sou · GSB357 · 2005-01-01 00:00:00 — regler som uppställer krav på varors utformning, provning m.m., en av de mest öppna regimerna i världen avseende mark- nadstillträde. Genom harmonisering av tekniska regler är medlems- staternas marknad till stor del en enhetlig marknad i förhållande till tredjeland. Det har gjort det möjligt för EU att ingå bilaterala avtal med andra länder om ömsesidigt erkännande av produktgodkän- nanden. Det växande beroendet av omvärlden medför att ingripan- den mot varor som vidtas nationellt, t.ex. i , kan få effekt på EU:s förhållande till tredjeland. Avseende tekniska regler kan EES-länderna sägas vara en del av den inre marknaden, även om det finns skillnader mellan medlems- staterna och EES-länderna i EFTA när det gäller den yttre tullgrän- sen och avtal som EU ingått med tredjeland. lanserade kommissionen en strategi för motverkande av handelshinder med länder utanför EU. Den fick en upp- följning i en s.k. toolbox, där tekniska metoder definieras för användning i olika handelspolitiska sammanhang. Förutom avtal om ömsesidigt erkännande av produktgodkännanden ingår bästa regleringsteknik, teknisk assistans m.m. bland instrumenten. En viktig del av arbetet är att stärka standards-receptive regulatory models, dvs. system som bygger på samma principer som nya metoden. EU:s tekniska assistans till utvecklingsländer brukar bl.a. inriktas på uppbyggnad av infrastruktur för provning och standardisering för att underlätta handeln. I EU:s närhet syftar avtal och arrange- mang till en tydligare harmonisering med EG-reglerna. har t.ex. ett omfattande avtal, som i stora delar är utformat som ömse- sidigt erkännande av likvärdiga regler. PECA- och ACAA-avtalen, som EU ingår med länder som är kandidatländer till EU eller har ett nära förhållande till EU, är uppbyggda på harmonisering med EG-reglerna i kombination med ömsesidigt erkännande. Avtalen skiljer sig från MRA-avtalen med , , , och i det att dessa bygger på ömsesidigt erkännande av godkännanden mot kraven i importlandet. Marknadskontroll m.m. enligt EU:s system inte krav på harmonisering. Samarbetet med tredjeland leder till att vissa EU-interna förfaranden, skyddsklausuler, RAPEX m.m., tillämpas med länder utanför EES-området. Viktiga arrangemang och avtal har ingåtts med bl.a. , , de nya grannländerna och . För att stärka den europeiska konkurrenskraften har EU i glo- bala fora understött arbetet med regelförenkling, internationella standarder, märkning och metoder för bedömning av överens- stämmelse – allt för att stödja en sammanhängande modell för att motverka handelshinder. I FN:s ekonomiska kommission för lanseras sektoriella avtal med nya metoden som modell. Diskussioner om marknadskontroll har inletts i detta forum. En fungerande marknadskontroll är nödvändig för omvärldens förtroende för det EU-interna systemet. En gemensam nivå på medlemsstaternas kontroll handlar dock inte bara om marknads- kontroll i EU utan även om hur varor hanteras när de kommer till EU. Eftersom handeln ökar alltmer behövs ett utbyggt samarbete mellan marknadskontrollerande myndigheter och tullmyndigheter. Basen för samarbetet är f.n. rådsförordningen (EEG) 339/9312, enligt vilken tullmyndigheterna kan ingripa mot varor. Skillnader i uttolkning av regelverket har fått till följd att vissa medlemsländer inte upprätthåller nödvändig kontroll av varor som tillverkats utanför EU. Att övervaka produkter just när de släpps på marknaden under- lättar marknadskontrollarbetet och spårbarheten av produkter. Ett särskilt problem utgör härvidlag svårigheten för myndigheter att kontrollera import till privatpersoner, som beställer varor via exempelvis Internet, varor som kommer ut på marknaden. 3.14.1Förbättrat genomförande av direktiven enligt den nya metoden efter att rådet antog resolutionen om nya metoden presenterade ett meddelande om förbättrat genomförande av metoden. I meddelandet konstateras att den har varit framgångsrik , men att den behöver fungera 12 EGT L 40, , se bilaga 3. Marknadskontroll m.m. enligt EU:s system ännu bättre i det utvidgade EU. Utvidgningen är både en utmaning och en möjlighet. Kommissionen föreslår ett horisontellt basdirektiv för att stärka metoden. I förslaget listas inte vilka rättsakter som ska omfattas. förbättrade förfaranden för bedömning av överensstämmelse och ackreditering, administrativt samarbete mellan medlemsländerna, skydd för CE-märkning, Förslagen i meddelandet behandlades i en resolution13 som antogs av rådet . I resolutionen föreslås att väsent- liga krav för marknadskontroll ska överenskommas mellan med- lemsstaterna. Kommissionen framför i meddelandet att tillräckliga personella och finansiella resurser måste ställas till förfogande av medlems- staterna för marknadskontrollen. Medlemsstaterna ska ha tydliga strukturer för samarbete på det nationella planet. Planering av insatser bör göras produktkategori för produktkategori. Utveck- ling av skaderapportering, riskanalys och utbildningsprogram för marknadskontroll är en nödvändighet. Administrativt samarbete medlemsstaterna emellan ska stärkas och särskilda samarbetsprojekt över gränserna introduceras för att minska resursbehoven i marknadskontrollen. Samarbetet med tullmyndigheterna ska förbättras. Riskanalys föreslås som en metod i samarbetet. För att uppnå en snabbare väg till en gemensamt tillämpad skyddsnivå inom EU föreslår kommissionen en utbyggd, men konfidentiell, elektronisk informationsöverföring med utbyte av upplysningar om åtgärder inom medlemsstaterna rörande produk- ter, dvs. en RAPEX-procedur för nya metoden. En ny standardartikel om skyddsklausuler föreslås av kommis- sionen för införande i direktiven enligt nya metoden eller i en hori- sontell rättsakt. Syftet är att åstadkomma en effektivare hantering än . Administrativa avvikelser, såsom felaktig märkning, kom- mer att beaktas i hanteringen av skyddsklausuler. 13 EGT C 282 25.11.2003, Rådets resolution 20.11.2003 om förbättrat genomförande av direktiven enligt den nya metoden Marknadskontroll m.m. enligt EU:s system I förslaget påpekas att skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller påföljder är olyckligt ur konkurrenssynvinkel. Det behövs därför riktlinjer för kontakter med tillverkare. Att använda media för att informera om myndighetsåtgärder anses vara en effektiv metod. Sanktioner bör vara effektiva, proportionerliga och ha avskräckande effekt. Vissa väsentliga begrepp i direktiv enligt nya metoden kommer att behandlas i översynen, t.ex. definitionen av tillverkare och auktoriserad representant. Handelshinder yttrar sig ofta som krav på förnyad provning. Många av förslagen i översynen är inriktade just på hur förtroendet för provnings- och certifieringsorganen ska kunna stärkas så att förnyade krav på kontroller kan undvikas. Även överenskommelser om produktgodkännanden med tredjeland berörs. Medlemsstaterna bör, enligt kommissionen, förbättra sina anmälningsrutiner och sin kompetensbedömning av organen. Ackrediteringsverksamheten ska förbättras så att medlemsstaterna inte gör alltför skiljaktiga nationella uttolkningar. Kommissionen gör bedömningen att ett särskilt samarbete behövs för myndigheter som utser organ liksom ett on-line system för kommunikation om alla anmälda och utsedda organ. För att förenkla tillämpningen av direktiv enligt den nya meto- den kommer certifieringssystemet att ses över och ytterligare moduler att introduceras. För de anmälda organen föreslås sam- arbete och erfarenhetsutbyte, deltagande i särskilda nätverk för organen samt informationsförfaranden för avvikande produkter. Kommissionen har som målsättning att närma provnings- och cer- tifieringsverksamhet inom tvingande, frivilliga, harmoniserade och icke-harmoniserade produktområden. Ökad användning av modul H, full kvalitetssäkring baserad på standarden EN ISO 9001, underlättar denna utveckling. Kommissionen föreslår att ett särskilt organ på EU-nivå anlitas för tekniska bedömningar, utveckling av standarder och frågor som rör utseende av certifieringsorgan. Organet ska ha som uppgift att sköta informationssystem och koordinering av samarbetsaktiviteter för anmälda organ. Marknadskontroll m.m. enligt EU:s system 3.14.2Nya rättsakter enligt den nya metoden Vid ett seminarium diskuterade kommissionen modifikationer av den tidigare begränsningen av användningen av nya metoden, dvs. att produktområden måste vara lämpliga för standardisering och att väsentliga säkerhetskrav ska kunna definie- ras för produkterna. Kommissionen framförde en mer processuell inställning och kopplade ihop nya metoden mer allmänt med fram- tida utformning av regelverket i EU: // the New Approach has much to offer. It has been tried and tested in many varied and challenging environments over a period of nearly twenty years. An expansion of the New Approach is ideally suited to new legislative initiatives based on the concept of greater public involvement. It would add depth to the existing debate, by providing a successful working structure against which future initiatives could be measured. The final conclusion is comprehensive: it is that all new regulatory projects can be considered according to the principles of an extended New Approach. The New Approach can go anywhere. Metoden erbjuder enligt kommissionen en effektiv modell för sam- reglering mellan offentliga och privata aktörer. Rättsliga krav kan utformas i horisontella ramverk som tillåter nödvändig kontroll och nödvändiga ingripanden om något skulle visa sig inte fungera. På samma gång innebär metoden ett flexibelt sätt att formulera tekniska regler i samarbete med marknadsaktörerna. Inom nya tek- nikområden är behovet av sådant samarbete särskilt stort. Förslaget om eko-design för energianvändande produkter utgör just ett sådant ramverk. Nya metoden har redan introducerats inom nya områden (trans- port, energi, miljö) och nya förslag är på väg. Bland rättsakterna och förslagen kan nämnas: Ramdirektiv om mätinstrument – 2004/22/EG. Ramdirektiv om eko-design av energianvändande produkter – KOM (2003) 453. Elektroniska signaturer – 1999/93/EG (tjänsteområdet). Förordning om driftskompatibilitet för nätverket för flygled- ningstjänst – (EG) 552/2004 (tjänsteområdet). Pyrotekniska produkter (officiellt dokument ej tillgängligt – eventuellt utformning enligt den nya metoden). 14 The New Approach: Quo Vadis? Ej daterat dokument från kommissionen som återfinns på /comm/enterprise/newapproach under The Future of the New Approach Marknadskontroll m.m. enligt EU:s system Intermodala transportenheter – KOM (2003) 155. Även ett antal av de befintliga direktiven enligt nya metoden är på väg att moderniseras. Andra direktivområden15 kan givetvis också innehålla bestäm- melser som medför marknadskontroll. Exempel är direktivförslaget om flyktiga organiska kolväten, direktivförslaget om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter, förordningen om EG-handelsgödsel och förslaget om registrering av kemiska produkter (REACH), beroende på hur det genomförs. 3.14.3Strategin för den inre marknaden –2006 Översynen av den nya metoden utgjorde en del av en Strategi för inre marknaden för åren 2003–2006 som presenterades som översynen. Syftet med strategin är att driva på genomförandet av inre marknaden och möjliggöra utvidgningen. Många av försla- gen inriktas på att fånga upp nationella åtgärder som direkt eller indirekt påverkar fri rörlighet. Administrativt samarbete, medlems- staternas skyldigheter, tillsyn och sanktioner får stort utrymme i strategin. Det ökade beroendet mellan inre marknaden och tredjeland, sär- skilt nya grannländer, lyfts fram och nya samarbetsformer – uttryckningsteam med experter – och gemensamma modeller för riskhantering föreslås även i strategin avseende samarbetet mellan sektorsansvariga och gränskontrollerande myndigheter. som är viktiga för fri varurörlighet såsom SOLVIT uppmärksammas tillsammans med andra nätverk. All- mänhet och företag ska lätt kunna hitta rätt instans när de uppda- gar problem på inre marknaden. Kommissionens information på nätet ska förbättras. Kommissionen anser att ett särskilt organ med uppgift att se till att inre marknadsreglerna beaktas bör etableras i varje medlemsstat. Organet har i de fortsatta diskussionerna kommit att ta formen av en ombudsman. I strategin anges att nya avtal ska ingås med de europeiska stan- dardiseringsorganen för att åstadkomma ökad effektivitet och för att förbättra standardernas kvalitet. Nya standarder ska tas fram för 15 KOM (2002) 750, KOM (2001) 316, KOM (2003) 644 , förordning (EG) 2003/2003 Marknadskontroll m.m. enligt EU:s system tillämpning under det allmänna produktsäkerhetsdirektivet och på miljöområdet. 3.14.4Förslag till rättsakt om ömsesidigt erkännande Kommissionen har aviserat en förordning om ömsesidigt erkän- nande, inom vars ram det ska vara obligatoriskt med anmälan då en vara nekas fri rörlighet och där rättigheter, skyldigheter och admi- nistrativt samarbete definieras. Kommissionen har även publicerat en praktisk handledning om ömsesidigt erkännande16 enligt vilken alla varor ska kunna säljas fritt i avvaktan på ett skrift- ligt beslut från nationell myndighet om att produkten inte anses uppfylla uppställda krav. Företagen har att förse myndigheter med information och intyg om att produkten uppfyller kraven i ursprungslandet. Myndigheterna i sin tur måste lämna skriftligt besked till näringsidkaren om de fattar ett beslut att inte godta pro- dukten. Besluten ska motiveras med hänvisning till legitima skäl enligt fördraget och det ska med tydlighet framgå vilka krav som myndigheterna inte anser uppfyllda. Företagen ska alltid ha möj- lighet att överklaga besluten. Kommissionens förslag till klausul för inkluderande i medlems- staternas regler lyder: Kraven i denna bestämmelse skall inte tillämpas på varor som tillverkas och/eller saluförs lagligen i en av EU:s övriga medlemsstater eller , eller som tillverkas lagligen i en EFTA-stat som har under- tecknat . Om de behöriga myndigheterna kan styrka att en viss vara som tillverkas och/eller saluförs lagligen i en av Europeiska unionens övriga medlemsstater eller , eller som tillverkas lag- ligen i en EFTA-stat som har undertecknat , inte har en skyddsnivå som motsvarar den som eftersträvas genom denna bestämmelse, kan myndigheterna förbjuda att varan släpps ut på marknaden eller dra tillbaka den från marknaden om de först har underrättat tillverkaren eller distributören skriftligen om vad det är i de nationella tekniska föreskrifterna som gör att varan i fråga inte får saluföras, och på grundval av de vetenskapliga rön som finns att tillgå har motiverat vilka tvingande hänsyn till allmänintresset som gör att dessa delar av den tekniska föreskriften måste tillämpas på varan i fråga och varför mindre begränsande åtgärder inte kan godtas, och har upp- manat marknadsaktören att inom (minst eller ) inkomma med sina synpunkter innan någon enskild åtgärd som begränsar saluföringen av varan vidtas, och har tagit veder- 16 2003/C 265/02 Marknadskontroll m.m. enligt EU:s system börlig hänsyn till dessa synpunkter i motiveringen till det slutgiltiga beslutet. Om den behöriga myndigheten beslutar om en enskild åtgärd som begränsar saluföringen av varan skall den meddela hur den berörda marknadsaktören kan överklaga beslutet. Strategin innehåller även förslag om regelförenkling. I mitten av kommer kommissionen att föreslå en strategi för hur olika regleringstekniker kan användas. Av strategin ska framgå när sam- reglering, frivilliga system, nya metoden eller förordningar är lämpligast att använda. Vad som är en nödvändig grad av harmoni- sering kommer att preciseras liksom hur inremarknadsklausuler ska inkluderas. För standardisering planeras en kompletterande rätts- ordning. 4Marknadskontroll i några andra länder Enligt de uppgifter utredningen inhämtat framgår att organisatio- nen av marknadskontrollen skiljer sig mycket mellan medlemssta- terna. Det har varit vissa svårigheter att få fram upplysningar, san- nolikt beroende på att genomförandet av det allmänna produkt- säkerhetsdirektivet inte hade hunnit slutföras vid frågetillfället. Informationen nedan lämnas därför med viss reservation. Reglerna för marknadskontroll i utgår från två över- gripande regelsystem, konsument- och arbetsmiljölagstiftningen. har det övergripande ansvaret för konsumentlagstiftningen och är central kontaktpunkt. Genom särskilda handläggningsrutiner för marknadskontrollen söker administrationen garantera en kvalitets- säkrad marknadskontroll. Inspektörer i organisationen genomgår en särskild flerårig utbildning. Nära samarbete mellan myndigheter och företag i marknadskontrollen är en del av landets regelförenk- lingsmetod. Mycken möda har lagts ner på att skapa ett system för rättvis och likvärdig kontroll och proportionella sanktioner. Myn- digheterna söker undvika tvingande åtgärder genom förebyggande arbete. Det dagliga praktiska ansvaret för marknadskontrollen inom konsumentområdet handhas av 170 Trading Standards Depart- ments hos 202 lokala myndigheter. Lokala myndigheter med ansvar för ett område där ett företag är etablerat utgör kontaktpunkt för andra lokala myndigheter som har problem med produkter som levererats av företaget. Ett särskilt organ, LACORS (Local Autho- rities Co-ordinators of ) samordnar myndig- heterna och understöder likvärdig hantering. Koordineringsgrup- per på regional nivå samlas för utbildning om riskanalys och meto- Marknadskontroll i några andra länder (), en intresseförening för inspektörerna, förser dem med ytterligare information av intresse för marknadskontrollen. Tjänstemännens befogenheter är långtgående och regelbundna företagsbesök äger ofta rum. Samarbetet med tullen är välutvecklat. Tullmyndigheterna deltar aktivt i marknadskontrollen i mån av resurser. Ett särskilt informationsnätverk utnyttjas för att överföra information mellan de lokala marknadskontrollmyndigheterna. Inom arbetsmiljöområdet finns en liknande informationsöver- föring, understödd av ett Internetbaserat system med en central kontaktpunkt. Health and Safety Executive (HSE), en myndighet på regional nivå, lämnar understöd av teknisk natur till de lokala inspektörerna. Inom HSE lagras skadestatistik för att användas i riskanalys. Samarbetet med företagen är välutvecklat. Antalet lokala tjänstemän (trading standards officers) uppgick till 1 2000, kompletterade av ytterligare 1 500 tjänstemän. I deras ansvarsområde ingår emellertid även andra uppgifter än marknadskontroll, såsom varumärkesfrågor, tjänster, konsument- krediter och konsumentrådgivning. Marknadskontrollen i finansieras över offentlig budget. Tillverkare och importörer i tillämpar interna kontroll- system för att garantera att produkter som släpps på marknaden uppfyller relevanta säkerhetskrav, dvs. en form av utvecklad egen- kontroll. Lokala myndigheter har långtgående befogenheter att kontrol- lera producenter, importörer och detaljister och har rätt att beslagta produkter. Åtgärder vidtas av den lokala myndigheten där produkten är tillverkad efter att en farlig produkt upptäckts någon- stans i landet. De lokala inspektörerna måste vända sig till den centrala myn- digheten DGCCRF (La Direction Générale de la Concurrence, de la Consommation et de la Répression des Fraudes) innan åtgärder kan vidtas i de fall en ny risk uppdagas. DGCCRF, som är en kon- trollmyndighet under finans-, ekonomi och industriministeriet, ansvarar för produktsäkerhet, priskontroll, konkurrens m.m. och är Marknadskontroll i några andra länder även kontaktpunkt för RAPEX. Tre olika informationsnätverk för marknadskontroll understöder arbetet. Personalen på samtliga nivåer i organisationen är cirka 3 800, pla- cerade vid 100 departementala och 22 regionala enheter samt ett huvudkontor. Den personal som kontrollerar industriprodukter uppgår till 300. DGCCRF har tillgång till nio särskilda laboratorier som används för marknadskontrollen. Inspektörerna utbildas vid myndighetens två egna högskolor. Utöver den ständiga kontrollverksamheten och de brådskande fallen överenskoms och genomförs varje kvartal särskilda kampan- jer inom några områden. Cirka 22 000 kontroller genomförs inom industrivaruområdet. DGCCRF har ansvar för all marknadskontroll utom den som äger rum på arbetsmiljöområdet. Byggprodukter, jordbruksmaski- ner, personlig skyddsutrustning och tryckkärl hör till detta område. Den regionala organisationen inom arbetsmiljöområdet sysselsatte 1997 1 200 inspektörer som hade tillgång till experthjälp från 20 särskilt avdelade ingenjörer och 300 regionala inspektörer. De marknadskontrollerande myndigheterna och tullen sam- arbetar i särskilda projekt. Tullmyndigheternas produktsäkerhets- arbete är mycket utvecklat. Det finns 200 tullkontor och 400 övervakningsenheter samt särskilda laboratorier. Det är ibland möjligt för en importör att CE-märka produkter under tull- behandling när bristande märkning uppdagas. De tyska reglerna för marknadskontroll är uppbyggda på varje del- stats ansvar för tillsyn av förvaltningslagar. I de sexton delstaterna finns särskilda kontrollerande enheter, 84 i hela unionen. De hör antingen till miljö- och hälsoförvaltningen eller till konsument- ansvarig enhet inom förvaltningen. Via besök på mässor och för- säljningsställen kontrolleras varor. Inspektörerna har rätt att ta stickprov. Proven analyseras antingen i statliga provningsanstalter eller hos ackrediterade privata laboratorier. Då det krävs åtgärder för att hindra en produkts spridning faller ansvaret för ingripanden på den ansvariga myndigheten i den delstat där företaget som till- verkar produkten har sitt huvudkontor. Marknadskontrollen finan- sieras via anslag i delstaterna. Marknadskontroll i några andra länder En särskild myndighet, Arbeitsausschuss Marktüberwachung, med säte i har inrättats för att koordinera mark- nadskontrollen. Rådet är även kontaktpunkt för tillverkare och konsumenter. Datorsystemet ICSMS har byggts upp för kontakter mellan myndigheterna, delstaterna och industrin. Det är kopplat till bl.a. , , och . utvecklar samarbetet med närliggande länder mer och mer, i söder med grannländerna och i norr med de nordiska och baltiska länderna. finns i en central styrning av marknads- kontrollen genom en allmän lag om produktsäkerhet som är över- gripande annan produktlagstiftning. Med den nya organisationen har myndigheterna fått till stånd en likvärdig nivå på tillsyn som tidigare ansågs alltför heterogen. Vissa sektorer faller fortfarande utanför den nya lagen, t.ex. miljöområdet. Huvudansvarigt departement är finansministeriet där en inte alltför stor personalstab, uppdelad i avdelningar för operativ kon- troll, provning och horisontella uppgifter handhar marknads- kontrollen tillsammans med andra produkt- och tjänsterelaterade frågor. Samarbetet i landet äger rum via en utbyggd kommunikations- och koordineringsinfrastruktur med en central kontaktpunkt som också fungerar som RAPEX-central. Information om farliga varor sänds ut via kontaktpunkten och gör ett snabbt agerande i hela lan- det möjligt. Cirka 200 lokala inspektörer kan nås för särskilda marknadskontrollåtgärder ute i landet. Kontaktpunkten tar emot information från olika intressenter och för den vidare till berörda tjänstemän. I systemet lagras upplysningar om skaderapportering och riskanalys. Den förbättrade koordineringen innebär att de inblandade aktörernas uppgifter kan renodlas. Ett rådgivande organ har etablerats inom vilket samarbetet med konsumentorganisatio- ner äger rum. Samarbetet med tullen är utvecklat även om det endast är i ham- narna och på flygplatsen som det finns behov av någon aktivitet mot tredjeland. Produkter kan stoppas och förbjudas i tullen. Test- resultat levereras och beslut . Marknadskontroll i några andra länder