sou · GSB329d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Diagrammet torde således vara en illustration av två faktorer: en faktisk skillnad i elevprestationer mellan landets kommuner, men sannolikt i större utsträckning variationen i tolkningen av betygskriterierna. De nationella provens roll är inte självklar I gymnasieförordningen föreskrivs att lärarna skall använda sig av nationellt fastställda prov inför betygsättningen i kärnämnen och i den avslutande gemensamma karaktärsämneskursen i engelska och matematik. De nationella proven skall stödja likvärdigheten vid betygsättningen. I slutredovisning till regeringen avseende resultatinformation pekar man på att överensstämmelsen mellan provbetyg och slutbetyg inte är given eftersom proven mäter mot de nationella målen och betygen mäter mot de lokala målen. redovisar hur relationen mellan provbetyg och slut- betyg varierar mellan ämnen, mellan skolor och mellan program. Som exempel kan nämnas att överensstämmelsen mellan provbetyg och slutbetyg är störst i engelska och minst i matematik. 20 pro- cent av gymnasieskolans elever har högre slutbetyg i matematik än provbetyg. I engelska har ungefär lika många elever högre slutbetyg än provbetyg som tvärt om. Skillnaderna mellan olika skolor är också stor. Vid vissa skolor kan hälften av eleverna ha slutbetyg som ligger ett betygssteg högre än provbetyget. Den genomsnittliga betygspoängen har ökat Den genomsnittliga betygspoängen har ökat alltsedan program- gymnasiets tillkomst. Vad som orsakat denna ökning, hur mycket det ökat och hur ökningen är har studerat inom ramen för vid mätningar vid . Studien fokuserar hur den genomsnittliga betygspoängen samt enskilda betyg och betygs- steg har utvecklats sedan införandet av det nuvarande betygssyste- met. Undersökningen är empiriskt baserad och bygger på kvantita- tiva data hämtade ur databas. Totalt ingår ca 450 000 elever i materialet. Nedan redovisas antalet elever som fick slutbetyg och vilket de genomsnittliga betygspoängen var 1997– 2002. Tabell 10.1 Beskrivning av samtliga avgångselever från gymnasie- skolan som fick slutbetyg –2002 Källa: mätningar vid . Av tabell 10.1 framgår att den beräknade genomsnittliga betygspo- ängen har ökat med 1,28 betygspoäng . betygspoängen 12,57 att jämföra med 13,85 . är med andra ord . Diagram 10.2 Genomsnittliga betygspoängen 1997–2002 Källa: mätningar vid . Ökningen tycks vara relativt över åren, undantaget , då den genomsnittliga betygspoängen hålls tillbaka på samma nivå som året innan. Vid närmare analys visade det sig att den genomsnitt- liga betygspoängen minskar för de yrkesförberedande programmen medan den ökar för de studieförberedande programmen. En förklaring är att de nya betygskriterierna för Mycket väl god- känd, som offentliggjordes , påverkar den genomsnittliga betygspoängen . Att värdet minskar för eleverna på de yrkesförberedande programmen kan bero på att de nya betygskriterierna kom att hålla tillbaka betygen för elever som inte pressar på för att få höga betyg medan de ökar värdet för eleverna på de studieförberedande programmen som i högre utsträckning eftertraktar de högre betygen inför ansökan till högskolan. Anledningen till att den genomsnittliga betygspoängen generellt ökat är att betyget Mycket väl godkänd blivit allt vanligare medan andelen kurser som betygsatts med Godkänd minskat. Det är alltså andelen höga betyg som ökar och inte andelen Godkänd till förmån för Icke godkänd. /97 var i genomsnitt av elevernas samlade kurspoäng betygsatta med Mycket väl godkänd. Denna andel har ökat till , dvs. studie visar också att den kategori av elever som för- bättrar sitt betyg mest är de högpresterande eleverna. Detta faktum stöds av att det är andelen höga betyg som ökar, och inte andelen Godkänd. Däremot ger inte undersökningen stöd för att ökningen kan bero på att eleverna i allt större omfattning väljer lättare kur- ser framför svårare. Studien visar nämligen att den genomsnitt- liga betygspoängen på de obligatoriska kurserna ökar lika mycket som den generella ökningen, även om spridningen mellan kurserna är stor. slutsats blir att det förekommer en tydlig och generell ökning av gymnasiebetygens medelvärde och hennes tolk- ning är att det tyder på betygsinflation. Oavsett om jag väljer att benämna denna utveckling som betygs- inflation eller inte så försämras betygens roll som urvalsinstrument i takt med att den genomsnittliga betygspoängen ökar. En av konse- kvenserna blir att betygens likvärdighet uppvisar sådana brister att man vid urval inte kan jämställa en sökande med slutbetyg från t.ex. 1997 med en sökande med slutbetyg på ett rättssäkert sätt. De gällande reglerna för meritvärdering vid urval till högskolan tar ingen hänsyn till detta utan jämför rakt av studenter från olika avgångsår. En annan konsekvens – som uni- versitet och högskolor nu tydligt känner av – är att det finns ett stort antal sökande med maximal genomsnittligt betygspoäng, 20,0. ställer då förr eller senare krav på att andra urvalsinstrument än betyg måste ta över, om vi inte är beredda att acceptera lottning. 10.6Möjligheten att tillgodoräkna konkurrens- kompletterade betyg trissar upp jämförelsetalet har det varit möjligt för sökande till högskolan att som merit få tillgodoräkna konkurrenskompletterade betyg. Bestäm- melserna har lett till att allt fler ungdomar – även de med relativt höga gymnasiebetyg – direkt efter gymnasieskolan läser upp sina betyg i gymnasial vuxenutbildning. (SOU 2002:120) kräver ändrade bestäm- melser för meritvärdering vid ansökan till högskolan och slår fast att konkurrenskomplettering är ett slöseri med samhällets utbild- ningsresurser och ungdomars tid. Regeringen uttrycker i direktiven för att två av utgångspunkterna för arbetet med att föreslå ändringar i reglerna för tillträde till grundläggande högskoleutbildningar är att direktövergången skall öka och att konkurrenskompletteringen skall minska. Möjligheten att läsa upp redan godkända kurser på komvux är en tilltalande möjlighet med tanke på att vi hela livet har behov av att lära nytt och lära om allteftersom vi och samhället förändras. Där- emot är det inte rimligt att reglerna för meritvärderingen leder till att ungdomar tar vägen över vuxenutbildningen till högskolan. Det primära syftet har i praktiken blivit att höja betygens konkurrens- värde och inte att införskaffa ökad kunskap. Möjligheten att få tillgodoräkna sig ett högre utbyteskompletterat betyg vid meritvärderingen ger oönskade effekter. En effekt är en minskad direktövergång från gymnasieskola till högskola. Starten för högskolestudierna skjuts upp för de gymna- sieelever som går vägen över komvux till högskolan. har andelen elever som går direkt från gymnasieskolan till högskolan minskat. I förhållande till övriga sökande som inte tidi- gare läst i högskolan minskade andelen sökande 19-åringar från –2003. Direktövergången hämmas dess- utom av att unga sökande konkurreras ut av dem som konkurrens- Fler sökande får maximalt betygsvärde vid meritvär- deringen, kön till attraktiva utbildningar växer och en väntrums- effekt uppstår. Sammantaget motverkar detta regeringens ambi- tion att öka direktövergången till högskolan. En annan effekt är att betygens värde som urvalsinstrument för- sämras. Möjligheten att konkurrenskomplettera ökar de sökandes jämförelsetal och detta i sin tur späder på gymnasiebetygens infla- tion. I takt med att gruppen sökande med höga jämförelsetal stiger minskar möjligheten att använda betyg som ensam urvalsgrund. Det ger också fel signaler till gymnasieeleverna och bidrar till betygsjakten i skolan. De samhällsekonomiska effekterna av konkurrenskomplette- ringen måste också beaktas. Det finns statistik på hur många, av dem som söker till högskolan, som har betyg från komvux, men det är svårt att beräkna hur många som konkurrenskompletterar, dvs. utbyteskompletterar sina betyg i avsikt att höja sin genom- snittliga betygspoäng. Eftersom kommunernas datauppgifter inte beskriver vilket syfte den sökande har med studierna, finns det ingen säker uppgift om antalet och volymen. Dessutom kan en och samma sökande ha olika syften med sina studier, dvs. ansöka om redan godkänd kurs och ansöka om ny kurs . Därför har utredningen låtit göra en studie av en årskulls slutbetyg och samma årskulls studier på komvux och om huruvida dessa individer läst redan godkända grundkurser 1997–2000. Resultatet ger ett hum om samhällets kostnad för konkurrenskompletteringen och redovisas tillsammans med studien längre fram i kapitlet. Argument som använts för att tillgodoräkningen av utbyteskom- pletterade betyg skall behållas uttrycks exempelvis så här: Betygen skall ju tala om vilka kunskaper man har. Om man förbättrar kunskaperna skall detta också räknas med när man söker till högsko- lan. Rätten att försöka höja sina betyg är naturlig i denna typ av betygssystem som vi har . (ur eller rättighet, Ds 2000:24) Mot detta talar den senaste forskningen vid . I artikeln Betygsinflation i de målrelaterade gymnasiebetygen visar att kompletterade betyg är tomma betygs- enheter rent prognostiskt. Kompletterade betyg ökar inte predik- tionsvärdet, dvs. de ger inte studenterna bättre förutsättningar att klara studierna på högskolan. Det finns också näraliggande exempel på att konkurrenskompletterade betyg inte ges något värde. Vid antagningen av svenska sökande till läkarutbildningen i tillämpar man urval på det svenska slutbetyget och tillgodoräknar alltså inte betyg som utbyteskompletterats. Två studier av förekomsten av konkurrenskomplettering För att få en uppfattning om hur stora kostnader konkurrenskom- pletteringen innebär har utredningen gjort en studie där en årskulls slutbetyg (1978) från gymnasieskolan sammanställs med årskullens kursbetyg som inhämtats på och komvux av efter avslutade gymnasiestudier. Tabellen 10.2 visar i vilken utsträckning gymnasieelever födda har läst kärnämneskurserna Svenska A, Engelska A och Matematik A på komvux senast det kalenderår de fyller . Den visar också om de har läst eller läst om en, två eller tre av kurserna och fått betyg. Tabellen visar inte hur många som började på kom- vux och inte fick betyg. Tabell 10.2 Antalet som har läst matematik A, Engelska A och Svenska A på komvux 1997–2000 Antalet som har erhållit betyget lägts G Källa: , specialstudie . Anmärkning: I gruppen Ej komvux – Ej slutbetyg ingår de som fått gymnasiebetyget Icke godkänd. Tabellen visar att 9 995 personer har fått betyg på en, två eller tre kurser. Av dessa nästan 10 000 personer saknade 2 445 betyg från gymnasieskolan och 7 550 personer läste om redan godkända kur- ser. Alltså har av personerna läst någon av kärn- ämneskurserna i matematik, engelska och svenska i komvux och gjorde det för . Av det kan man anta att personerna läste kurserna med syfte att konkurrenskom- plettera eftersom de läste om grundkurser, de hade redan lägst betyget Godkänd och de läste om kursen bara något eller efter avslutade gymnasiestudier. En kostnadsbedömning av erlagt statsbidrag samt beviljat studie- stöd för ovanstående antal individer som har konkurrenskomplet- terat ger följande resultat. Antal personer som har konkurrens- kompletterat är 7 550 och av dem antas andelen bidragstagare antas vara . Antalet verksamhetspoäng totalt –2000 blir 1 082 000 beräknat utifrån att Matematik A, Svenska A och Engelska A vardera ger 100 verksamhetspoäng. Antalet helårsstu- dieplatser blir 1 353 utifrån att 800 verksamhetspoäng motsvarar en helårsstudieplats. Statsbidraget per helårsstudieplats är och för årskullen 1978 blir det –2000. Jämnt fördelat är den årliga stadsbidrags- kostnaden . Studiestödskostnaden för årskul- len födda –2000 har beräknats till och jämnt fördelat till . Med detta räkneexempel vill jag sätta ett pris på vad det kostar samhället att tillträdesreglerna tillåter att utbyteskompletterade betyg tillgodoräknas vid meritvärderingen av gymnasiebetygen, dvs. kostnaden för konkurrenskompletteringen. Eftersom beräk- ningen är gjord på en enda årskulls studier i enbart tre av gymnasie- skolans kurser ger exemplet endast en inblick i vilka utgifter staten kan tänkas ha för utbildning som inte har annat syfte än att öka möjligheten för en sökande att ta sig in på en attraktiv högskoleut- bildning. Det är dessutom högst troligt att den volym vuxenutbild- ningen har är baserad på att en viss andel studerande med godkända betyg läser inom vuxenutbildningen. Skulle reglerna för meritvärdering ändras, så att incitamentet för att höja betygen tas bort, minskar förmodligen denna grupp per omgående inom vuxenutbildning. Med den andra studien vill jag få svar på om en förändring är på gång mot att kommunerna i mindre omfattning än tidigare erbju- der sökande som har godkända betyg plats att läsa upp sina betyg. Har förändrade statsbidrag (jämfört med –2002) och ny för- ordning för vuxenutbildning påverkat? gäller en ny förordning för vuxenutbildning. Jämfört med den gamla förordningen (SFS 1992:403) har urvals- reglerna ändrats så att det tydligare framkommer att de som vill läsa upp redan godkända betyg kommer i sista hand vid antag- ningen till vuxenutbildningen. Det är kort tidigare utbildning som har prioritet. I den gamla förordningen var lydelsen störst behov av utbildningen. Kommunernas åtagande är att de skall erbjuda gymnasial vuxen- utbildning enligt skollagens 11 kap. 17 § och enligt samma paragraf skall kommunerna stäva efter att motsvara invånarnas behov och efterfrågan. Det innebär inte att den enskilde har rätt att kräva att få läsa just den kurs eller utbildning som hon eller han vill. Det är kommunen som bestämmer vilken omfattning den gymnasiala vux- enutbildningen skall ha och vilket utbud som skall erbjudas. 24 kommuner har tillfrågats om hur de hanterade sökande med redan godkända betyg . Studien visar att 13 av kommu- nerna har lokala bestämmelser som begränsar möjligheten att kon- kurrenskompletta. Flertalet av dessa kommuner hänvisar sökande som redan har godkända betyg på de kurser de söker direkt till prövning, medan några avvaktar och erbjuder de platser som blir över till sökande som har högst betyget Godkänd. Begränsningarna hade i flertalet fall genomförts under det senaste eller . I de övriga 11 kommunerna hanterades sökande som hade godkända betyg tillsammans med övriga sökande och det innebar att de, enligt den nya förordningen, prioriterades sist i urvalet. I två av de undersökta kommunerna anvisas alla sökande plats utan ur- val. Skulle bilden vara densamma i landets övriga kommuner innebär det att det torde ha blivit svårare att konkurrenskomplettera. I flertalet kommuner har man dragit ner volymen på vuxenutbild- ningen för att anpassa den till ett minskat statsbidrag och det får effekter för dem som vill konkurrenskomplettera eftersom de vid urval prioriterades sist. Studien visar också att det brister i likvär- dighet mellan kommunerna. En viss andel av volymen för vuxenutbildningen i de undersökta kommunerna är förmodligen dock fortfarande avsedd för sökande med redan godkända betyg även om denna andel har minskat . Jag anser att en ändring av reglerna för meritvärdering är nödvändig, även om tillgången på vuxenutbildning för sökande som redan har godkända betyg har minskat . Så länge möjligheten finns att få ett högre betyg tillgodoräknat vid meritvärderingen kommer trycket från gymnasieeleverna med all sannolikhet att finnas kvar. Dessutom är situationen vare sig rätts- säker eller rättvis så länge nuvarande regler tillämpas, eftersom alla inte har tillgång till vuxenutbildning i lika hög grad. Det avgörande för om en sökande kommer in på en utbildning på högskolan kan vara valet av bostadsort och kommun. Den sökande blir beroende av sin kommuns dimensionering och lokala bestämmelser. 10.7Vad göra för att fortsätta att använda gymnasiebetyg som urval till högskolan? Situationen är alltså bekymmersam. Vi kan sägas stå inför en para- dox som innebär att betygen å ena sidan säger en hel del om den enskilde elevens studieprestationer, de mäter över och har ett hyggligt gott prediktionsvärde. Betygen ger fortfarande den säkraste prognosen för hur studenterna klarar högskolestudierna. Men å andra sidan klarar inte betygen av att rangordna de sökande på ett tillförlitligt och rättssäkert sätt. Jag har därför seriöst övervägt att föreslå att betygen helt slopas som urvalsinstrument och endast behålls som grund för att bedöma den sökandes behörighet, och att andra urvalsinstrument med mer tillförlitliga och bättre rangordnande egenskaper utvecklas. Jag har dock kommit fram till slutsatsen att gymnasiebetygen ändå bör behållas som urvalsinstrument till högskolan, men att jag inte heller kan blunda för de problem som finns och som beskrivits i detta kapitel. För denna slutsats talar följande skäl: att helt avskaffa gymnasiebetygen som urvalsinstrument skulle kapa en viktig länk mellan gymnasieskolan och högskolan, prestationer i gymnasieskolan bör tillmätas ett reellt värde vid ansökan till högskolan, och att avskaffa gymnasiebetygen som urvalsinstrument skulle innebära att vi avhändade oss ett effektivt signalinstrument. Jag anser därför att betygen även fortsättningsvis bör finnas kvar som urvalsinstrument till högskolan – som en av de tre vägarna – men att meritvärderingen måste ske på ett annorlunda sätt för att i möjligaste mån kompensera för de brister som beskrivits i detta kapitel. I kapitel 19 Meritvärdering och urval redogör jag för det fulla förslaget. Här följer en beskrivning av de förändringar jag för- slår vad gäller meritvärdering av gymnasiebetyg: Meritvärdering i två steg I ett första steg beräknas den sökandes jämförelsetal och det är det- samma oavsett vilken utbildning ansökningen än gäller. I ett andra steg beräknas värdet för högst tre (3) meritämnen och läggs till jämförelsetalet. Varje meritämne ger en (1) poäng oavsett ämnets betyg och gymnasiepoäng. Meritämnena skall ses mot bakgrund av utredningens direktiv där det framgår att elevernas prestationer i gymnasieskolan skall premieras på ett annat sätt än , genom att meritvärderings- systemet bör stimulera till studier i kurser som anses svåra eller som innebär fördjupade kunskaper i ett ämne. Inom ramen för meritämnena ingår fördjupningskurser i matematik och språk för alla utbildningar men också olika karaktärsämneskurser från både studieförberedande och yrkesinriktade program. Syftet är natur- ligtvis att stimulera gymnasieeleverna att välja fördjupningskurser i språk och matematik men också att premiera de kunskaper de har inom sitt ämnesområde. Slutbetygets sammanlagda värde divideras med lägst 2 500 Som meritvärderingen är utformad tjänar eleverna på att ha reducerat program eftersom de i slutbetyget inte behöver redovisa samtliga kurser. Möjligheten att plocka bort kurser med lågt betygsvärde har blivit ett av flera sätt att höja betygspoängen. Mitt förslag att slutbetygets sammanlagda värde skall divideras med minst 2 500, vilket är värdet för fullständigt program, gör det ointressant att välja reducerat program som betygsstrategi. Det innebär också att betyget i Idrott och hälsa skall räknas oavsett om det höjer eller sänker medelvärdet. Att inte som räkna med betyget i Idrott och hälsa på samma sätt som andra ämnen ger fel signaler till gymnasieskolans elever. Idrott och hälsa A är ett kärnämne och i egenskap av kärn- ämne bör det inte få räknas bort. Enligt kursplanen syftar Idrott och hälsa till att utveckla elevens fysiska, psykiska och sociala för- måga och ger kunskaper om den egna livsstilens betydelse för häl- san. Betygssättningen skall inte längre utgå från idrottsprestationer utan från elevens kunskap om hur den egna kroppen fungerar och hur man får de bästa förutsättningarna att utveckla sin fysiska, psy- kiska och sociala förmåga. Det måste ses som en viktig kunskap att ha med sig i tider när larmrapporter beskriver hur ungdomarna rör sig för lite och hur antalet överviktiga ökar. Jag är medveten om att det fortfarande på många skolor är rena idrottsprestationer som belönas vid betygssättningen. Det bör vara en fråga för Myndigheten för skolutveckling, att via stöd- och ut- vecklingsinsatser, och , via uppföljning och tillsyn, se till så att betygssättningen i ämnet sker utifrån gällande styrdokument. Högskolan via sina tillträdesbestämmelser kan inte kompensera för just denna möjliga risk. Högsta tillåtna poänggräns kapas – 20,0 blir 18,5 Förslaget att alla betyg över 18,5 betraktas som likvärdiga, kommer sannolikt att uppfattas som radikalt hos många, men mot bakgrund av de målrelaterade betygens inexakthet väljer jag ändå att föreslå att en övre gräns vid meritvärderingen sätts vid 18,5. Med ett sådant tak vill jag också bidra till att något avdramatisera betygens betydelse. Strategier som att välja lättare kurs framför svårare blir inte heller lika nödvändiga då det ges utrymme för prestationer som inte resulterar i högsta betygspoäng. Det fokuse- rar innehåll i stället för poäng. De faktorer som driver på inflatio- nen torde också förlora i styrka. Fler gymnasieelever än kommer att nå maximalt betygs- värde om ett tak på 18,5 införs. Fler sökande kommer därmed att behöva rangordnas med hjälp av något annat urvalsinstrument, exempelvis prov. Jag har emellertid funnit att dagens betygssystem inte med trovärdighet förmår skilja en sökande som har 18,5 från en som har 19,0 eller ens en sökande med 20,0 i jämförelsetal. Sökande som har 19,0 kan inte sägas ha större kunskap eller större förmåga att klara högskolestudier än en sökande som har 18,5. Skillnaden i jämförelsetalet kan i stället vara resultat av att en sökande har läst lättare kurs och lättare gymnasieprogram och brist på likvärdig betygsättning mellan skolor och kommuner kan förklara ännu större skillnader i jämförelsetal än dessa. Också i de kontakter jag har haft med företrädare för universitet och högskolor är signalen i stort sett densamma, dvs. att över 18,5 finns ingen prestationsmässig skillnad mellan elever som betygen klarar av att registrera. Jag är förstås medveten om att 18,5 är en godtyckligt satt gräns, men har ändå ansett den som rimligt väl funnen. Jämförelsetalet skall anges med en decimal Med tanke på att betygen inte är lämpade för rangordning och med vetskapen om den bristande jämförbarheten bör jämförelsetalet anges med endast en decimal. 5.Konkurrenskompletterade betyg tillgodoräknas inte i detta kapitel har jag utvecklat varför jag anser att utby- teskompletterade kurser inte skall tillgodoräknas vid meritvärde- ringen. Under utredningsarbetet har dock andra lösningar diskute- rats som t.ex. en bestämmelse som tillåter tillgodoräkning av upp- lästa fördjupningskurser men inte grundkurser. Den lösningen bedömdes varken leda till större jämlikhet eller jämförbarhet. Det skulle bli svårt att tydligt definiera vad en fördjupningskurs är. Är Matematik E fördjupningskurs för sökande med betyg från natur- vetenskapsprogrammet och Matematik C för sökande med betyg från samhällsvetenskapsprogrammet? Eller skall alla utbyteskom- pletterade kurser över B-nivå tillgodoräknas vid meritvärdering? Alla program har inte lika många kurser med högre nivå än B-nivå. De studieförberedande programmen har betydligt fler C-, D- och E-kurser än de yrkesförberedande programmen. Det utökar den ojämlikhet som redan råder. Dessutom är det inte bara fördjupning som kan anses vara relevant ur högskolans perspektiv, utan även viss breddning. 6.De lokala kurserna räknas inte med vid meritvärdering Lokala kurser har vid undersökningar visat sig ha en mycket varierande kvalitet. skapar de problem då det är svårt att i efterhand göra prövning eller läsa upp betyget i en lokal kurs. Lokala kurser med hobbykaraktär har ofta pekats ut som lätta poängknipare, eftersom en svampplockningskurs ger lika mycket betalt som en kurs i språk. Det kan t.o.m. betala sig ännu bättre, eftersom det oftast är betydligt svårare att få ett högt betyg på nationell än på lokal kurs. Lokala kurser i gymnasieskolan är sannolikt på väg ut.