sou · GSB3117 · 2005-01-01 00:00:00 — Forskningen har resulterat i nya metoder inom mödrahälsovården i län, -ett flertal examens- och projektarbeten inom ämnet våld mot kvinnor, -kvalitetssäkring, retrospektiva och löpande studier på RKC:s patientmaterial. Utbildning och kurser vid RKC RKC har sedan starten kontinuerligt bedrivit utbildning nationellt och regionalt för olika personalkategorier genom -nationella kurser för sjukvårdspersonal, jurister, socionomer och psykologer, -medverkan i grund- och vidareutbildningar vid och högskolor för t.ex. läkare, barnmorskor, sjuksköterskor, sjukgymnaster och jurister, -regional fortbildning för personal inom hälso- och sjukvård, socialtjänst och rättsväsende, - fakultetsövergripande universitetskurs Våld mot kvinnor, 5 poäng. RKC har också medverkat vid utbildning på uppdrag av andra myndigheter och organisationer, t.ex. och Riks- polisstyrelsen. En del av utbildningsverksamheten har varit att bistå myndigheter och organisationer runt om i landet med strategisk planering av utbildning. Ett undervisningsmaterial för hälso- och sjukvårdens personal, Att möta kvinnor som utsatts för miss- handel och våldtäkt, har utarbetats. En lärobok, Våldsutsatta kvinnor - samhällets ansvar, har utgivits. Utvärdering av RKC:s verksamhet Inom ramen för utvecklingsarbete i frågor som rör våld mot kvinnor gav regeringen myndigheten i särskilt uppdrag att utvärdera och analysera de erfarenheter som RKC gjort i sitt arbete med våldsutsatta kvinnor, för att utröna i vilken mån dessa erfaren- heter kan fungera som modell för hälso- och sjukvården. RKC:s forskningsuppdrag togs inte med i utvärderingen därför att den i minst utsträckning kommit igång när utvärderingen gjordes och erfarenheterna därför var för begränsade. Utvärderingen har presenterats i rapporten som modell för hälso- och sjukvårdens arbete med våldsutsatta kvinnor - en utvärdering och analys av deras erfarenheter (dnr. 62–1978/2000). Utvärderingen visar bland annat att RKC nått ut till många en- heter och fått betydelse när det gäller att skapa medvetenhet och intresse för frågan om hur man omhändertar misshandlade kvinnor inom hälso- och sjukvården. Centret har lyckats få legitimitet i vida kretsar inom hälso- och sjukvården. Utvärderingen visar att RKC har spelat en viktig roll när det gäller utbildning och stöd för att kunna utveckla arbete med misshandlade kvinnor. I RKC:s modell är uppdraget att utbilda och fortbilda förenat med patientarbete. Patientarbetet ger en värdefull kontinuerlig kunskaps- och erfaren- hetsgrund att bygga utbildningen på enligt utvärderingen. I utvärderingen framkom att RKC behöver bygga upp en bra löpande statistik över verksamheten samt utveckla och förbättra sina verktyg för resultatuppföljning. Vården generellt har inte patientuppföljningar. RKC har inlett ett arbete med resultat- uppföljning. Nationell kristelefon för utsatta kvinnor Efter riksdagsbeslut med anledning av förslag i propositionen Kvinnofrid (prop. 1997/98:55) gavs i uppdrag att tillsammans med kvinnojourernas riksorganisationer, Riksorgani- sationen för kvinnojourer i (ROKS) och Riks- organisation för kvinnojourer (SKR) samt RKC utreda hur en central kristelefon för våldsutsatta kvinnor skulle kunna komma till stånd. deltog också i utred- ningen. Samtliga organisationer har erfarenhet av kristelefon. Utredaren ansåg i sitt förslag att det måste ställas höga krav på kompetens hos de personer som skall ansvara för en kristelefon. Erfarenhet från arbete i kvinnojour ansågs inte vara tillräckligt i sammanhanget. Utredaren underströk att kristelefonen skulle bemannas av såväl anställda som ideella medarbetare. De anställda skulle ha socionomutbildning eller mot- svarande som bas, gärna kompletterad med utbildning eller doku- menterad erfarenhet av handledning. Pedagogisk erfarenhet var också önskvärd. För den ideella medarbetaren ansågs yrkesmässig erfarenhet av våldsutsatta kvinnor vara ett krav. Alla anställda skulle genomgå en grundutbildning. Enighet kunde inte uppnås om utredningens förslag. Det fanns skilda uppfattningar om huvudmannaskapet men också i synen på kompetens. Diskussioner med de berörda sedan utredningen av- slutats har inte löst meningsskiljaktigheterna. Frågan har därefter diskuterats i olika sammanhang utan att en lösning har kunnat nås, varken vad gäller finansiering eller huvud- mannaskap. Nationellt råd för Kvinnofrid föreslog i en delrapport att en nationell kristelefon skulle inrättas vid RKC. fattade också beslut i samband med budgetpropositionen 2002/03 att tillföra medel för att bidra till finansieringen av RKC:s verk- samhet samt för att utveckla en nationell kristelefon. I sammanhanget bör också nämnas att Brottsofferjourerna har en telefonjoursverksamhet. Jourtelefon för kvinnor med invandrarbakgrund startades den första nationella jourtelefonen för flickor och kvinnor med invandrarbakgrund i . fonen startades av Terrafem, en medlemsjour i för kvinnojourer i (ROKS). Jourtelefonen, som är rikstäck- ande, drivs av Terrafem på ideell basis. Kvinnorna som ringer får råd och stöd på 35 språk. Telefonen är också till- gänglig för kvinnor som varit utsatta för människohandel för sexu- ella ändamål samt för prostituerade kvinnor. Jourtelefonen startade som ett projekt och har därför ingen permanent finansiering. Terrafems jourtelefon fyller en viktig funktion. Någon liknande verksamhet i den storleksordningen finns inte i samhället . Det finns även andra jourtelefoner, t.ex. Systerjouren för muslimska kvinnor. driver de en jourtelefon med ideella insatser. är också medlem i ROKS. Mäns våld mot kvinnor som forskningsområde Den forskning som bedrivits inom området mäns våld mot kvinnor återfinns huvudsakligen inom de sociologiska, statsvetenskapliga och psykologiska områdena samt inom området socialt arbete. I finns inget forskningsprogram när det gäller mäns våld mot kvinnor, som i vissa andra nordiska länder. I genomfördes t.ex. forskningsprogrammet , våld och kön mellan åren 2000–2003. Programmet har finansierats med motsvarande . -ett delprogram om kvinnomisshandel –1996, -ett delprogram om sexualiserat våld 1992–1996, -en satsning på våld och kön inom ramen för Välfärdsforsk- ningsprogrammet. -Sammanlagt har satsat på området. På initiativ av har ett projekt och våld startats, som mellan åren 2002–2004 skall undersöka för- hållandet mellan makt, våld och sexualitet, föräldraskap och våld, maskulinitet och våld. Syftet med projektet är att få fram forsk- ningsresultat som kan ligga till grund för åtgärdsbeslut. Nationellt råd för Kvinnofrid inrättade regeringen råd för Kvinnofrid, med syfte att vara ett rådgivande organ i frågor om mäns våld mot kvinnor. Ett annat syfte var att uppmärksamma vissa problem- områden. Rådet har genom konferenser, seminarier och skriftserier belyst problematiken kring de män som misshandlar kvinnor, barnen i misshandelsförhållanden, våld riktat mot kvinnor med ut- ländsk härkomst, äldre kvinnor, kvinnor med fysiska eller psykiska funktionshinder samt missbrukande kvinnor för att nämna några exempel. Rådets verksamhet upphörde . En slutrapport med konkreta förslag på åtgärder har lämnats. Andra statliga aktörer på området BRÅ har till uppgift att vara ett centrum för forsknings- och ut- vecklingsverksamhet inom rättsväsendets myndigheter. Myndig- heten utvärderar politiskt beslutade reformer och större föränd- ringar av annat slag inom rättsväsendet, bistår med kunskap om brottsutvecklingen och dess orsaker, ansvarar för den officiella kriminalstatistiken samt ger stöd till lokalt brottsförebyggande arbete. En utvärdering av BRÅ (SOU 2004:18) har redo- visats. har BRÅ arbetat med flera uppdrag som gäller våld mot kvinnor, bl.a. utifrån Kvinnofridspropositionens intentioner. Myndigheten har givit ut fem rapporter som fokuserar på olika aspekter av våld mot kvinnor och åtgärder mot sådan brottslighet. Våld mot kvinnor har varit ett prioriterat område vid myndighetens fördelning av ekonomiskt stöd till lokalt brottsförebyggande arbete. Myndigheten inrättades 1994 och har i uppdrag att främja brotts- offers rättigheter, behov och intressen. Myndighetens huvudupp- gifter är att pröva ärenden om brottsskadeersättning enligt brotts- skadelagen, att pröva ansökningar om bidrag från brottsoffer- fonden och att genom information verka för att berörda får känne- dom om möjligheterna till brottsskadeersättning och till bidrag från brottsofferfonden. Regeringen framhöll vid inrättandet att myndigheten även skall fungera som ett i frågor som rör brottsoffer och förmedla information i sådana frågor. Regeringen har givit BrOM i uppdrag att utveckla ett brottsoffer- inriktat forskningsprogram. BrOM har i sitt regleringsbrev fått i uppdrag att genom Brottsofferfonden främja projekt som är inrik- tade på våld mot kvinnor och brott mot barn och ungdomar. Myn- digheten har också i uppdrag att redovisa vilka eventuella aktivite- ter myndigheten genomfört under temat unga brottsoffer respek- tive våld mot kvinnor och barn. BrOM fick även specifikt uppdrag i samband med kvinnofridsreformen att genomföra en omfångs- undersökning av våld mot kvinnor. Majoriteten av de projekt som beviljas medel från brottsofferfonden rör våld mot kvinnor. Den största andelen av dessa projekt bedrivs () av ideella organi- sationer, främst kvinnojourer. pågår en översyn av BrOM som skall redovisas . är nationell expert- och tillsynsmyndighet för verk- samhet som rör bl.a. socialtjänst och hälso- och sjukvård. Social- styrelsen verkar för att insatserna på dessa områden har god kvalitet och fördelas efter behov. Rollen som expert- och tillsyns- myndighet innebär att genom normering, tillsyn och kunskapsförmedling påverkar huvudmän och yrkesverksamma. arbetar fortlöpande med frågor som rör våld mot kvinnor. Våld mot kvinnor kräver insatser från såväl socialtjänst som hälso- och sjukvård. har arbetat med ett flertal uppdrag som rör våld mot kvinnor, utifrån Kvinnofridspropositionens intentioner, och har inom ramen för kvinnofridsuppdraget publicerat ett omfattande informations- och utbildningsmaterial. Mäns våld mot kvinnor är ett hinder för den fortsatta utvecklingen mot jämställdhet mellan kvinnor och män. har Nationellt råd för Kvinnofrid uppmärksammat en rad områden som det tidigare inte funnits kunskap om, t.ex. mäns våld mot äldre kvinnor, kvinnor med fysiska eller psykiska funktionshinder, kvinnor av utländsk härkomst och missbrukande kvinnor. Det nationella institutets roll skall vara att ta vara på dessa erfarenheter och den verksamhet som RKC bedrivit, samla och sprida kunskap om nya områden samt lyfta fram områden som ännu inte uppmärksammats i hela sin vidd. Det nationella institutet skall även kunna peka på behov av forskning. Enligt BRÅ har de anmälda våldtäkterna ökat i samhället . Institutet skall ägna våldtäkterna stor uppmärksamhet. Kvinnor och barn som lever under s.k. skyddad identitet stöter på svårigheter i sina kontakter med samhället. Det nationella insti- tutet kan här få en roll som kunskaps- och informationsspridare till samhälleliga instanser. delbetänkande Nationell handlingsplan mot våld i nära relationer (SOU 2002:71) tar upp frågan om skyddsåtgärder för utsatta kvinnor. Förutom en nationell samordnare av insatser mot våld i nära relationer tar be- tänkandet upp flera lagstiftningsåtgärder som syftar till att öka skyddet för våldsutsatta kvinnor. Inom problematiken mäns våld mot kvinnor ryms tre huvud- grupper: männen som misshandlar, kvinnorna som blir misshand- lade och barnen som bevittnar våldet. Ett sätt att förebygga mäns våld mot kvinnor är att söka information och kunskap om meka- nismerna bakom mäns våld samt kunskap och erfarenheter om be- handlingsprogram för män som misshandlar kvinnor. Barnens ut- satta situation i förhållanden där det förekommer våld uppmärk- sammas i olika forskningssammanhang, framförallt vid Social- styrelsen och även vid Tema barn i . Det finns ett behov av samlad forskning och erfarenheter för att sprida kunskap om denna problematik. RKC har en stor kunskap om de problem som uppstår kring barnen i misshandelsförhållanden, eftersom de flesta kvinnor som RKC kommer i kontakt med har barn. RKC:s tidigare erfarenheter av att bedriva utbildning nationellt och regionalt för olika personalkategorier inom myndigheter och organisationer skall tas till vara. I sin utbildningsfunktion skall ins- titutet även ta upp problematiken kring männen och barnen i misshandelsförhållanden. De utsatta kvinnornas livssituation skiljer sig markant ifrån många andra brottsoffers framför allt genom att förövaren är en nära anhörig till kvinnan och livssituationen påverkas på ett genomgripande sätt. Det saknas i samhället en instans där de olika aspekterna på mäns våld mot kvinnor förs samman och som uteslutande ägnar sig åt denna problematik. Att utgå från RKC:s verksamhet ter sig naturligt genom att deras kompetens på området bygger på den direkta kontakten med de kvinnor som utsatts för mäns våld. har stora summor satsats på tidsbegränsade och separata projekt. Även om projektverksamhet även kommer att behövas, är tiden nu mogen för en stadigvarande verk- samhet där olika aspekter på mäns våld mot kvinnor förs samman. En särskild utredare skall föreslå hur RKC kan ombildas till ett nationellt institut. Uppgifter för institutet skall vara att sprida kun- skap om och utveckla omhändertagande och behandling av kvinnor i alla åldrar som våldtagits och misshandlats. Institutet skall vidare samla och sprida information och kunskap om såväl männen som misshandlar kvinnorna som om barnen som bevittnar våldet. Utredaren skall analysera och föreslå en organisationsmodell för hur verksamheten skall bedrivas samt analysera och föreslå vilka ansvarsområden och arbetsuppgifter institutet skall ha. Utredaren skall också analysera och redogöra för olika alternativ för huvud- mannaskapet för institutet. En förutsättning för det statliga alter- nativet är att institutet placeras på en redan befintlig myndighet. En viktig utgångspunkt för utredarens förslag skall vara att ansvaret för verksamheten och dess finansiering skall följas åt. Vårt sjuk- vårdssystem är uppbyggt enligt principen att det är sjukvårds- huvudmännen som, utifrån de grundläggande bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen, ansvarar för organiseringen av vården. I landstingens planeringsansvar ingår också att disponera resurser efter medborgarnas behov av vård. I ett alternativ med endast staten som huvudman är det därmed uteslutet att bibehålla nu- varande patientverksamhet i RKC:s regi. Vidare skall utredaren be- akta olika huvudmäns möjligheter att inom nuvarande regelverk bidra till verksamheten finansiellt. Utredaren skall lämna förslag på hur institutet genom kunskaps- och informationsspridning till samhälleliga instanser kan underlätta situationen för mödrar och barn som lever under s.k. skyddad identitet. Institutet skall inte bedriva egen forskning, utan t.ex. samman- ställa relevant forskning, göra forskningsresultat lättillgängliga och sprida forskningsresultat. Om institutet uppmärksammar områden där det råder brist på kunskap kan en uppgift också vara att peka på behovet av forskning. Utredaren skall undersöka förutsättningarna för att inrätta en nationell kristelefon vid RKC och hur den kan organiseras i rela- tion till Terrafems jourtelefon. Utredaren skall lämna fullständiga förslag till de författnings- ändringar som följer av förslagen. Utredningen skall bedrivas med målsättningen att Rikskvinnocentrum skall omvandlas till ett nationellt institut under . Utredaren bör samråda med i län och under utredningens gång samt beakta andra aktörers, t.ex. BrOM:s och BRÅ:s arbete och uppgifter när det gäller mäns våld mot kvinnor. Utredaren skall samråda med den utredare som har regeringens uppdrag att göra en översyn av (dir. 2003:104) i frågan om en nationell samordnare. Utredaren skall även följa denna utredning, liksom vad utredningen av () (SOU 2004:18) kommit fram till i de delar som rör området mäns våld mot kvinnor. Utredaren skall även samråda med Utredningen om uppföljning och utvärdering av Kvinnofridspropositionens myndighetsgemensamma uppdrag ur ett könsmaktsperspektiv (dir. 2003:112). Den slutliga redovis- ningen av (SOU 2004:1) bör också beaktas vid utredningen av RKC. Förslagens konsekvenser skall redovisas enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474), varvid särskild vikt skall läggas vid att redovisa förslag till finansiering i de delar förslagen innebär ökade kostnader eller minskade intäkter för det allmänna. Uppdraget skall redovisas i den del som rör formerna för ombildning av det nationella institutet och i den del som rör kristelefonen. Förlängd tid för uppdraget Med stöd av regeringens bemyndigande till- kallade statsrådet en särskild utredare med uppdrag att finna formerna för en ombildning av Rikskvinnocentrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats (RKC) till ett nationellt institut (dir. 2004:11). Utredningen skall enligt direktiven vara slutförd . Utredningstiden förlängs, vilket innebär att utredningen skall redovisa sitt uppdrag . Rikskvinnocentrums bakgrund och tioåriga verksamhet lade fram ett delbetänkande med titeln för kvinnor som våldtagits och misshandlats (SOU 1994:56). I betänkandet presenterades idén om att inrätta ett särskilt centrum för kvinnor som utsatts för våldtäkt och miss- handel. Kommissionen hade kartlagt hälso- och sjukvårdens in- satser för dessa kvinnor och insåg att sjukvårdens kunskaper var bristfälliga. Stora delar av hälso- och sjukvården saknade beredskap i bemötandet av våldsutsatta kvinnor och arbetade inte heller med metodutveckling och forskning på området. Kommissionen kon- staterade att man därför saknade kunskaper om våldets omfattning och dess effekter. Man menade att det krävdes utbildning om mäns våld mot kvinnor för olika personalkategorier inom hälso- och sjukvården samt inom och rättsväsendet. Dessutom efterlyste kommissionen en samordning av myndig- heters och frivilligorganisationers insatser för våldsutsatta kvinnor. Man såg att det fanns ett stort behov av att samla kunskaper och resurser på ett ställe och att hälso- och sjukvården var den aktör i samhället som kvinnor i hög grad vände sig till. Därför föreslog man att det inom hälso- och sjukvården skulle inrättas ett särskilt centrum för våldtäkts- och misshandelsoffer. Centrumet skulle tjäna som modell för hur hälso- och sjukvården skall bemöta och omhänderta kvinnor som utsatts för mäns våld. Kommissionen var tydlig med att avsikten med centrumet var att det skulle utgöra en långsiktig verksamhet – inte en försöksverksamhet eller ett tidsbe- gränsat forskningsprojekt. Centrumets verksamhet skulle ha flera syften. Dels skulle det praktiskt bistå utsatta kvinnor, dels skulle det på ett samhälleligt plan erbjuda rådgivning och hjälp till andra myndigheter. Centru- met skulle vara ett nationellt resurs- och som också skulle medverka till att höja allmänhetens medvetenhet om mäns våld mot kvinnor. Genom att knyta forskning till sig skulle centrumet skapa ett nära förhållande mellan denna verksamhet och den kliniska verksamheten och på så vis utveckla metoder och samla kunskap. betänkande tog även upp hur ett nationellt centrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats borde organiseras och med vilka myndigheter centrumet borde samarbeta. Man underströk bland annat att verksamheten borde ledas av en läkare med hög chefsbefattning. Beträffande placeringen av centrumet föreslog kommissionen i , där landstingsprojektet händertagande vid kvinnomisshandel drevs . hade man inom ramen för detta projekt, utarbetat handlingsplaner och metoder för bemötande och vård av kvinnor som utsatts för våldtäkt och misshandel. Flera personalkategorier inom sjukhuset hade dessutom fått utbildning om mäns våld mot kvinnor. Kvinnokliniken vid var enligt kommis- sionen en av landets största och modernaste kvinnokliniker. Där bedriver man vid sidan av sjukvård även undervisning och medi- cinsk forskning. Kommissionen menade att det var av grund- läggandebetydelse att det landsting som anförtroddes uppdraget att inrätta och utveckla centrumet kände ett starkt engagemang för detta, och att var berett att ta på sig ett långsiktigt an- svar för verksamheten. Eftersom sjukhusledningen på hade för avsikt att utveckla och integrera det påbörjade arbetet för kvinnor som utsatts för våld ansåg man sig ha goda för- utsättningar att bedriva en bestående verksamhet. När det gällde huvudmannaskap för och finansiering av centru- met ansåg att i län skulle vara huvudman och att det var naturligt att denna huvudman skulle ha det huvudsakliga ekonomiska ansvaret för verksamheten. Men kommissionen fann också att det fanns starka skäl för staten att aktivt ta del i uppbyggnaden av centrumet. Man konstaterade att våldet mot kvinnor var utbrett och förekom inom alla social- grupper och man ansåg därför att staten hade ett särskilt ansvar att förhindra och motverka mäns våld mot kvinnor samt för att arbeta för en ökad jämställdhet mellan könen. Kommissionen föreslog således i betänkandet att regeringen delvis skulle finansiera centru- met genom ett statligt bidrag på åtminstone te . Vidare påpekade man att Brottsofferfon- SOU 2004: 117 den skulle kunna bidra till en offentlig verksamhet som riktar sig till brottsoffer. Rikskvinnocentrums verksamhet fram till Med utgångspunkt från tankar i del- betänkandet Ett centrum för kvinnor som våldtagits och misshandlats inrättades Rikskvinnocentrum (RKC) 1994 på Akademiska sjuk- huset i . RKC var ett gemensamt åtagande från regeringen och i län, där och drev och hyste verksamheten medan staten fungerade som medfinansiär. Docent , dåvarande överläkare vid kvinnokliniken, tillfrågades om hon vill bli chef på den nya en- heten. Hon tackade ja till uppdraget att bygga upp och leda RKC:s verksamhet. Till en början var RKC en specialistenhet inom kvinnokliniken, men verksamheten blev sedermera en egen, fri- stående klinik. RKC:s verksamhet har delvis uppfyllt de önskemål som Kvinno- våldkommissionen presenterade i sitt delbetänkande. Centrumets funktion har dock omformats efter dess reella förutsättningar och omständigheter. Den största förändringen kan sägas vara tanken om att centrumet skulle vara ett nationellt resurs- och kompetens- centrum. En del av RKC:s verksamhet, som exempelvis utbildning, är förvisso nationell men med ett enskilt landsting som huvudman finns det inte möjlighet att direkt påverka och arbeta inom myn- digheter i andra regioner. För att kunna arbeta på den nivå som kommissionen föreslog i sitt betänkande, hade RKC behövt en annan plattform. Ytterligare en tanke som förde fram var att centrumet skulle vara en modellverksamhet för hälso- och sjukvårdens bemötande av våldsutsatta kvinnor. Förhoppningen var att andra landsting skulle ta efter och skapa sina egna specia- listmottagningar. Detta har dock inte skett – dels för att ingen har haft mandat att driva frågan, dels för att denna idé är den rådande lösningen inom sjukvården. I stället bör alla instanser hälso- och sjukvården vara rustade för att möta kvinnor som våld- tagits och misshandlats. Förekomsten av mäns våld mot kvinnor är så utbredd att detta är starkt motiverat, för att inte säga nöd- vändigt. RKC har främst finansierats av i län och regeringen. Det statliga bidraget har dock varierat kraftigt; har det statliga bidraget helt uteblivit och andra år har det varierat med som högst och som lägst . bidrag har varit . har även skjutit till medel ämnade för utbildningar och forskning. gav till RKC eftersom det statliga bidraget uteblev . tog riks- dagen ett beslut om långsiktig finansiering av RKC (JuU24). RKC:s huvudmän är i län, och regeringen. På uppdrag av dessa huvudmän arbetar man med patientverksamhet för våldsutsatta kvinnor i länet. På nationell bas bedriver man utbildning, information och forskning. RKC är en egen klinik med egen chef som är direkt underställd sjukhusdirek- tören på .