sou · GSB3102d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Tillstånd att driva en redovisningscentral får ges endast till den som med hänsyn till yrkeskunnande, ekonomiska förhållanden och gott anseende bedöms vara lämplig att driva verksamheten. Bestämmel- sen motsvarar, förutom vad avser ekonomiska resurser, kraven för trafiktillstånd enligt YTL. Förslaget har behandlats i avsnitten 6.8.2, 6.8.3 och 6.8.4. Bestämmelsen har sin förebild i 6 § YTL och reglerar vem till- ståndsprövningen skall avse. Se avsnitt 6.8.6. Se 8 §. Kravet på yrkeskunnande enligt 7 § skall anses uppfyllt av den som har godkänts vid ett skriftligt prov som anordnats av . Provet skall avse de kunskaper som en tillståndshavare bör ha i fråga om främst rättsregler, företagsledning och ekonomisk ledning av ett företag samt tekniska normer och driftsförhållanden. Se avsnitt 6.8.2. Den som kan styrka att han eller hon har genomfört viss gymnasie- utbildning eller annan högre utbildning med godkänt betyg i visst ämne eller vissa ämnen som ingår i provet om yrkeskunnande bör kunna medges undantag från att avlägga prov i ett eller flera ämnen. Undantag från skyldigheten att avlägga prov får också ske, om det föreligger särskilda skäl. Sådana skäl kan vara för handen om den som skall avlägga prov redan har ett trafiktillstånd avseende taxi. Rekvisiten i bestämmelsen är i överensstämmelse med de förutsätt- ningar som anges i 2 kap. 11 § YTL. Förslaget behandlas i avsnitt 6.8.3. Om en ansökan om tillstånd att driva en redovisningscentral avslås på grund av omständigheter som har samband med vandelskravet skall på lägst och högst bestämmas under vilken den prövad skall anses olämplig att driva en redovisnings- central. Bestämmelsen har sin förebild i 2 kap. 12 § YTL. Se avsnitt 6.8.7. I bestämmelsen regleras ett tillstånds giltighet vid dödsfall eller konkurs. När ett tillstånd upphört att gälla skall den information som enligt lagen om redovisningscentraler inom taxinäringen bevarats hos centralen överföras till den länsstyrelse som varit prövningsmyndighet. Förslaget behandlas i avsnitt 6.8.8. Se avsnitt 6.8.8. Ett tillstånd skall återkallas av om det vid driften av redovisningscentralen har förekommit allvarliga missförhållanden, om det har förekommit allvarliga missförhållanden i någon annan näringsverksamhet som tillståndshavaren driver eller om förutsätt- ningarna för tillstånd inte längre föreligger. Om missförhållandena inte är så allvarliga att tillståndet bör återkallas, kan i stället varning meddelas. Bestämmelsen har sin förebild i 5 kap. 1 § YTL. För- slaget behandlas i avsnitt 6.15.1. Bestämmelsen har sin förebild i 5 kap. 2 § YTL. Se avsnitt 6.15.2. Om ett tillstånd att driva en redovisningscentral återkallas på grund av allvarliga missförhållanden eller att förutsättningarna för till- stånd inte längre föreligger, skall tillståndshavaren diskvalificeras att driva centralen under lägst och högst . Bestämmel- sen har sin förebild i 5 kap. 3 § YTL. Se avsnitt 6.15.4. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 5 kap. 5 § YTL. Bestämmelsen möjliggör återkallelse av tillstånd att driva en redo- visningscentral, om den som innehar tillståndet begär det. Paragrafen har sin motsvarighet i 5 kap. 14 § YTL. Se avsnitt 6.15.1. Motsvarande bestämmelse finns i 5 kap. 15 § YTL. Paragrafen motsvarar 5 kap. 16 § YTL. Förslaget behandlas i avsnitt 6.15.5. Förslaget behandlas i avsnitt 6.12. Förslaget behandlas i avsnitt 6.12. skall vara tillsynsmyndighet över redovisningscen- tralerna. Förslaget behandlas i avsnitt 6.16.1. Förslaget behandlas i avsnitt 6.16.3. Enligt förslaget bestraffas såväl uppsåtliga, som oaktsamma gärningar när det gäller underlåtenhet att överföra uppgifter från en taxameter. Se avsnitt 6.16.4. Förslaget behandlas i avsnitt 6.16.6. Förslaget behandlas i avsnitt 6.17. Genom bestämmelsen ges tillsynsmyndigheten, , möjlighet att förelägga den som har trafiktillstånd till taxitrafik att lämna över en anmälan om anlitande eller byte av redovisnings- central. Se avsnitt 6.16.5. Förslaget behandlas i avsnitt 6.17. Förslaget behandlas i avsnitt 6.16.3. Förslaget behandlas i avsnitt 6.20. 13.2Förslaget till lag om ändring i yrkestrafiklagen (1998:490) Genom bestämmelsen gäller YTL inte enbart för yrkesmässig trafik utan också persontransporter som, utan att vara yrkesmässig trafik, utförs mot vederlag efter erbjudande om körning till allmänheten på offentlig plats, se avsnitt 7.8. Bestämmelsen medför att det krävs trafiktillstånd för taxi om man vid ett enstaka tillfälle utför persontransport mot vederlag efter erbjudande om körning till allmänheten på offentlig plats. Se avsnitt 7.8. Det införs ett särskilt körprov för att få taxiförarlegitimation. De som redan har taxiförarlegitimation vid ikraftträdandet av bestäm- melsen omfattas inte av kravet på körprov, se avsnitt 8.5. Förslaget behandlas i avsnitt 7.8. Förslaget behandlas i avsnitten 6.23 och 8.5. 13.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:558) om vägtrafikregister De närmare övervägandena avseende denna paragraf finns i avsnitt 6.18. Se kommentaren till 5 §. 13.4Förslaget till förordning om redovisningscentraler inom taxinäringen I paragrafen anges att förordningen innehåller föreskrifter för tillämpningen av lagen (2006:000) om redovisningscentraler inom taxinäringen. Begreppen i förordningen har samma betydelse som i lagen om redovisningscentraler inom taxinäringen. Paragrafen kan jämföras med 2 kap. 1 § YTF. Till en anmälan om redovisningscentral skall bifogas avtalet mellan den som har tillstånd till yrkesmässig trafik och redovisnings- centralen. En sådan ordning underlättar både handläggningen av ärenden om redovisningscentraler och tillsynen över sådana centraler. En bestämmelse om vilka uppgifter som skall finnas i kvitton och följesedlar finns i föreskrifter om taxitrafik, VVFS 1999:177. De närmare övervägandena avseende denna paragraf finns i avsnitt 6.15.3. En bestämmelser om vilka uppgifter som skall finnas i körpass- rapporter finns i föreskrifter om taxitrafik, VVFS 1999:177. Se avsnitt 6.15.3. Paragrafen kan jämföras med 8 kap. 1 § YTF. Se avsnitt 6.19. Bestämmelsen kan jämföras med 8 kap. 2 § YTF. Paragrafen kan jämföras med 8 kap. 3 § YTF. Paragrafen kan jämföras med 8 kap. 4 § YTF. Förslaget behandlas i avsnitt 6.14. De närmare övervägandena avseende avgifter finns i avsnitt 6.20. 13.5Förslaget till förordning om ändring i yrkestrafik- förordningen (1998:779) Förslaget redovisas i avsnitt 7.8. Om det i ett fordon i taxitrafik finns en avläsare av kreditkort skall denna vara ansluten till eller integrerad med taxametern. Förslaget behandlas i avsnitt 6.23. Enligt förslaget skall få meddela närmare föreskrifter om kontroll av att avläsare av kreditkort är anslutna till eller integre- rade med taxametrar och om körprov för taxiförarlegitimation, se avsnitten 6.23 och 8.5. 13.6Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1997:899) om myndighetssamverkan mot ekono- misk brottslighet Enligt förslaget skall man inom det regionala samverkansorganet eller inom det gemensamma samverkansorganet utarbeta en rapport om den ekonomiska brottsligheten, se avsnitt 6.2.4. Se avsnitt 6.2.4. 13.7Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister Enligt förslaget skall länsstyrelserna också vara regionala regi- streringsmyndigheter över redovisningscentralerna, se avsnitt 6.18. Se avsnitt 6.18. Under förutsättning att det inte strider mot EG-rättens bestäm- melser om fri etableringsrätt och bestämmelserna om fri rörlighet för tjänster och personer anser undertecknad att den som är redo- visningsansvarig i en redovisningscentral skall vara bosatt i . Utredningen om redovisningscentraler har med hänsyn till risk för manipulation av rådatan beaktat möjligheten om krav på att infor- mationen i taxametrarna skulle överföras till fristående organ så- som till exempel en befintlig myndighet. För att så långt som möj- ligt undvika krångel och stora kostnader bör emellertid enligt ut- redningen ett eventuellt system med redovisningscentraler nära ansluta till hur sådan verksamhet fungerar. Särskilt har beaktats att flera större beställningscentraler registrerar ett stort antal köruppdrag. Att det funnits med i bilden att göra en myndighet som mot- tagare av information av taxametrar tyder enligt min mening på att den uppgift som åläggs redovisningscentralerna ligger myndig- hetsutövningen nära. Det bör därför säkerställas så långt det är möjligt att den eller de redovisningsansvariga i en redovisnings- central har möjlighet att kontinuerligt följa upp att de anslutna taxiåkarna fullgör sina skyldigheter vad avser tömning av taxamet- rar samt att länsstyrelsernas tillsyn inte försvåras eller omöjliggörs. Den kan noteras att taxitrafiken inte omfattas av EG-regler som till exempel godstrafik och busstrafik. Varje medlemsstats nationella regler gäller för taxitrafik. Taxitrafiken får i princip bara utföras nationellt och inte över nationsgränserna om inte särskilt avtal träffats mellan de berörda länderna. har genomfört en långtgående avreglering av taxitrafiken som i princip saknar mot- svarighet. Av lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. framgår att för svenska eller utländska medborgare skall det finnas en i bosatt föreståndare med ansvar för den här bedrivna verksamheten. Utländska företag skall bedriva sin näringsverksamhet i genom ett avdelningskontor med självständig förvaltning (filial). Filialen skall stå under ledning av en verkställande direktör, som i princip skall vara bosatt inom EES. Den verkställande direktören är ansvarig för filialens verksamhet. Det utländska företaget skall utfärda fullmakt för honom att i alla frågor, som rör verksamheten i , handla på det utländska företagets vägnar samt mottaga stämning för det utländska företaget och själv eller genom annan tala och svara för detta. Om den verkställande direktören inte är bosatt i landet, skall det finnas en person som på det utländska före- tagets vägnar kan ta emot delgivning. Även om det enligt lagen om utländska filialer skall finnas en delgivningsbar person om den verkställande direktören är bosatt utanför är denne inte ansvarig för anmälan som skall ske till beträffande redovisningscentraler. Den som är delgiv- ningsbar person är inte ansvarig för att redovisningscentralen full- gör sina skyldigheter och skall – såvitt undertecknad kan bedöma – inte genomgå någon prövning av . Det är viktigt att den som är redovisningsansvarig fortlöpande kan kontrollera att skyldigheten från de anslutna taxiåkarna full- görs. Vidare är det viktigt att den som har ansvaret för redovis- ningscentralen kan nås utan större omgång eller besvär. För läns- styrelsens tillsynsverksamhet är det viktigt att kontroll fortlöpande kan ske av den som har meddelats tillstånd till redovisningscentral och av den som är redovisningsansvarig. Länsstyrelserna kommer att fortlöpande få information beträffande de redovisningsansvariga som är bosatta i om dessa gör sig skyldig brott mot de bestämmelser som är återkallelsegrundande enligt lagen om redo- visningscentraler eller om de förekommer i kronofogdens register eller är försatta i konkurs. Denna information kommer inte att fås med på samma sätt beträffande en utomlands boende redovisnings- ansvarig. Av prop 1997/98:63 En reformerad yrkestrafiklagstiftning fram- går på sidan 59 att den verkställande direktören, som skall ansvara för filialens verksamhet skall i princip vara bosatt i . Det noteras att detta gällde även för de trafikslag som är reglerade i EG- bestämmelser. Något ytterligare krav på bosättning i har emellertid inte genomförts i yrkestrafiklagen. Av 7 § lagen om biluthyrning framgår att den som är ansvarig för uthyrningsverksamheten skall vara bosatt i . Av Lagrådets yttrande (anförd prop s. 208) framgår under § 7 att Avsikten torde vara att de som ansvarar för verksamheten skall vara bosatta i . Detta kan göras tydligt genom att till andra stycket läggs en ny andra mening av följande lydelse: Den eller de ansvariga skall vara bosatta i . Lagrådet har tydligen ansett att denna bestämmelse inte var i strid med dåvarande EG-rätt. Den som är redovisningsansvarig i en redovisningscentral skall fortlöpande och från den dag tömning borde skett anmäla till om underlåtenhet att tömma en taxameter. Undertecknad anser att det svårligen kan övervakas om den redo- visningsansvarige är bosatt i annan stat än inom eller utom EU-området. Undertecknad anser att det finns starka skäl att införa krav på bosättning i för den eller de som skall vara redovisnings- ansvariga i en redovisningscentral. Detta förhållande gäller för ansvarig för uthyrningsrörelse och för föreståndare för utomlands boende medborgare som idkar näring i . Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppgift att göra en översyn av de bestämmelser som reglerar taxibranschen. Översynen skall särskilt inriktas på följande. Utredaren skall analysera vilka åtgärder som bör vidtas för att komma till rätta med den olagliga yrkesmässiga taxitrafiken, s.k. svarttaxi. Utredaren skall analysera om åtgärder också bör vidtas för att minska den ekonomiska brottsligheten inom taxibranschen. Utredaren skall analysera vissa frågor som rör den behörighet som krävs för att få köra fordon i taxitrafik, bl.a. vad avser medicinska krav. Vid översynen skall utredaren beakta de åtaganden som följer av medlemskap i den Europeiska unionen, i synnerhet be- stämmelsen om fri rörlighet för tjänster i artikel 49 i samt det arbete som pågår inom unionen i syfte att främja den fria rörligheten av tjänster. I de fall utredaren lämnar konkreta förslag som kräver författ- ningsreglering skall förslag till sådan reglering redovisas. Bakgrund och behovet av en utredning Enligt 2 kap. 1 § yrkestrafiklagen (1998:490) (nedan YTL) får yrkes- mässig trafik, t.ex. taxitrafik, bedrivas endast av den som har trafik- tillstånd. Vid tillståndsgivningen kontrolleras att den sökande har de kunskaper som behövs och i övrigt kan bedömas lämplig att bedriva sådan trafik. Den som uppsåtligen bedriver yrkesmässig trafik utan att ha yrkes- trafiktillstånd döms enligt 6 kap. 1 § YTL till böter eller fängelse i högst . Vid införandet av YTL höjdes straffmaximum för olaga yrkesmässig trafik från fängelse till fängelse . I förarbetena till YTL anförde regeringen bl.a. följande som skäl för höjningen av straffmaximum (prop. 1997/98:63 s. 117): Den som ställer sig utanför lagregleringen av den yrkesmässiga trafik- en genom att inte ansöka om tillstånd för sin yrkesmässigt bedrivna transportverksamhet undgår den rigorösa prövning i olika avseenden som gäller på detta område. I takt med att kraven vid denna prövning ökar – inte minst vad avser de ekonomiska kraven för att bedriva yrkesmässig trafik – kan antalet transportörer som försöker undvika att träffas av lagstiftningens krav förväntas öka. Detta kan befaras gälla inte minst beträffande olaga yrkesmässig taxitrafik. En straffskärpning ut- gör därför en viktig signal om att det här rör sig om ett samhällsproblem som det är angeläget att bekämpa. Trots höjningen av straffmaximum för olaga yrkesmässig trafik kommer det oroande rapporter från bl.a. och som tyder på att omfattningen av olaga yrkes- mässig taxitrafik, s.k. svarttaxi, inte har minskat. Enligt rapporterna är svarttaxiverksamheten inte enbart ett storstadsproblem, utan före- kommer i hela landet. Det finns uppgifter som talar för att de som kör svarttaxi ofta är kriminellt belastade personer som av den anledningen inte kan få yrkestrafiktillstånd. Det torde vidare finnas en koppling mellan svart- taxiverksamheten och annan kriminalitet. Som exempel kan nämnas att intäkter från verksamheten regelmässigt undandras från beskatt- ning. Förutom att den utgör en källa till en inte obetydlig kriminalitet innebär svarttaxiverksamheten att konkurrensen på taximarknaden sätts ur spel. Enligt krävs det stora insatser från rättsväsen- dets sida för att beivra svarttaxiverksamheten. Det viktigaste skälet för detta är enligt styrelsen att det är tveksamt om enstaka kör- ningar mot betalning är kriminaliserade enligt YTL. Det krävs där- för att polisen dokumenterar att samma person utför flera taxi- körningar mot betalning innan man kan ingripa. Frågan om enstaka körningar kan bestraffas med stöd av YTL är före- mål för Högsta domstolens prövning i mål B 970-03. De problem som finns kring svarttaxiverksamheten är allvarliga och åtgärder måste vidtas för att i största möjliga utsträckning för- hindra sådan verksamhet. Det bör därför analyseras hur bestäm- melserna kan ändras för att de svårigheter som pekar på skall undvikas. I detta sammanhang kan den relativt nya norska lagstiftningen på området nämnas. Denna innebär att det är straffbart att utan tillstånd utföra även enstaka persontransporter mot betalning om transporterna utbjuds på allmän plats. måste det också beaktas att eventuella förändringar i det kriminali- serade området inte får träffa sådana vardagliga beteenden som det saknas anledning att förbjuda. Ekonomisk brottslighet i taxibranschen Regeringen beslutade att tillkalla en särskild ut- redare med uppgift att undersöka förutsättningarna för och effek- terna av att inom taxitrafiken införa krav på obligatorisk anslutning till beställningscentral eller annat gemensamt organ (dir. 1998:5). Utredningen föreslog i sitt betänkande SOU 1999:60 Kundvänliga- re taxi att särskilda av godkända tömningscentraler skulle byggas upp. I tömningscentralerna skulle enligt utredningens förslag innehavarna av tillstånd till taxitrafik tömma all information från taxametern. Enligt utredningen skulle den information från taxametrarna som lagras i tömningscentralen kunna fungera som kontrollmaterial vid myndigheternas tillsyn. Även Branschsanerings- utredningen har föreslagit att taxifordons taxametrar skall tömmas i en särskild tömningscentral (se SOU 1997:111 Branschsanering – och andra metoder mot ekobrott, s. 249 ff.). Det finns ett flertal rapporter som visar att den ekonomiska brottsligheten är relativt omfattande även inom den legala taxi- branschen (se SOU 1997:111 s. 243 ff. och SOU 1999:60 s. 47 ff.). Det är därför viktigt att vidta åtgärder för att minska brottslig- heten. En möjlighet som alltså föreslagits är en obligatorisk töm- ning av de uppgifter som finns i taxametern i en särskild tömnings- central. Förslagen från såväl som Taxiutredning måste dock betecknas som principskisser. Som exempel kan nämnas att ingen av utredningarna har lämnat förslag till den författningsreglering som är nödvändig för att in- föra tömningscentraler. Inte heller har frågor om lämplig driftsform och kostnaderna för verksamheten närmare analyserats. konsekvenserna av ett eventuellt införande och hur detta i så fall skall ske måste därför göras. Ytterligare en åtgärd som bör analyseras är om en polisman vid kontroll av en taxameter bör ha rätt att omhänderta ett utdrag från taxametern trots att det saknas grund för att ta utdraget i beslag enligt 27 kap. . Ett sådant förfaringssätt har tidigare tillämpats av polisen, men kritiserades av i ett beslut (1996/97:JO1 s. 84). Syftet med omhändertagandet skulle vara att bl.a. överlämna utdragen till andra myndigheter som granskar taxibranschen, t.ex. skattemyndigheten. Härigenom skulle dessa myndigheters granskning underlättas. Vidare bör det i ett bredare perspektiv övervägas vilka åtgärder som är lämpliga att vidta för att minska den ekonomiska brottslig- heten inom taxibranschen. Vissa frågor om behörigheten att köra taxi Enligt 3 kap. 1 § YTL får en personbil eller en lätt lastbil föras i taxitrafik endast av den som har taxiförarlegitimation. I 3 kap. 3 § YTL anges vilka krav som måste vara uppfyllda för att någon skall få en taxiförarlegitimation. Bland annat måste vederbörande ha fyllt , ha körkort med behörigheten B eller ha körkort med behörigheten D samt uppfylla de medicinska krav som är nödvändiga med hänsyn till säkerheten för passagerare och andra trafikanter. En taxiförarlegitimation kan enligt 5 kap. 6 § YTL återkallas bl.a. om innehavaren genom brottslig gärning har visat sig olämplig att tjänstgöra som förare i taxitrafik eller om innehavaren inte längre uppfyller de medicinska kraven för innehav av taxiförarlegitimation. Av 3 kap. 12 § körkortslagen (1998:488) (nedan KKL) följer att kör- kortsbehörigheterna för tunga fordon (C, CE, D och DE) gäller tills det att körkortshavaren fyller och därefter för perioder om högst , under förutsättning att körkortshavaren har visat att de medicinska kraven för att ha sådan behörighet alltjämt är upp- fyllda. Bestämmelsen innebär alltså att körkortshavaren vart tionde år måste genomgå en läkarundersökning om han eller hon vill be- hålla behörigheterna för tunga fordon. Genom bestämmelsen har punkt 4 i bilaga 3 till rådets direktiv /439/EEG av om körkort (EGT L 237, 24.8.1991, s. 1, Celex 31991L0237) genomförts. Vid behandlingen av regeringens förslag till ny yrkestrafiklag m.m. tog trafikutskottet upp frågan om det borde införas en skyl- dighet att genomgå återkommande läkarundersökningar som krav för att få behålla en taxiförarlegitimation (bet. 1997/98:TU9). Ut- skottet anförde i betänkandet att regeringen bör överväga lämplig- heten av att låta även innehavare av taxiförarlegitimation omfattas av en bestämmelse att fr.o.m. en viss ålder kunna visa att de medi- cinska kraven för legitimationen är uppfyllda. Utskottet föreslog att skulle ge detta regeringen till känna. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 1997/98:192). I enlighet med tillkännagivande bör det övervägas om även innehavarna av taxiförarlegitimation skall vara tvungna att underkasta sig läkarundersökning efter en viss ålder för att få be- hålla legitimationen. Kraven för att få taxiförarlegitimation Vid införandet av YTL höjdes åldern för att få köra taxi från till . Vidare infördes ett krav på att taxiförarlegitimation endast får utfärdas till den som har haft körkort med behörigheten B . Som skäl för ändringarna anförde regeringen i förarbetena (prop. 1997/98:63 s. 88) att det särskilda ansvar som är förknippat med yrkesmässig personbefordran starkt talar för att kraven för att få köra taxi skärps. I anslutning till att åldern för att kunna få taxiförarlegitimation höjdes slopades kravet på att taxiförarbehörighet endast fick ges till den som godkänts vid ett särskilt körprov. Som skäl för detta angav regeringen i förarbetena (prop. 1997/98:63 s. 88) att den kritik som riktas mot förare i taxitrafik sällan eller aldrig rör den praktiska kör- skickligheten. Med den skärpning av behörighetskraven som före- slogs, dvs. en höjning av åldern för utfärdande av taxiförarlegitimation med samt införandet av ett krav på att taxiförarlegitimation endast får utfärdas till den som har haft körkort med behörigheten B , ansåg regeringen att det särskilda körprovet kunde utmönstras. Enligt finns det sedan det särskilda kör- provet togs bort inget som hindrar att oskickliga taxiförare kom- mer ut i trafiken. Förbundet anser att den höjda åldersgränsen inte garanterar att innehavaren av en taxiförarlegitimation besitter de kunskaper som krävs för att framföra fordonet på ett trafiksäkert sätt, något som enligt förbundet strider mot det tänkande som ligger bakom den s.k. nollvisionen. Arbetet inom EU för att främja en fri rörlighet av tjänster Enligt EG-rätten, bl.a. artikel 49 i , skall fri rörlighet för tjänster råda på den inre marknaden. Inom EU bedrivs för när- varande ett arbete för att förbättra förutsättningarna för företagan- det i , särskilt möjligheterna att tillhandahålla tjänster över nationsgränserna samt möjligheterna att etablera sig i ett annat land. För att dessa målsättningar skall kunna realiseras kommer de bakom- liggande strukturerna, såsom krav för tillhandahållande av tjänster eller för etablering samt samarbetet mellan tillsynsmyndigheter, att ses över. En särskild utredare tillkallas med uppgift att göra en översyn av de bestämmelser som reglerar taxibranschen.