sou · GSB3105d3 · 2005-01-01 00:00:00 — I detta kapitel beskrivs den simuleringsmodell som utvecklats av . Modellen illustrerar den finansiella dynamiken i ett avgiftsbaserat pensionssystem med fast avgift där utgående pensioner huvudsakligen finansieras av de pensionsavgifter som löpande betalas in. I systemet ingår en buffertfond vars syfte är att utjämna de variationer i systemets avgiftsnetto som orsakas dels av demografiska faktorer, dels av samhällsekonomiska fluktuationer. Omräkning av pensionsrättigheter och pensioner sker genom ett index baserat på årlig förändring i genomsnittlig pensions- grundande årsinkomst. 5.1Krav på en simuleringsmodell Pensionssystem är komplicerade i flera avseenden. Många årskullar befinner sig i systemet . Inflödet av avgifter bestäms i huvudsak av hur många individer som har pensions- grundande inkomst och hur höga dessa inkomster är. Detta styrs i sin tur av sysselsättnings- och inkomsttrender och av konjunk- turella och andra kortsiktiga fluktuationer. Pensionsutbetal- ningarna beror dels av vad som hänt pensionärernas pensionsrättigheter intjänats, dels av vad som händer under de år när pension betalas ut. Skiftningarna i befolkningsutveckling och samhällsekonomi betyder att pensionssystemets årliga avgiftsnetto, dvs. skillnaden mellan inkomster och utgifter, kommer att variera. De år avgifts- nettot är positivt, förstärks buffertfonden. Andra år, när utgifterna överstiger avgiftsinkomsterna, tas medel ur buffertfonden i anspråk för utbetalning av pension. Buffertfondens behållning påverkas dessutom av avkastningen på de tillgångar som fonden placerar i. Dess storlek kommer därför att styras av såväl de årliga avgifts- nettona som avkastningen på aktier och obligationer. En simuleringsmodell som år för år skall avbilda hur befolkning och samhällsekonomi bestämmer in- och utbetalningar i ett pen- sionssystem och hur dessa i sin tur styr utvecklingen av systemets tillgångar och skulder, bör kunna beakta såväl trender som kort- siktiga fluktuationer. Utredningen anser att den metod med en stokastisk simulerings- modell som presenterats i kapitel 4 är den enda möjligheten att, om än utan exakthet, avspegla de konsekvenser som alternativa utdel- ningsbestämmelser kan ge upphov till. Hänsyn måste tas till risken att utdelning kan leda till fler situationer med underskott i fram- tiden. Utifrån simuleringsresultat drar utredningen i senare kapitel slutsatser om lämpligheten av olika balanstalsgränser för utdelning. Syftet med modellen kan sammanfattas som följer: Modellen skall visa hur systemets ekonomiska ställning i termer av årliga in- och utbetalningar, buffertfond, avgiftstillgång och pensionsskuld utvecklas . Hur utvecklas balanstalet och därmed risken för underskottsbalansering? Hur ofta upp- kommer situationer med utdelningsbara överskott? Modellen skall kunna belysa utfall i form av resultat för de för- säkrade. Hur påverkas pensionernas nivå av underskotts- balanseringar och överskottbalanseringar? Uppkommer konse- kvenser i form av orättvisa mellan generationer? I en modell för framskrivning av förlopp finns olika variabler som antar ett värde. Exempel på sådana variabler i UTÖ- modellen är årlig pensionsutbetalning, årlig avgiftsinkomst, tillgångar i buffertfonden, antal sysselsatta och antal pensionärer. Vissa variabler i modellen är beroende av andra variablers utfall. I en modell skiljer man på endogena och exogena variabler. En exogen variabels värde är i modellen bestämt på förhand och påverkas därför inte av framskrivningen i modellen. Endogena variablers värde är resultat av modellberäkningen. I UTÖ-modellen är befolkningsutvecklingen exogent given i form av SCB:s befolkningsprognos . Antalet individer i respektive ålder styrs alltså av de antaganden SCB gjort om födelse- tal, livslängdsförändring samt in- och utvandring fram . I SCB:s prognos antas nativiteten öka års nivå på 1,65 barn per kvinna till 2010 och därefter ligga kvar på den nivån. Nettoinvandringen, som har uppgått i genomsnitt till 21 500 , förväntas bli högre, särskilt under de första decennierna. antas en nettoinvandring på i genomsnitt 31 000 . antas nettoinvandringen vara igenomsnitt 24 000 . I UTÖ-modellen görs dessutom förlängda framskrivningar av befolkningen utifrån samma antaganden SCB gjort för rörande årlig nettoinvandring, förändrad dödlighet osv. Befolkningsutvecklingen påverkar hur systemets avgiftsin- komster och utbetalningar förändras över tiden. Sambanden är komplicerade och modellen måste därför innehålla förenklingar och antaganden. Det sammanlagda avgiftsunderlaget för en årskull ett visst år beror av flera variabler i modellen, där den centrala faktorn är antalet sysselsatta i årskullen. I modellen ingår an- taganden om åldersberoende sysselsättningsgrader och inkomst- nivåer. När antagandena om inkomstnivå och sysselsättningsgrad för olika årskullar kopplas samman med de exogent givna demografiska förutsättningarna, genereras en trendmässig utveckling på lång sikt för systemets samlade avgiftsunderlag . I framskrivningen simuleras sedan kortsiktiga avvikelser i avgiftsunderlagets utveck- ling med hjälp av det stokastiska modellsamband för sysselsättning som redovisats i kapitel 4. Därmed kommer de samlade avgifts- inbetalningarna ett visst år i modellen att skilja sig åt mellan olika simulerade förlopp.1 Modellen har alltså utformats så att sysselsättningen, utöver den exogent betingade utvecklingen, är den faktor som genererar för- ändringar av systemets avgiftsunderlag. De slumpmässiga avvikelser som genereras i modellen kan ges en vidare tolkning än enbart fluktuationer i andelen sysselsatta i förhållande till antalet individer 1 En slumpmässig avvikelse påverkar alla åldrar lika mycket i UTÖ-modellen. Detta är en förenkling eftersom det är tänkbart att en recession på arbetsmarknaden skulle drabba olika åldrar olika. i förvärvsaktiva åldrar. Avvikelserna kan också i viss mån avspegla osäkerheten i de demografiska antagandena. Intjänande och uttag av pension UTÖ-modellen är en kohortmodell vilket betyder att beräk- ningarna sker på årskullsbasis. Varje årskull intjänar pensionsrätt under åldrarna 16–64 för att sedan uppbära pension fr.o.m. ålder.2 Detta betyder bl.a. att individuella variationer i livsinkomst inte beaktas. Modellen bortser även från att vissa förlopp skulle kunna leda till ett förändrat beteende hos de försäkrade. UTÖ-modellen har en implicit given snittinkomsttillväxt om realt . Detta antagande överensstämmer med den metod som tillämpas i beräkningen av balanstalet när det gäller tilläggspensionsskulden till de förvärvsaktiva. Eftersom pensions- skulden i stort sett förräntas i samma takt som den genomsnittliga inkomsten utvecklas, har antagandet om genomsnittsinkomst- utvecklingen för övrigt ingen betydelse för beräkningsresultaten. Vid pensionsuttaget kommer årskullens sammanlagda pension det året vara beroende av antalet individer och deras genomsnittliga pensionsbehållning. Pensionsbehållningen är resultatet av förloppet under årskullens förvärvsaktiva tid, dvs. hur sysselsättningen ut- vecklats och om automatisk balansering och/eller utdelning skett. Det årliga pensionsbeloppet beräknas genom att pensions- behållningen divideras med delningstalet. I tabell 5.1 framgår modellens antaganden om framtida delningstal . Delningstalen är i likhet med den demografiska sammansättningen exogent givna i modellen. 2 I det reformerade pensionssystemet är pensionsåldern börja lyftas tidigast , partiellt eller fullt. innebär en förlängd medellivslängd att den förvärvsaktiva tiden måste förlängas om den årliga inkomstpensionen skall bli lika hög över tiden. I modellen krävs förenklingar och utredningen har alltså antagit pensionsuttag för samtliga kohorter. Underförstått innebär detta att den årliga pensionsnivån sjunker med tiden allt annat lika. Årskullar födda –2020. UTÖ-modellen har ett startläge som motsvarar de förhållanden som rådde vid utgången av . Varje årskulls ackumulerade pensionsbehållning respektive utbetalade pensionsbelopp i detta startläge har hämtats från RFV:s register. Därmed skapas pensionsskuldens startnivå.3 Modellen innehåller även systemets åtagande i form av tilläggspension till de försäkrade. Systemets till- gångssida avspeglar den avgiftstillgång och den buffertfond som fanns vid utgången av . I tabell 5.2 redogörs för systemets finansiella ställning för . Nyckeltal för systemets finansiella ställning i UTÖ- modellens startläge 3 I detta underlag ingår även pensionsskulden till utomlands boende. Utifrån startläget skriver modellen årsvis fram fördelnings- systemets tillgångar och skulder med en beräkningsmodul som innefattar regler för automatisk underskottsbalansering och som kan förses med alternativa regler för överskottsutdelning. Över- skottsutdelningen i modellen följer det ramverk som beskrivits i kapitel 3. Utdelning sker således vid tillfällen då balanstalet över- stigit en i modellen bestämd gräns. Utdelning sker då via index- eringen. Buffertfonden i UTÖ-modellen består av aktier och obligationer. Den årliga avkastningen på dessa tillgångar avviker slumpmässigt från bestämda trender enligt de modellsamband som redovisats i kapitel 4. återställs den ursprungiga relationen mellan aktier och obligationer i buffert- fonden. Buffertfondens tillgångar påverkas även av pensionsut- betalningarna och avgiftsinkomsterna respektive år. I modellen innehåller följande händelser av vikt för systemets finansiella ställning: För varje förvärvsaktiv årskull inbetalas en avgift om av det för året aktuella pensionsunderlaget till buffertfonden. Års- kullens sammanlagda pensionsbehållning ökas med motsvarande belopp. Avgiftsunderlagets storlek är beroende av den ålder års- kullen har, hur stor årskullen är det aktuella året samt om en slumpmässig avvikelse skett från sysselsättningens trend det aktuella året eller . Pensionsutbetalningar görs till de årskullar som är . Storleken av dessa utbetalningar är ett resultat av tidigare års händelser, delningstal samt av antalet personer i respektive årskull vid den aktuella tidpunkten. Vidare beror pensionsutbetalningens storlek och pensionsskuldens förräntning av om balansindex tillämpas det aktuella året eller om överskottsutdelning sker. Buffertfonden förändras med avgiftsnettot och kapitalavkast- ningen det aktuella året. Utifrån dessa händelser förändras systemets finansiella ställning. Denna ekonomiska ställning kan på- verka händelseförloppet följande år genom att underskotts- balansering eller överskottsutdelning aktiveras. De förlopp som simulerats i UTÖ-modellen varar i regel . På så vis skrivs fördelningssystemets utveckling fram för åren 2003–2077. Utredningen har bedömt 75-årsförloppet vara en rimlig avvägning mellan kort och lång sikt. Pensionssystem är långsiktiga försäkringssystem där regeländringar som exempelvis införande av överskottsutdelning kräver tid för att få effekt. siktigt perspektiv skulle riskera att underskatta effekterna av en utdelningsregel. Ett 75-årsperspektiv inrymmer dessutom variation i de demografiska förutsättningarna på så sätt att både perioder av positiva som negativa avgiftsnetton förekommer. 5.3Jämförelser mellan parallella förlopp Ett simulerat förlopp innehåller en unik uppsättning av avvikelser i de stokastiskt varierande variablerna. För att kunna värdera de modellutfall en viss regel för överskottsutdelning ger upphov till, måste man jämföra med ett identiskt förlopp där ingen utdelning gjorts. Utfallet i ett system med utdelningsregel jämförs alltså med det utfall som inträffar i ett parallellt förlopp för ett system där överskott inte delas ut. I simuleringarna har utredningen jämfört effekter av 20 olika balanstalsgränser för utdelning i intervallet 1,00–1,20. Förlopp har alltså simulerats med gränser allt ifrån att överskott utdelats så fort de observeras (balanstalsgräns 1,00) till att utdelning sker först då tillgångarna överstiger skulderna (balanstalsgräns 1,20).4 För utredningens syfte är vissa utfallsvariabler särskilt in- tressanta att undersöka genom att parallella förlopp simuleras. För- ändringen av antalet år där systemets balanstal understigit 1,00 illustrerar den ökade risken för underskott och ger därför vägledning om hur lämplig utdelningsregeln är. Utdelning innebär även att systemet kommer att betala ut högre pensionsbelopp och att livspensionen för vissa årskullar kan för- väntas bli högre. 4 För att minska antalet alternativa utdelningsregler har balanstalsgränser med två decimalers precision undersökts. Eftersom balanstalet fastställs med fyra decimaler, bör en i lag reglerad balanstalsgräns uttryckas med samma exakthet. Fyra decimalers noggrannhet i simu- leringarna hade emellertid inneburit ett alltför stort antal alternativ och dessutom inte tillfört någon väsentlig information. UTÖ-modellen är en stokastisk modell där ett obegränsat antal kombinationer av händelseförlopp kan uppstå . För de stokastiskt varierande variablerna sysselsättning, obligationsavkastning och aktieavkastning kan både den förväntade årliga förändringen (trenden) i dessa och styrkan i de slumpmässiga avvikelserna från trenden varieras. Utredningen har arbetat med ett basscenario och två alternativa scenarier. Motiven och resone- bakom antagandena finns närmare utvecklade i kapitel 4. Med en stokastisk modell kan samma tidsförlopp simuleras ett stort antal gånger. Detta gör det möjligt att ange sannolikheter för olika typer av utfall. Normalt har 500 stycken simuleringar genom- förts. Antalet har bedömts vara tillräckligt stort för att belysa för- delningssystemets egenskaper och på så sätt bedöma sannolikheten för olika utfall. Det långsiktigt förväntade antalet sysselsatta bestäms av storleken på befolkningen i förvärvsaktiva åldrar och ett antagande om sysselsättningsgrad i olika åldrar . I modellen tillåts kortsiktiga avvikelser från denna förväntade sysselsätt- ningsnivå. De kortsiktiga variationerna har ett autoregressivt mönster, där en avvikelse påverkar händelseförloppet en rad av år efter det att den ursprungliga avvikelsen uppstått enligt följande samband: = 1,51 qt 1 – 0,66 qt där qt är den procentuella avvikelsen i sysselsättningen från det förväntade antalet för år t och et är den slumpmässiga avvikelsen för år t. Den slumpmässiga avvikelsen är normalfördelad med medel- värdet noll och standardavvikelsen . Detta har beskrivits i kapitel 4. Den reala obligationsavkastningen har i basscenariot an- tagits vara . Från denna trend simuleras kortsiktiga av- vikelser som beror på inflationens avvikelser från den förväntade inflationen. Inflationen har ett autoregressivt mönster enligt I t = 2,0 + 0,7360 (I t 1 2,0) + et där It är inflationen t och där et är en normalfördelad slumpterm med medelvärde noll och standardavvikelsen 0,871 pro- centenheter. Denna kortsiktiga avvikelse i inflationen styr obliga- tionsavkastningen i modellen. Den förväntade inflationen är i modellen medelvärdet av de senaste tio årens inflation. För aktier antas i basscenariot en real förväntad avkastning om . Den reala aktieavkastningen varierar kraftigt i modellen. Den ackumulerade reala avkastningens avvikelse från den förväntade trenden i logaritmiska tal ett enskilt år är beroende av tidigare avvikelser och en slumpterm enligt log wt = 1,0580 log wt 1 0,2176 log wt 2 + et där wt är den ackumulerade realavkastningen i relation till trenden år t och där et är en normalfördelad slumpterm med medelvärde noll och standardavvikelsen . Alternativt scenario med lägre aktieavkastning I ett första alternativt scenario har modellen simulerat förlopp där den förväntade årliga reala aktieavkastningen satts till , dvs. lägre än i basscenariot. I detta scenario gäller samma variabilitet kring trenden som i basscenariot, liksom samma förutsättningar vad gäller sysselsättning och obligations- avkastning. Den direkta följden av det ändrade antagandet blir att buffert- fondens förväntade avkastning i ett simulerat tidsförlopp blir lägre. Alternativt scenario med lägre variabilitet i sysselsättningen I ett andra alternativscenario har storleken av de slumpmässiga av- vikelserna från sysselsättningens förväntade nivå halverats. Slump- termens standardavvikelse i modellsambandet för sysselsättningen har därmed satts till . I övrigt gäller samma förutsättningar som i basscenariot. Följden av det ändrade antagandet blir att avgiftsunderlaget inte kommer att variera lika mycket som i basscenariot. För systemets finansiella ställning innebär detta minskade möjligheter till höjd avgiftstillgång (via en förstärkt avgiftsinkomst) men också minskade risker för en försvagad avgiftstillgång (via en vikande avgiftsinkomst). Detta alternativscenario kan motiveras som ett sätt att beakta att avgifter inte enbart inbetalas på förvärvsinkomster utan även på arbetslöshetsersättning, sjukersättning, föräldrapenning, pensions- grundande belopp för barnår, plikttjänstgöring, studier m.m., vilka samtliga grundar pensionsrätt. Den totala kretsen av pensions- försäkrade personer har därmed en årlig variabilitet som betydligt understiger vad som gäller enbart sysselsatta. Syftet med UTÖ-modellen är att ge underlag för utredningens bedömning av en väl avvägd balanstalsgräns för utdelning. I kapitel 6 belyses effekterna av olika regler för överskottsutdelning. Framskrivningarna med modellen ger dessutom en möjlighet att mer allmänt beskriva fördelningssystemet i den demografiskt över- blickbara framtiden. Som exempel visas i detta avsnitt hur avgifts- netto, fonderingsgrad och balanstal faller ut i tio simulerade 75- årsförlopp med UTÖ-modellen. I de redovisade förloppen ingår inte någon regel om överskottsutdelning och förutsättningarna är enligt basscenariot. Diagram 5.1 visar utvecklingen av det årliga avgiftsnettot i de tio simulerade förloppen. har avgiftsinkomsterna minus pensionsutbetalningarna, dvs. avgiftsnettot, satts i procent av samma års avgiftsinkomster. Eftersom kortsiktiga avvikelser från sysselsättningens bestämda trend sker i modellen, kommer de tio förloppen att skilja sig åt. Avgiftsnetto 2003–2077 i tio förlopp Basscenario utan utdelning. Avgiftsnetto i procent av avgiftsinkomsterna. Av diagrammet framgår tydligt den kommande perioden av nega- tiva avgiftsnetton med början kring , som orsakas av en ökad andel pensionerade i förhållande till förvärvsaktiva. De demo- grafiskt betingade perioderna av negativa avgiftsnetton återspeglas således i modellresultaten. Diagram 5.2 visar utvecklingen av fördelningssystemets fond- eringsgrad i modellen för samma tio förlopp som låg till grund för diagram 5.1. Fonderingsgraden definieras som buffertfondens till- gångar i relation till hela den samlade pensionsskulden. I utgångs- läget är denna . I modellen beror fonderings- graden av en rad faktorer. I aktie- och obligationsavkastningen sker kortsiktiga avvikelser från långsiktigt bestämda trender. Skuldsidan och avgiftsnettot är i sin tur beroende av variationerna i syssel- sättningen. Fonderingsgrad 2003–2077 i tio förlopp Basscenario utan utdelning. Fond i procent av pensionsskulden. I diagram 5.2 framträder betydande skillnader mellan de tio simu- lerade förloppen vad gäller fonderingsgradens utveckling. I en simulering har den överstigit enstaka år. I en annan stabiliserar sig fonderingsgraden på en låg nivå. Det finns således utrymme för en stor slumpmässig variation inom samma scenario. För de tio förloppen i basscenariot redovisas i diagram 5.3 balans- talets utveckling.5 Från att ha startat i utgångsläget 1,01 uppvisar simuleringarna vitt skilda framtider. I ett antal simuleringar aktiveras den automatiska balanseringsmekanismen genom att balanstalet understiger 1,00. I andra simuleringar ger modellen efter hand höga balanstal. 5 Balanstalet för år t fastställs med utgångspunkt i systemets finansiella ställning år t-2. I utredningens framställningar bortses emellertid från denna eftersläpning. Balanstal 2003–2077 i tio förlopp Basscenario utan utdelning. Redan av det fåtal förlopp som visas i diagram 5.3 framgår att balanstalet i basscenariot, trots de negativa avgiftsnettona i diagram 5.1, uppvisar en i genomsnitt positiv trend. Orsaken till detta är främst basscenariots antagande om en förväntad årlig realav- kastning i aktier om . Då buffertfondens avkastning i modellen överstiger förräntningen av systemets skuld, vilken i UTÖ-modellen är lika med snittinkomsttillväxten om , finns möjligheter för en god utveckling av systemets finansiella ställning. 6 Balanstalsgräns för utdelning I kapitel 3 har utredningen kommit fram till att balanstalet skall vara den faktor som styr utdelning av överskott i fördelnings- systemet. I detta kapitel är syftet att med hjälp av simulerings- resultat från UTÖ-modellen analysera var balanstalsgränsen för utdelning skall sättas. Utgångspunkt för utredningens analys är den försiktighets- princip som framgår av utredningens direktiv. Utdelning av över- skott i fördelningssystemet innebär alltid att risken för under- skottsbalansering längre fram ökar något. Ju lägre balanstalsgräns för utdelning som sätts, desto fler blir antalet överskottsutdel- ningar inom en given tidsperiod, något som påverkar den tillkom- mande risken för underskott. I avsnitt 6.1 diskuteras hur mycket högre risk för underskottsbalansering som överskottsutdelning medför. I nästa steg beaktas de effekter som överskottsutdelning får på systemets utbetalningar av pension. En utdelning betyder att de utbetalade pensionsbeloppen förhöjs, dels , dels på lång sikt när de som är förvärvsaktiva vid utdelningstidpunkten blir pensionärer. kan systemets utbetalning av pension bli lägre vissa år än om ingen utdelning ägt rum. Detta beror på de extra eller kraftigare underskottsbalanseringar som kan bli följden av överskottsutdelning. I avsnitt 6.2 redovisas hur överskotts- utdelning påverkar fördelningssystemets årliga utbetalningar av pension. Vidare diskuteras hur detta bör inverka på valet av balans- talsgräns för utdelning. Det tredje steget i kapitlet är att undersöka hur valet av balans- talsnivå ter sig i ett generationsperspektiv. Om balanstalsgränsen sätts på en relativt hög nivå, blir möjligheten till överskottsutdel- ning låg och därmed kommer sannolikheten att få del av överskott skilja sig åt mellan olika årskullar. Detta skapar således en viss omfördelning vad gäller pensionen mellan olika årskullar. belysa denna komplikation, redovisas i avsnitt 6.3. effekter på olika årskullars livspension, dvs. hur den sammanlagda pension som indi- viderna i en årskull i genomsnitt erhåller under sin pensionstid påverkas av bestämmelser om överskottsutdelning. I avsnitt 6.4 sammanfattas utredningens överväganden kring valet av balanstalsgräns för utdelning mot bakgrund av de olika slags konsekvenser som belysts med hjälp av simuleringar med UTÖ-modellen. I utredningens direktiv anges som en överordnad riktlinje att utdelning av en del av ett överskott i fördelningssystemet inte får medföra mer än en försumbar risk för att balanseringsmekanismen aktiveras inom en överskådlig framtid. En regel om utdelning av överskott skall utformas så att den inte äventyrar systemets för- måga att upprätthålla snittinkomstindexeringen . Utgångs- punkten för utredningens överväganden skall därför vara den för- siktighetsprincip som anges i direktiven. Utredningens förslag är att ett utdelningsbart överskott bör av- gränsas genom balanstalets nivå. Den andel av tillgångarna i pen- sionssystemets balansräkning som innebär att balanstalet överstiger en viss nivå är då att betrakta som utdelningsbar. Sådana tillgångar skall fördelas automatiskt genom att omräkningen av pensions- behållningar och utgående pensioner sker med ett högre tal än för- ändringen i inkomstindex. Effekten av den förhöjda indexeringen för samtliga försäkrade räknat i kronor utgör det utdelningsbara överskottet. En begränsad del av det utdelade överskottet betalas omgående ut i form av höjd pension.