sou · GSB33d4 · 2005-01-01 00:00:00 — 9Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv Detta kapitel tar bland annat upp frågan om missbruk och LVM- vård ur ett genusperspektiv. Manligt och kvinnligt bruk och miss- bruk belyses i form av könsmässiga likheter och skillnader samt synen på den missbrukande kvinnan. Vidare behandlas frågan om gravida kvinnor och tvångsvård utifrån den diskussion som har förevarit allt sedan LVM:s ikraftträdande. Sistnämnda fråga har dels tagits upp av enskilda kommuners socialtjänst och länsrätter i sam- band med utredningens intervjuer med företrädare för dessa myn- digheter, dels i motioner som väckts i sedan framför allt andra hälften av 1990-talet.1 Frågan har fått en förnyad aktualitet sedan det i infördes en särskild undantagsbestämmelse i Sosialtjensteloven (§ 6–2 a) enligt vilken det är möjligt för fylkes- nämnden att med hänsyn till det väntade barnet besluta om kvar- hållningsrätt på institution om en gravid kvinna med missbrukspro- blem inte accepterar frivillig vård. Mina överväganden och förslag i denna del redovisas i avsnitt 16.18. 9.2Manligt och kvinnligt bruk och missbruk: konsumtionsmönster och behandlingsinsatser Män och kvinnors alkoholkonsumtion skiljer sig åt i alla länder och kulturer: allmänt sett har män en högre konsumtion – och den är dessutom mer accepterad och legitim. I en artikel med den talande 1 Exempelvis väckte () vid /03 en motion (2002/03:So286) där hon yrkar att skall göra ett tillkännagivande om inrättande av en lag om tvångsvård för gravida kvinnor. Motionen har för överlämnandet av LVM- utredningens betänkande ännu inte behandlats av socialutskottet. Vid innevarande har Aronson återkommit med en i princip likalydande motion (2003/04:So509). Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv titeln ett manligt privilegium? återger (1997) ett utta- lande av romaren Aelianus: En kvinna som älskar att dricka är ett monstrum och ett ännu ohyggligare vidunder är den kvinna som berusar sig. Olika förklaringsmodeller har presenterats,2 men ingen har enligt (2003) lyckats presentera en hållbar teori som tillfreds- ställande förklarar orsaken till varför kvinnor generellt dricker mindre alkohol än män, därmed kan man säga att könsskillnaden i alkoholkonsumtionen är oförklarade. Den totala alkoholkonsumtionen (uttryckt i alkohol) har ökat per invånare () (Leifman & 2003, Leifman 2003). Ökningen kan framför allt förklaras med ett ökat antal konsum- tionstillfällen, både när det gäller män och kvinnor. Forskarna (1984) konstrue- rade en typologi över nordiska kvinnors dryckes- mönster. Att kvinnor dricker oftare och mer – vinet hade dessför- innan inte någon särställning som kvinnodryck – benämndes det nya feminina dryckesmönstret, medan man menade att en del kvinnor i stället anammat det maskulina dryckesmönstret. Kvin- nor i denna senare kategori dricker inte oftare men större mängder per gång. Den dramatiska förändringen i kvinnors alkoholkonsumtion och konsumtionsmönster, konstaterade kom- missionen i ett av sina delbetänkanden, ligger framför allt i att kvinnor dricker alkohol – även i vardagliga sammanhang (SOU 1994:28 s. 32). Kulturella normer, lagar och sanktioner begränsade tidigare kvinnors alkoholkonsumtion (1998). Då – i det borgerliga ideal, som blev mönsterbildande (SOU 1994:28 s. 31) – ingick inte i bilden av kvinnan som ansvarstagande maka och mor att hon skulle dricka alkohol. Detta synsätt levde kvar fram till motbokens avskaffande 1955; var det mer regel än undantag att kvinnor inte hade rätt till en egen ranson.3 finns inga formella restriktioner för kvinnor att köpa sprit. Kvinnors ökade alkoholbruk har även 2Se exempelvis (1994): I Backanternas fotspår. Utdrag ur rapport återges som bilaga 5 i Alkoholpolitiska kommissionens delbetänkande Kvinnor och alkohol (SOU 1994:28). 3Gifta kvinnor och tjänstekvinnor av lägre rang hade inte rätt att inneha egen motbok, då dessa ansågs redan tillhöra ett hushåll där någon hade rätten att inköpa spritdrycker (Hel- ling 1987, s. 123). Ensamstående kvinnor med god vandel kunde dock efter ansökan få inköpsrätt, men med avsevärt lägre tilldelning än män (SOU 1994:28 s. 31 samt underlagsrapport, bilaga 3 till sistnämnda betänkande). Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv setts som en emancipatorisk strategi (ibid., s. 32). Men detta inne- bär inte att synsättet på den missbrukande kvinnan i grunden har förändrats (se vidare avsnitt 9.2.4). Kvinnors självrapporterade konsumtion har ökat signifikant mel- lan 1990 och 1998. Mot den bakgrunden förs det både i och internationellt en diskussion om den s.k. konvergenshypotesen enligt vilken mäns och kvinnors konsumtionsvanor håller på att utjämnas (Spak 2003). I är livstidsprevalensen för alkoho- lism, dvs. andelen som under livet blir alkoholbero- ende, 10–för män och 3–för kvinnor. Enligt konvergenshypotesen skulle denna skillnad alltså vara på väg att försvinna, men forskaren (2003) har påpekat att den ökade prevalensen för alkoholberoende hos kvinnor under 1900- talets senare hälft numera avtagit. Aktuella prevalenstal är relativt stabila, vilket innebär att alkoholberoende är dubbelt så vanligt bland män som hos kvinnor. Sociologen (2002, s. 30) menar likaså att den konvergens som man har kunnat påvisa efter har varit ytterst modest; i själva verket är skillnaderna mellan könen fortsatt stora. har det därför också funnits ett kontrasterande forsk- ningsperspektiv, skriver hon, där man istället ställt frågor om varför kvinnor fortsätter att dricka så litet (ibid., s. 31). Både män och kvinnor dricker mest i början av 20-årsåldern. För männens del minskar sedan konsumtionen fram till början av 30- årsåldern, medan kvinnor minskar sin konsumtionen fram till 35- årsåldern. För männen ligger konsumtionen sedan kvar på ungefär samma nivå för att därefter med början uppvisa en gradvis minskad konsumtion med stigande ålder fram till mitten av 50-årsåldern. Bland kvinnorna däremot är det snarare frågan om en viss konsumtionsök- ning efter den relativt sett låga konsumtionen , en ökning som når sin kulmen i början av 40-årsåldern (42–43-åringar) och som sedan ligger kvar på ungefär samma nivå fram till mitten av 50-årsåldern. Därefter minskar konsumtion gradvis med ökad ålder fram till slutet av 60-årsåldern. De därpå följande åldersgrupperna uppvisar små konsumtionsskillnader. (Leifman & 2003, s. 38). Att sociala förväntningar och rollbeteenden varierar mellan olika åldersgrupper kan, enligt Leifman och (2003), förklara både det faktum att konsumtionen i stort sett minskar i takt med ökad ålder efter den höga nivån och de undantag som finns från denna generella tendens. Som ett exempel pekar man på Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv att den relativt låga alkoholkonsumtionen bland kvinnor i 30-årsål- dern förmodligen beror på faktorer som graviditet, amning och rollen som småbarnsförälder. Andelen storkonsumenter bland män och kvinnor varierar betydligt mellan å ena sidan landets tre största städer () och å andra sidan landet i övrigt, vilket åskådliggörs i tabell 9:1 som baseras på en undersökning omfattande 5 600 indivi- der som SCB genomförde . Man kan på goda grunder anta, menar (2003, s. 296), att personerna med de högs- ta intagen av alkohol är de som står för en stor del av ökningen av vårdbehov för alkoholrelaterade problem . Andel storkonsumenter i storstäderna , och och utanför storstäderna för män respektive kvinnor. /dag (ca 3fl vin/vecka eller sprit/vecka) /dag (ca 2 fl vin/vecka eller sprit/vecka) Anmärkning: Uppgifterna bygger på en undersökning genomförd av SCB på uppdrag av SoRAD. Datainsamlingen genomfördes via telefonintervjuer till ett riksrepre- sentativt urval av den svenska vuxna befolkningen i åldrarna 16–. Sammanlagt 5 600 personer intervjuades, vilket gav en svarsfrekvens på . En rapport av fil , SoRAD, beräknas vara färdigställd . Dryckesmönstret i staden skiljer sig från landsbygdens och den yrkesarbetande, högutbildade kvinnans dryckesmönster skiljer sig från mönstret hos den arbetslösa eller icke-yrkesutbildade (SOU 1994:28, s. 33). Historikern (2001) har i en arti- kel diskuterat nordisk nykterhetsrörelse, och menar att det har funnits en spänning mellan landsbygd och stad, mellan rurala och områden. Med hänvisning till framhåller , att relationen mellan stad och lands- bygd alltjämt är en väsentlig faktor att ta hänsyn till vid analyser av övergripande dryckesmönster. Bruun har i några av sina senare undersökningar visat att det finns ett positivt samband mellan å ena Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv sidan hög urbaniseringsgrad och å andra sidan en ökad alkoholkon- sumtion. Som narkotikamissbruk klassificeras i allt icke medicinskt bruk av narkotika. har i sin avhandling narkoti- kamissbrukande kvinnor och män (1997) visat att för dessa var tiden från debut till regelbundet bruk (> ) för av kvinnorna och av männen högst ; för kvinnor och för män. Byqvists studie ger stöd för antagandet att narkotikamissbrukande kvinnor har en kortare intro- duktionsperiod och snabbare övergång till ett tungt missbruk4 (ibid., s. 75ff.). Kvinnors andel av narkotikarelaterade dödsfall min- skade jämfört med ; uppgick den till av samtliga (CAN 2003, s. 110). Beträffande det tunga narkotikamissbruket har andelen kvinnor varit relativt (22–) i de tre case-findingstudier som genomförts sedan 1979.5 Vid den senaste, MAX- studie, konstaterades att det inte fanns någon större skillnad mellan mäns och kvinnors fördelning på olika åldersgrupper; störst andel finns i gruppen 30–(), medan är eller äldre. Drygt hälften av de med tungt missbruk i hade missbrukat narkotika ; någon större skillnad mellan män och kvinnor fanns inte heller i detta avseende. Bland kvinnor med injektionsmissbruk använder en större andel centralstimulantia och en lägre andel cannabis jämfört med män med tungt missbruk (, Byqvist 2001). (2002) har i sin studie om människors väg ut ur eta- blerat narkotikamissbruk konstaterat, att mäns och kvinnors erfa- renheter från det aktiva missbruket skiljde sig markant åt i vissa avseenden. Kvinnorna använde i högre utsträckning än män droger för att dämpa oönskade känslor och som ett skydd mot en 4Definieras som injicerat . (Se vidare kapitel 2). 5Case-findingmetoden innebär en kartläggning av hur många personer (cases) som myn- digheter, organisationer och andra instanser känner till som använder exempelvis narkotika. Metoden har tidigare använts 1972 och 1992 vid de s.k. UNO-undersökningarna för att kartlägga det tunga narkotikamissbrukets omfattning i . Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv verklighet de med tiden haft allt svårare att stå ut med (s. 207).6 Kvinnorna hade också i större utsträckning varit utsatta för våld och kontrollerade av de män som de hade sammanbott med. Etnologen förmedlar i sin bok ilska och hopp (2003) delvis en motbild mot den gängse uppfattningen om drogberoende och tillika hemlösa kvinnor. lyfter fram dessa kvinnors överlevnadskompetens, stolthet och integritet, men också deras ilska och förtvivlan utifrån samhällets oförmåga att ge dem stöd och hjälp på deras egna villkor. I en tvärsnittsräkning som gjorde var totalt 20 200 personer, varav kvinnor, föremål för någon form av missbrukarvård. Drygt en tredjedel () av de sva- rande enheterna uppgav att de hade särskild behandlingsverksam- het för kvinnor (2002d). Kvinnornas andel var något högre i öppenvård än i olika slutenvårdsformer. Av intagna på LVM-hem utgjorde de , medan deras andel av intagna enligt SoL var 21 procent.8 När det gäller tänkbara och faktiska vändpunkter som gör att människor med ett aktivt missbruk trots allt upphör med detta, redovisar (2002) en viktig skillnad mellan mäns och kvinnors erfarenheter: Män nämner framför allt yttre skäl och anför de egna barnen i betydligt mindre utsträckning än kvinnor. Flertalet av de kvinnliga självläkarna relaterar direkt sitt beslut att sluta med droger till en graviditet eller till en känsla att ha svikit och en vilja att ta ansvar för sina barn. Bland de kvinnor som sökt behandling är ett framträdande skäl en önskan att återfå vårdnaden om egna barn som omhändertagits. (ibid., s. 208) Samma resultat redovisade och (1999) utifrån intervjuer med narkomaner som hade gjort själv- mordsförsök. Några av de intervjuade männen nämnde barnen som 6Olika feministiska studier som (2003) hänvisar till pekar i samma riktning, dvs. drogbruket som en form av självmedicinering för att stå ut med livet som kvinna (s. 78). 7Socialstyrelsen (2002d): Insatser och klienter i behandlingsenheter inom missbrukarvården (IKB 2001). Motsvarande mätning gjordes (IKB 1999); se vidare (2001). 8SiS: SiS årliga statistik 2002. Vissa av LVM-hemmen tar även emot klienter med stöd av SoL. Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv viktiga delar i deras liv, men barnen hade ändå ingen avgörande betydelse för männens beslut att upphöra med missbruket. En viktig slutsats är därför, konstaterar (2002), att kvinnor i olika skeden av sitt aktiva missbruk är mer mottagliga för behandling än vad de annars skulle ha varit. I en studie av personer med narkotikamissbruk som gjort självmordsförsök konstateras likaså att en faktor av stor betydelse för kvinnorna är moderska- pet som öppnar vägen till en ny identitet, en känslomässigt viktig relation och upplevelsen av att vara som andra kvinnor (1999, s. 47). Barnet kan bli den drivkraft som får dem att bryta missbruket, skapa struktur i livet och börja blicka framåt. Men – för de kvinnor som inte klarar av att bryta sitt aktiva miss- bruk kan omhändertagande av deras barn bli ytter- ligare ett stigma, ett synbart bevis på att de inte duger i rollen som mödrar (ibid, s. 47). 9.2.4Den missbrukande kvinnan ur ett genusperspektiv Föreställningen om missbruk och personer med missbruksproblem påverkas av samhällets normer och värderingar i vid bemärkelse.9 (2003) menar för sin del att bilden av den narkoti- kamissbrukande kvinnan skapas och återskapas utifrån avvikelse- och genuskonstruktioner vilka är ett resultat av dels föreställningar om hur en kvinna är, skall och bör vara, dels föreställningen om normalitet och avvikelse. Förväntningarna kring den goda kvinnan formar synen på den dåliga kvinnan och vice versa. Missbrukande kvinnor framställs inte bara som avvikare i litteraturen, utan också som annorlunda i förhållande till både missbrukande män och vanliga kvinnor. Hon antas, framhåller , sakna något som andra normala kvinnor har (s. 298). I sin bok med narkotika – med eller utan behandling (2002) refererar till den norska psykologen och forskaren som hävdat, att forskning om missbruk och personer med missbruksproblem ofta bedrivits av män om män, vilket bidragit till att missbrukarvården inte kunnat svara upp mot kvinnors särskilda situation och behov (2002, s. 206). 9 På samma sätt finns det inom forskningen olika konkurrerande forskningstraditioner som fokuserar på olika aspekter på missbruk. Det dominerande fältet utgörs enligt (2003) av vad hon benämner för filantropisk forskning inom socialt arbete med fokus på behandling och moderskap utifrån en socialpsykologisk ansats. Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv (2003) den samhällsvetenskapliga forskningen om narkotikamiss- bruk för att ha varit genusblind. Historiskt sett har enkönade behandlingshem varit mest vanligt förekommande i , såväl i vuxen- som ungdomsvården. I princip har det enbart varit – från slutet av 1960- till – som det förekom samkönade be- handlingsavdelningen såväl inom frivillig- som tvångsvården (Laanemets 2002). (2002) har i sin avhandling i socialt arbete inter- vjuat kvinnor och behandlingspersonal vid fyra olika enheter med vitt skilda inriktningar, därav ett LVM-hem.10 Allmänt sett utgick behandlingspersonalen från antaganden om att en kvinna med missbruksproblem har vissa egenskaper och könstypiska beteen- den, kvinnors problem förutsätts vara svårare och de anses ofta ha en sämre självkänsla jämfört med män, de uppfattas vara mera destruktiva och gränslösa i sitt missbruk. De uppfattades också ha svårare att sluta med sitt missbruk. Eftersom de inte ansågs ha fått möjlighet att bli kvinnor var personalens uppfattning att kvinnor behövde mer tid i behandling. Många av de behandlings- hem som vänder sig till kvinnor väljer därför att utforma behand- lingen och aktiviteterna annorlunda för kvinnor jämfört med män. I en studie av ett antal sådana institutioner, varav tre var LVM-hem, fann sociologen (2000) att samtalsformen använ- des på olika sätt behandling av män och kvinnor: Kvinnor antas må bättre om de ägnar sig åt att diskutera sitt förflutna medan mäns rehabilitering byggs på att man organiserar deras kom- mande liv, bortom missbruket. Kvinnor bör tala om hur förnedrade de blivit av män, medan män som förnedrat kvinnor inte förväntas behöva bearbeta detta i samtal. Det tycks som att man antar att det skapar djupa psykologiska problem för den enskilda kvinnan och i det närmaste inga alls för den enskilde mannen; att ha blivit utnyttjad men inte att utnyttja, att ha blivit slagen men inte att slå. (2000, s. 37) Vid de tre LVM-hemmen ansåg personalen att det fanns vissa tyd- liga skillnader mellan hur kvinnliga och manliga klienter samtalar och interagerar. Samma uppfattningar har även framkommit hos personal inom ungdomsvården (1998), varför dessa 10 En mer ingående redovisning av dessa kvinnors berättelse ges av och : Berättelser om missbruk och vård. Om missbrukande kvinnor i fyra olika behand- lingsprogram (2000). Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv antaganden om kvinnor och flickor i behandling som mer proble- matiska och svåra tycks vara ganska cementerade. Det är mot bakgrund av detta synsätt man skall se utformningen av behandlingsprogrammens aktivitetsscheman och HVB-hem- mens inredningar, som markant skiljer sig åt mellan å ena sidan behandlingsinstitutioner för kvinnor och å andra sidan motsva- rande institutioner för män (Laanemets 2002). (2003) har pekat på att behandlingar och annan programverksamhet inom kriminal- och narkomanvården till stor del utgår från föreställ- ningar om hur en kvinna bör och skall vara: Innehållet sas vara kvinnligt när det handlade om omsorg om kropp, själ, hem och hälsa. Där fick de lära sig sy, sticka, laga mat och de hade samtal enskilt och i grupp om sina erfarenheter av smärta och sorg. Ett innehåll som sas vara till för att de skulle lära sig uppskatta sig själv som kvinnor och våga vara kvinnliga. Dessa program skedde i avskildhet från samhället och var ett led i deras normaliserings- och feminiseringsprocess. De missbrukande och kriminella kvinnor var som ett eget väsen, något onaturligt och oönskat, något som måste fångas, hållas och omstöpas. (2003, s. 298) 9.3Frågan om graviditet och missbruk Fysiska och psykiska skadepanoramat () har i sin evi- densbaserade kunskapssammanställning Behandling av alkohol- och narkotikaproblem (2001) gjort en genomgång av forskning om upp- täckt och behandling av kvinnor med riskabel alkohol- och narkoti- kakonsumtion under graviditeten. Föreliggande avsnitt baseras på såväl denna kunskapssammanställning som andra källor. Kvinnor med narkotikaproblem blir också mödrar. Detta påpe- kande kan tyckas vara något av en truism, men (1993c) tyckte att det fanns anledning att påminna om detta i rap- porten Drogmissbruk och föräldraskap mot bakgrund av att dessa mödrar och barn var en tämligen bortglömd eller förbisedd grupp.11 Ungefär 100–130 barn föds av mödrar med narkotikamiss- 11 Barn till narkotikamissbrukande föräldrar uppmärksammades på allvar genom monografi Mot alla odds: barn till narkotikamissbrukare berättar om sin uppväxt (1996). Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv Forskarna har i en kun- skapsöversikt framhållit att underlaget beträffande ska- deeffekterna på barnet är mer osäkert jämfört med studier av alkoholens effekter. Anledningen är framför allt att man inte obser- verat dessa effekter . Det som också är en kom- plicerande faktor är förekomsten av ett bruk av både alkohol och narkotika, vilket gör det svårt att isolera olika påver- kansfaktorer. Utifrån vad som är känt tycks flertalet narko- tiska preparat inte ge upphov till fetala skador. Amfetamin kan dock ge missbildningar och neurologiska skador och kan också öka risken för plötslig spädbarnsdöd (2002). I tabell 9:2 sammanfattas graviditetskomplikationer för kvinnan samt konsekvenser för fostret och det blivande barnet vid använd- ning av olika typer av narkotika. Beträffande metadon bör påpekas, att detta preparat ges i form av underhållsbehandling till heroinister under starkt kontrollerade former (SOSFS 1990:16 jämte följdänd- ringar). (1998) framhåller i sin kunskapsöver- sikt att en fördel med denna behandlingsform är att fostret inte utsätts för upprepade abstinenstillstånd och att gravida kvinnor i mycket större utsträckning nås av mödravård, äter bättre, och över huvud taget lever ett sundare och lugnare liv, med mindre krimina- litet, prostitution m.m. (s. 18). Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv Gravididetskomplikationer för kvinnor och konsekven- ser för fostret/barnet vid kvinnans användning av olika narkotiska preparat under graviditeten. Konsekvenser för fostret/barnet Ökad risk för infektioner p.g.a. dåligt Missbildningar av skilda slag finns Tillväxthämning (vid högdosering) Vid terapeutiska doser finns inga vetenskapliga belägg för skador Tillväxthämning p g a hög tobaks- Ökad risk för missbildningar (ex.vis skelning och närsynthet) Ökad risk för infektioner p g a dåligt För tidig avlossning av placenta Inga komplikationer vid legal förskrivning Generell tillväxthämning avseende både längd, vikt och huvudomfång Samband mellan urogenitala missbildningar och kokainmissbruk Hjärninfarkt, såväl före som under förlossningen Plötslig spädbarnsdöd tre–sju ggr vanligare Källa: Sammanställning som baseras på en bearbetning av (u å): Hur gör man för att upptäcka missbruk hos blivande föräldrar? (, SLL). Missbruk och LVM-vård ur ett genusperspektiv Resultatet av den första vetenskapliga undersökningen om risken med att dricka alkohol under graviditeten publicerades redan 1899.12 Men redan i uppmärksammas vådan av att dricka alkohol under graviditeten. mor får följande uppmaning: Du kommer att bli havande och föda en son. Du får inte dricka vin eller starka drycker och inte äta någonting orent (13:6). Allmänt sett har alkoholen – såvitt nuvarande forskningsresultat utvi- sar – en betydligt större skadlig inverkan på fostret/barnet jämfört med narkotika. I redovisades 1980 en studie som visade att av gravida kvinnor använde > starksprit per dag och använde narkotika under graviditeten samt att använde motsva- rande 8–starksprit per dag under graviditet (SBU 2001, vol. Antalet alkoholskadade barn kan därför antas vara betydligt fler än de som diagnostiseras under sitt första eller andra levnadsår (Soci- alstyrelsen 1993a). Barnmorskan och medarbe- tare (2003) har i en studie visat att nästan hälften av 1 100 gravida kvinnor som besvarade frågeformuläret AUDIT13 om sina dryckes- vanor under graviditeten och , uppvisade binge drinking14 vid ett eller flera tillfällen medan uppgav detta dryckesmönster vid varje dryckestillfälle. Under gra- viditeten fortsatte att regelbundet dricka alkohol. Det finns inte någon ofarlig konsumtionsnivå som är vetenskap- ligt fastlagd. framförde ett forskarlag vid Östra sjukhu- set i under ledning av med , att det är sannolikt att även lägre konsumtionsnivåer som sker regelbundet kan ha ogynnsamma effekter på fosterutvecklingen (et al. Risken för missbildningar antas vara större under första tredjedelen av graviditeten; i synnerhet effekterna av kraftigt berus- ningsdrickande kan ha en särskild skadlig effekt under vissa kritiska skeden i fosterutvecklingen (1998, s. 8). Veten- skapliga studier har visat att berusningsdrickande kan ge skador på 12Sullivan, W C (1899). A note on the influence of maternal inebriety on the offspring.J 45; 589–503.