sou · GSB355 · 2005-01-01 00:00:00 — lämnat förslag som omfattar bl.a. förbud mot könsdiskriminering i fråga om yrkesvägledning inom utbildningsområdet. Med yrkesvägledning bör enligt vår mening avses information och stöd inför val av utbildning och arbete. Yrkesvägledning före- kommer i huvudsak inom ramen för utbildningsväsendet och den arbetsmarknadspolitiska verksamheten men också t.ex. inom ramen för verksamhet som bedrivs av tjänsteföretag, hos arbetstagarorga- nisationer och yrkesorganisationer och i anställningsförhållanden. Både offentlig och privat yrkesvägledning omfattas av likabehand- lingsdirektivets diskrimineringsförbud. När det gäller anställningsförhållanden kan yrkesvägledning före- komma som en förmån som arbetsgivaren tillhandahåller de an- ställda. erbjuds karriär- planering individuellt eller i grupp. I jämställdhetslagen saknas ett uttryckligt förbud mot diskriminering i fråga om yrkesvägledning även om förbudet mot diskriminerande arbetsledning i vissa fall bör kunna åberopas. Ett uttryckligt diskrimineringsförbud i fråga om yrkesvägledning finns däremot numera lagar. För att genomföra likabehandlingsdirektivet i svensk rätt och för att skapa ett likadant skydd oavsett diskrimineringsgrund bör motsvarande skydd införas även för diskrimineringsgrunden kön. Diskriminering som har samband med kön skall därmed vara förbjuden när arbets- givaren beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör yrkesvägled- ning. Innebörden av diskrimineringsförbudet skall vara densamma som enligt lagar. Yrkesvägledning inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten Den arbetsmarknadspolitiska verksamheten bedrivs bl.a. i form av vägledning. Med vägledning menas att den enskilde får stöd och information för att kunna göra ett övervägt val av arbete och ut- bildning. Vägledning kan även lämnas inom ramen för det arbets- Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG marknadspolitiska programmet förberedande insatser. Bestämmel- ser om vägledning och om det arbetsmarknadspolitiska program- met förberedande insatser finns i förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, lagen (2000:625) om arbets- marknadspolitiska program och förordningen (2000:634) om arbets- marknadspolitiska program. En av huvuduppgifterna för den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten är att motverka en könsuppdelad arbetsmarknad och på andra sätt bidra till ökad jämställdhet mellan kvinnor och män samt till ökad mångfald i arbetslivet.190 Det saknas dock uttryckliga för- bud mot könsdiskriminering vid vägledning i de författningar som gäller den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Den allmänna objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § regeringsformen (RF) är inte till- räcklig för att direktivet skall anses genomfört; bl.a. saknas sank- tioner som kan riktas mot den som diskriminerar någon på grund av kön. Ett uttryckligt diskrimineringsförbud som tar sikte på väg- ledning inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten finns dess- utom numera lag om förbud mot diskriminering för dis- krimineringsgrunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan tros- uppfattning, sexuell läggning och funktionshinder. För att genom- föra likabehandlingsdirektivet i svensk rätt och för att skapa ett likadant skydd oavsett diskrimineringsgrund bör ett diskrimine- ringsförbud som gäller vägledning införas även för diskriminerings- grunden kön. Skyddet bör utformas som en del av skyddet mot diskriminering av arbetssökande eller arbetstagare i fråga om in- satser inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. I detta innefattas den vägledning som tillhandahålls av länsarbetsnämnderna och AMS. Innebörden av diskrimineringsförbudet skall vara densamma som för de andra diskrimineringsgrunderna enligt lag om för- bud mot diskriminering. Yrkesvägledning som en medlemsförmån Karriärvägledning eller karriärrådgivning kan utgöra en förmån som arbetstagarorganisationer och yrkesorganisationer tillhandahåller sina medlemmar. Det är enligt vår mening naturligt att se den sortens medlemsservice som en form av yrkesvägledning. Förbudet bör omfattas av den bestämmelse som vi föreslår skall gälla i fråga om 190 Se 3 § förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG förmåner som organisationer tillhandahåller den som är medlem (se avsnittet om medlemskap m.m. i organisationer). Yrkesvägledning som en tjänst Yrkesvägledning har traditionellt varit en offentlig tjänst inom ramen för det offentliga utbildningsväsendet och den arbetsmark- nadspolitiska verksamheten. Privat yrkesvägledning har emellertid ökat i omfattning och bedrivs framförallt inom ramen för olika slags tjänsteföretags verksamhet. Något skydd mot könsdiskriminering i fråga om sådana tjänster finns inte. lag om förbud mot diskriminering finns däremot numera ett ut- tryckligt skydd för diskrimineringsgrunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funk- tionshinder i fråga om yrkesmässigt tillhandahållande av tjänster. För att genomföra likabehandlingsdirektivet i svensk rätt och för att skapa ett likadant skydd oavsett diskrimineringsgrund bör mot- svarande skydd införas även för diskrimineringsgrunden kön. Skyddet bör utformas på samma sätt som lag. Diskrimi- nering som har samband med kön skall därmed vara förbjuden i fråga om yrkesmässigt tillhandahållande av tjänster. Innebörden av diskrimineringsförbudet skall vara densamma som för de andra diskrimineringsgrunderna enligt lag om för- bud mot diskriminering. Yrkesvägledning förekommer även inom utbildningsväsendet, t.ex. vid gymnasieskolor och högskolor. Därmed bör givetvis också dis- krimineringsförbudet i fråga om yrkesvägledning omfatta hela ut- bildningsväsendet. Vi har övervägt att utarbeta förslag till ett hel- täckande sådant diskrimineringsförbud men stannat för att nu lämna förslag endast i den del som rör yrkesvägledning inom tillämp- ningsområdet för lagen om likabehandling av studenter i högskolan. Skälet till att vi begränsar oss på detta sätt är följande. Vi menar att genomförandet av likabehandlingsdirektivet kräver att det införs ett förbud mot könsdiskriminering i fråga om yrkesvägledning i utbildningsväsendet även i de delar som rör andra delar av utbild- ningsväsendet än de som omfattas av tillämpningsområdet för lagen Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG om likabehandling av studenter i högskolan. I den särskilde ut- redaren uppdrag ingår bl.a. att överväga om åt- gärder är nödvändiga eller lämpliga för att genomföra den del av det reviderade likabehandlingsdirektivet (2002/73/EG) som gäller yrkes- vägledning, yrkesutbildning och yrkespraktik inom utbildnings- området. I uppdraget ingår även bl.a. att överväga om åtgärder är nödvändiga eller lämpliga för att genomföra direktivet mot etnisk diskriminering (2000/43/EG) och arbetslivsdirektivet191 (2000/78/EG) i fråga om yrkesvägledning, yrkesutbildning och yrkespraktik inom utbildningsområdet. Den särskilde utredaren har i betänkandet Skolans ansvar för kränkningar av elever (2004:50) föreslagit att en ny lag om förbud mot kränkningar av elever skall införas. Enligt förslaget skall lagen tillämpas på verksamhet som avses i skollagen (1985:1100) och på annan utbildningsverksamhet som inte regleras av jämställdhetslagen, lagar, lagen om likabehandling av studenter i högskolan, lag om förbud mot diskriminering och lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Skollagen omfattar dels utbildning för barn och ungdom i form av bl.a. förskoleklass, grundskola och gymnasieskola, dels utbildning för vuxna i form av bl.a. vuxenutbildning (komvux). Som exempel på annan utbildningsverksamhet som omfattas av lagen anges i förslaget bl.a. kvalificerad yrkesutbildning enligt lagen (2001:239) om kvalificerad yrkesutbildning, grundutbildning till polis enligt polisutbildningsförordningen (1999:740) och grund- läggande officersutbildning och vidareutbildning av officerare enligt officersförordningen (1994:882). Förslaget innebär bl.a. att en skola eller den som bedriver annan utbildningsverksamhet som omfattas av lagen förbjuds att diskriminera elever. Lagen är avsedd att gälla bl.a. i fråga om yrkesvägledning. Med elever avses enligt förslaget den som utbildas eller söker utbildning vid en skola eller annars är föremål för en skolas verksamhet. Förbud mot diskriminering före- slås gälla för diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, re- ligion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktions- hinder. Om förslaget genomförs innebär det att förbud mot bl.a. könsdiskriminering kommer att gälla i fråga om tillträde till yrkes- vägledning inom utbildningsväsendet undantaget tillämpningsom- rådet för lagen om likabehandling av studenter i högskolan. Det är därför inte nödvändigt för oss att nu lämna förslag som omfattar yrkesvägledning utanför den lagens tillämpningsområde. 191 Utom vad gäller diskrimineringsgrunden ålder. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG alltså koncentrera oss på att säkerställa att lagen om likabehandling av studenter i högskolan uppfyller direktivets krav. Om den särskilde utredarens förslag genomförs bedömer vi att likabehandlingsdirektivet är genomfört i de delar som gäller yrkes- vägledning utanför högskolan. Som framgått har den särskilde utredaren föreslagit att en ny lag om förbud mot kränkningar av elever skall införas. Det är en öppen fråga om det är ändamålsenligt att ännu en lag tillskapas; vårt uppdrag är ju bl.a. att överväga möjligheterna till en enda, sam- manhållen diskrimineringslag. Det kan därför här nämnas att ut- redaren har lämnat även ett alternativt lagförslag som innebär att ett förbud mot diskriminering av elever vid skolverksamhet och annan utbildning samt av sökande till viss utbildning införs lag om förbud mot diskriminering. Frågan om jämställdhetslagen (1991:433), lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan och lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering och den lagstiftning som kan bli följden av förslag skall finnas kvar som särskilda lagar eller om de kommer att ingå i en sammanhållen lagstiftning mot diskriminering kommer att behandlas i vårt slutbetänkande. När det gäller yrkesvägledning inom tillämpningsområdet för lagen om likabehandling av studenter i högskolan gör vi följande överväganden. 9 § lagen om likabehandling av studenter i högskolan anger i vilka faktiska situationer som diskrimineringsförbuden gäller. Dessa anges i fyra punkter. Att förbudet gäller yrkesvägledning anges inte uttryckligen och saken diskuteras inte heller i förarbetena. Till den befintliga uppräkningen bör därför nu fogas att förbuden mot dis- kriminering gäller också när en högskola beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör yrkesvägledning. Detta är samma formulering som används ar- betsrättsliga lagar. Innebörden är att en högskola som lämnar in- formation och stöd inför val av utbildning och arbete åt studenter eller sökande inte får behandla studenterna eller de sökande olika på grund av kön eller på annat sätt diskriminera dem. Enligt likabehandlingsdirektivet skall förbudet mot diskrimine- ring vid yrkesvägledning gälla i fråga om tillträde till yrkesvägled- ningen. Detta kan läsas som att skyddet skulle omfatta endast rätten att påbörja yrkesvägledning. Enligt vår mening finns det dock skäl för att skyddet skall omfatta även skedet efter själva uttagningen till yrkesvägledning. Det sakliga behovet av ett diskrimineringsför- Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG bud får antas bestå även efter att någon påbörjat yrkesvägledningen. Ett beslut, faktiskt handlande eller underlåtenhet som innebär att den enskilde måste avbryta påbörjad yrkesvägledning, eller trakas- serier under yrkesvägledningen, bör kunna prövas enligt diskrimi- neringsförbudet. Vi föreslår alltså att skyddet skall gälla när den enskilde söker sig till, påbörjar, deltar i och fullföljer yrkesvägled- ning. Även hur den som tar del av vägledningen bemöts av hög- skolan omfattas. Trakasserier omfattas alltså av diskrimineringsför- budet. Tillträde till yrkesutbildning och högre yrkesutbildning Vårt förslag: Likabehandlingsdirektivets skydd mot könsdiskrimi- nering i fråga om tillträde till yrkesutbildning och högre yrkesut- bildning genomförs genom att 1.17 § jämställdhetslagen (1991:433) ändras på så sätt att diskri- mineringsförbuden gäller även när en arbetsgivare beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör annan utbildning än utbild- ning för befordran, och 2.5 § lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering ändras på så sätt att diskrimineringsgrunden kön läggs till i förbuden som gäller i fråga om insatser inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Vår bedömning: Likabehandlingsdirektivets diskrimineringsförbud i denna del är i övrigt genomfört genom diskrimineringsförbuden i 9 § lagen (2001:1286) om likabehandling av studenter i högskolan som gäller när en högskola –beslutar om tillträde till högskoleutbildning, eller –vidtar någon annan åtgärd som har betydelse för tillträdet. Enligt artikel 3.1 b likabehandlingsdirektivet är diskriminering för- bjuden i fråga om tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkes- utbildning och högre yrkesutbildning. Artikeln ersätter artikel 4 direktiv. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Vad som närmare avses med yrkesutbildning och högre yrkesut- bildning definieras eller kommenteras inte i likabehandlingsdirek- tivet eller i kommissionens motivering till förslaget till direktiv eller förslaget till ändringar i direktivet. Ledning kan dock hämtas från praxis. I Gravier-målet192 har definierat begreppet yrkes- utbildning. Domstolen uttalade där att yrkesutbildning utgörs av varje form av utbildning som leder till behörighet för ett visst yrke, en viss sysselsättning eller anställning, eller som ger särskild kom- petens för att utöva ett sådant yrke, sysselsättning eller anställning. Detta gäller oberoende av elevernas eller de studerandes ålder eller tidigare utbildning och även om utbildningsprogrammet innehåller en del allmänbildande undervisning. Domstolen ansåg mot bak- grund därav att undervisning i konsten att teckna serier som gavs vid en konsthögskola utgjorde yrkesutbildning. I Blaizot-målet193 kom fram till att universitets- utbildning i veterinärmedicin utgjorde yrkesutbildning. Domstolen konstaterade att universitetsutbildning i allmänhet kunde leda till behörighet för ett visst yrke eller en viss sysselsättning eller ge särskild kompetens för att utöva ett sådant yrke eller en sådan sysselsättning. Enligt domstolen gällde detta inte enbart för det fall slutexamen gav omedelbar behörighet för att utöva ett bestämt yrke eller en bestämd sysselsättning där en sådan examen var en förutsättning. Det gällde även i den mån som studierna gav en särskild kompetens som den studerande behövde för att kunna utöva ett yrke eller en viss sysselsättning även om det inte i lag eller i annan författning ställdes krav på sådana särskilda kunskaper för utövandet av yrket. Domstolen konstaterade att universitetsstudier i allmänhet uppfyller dessa villkor. De enda undantagen kunde enligt domstolen utgöras av vissa särskilda studiegångar som på grund av sin särskilda karaktär riktade sig till personer som önskade fördjupa sina allmänna kunskaper snarare än att få tillträde till arbetslivet. 192Mål 293/83 mot Ville de , 1985, s. 593 (Celex 61983J0293), svensk specialutgåva VIII, s. 71. 193Mål 24/86 Blaizot mot m.fl., 1988, s. 379 (Celex 61986J0024), svensk specialutgåva IX, s. 335. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Enligt 17 § jämställdhetslagen (1991:433) är diskriminering förbjuden bl.a. när arbetsgivaren –tar ut en arbetstagare till utbildning för befordran, och –leder och fördelar arbetet. I förarbetena till bestämmelsen betonas att ett beslut om utbildning för befordran oftast är ett arbetsledningsbeslut. Genom att i lag- texten uttryckligen ange dessa två fall framgår tydligt att dessa beslut av arbetsgivaren omfattas av diskrimineringsförbuden.194 Förbud motsvarande 17 § jämställdhetslagen finns arbets- rättsliga diskrimineringslagar. För att genomföra artikel 13-direk- tivens förbud mot diskriminering i fråga om tillträde till yrkes- utbildning och högre yrkesutbildning har förbud mot diskrimine- ring när arbetsgivaren beslutar om eller vidtar annan åtgärd som rör annan utbildning införts lagar. Av propositionen framgår att med annan utbildning avses ar- betstagares utbildning i alla former som anordnas av en arbetsgivare och som inte omfattas av utbildning för befordran.195 I propositionen anförs vidare bl.a. följande. Diskrimineringsförbuden lagar tar uttryckligen sikte endast på när arbetsgivaren tar ut en arbetstagare till utbildning för befordran. Motsatsvis skulle alltså inte utbildning som har andra ändamål än be- fordran omfattas. Ett beslut eller annat handlande som rör en arbets- tagares möjligheter att ta del av utbildning kan emellertid anses utgöra ett led i arbetsgivarens arbetsledning. Arbetsgivarens åtgärder i fråga om utbildning omfattas i så fall av det diskrimineringsförbud som finns lagar. För att på ett tydligt sätt genomföra ett skydd för all utbildning en arbetsgivare erbjuder de anställda är det dock lämpligt att diskrimineringsförbuden specifikt anger att diskriminering inte är tillåten i fråga om utbildning. Att göra en gränsdragning mellan förbudet som uttryckligen gäller utbildning och det som gäller arbets- ledning är inte nödvändigt. 1999/2000:143 s. 109 och prop. 1978/79:175 s. 117. 2002/03:65 s. 220, 225 och 230 f. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Det finns vidare ingen anledning att göra skillnad mellan yrkesutbild- ning och annan utbildning. Förbudet bör omfatta alla former av ut- bildning som en arbetsgivare erbjuder eller tillhandahåller sina anställda eller bekostar eller på annat sätt medverkar till att de får del av. Det bör gälla både yrkesutbildning och annan utbildning. Utbildning som kan kallas verksamhetsspecifik i den meningen att den har inriktning på den verksamhet där arbetstagaren är verksam bör omfattas av för- budet. Även annan, mer allmänt hållen utbildning som inte direkt syftar till specialisering av yrkeskunskaper eller höjd yrkesskicklighet som är relevant för den anställning som arbetstagaren har eller kan få hos arbetsgivaren bör omfattas. Även en arbetsgivares beslut och andra åtgärder som innebär att en arbetstagare skall få delta i ut- bildning inom ramen för den arbetsmarknadspolitiska verksamheten bör omfattas. Här kan nämnas arbetsmarknadsutbildning och verk- samhet enligt förordningen (2001:626) om utbildning av anställda. Även s.k. uppdragsutbildning bör omfattas (jfr lagen (1991:1109) om uppdragsutbildning i vissa fall). Innebörden av förbudet blir att alla arbetstagare – oavsett etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funktionshinder – skall ha lika möjligheter att ta del av utbildning som arbetsgivaren generellt tillhandhåller eller bekostar. Förbudet innebär däremot givetvis inte att arbetsgivare åläggs en skyldighet att anordna eller bekosta utbildning för de anställda. Enligt direktiven skall förbudet mot diskriminering i fråga om yrkes- utbildning gälla tillträde till utbildningen. Den ordalydelsen tyder när- mast på att förbudet skulle syfta endast på rätten eller möjligheten att bli antagen eller att påbörja utbildningen. I ett sådant sammanhang kan diskrimineringen tänkas bestå i ett diskriminerande urval av vem eller vilka som skall få ta del av utbildning – exempelvis att personer med svensk etnisk tillhörighet premieras på andras bekostnad. Diskrimine- ringsförbudet bör därför gälla när arbetsgivaren beslutar om utbild- ning, dvs. urval eller antagning till utbildning. Enligt regeringens mening bör emellertid diskrimineringsförbudet om- fatta även åtgärder i skedet efter antagningen. Det innebär att förbudet bör omfatta även beslut och andra åtgärder under utbildningens gång, ledighet från de ordinarie arbetsuppgifterna för den som skall utbildas, ekonomisk ersättning i den mån sådan förekommer och liknande frågor. Även ett beslut eller annat handlande från en arbetsgivare som de facto innebär att någon tvingas avbryta en påbörjad utbildning bör innefattas. Det skall alltså finnas en rätt att påbörja, delta i och fullfölja en ut- bildning utan att diskrimineras. Även hur den som tar del av utbildningen bemöts av arbetsgivaren eller arbetsgivarrepresentanter bör omfattas. Trakasserier under utbildningen omfattas alltså av diskrimineringsförbudet.196 196 Jfr prop. 2002/03:65 s. 174 f. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG Lagen om förbud mot diskriminering För att genomföra artikel 13-direktivens förbud mot diskriminering i fråga om tillträde till yrkesutbildning och högre yrkesutbildning har förbud mot diskriminering inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten införts i 5 § lagen (2003:307) om förbud mot diskriminering. Enligt bestämmelsen är diskriminering som har samband med etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfatt- ning, sexuell läggning eller funktionshinder förbjuden i fråga om insatser inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. I propositionen anförs bl.a. följande. De arbetsmarknadspolitiska programmen är arbetsmarknadspolitiska insatser som syftar till att stärka den enskildes möjligheter att få eller behålla ett arbete. finns nio arbetsmarknadspolitiska program. Dessa är bl.a. arbetsmarknadsutbildning, aktivitetsgarantin, ungdomsinsatser och förberedande insatser. Diskrimineringsförbudet omfattar sådan behandling som kan ha betydelse för en arbetssökandes eller ar- betstagares möjligheter att ta del av arbetsmarknadsservicen. Här innefattas obehöriga hänsyn till någon av diskrimineringsgrunderna vid beslutsfattande, all formell och informell handläggning av ärenden – inklusive underlåtenhet att agera eller omotiverat för- halande av beslut eller åtgärder – och trakasserande bemötanden.197 Lagen om likabehandling av studenter i högskolan m.m. Enligt 9 § lagen (2001:1286)om likabehandling av studenter i hög- skolan är diskriminering förbjuden bl.a. när en högskola beslutar om tillträde till högskoleutbildning eller vidtar någon annan åtgärd som har betydelse för tillträdet. Med högskola avses ett universitet eller en högskola som har staten, en kommun eller ett landsting som huvudman och som om- fattas av högskolelagen (1992:1434) samt en enskild utbildningsan- ordnare som har tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Skyddet mot diskriminering omfattar hela tillträdesförfarandet, från det att en sökande har anmält att han eller hon vill antas till en utbildning till dess att beslut fattas om antagning. När det i para- grafen talas om en högskolas beslut om tillträde innefattar detta också sådana fall där Verket för högskoleservice på uppdrag av en 197 Jfr prop. 2002/03:65 s. 111 och s. 205. Likabehandlingsdirektivet 76/207/EEG högskola biträder med antagning. Förutom själva tillträdesbeslutet omfattar förbudet alla åtgärder och underlåtenheter som föregår detta. Förfaranden vid hanteringen av ansökningshandlingar, urval, tester, intervjuer och andra prövningar som en högskola kan vidta under ett antagningsförfarande omfattas också. Det är inte någon förutsättning att ett beslut om tillträde har fattats. Även en ensam sökande till exempelvis forskarutbildning som inte blir antagen kan göra gällande diskriminering under förfarandet.198 föreslog i betänkandet Ett ut- vidgat skydd mot diskriminering (SOU 2002:43) att det i tre nya lagar om förbud mot diskriminering på grund av etnisk tillhörighet m.m. skulle införas förbud som tog sikte på utbildning inom ramen för utbildningsväsendet. Regeringen har i propositionen 2002/03:65 inte föreslagit några sådana förbud. Regeringen anförde i stället att man avsåg att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att föreslå bestämmelser om diskriminering inom utbildningsväsendet även vad gäller diskrimineringsgrunden kön.199