, elektronik, tele Kopplingstekniker, radioass. Ingenjör/tekniker, metallurgi -1,9 -2,6 -4,9 -0,1 Sjuksköterska, med/kirurgi -5,3 -0,3 -10,1 -0,4 -12,2 Civilingenjör, byggn. -3,3 *Könsbalanserade (40 ). **Kvinnodominerade yrken. Källa: SCB:s yrkesregister. I båda kategorierna har det skett en andelsförskjutning i nästan alla yrken. Kvinnoandelen har ökat i flertalet teknikyrken och andelen män har ökat i majoriteten av hälsoyrkena. I sex av de hälsorela- terade yrkena hade dock andelen män minskat. Det kan jämföras med att endast i ett av de fyra teknikrelaterade yrkena, civilingenjör med inriktning mot bygg- och anläggning, var minskningen av kvinnoandelen av samma storlek som för männen. För de tre övriga yrkena var minskningen marginell. Helhetsintrycket som tabellen förmedlar är därför att polariseringen mellan könen, i respektive yrkeskategori, minskat men också att förändringarna, med några undantag, varit små. Exempelvis ökade andelen manliga sjuk- sköterskor med och andelen kvinnliga datatek- niker med (1997 2002). Detta vittnar tydligt om att den process som skall leda fram till mindre köns- uppdelningen på arbetsmarknaden och färre yrken dominerade av ettdera könet kan bli lång. Yrkena i både tabell 3.10 och 3.11 var i huvudsak utbildnings- yrken vilka vi vet har en högre potential för köns- transformation än vad yrken som kräver kortare utbildning har. Frågan är därför hur ser förändringen ut om alla yrken, inte bara utbildningsyrkena, beaktas. Svaret ges i nedanstående figur. Andel kvinnor i samtliga yrken samt för- ändringen (i procentenheter) av andelen . OBS att bilden är beskuren i vertikalled -5,0 -10,0 -15,0 -20,0 Som framgår av trendlinjens lutning så gäller allmänt att kvinno- andelen (i genomsnitt) ökat i yrken där andelen kvinnor år1997 var mindre . Detta framgår av att linjen då ligger över nollaxeln. För yrken som hade kvinnor gäller att andelen kvinnor (män) minskat (ökat) eftersom trend- linjen ligger under noll-axeln. Trendlinjen är emellertid ett genom- snitt och som framgår av de enskilda observationerna (prickarna) är spridningen kring linjen stor. Det är också uppenbart att sprid- ningen är mycket större i yrken med låg kvinnoandel än med hög. En del av denna skillnad torde dock kunna förklaras av det jag tidi- gare påtalat nämligen yrkesregistrets skiftande detaljeringsnivå som betyder att antalet mansyrken är fler än antalet kvinnoyrken. Sammanfattningsvis kan vi ändå konstatera att trendlinjen, som ett genomsnitt, visar att utvecklingen 2002 gått mot minskad könssegregering på arbetsmarknaden. I yrken med mer än 50 pro- cent kvinnor hade mansandelen ökat och omvänt i yrken med färre än kvinnor, där hade kvinnoandelen ökat. Den samlade bilden som presenterats i detta kapitel är att den könssegregerade svenska arbetsmarknaden blivit mindre segregerad . Det har inte skett någon dramatisk förändring utan det mesta tyder på att de förändringar som pågår följer de spår som lades upp redan tidigt dvs. för 30 då kvinnorna började yrkesarbeta i större omfattning. Eftersom det är i utbild- ningsyrkena som förändringarna varit störst måste reformerna inom utbildningsväsendet tillskrivas stor betydelse i samman- hanget. Det gäller inte minst utbildningens ökade tillgänglighet som varit av speciellt stor betydelse för kvinnor.23 Deras stora studieintresse och studiebenägenhet, både bland yngre och äldre, har vittnat om ett uppdämt behov att få utbilda sig men också om att unga kvinnor numera söker högre utbildning i långt högre grad än vad kvinnor gjorde för 30 . Det finns flera tecken som tyder på en fortsatt minskning av segregeringen. För det första att könssegregeringen minskar snabbare bland yngre än äldre. För det andra att om inflyttningen till storstadsregionerna av unga välutbildade fortsätter kommer segregeringen att minska. Skälet för det är enkelt. Det kommer att vara lättare att tillgodose deras yrkesspecifika önskningar där. De regionala skillnader våra data påvisat betyder därför att regionerna måste aktivt arbeta för att få till stånd tillräckligt stora och diversifierade regionala/lokala arbetsmarknader som kan attrahera och behålla ungdomar i allmänhet och unga kvinnor i synnerhet. 23 Jag tänker framför allt på utbyggnaden och den geografiska spridningen av högskolan, förändringar i gymnasieskolan, den kommunala vuxenutbildningen och olika utbildnings- satsningar inom ramen för arbetsmarknadspolitiken (t.ex. ). Det är dock viktigt att komma ihåg att en mindre könssegre- gerad arbetsmarknad behöver inte bero på ändrade yrkesval hos kvinnor eller män utan kan lika gärna bero på strukturella föränd- ringar. Förändringar som exempelvis inneburit att mansdominerade eller kvinnodominerade branscher minskat (ökat) i en omfattning som förändrat arbetskraftens relativa sammansättning och som fått effekt på könssegregringen. De data som använts här har i huvudsak speglat den senare delen av nittiotalet vilket innebär att vi inte med bestämdhet kan säga vad de verkliga krisåren, från början och fram till mitten av decenniet, betydde för könssegregeringen. Här kan vi bara spekulera. Den höga arbetslösheten, den låga arbetskraftsefterfrågan, frekvensen av tillfälliga anställningar, det oförändrade lönegapet mellan kvinnor och män samt mellan deras yrken bör rent objektivt sett inte ha gynnat integrering. Skulle detta också vara fallet betyder det att könssegregeringen på den svenska arbetsmarknaden skulle ha kunnat varit mindre än vad den faktiskt är . Detta betyder i sin tur att om blir krisfria kan könssegregeringen komma att reduceras i snabbare takt än vad den gjort. Denna genomgång har visat att arbetsmarknaden kan delas upp i två delar. En del där omvandlingstrycket, sett ur ett könsperspek- tiv, varit relativt stort genom att andelen kvinnor i tidigare helt mansdominerade miljöer ökat på ett markant sätt. Dessa miljöer kännetecknas främst av yrken som kräver längre utbildning. Den andra delen av arbetsmarknaden, där kraven på högre utbildning inte är lika höga, kännetecknas av ett lägre omvandlingstryck genom att mans- respektive kvinnoandelen förändrats väldigt lite. Men eftersom denna del är mycket större än den tidigare, omfattar betydligt fler personer, är det här den stora utmaningen för fram- tiden ligger. Hur skall könssegregeringen i det som ibland benämns de klassiska kvinno- och mansyrkena kunna brytas? I nästa kapitel skall vi granska vad utbildningen betyder för detta. 4 Utbildning och könssegregering Dagens utbildningsval kommer att ligga till grund för hur morgon- dagens arbetsmarknad ser ut. Ungdomarnas val skall därför tas som en signal på var på arbetsmarknaden de kommer att befinna sig, eller i alla fall vill befinna sig, när de är klara med sina studier. Ökad utbildningsnivå har bidragit till en mindre könssegregerad arbetsmarknad men könssegregerade utbildningsval (typ av utbild- ning) har haft motsatt effekt. Vi har dock konstaterat att det i flera avseenden skett sådana förskjutningar i olika yrkens könsmönster att också kvinnors och mäns representation i olika utbildningar måste ha ändrats. Eftersom dessa förändringar nästan enbart berört yrken som kräver längre utbildning är det självfallet intressant att studera hur könsmönstret ser ut på de lägre utbildningsnivåerna. Gymnasieskolan är att betrakta som en obligatorisk skolform men den är långt ifrån en könsintegrerad skolform om man ser till den kraftiga könsstämpel som flera av gymnasiepro- grammen har. Frågan är dock om gymnasiereformen innebar någon förändring i detta. Minskade t.ex. köns- segregeringen i utbildningsvalet ? Detta belyses i nedanstående figur som visar andelen pojkar i respektive program och år 2002.3 1I bilaga 6 presenterar olika teorier som används när man vill förklara pojkars och flickors olika utbildningsval. 2För en intressant teoretisk och empirisk diskussion om utbildningssegregeringens om- fattning och förändring , se M. Stanfors (2003). 3Uppgifterna i detta avsnitt är hämtade från SCB:s utbildningsstatistik. Andel pojkar i olika gymnasieprogram Omvårdnadsprogrammet (OP) Hantverksprogrammet (HV) Estetiska programmet (ES) Medieprogrammet (MP) restaurangprogrammet (HR) Handels- och administrationspr. Livsmedelsprogrammet (LP) Naturbruksprogrammet (NP) Industriprogrammet (IP) Energiprogrammet (EN) Fordonsprogrammet (FP) Byggprogrammet (BP) Elprogrammet (EC) Av de mest könspräglade programmen (flickor/ pojkar) framgår att av dessa var fem pojkdominerade, bygg,- el-, energi-, fordons- och industriprogrammet, och två flickdomi- nerade, omvårdnads- och hantverksprogrammet, både 1994 och 2002. Förändringarna var överlag små med undantag för fyra pro- gram där andelen pojkar minskat (andelen flickor ökat) mer påtagligt, nämligen i (NV) naturvetenskaps-, (NP) naturbruks-, (LP) livsmedels- samt (HP) handels- och administrationsprogram- men. Att andelen flickor ökat på naturvetenskapsprogrammet kan delvis förklaras av den utbrytning som skedde när teknik- programmet etablerades och som i första hand kom att attrahera pojkar.4 Sammantaget betyder det att åtta av sexton program domine- rades av flickor mot 1994. 4 Teknikprogrammet visas ej i figuren då det inte fanns 1994. 2002 som 1994 om teknikprogrammet in- kluderas. Antalet könsbalanserade hade minskat från fyra till tre och dessutom var de inte desamma som 1994. Förutom hotell och restaurangprogrammet (HR) som också var balanserat 1994 var naturvetenskap- (NV) och medieprogrammet (MP) könsbalanserat 2002. Visserligen är andelen flickor lägre på de fem pojkprogrammen än vad andelen pojkar är på de två flickprogrammen men sett över alla typer av program så var spridningen på dessa mycket större bland flickor än bland pojkar. Medan pojkarna dominerade pro- gram som alla låg rätt nära varandra så dominerade flickorna allt- ifrån naturbruksprogrammet (NP) till det estetiska (ES), det sam- hällsvetenskapliga (SP) och omvårdnadsprogrammet (OP). Av programmens beteckningar framgår också att specificerings- graden för yrkesutbildningarna är högre för de pojkdominerade programmen än för de flickdominerade. Detta ligger helt i linje med det jag tidigare påtalat om den högre detaljeringsgraden av mäns yrken jämfört med kvinnors. Detta reser frågor om specia- lisering kontra generalisering i allmänhet, vid vilken ålder specia- lisering skall börja samt hur en tidig specialisering kan låsa in respektive stänga ute elever. För att få en hel bild över förändringarna måste man emellertid också se hur många elever som finns på varje program. Eftersom antalet i respektive årskull varierar påverkar det självklart utbudet och efterfrågan på utbildningsplatser. En minskning av antalet platser på ett visst program kan därför både vara en effekt av färre antal gymnasister (liten kohort) totalt sett och en effekt av ett minskat intresse för programmet. Men medan det förra är enkelt att prognostisera och därmed möjligt att beakta i skolplaneringen kan det senare vara svårare att exakt känna till. På de flick- dominerade programmen barn- och fritid samt omvårdnad fanns cirka 36 000 elever mot 21 2002 vilket betyder en minskning med 15 000 elever. De fem pojkdominerade pro- grammen minskade också men mindre, från cirka 44 000 till 40 000. Ökade gjorde däremot eleverna på det estetiska programmet, medieprogrammet samt hotell och restaurang från cirka 33 000 till 43 000.5 I förhållande till totala antalet i gymnasieskolan så betyder 5 I enlighet med den demografiska utvecklingen borde de aktuella kohorterna för gymnasiet varit något mindre än . Förändringarna på respektive program kan därför antingen bero på en intresseförskjutning eller vara en effekt av den ekonomiska krisen (t.ex. så kan minskningen på BF- och OP-programmen vara en direkt effekt av nedskärningarna inom offentlig sektor). dessa förändringar andelsmässigt ingenting för de mest könsmärkta programmen. Det är fortfarande av eleverna som går ett pojkprogram och som går något av de två flickprogrammen. Däremot har andelen elever ökat från på de program som också ökat i antal 2002. Slutligen de stora programmen, samhälls-, naturveten- skap- och teknikprogrammen, hade hälften av eleverna vilket betydde en ökning med sedan 1994.6,7 En hel del ungdomar byter utbildningsprogram efter eftersom det kanske inte var riktigt som de tänkt sig. I nedan- stående figur redovisas skillnaden i flickors och pojkars bytes- frekvens mätt som ett medeltal av de byten som skedde 2002. Inte oväntat var bytesfrekvensen på program dominerade av pojkar (bygg-, el-, energi-, fordons- och industri- programmet) större för flickor än för pojkar medan pojkars bytes- frekvens var högre än flickornas på typiska flickprogram (omvård- nadsprogrammet, barn och fritid samt hantverksprogrammet). 6 I dessa uppgifter ingår ej de elever som går de specialutformade programmen () och det individuella programmet (IV). Antalet platser i SM-programmet ökade från 5 000 till 20 000 och platserna på IV-programmet ökade från 17 000 till drygt 23 000. Medan andelen flickor ökade i det tidigare programmet, från , minskade andelen i det senare från . 7 I bilaga 6 har beräknat ett segregeringsindex baserat på utbildningsval olika kohorter gjort. I Stanfors (2003) har utbildningssegregeringsindex beräknats för olika skol- former . Bytesfrekvens för olika gymnnasieprogram. Skillnad mellan flickor och pojkar. Medelvärden för perioden 2002 (Förkortningar se figur 4.1. Att bytesfrekvensen är störst på de mest könsspecifika program- men och minst på de mer könsbalanserade är självklart intressant eftersom det tyder på att de initiellt kan finnas ett intresse för att välja otraditionellt men att valet, av olika skäl, inte kan fullföljas. På byggnadsprogrammet (BP) och fordonsprogrammet (FP) var det i medeltal, sett över hela perioden 2002, av flickorna som lämnade vilket skall jämföras av pojkarna. På de flickdominerade program- men omvårdnadsprogrammet (OP) och barn- och fritidsprogram- met (BF) var det av pojkarna som lämnade vilket kan jämföras av flickorna i båda pro- grammen. Bytesfrekvensen i de program där representationen av både flickor och pojkar var jämnare var, med något undantag, lägst. egna rapporter har också pekat på att avbrottsfrek- är oacceptabelt hög bland dem som söker otraditionella program. Exempelvis var det knappt hälften av flickorna som hade börjat på byggprogrammet som erhöll fullständiga betyg.8 8 (2002) Efter skolan. Det har i flera sammanhang påpekats att förebilder spelar roll för ungas yrkesval. En typ av förebild som finns i alla ungdomars direkta närhet men som sällan diskuteras är lärarna själva. Det är väl känt att sammansättningen av olika lärarkategorier med avseende på kön skiftar mellan programmen. Det är därför sannolikt att vissa program kan ses som dubbelt belastade. Det är inte bara många pojkar eller flickor på programmet utan övervikten av antingen män eller kvinnor bland lärarna som undervisar på programmet är också stor. Detta innebär att det inte är allenast flick- eller pojk- dominansen som sätter sin prägel på ett visst program. Hur ser då könsfördelningen ut inom olika lärarkategorier?