sou · GSB359 · 2005-01-01 00:00:00 — Svenska kvinnors starka fäste på arbetsmarknaden har också lett till ett stort kvinnligt deltagande i de fackliga organisa- tionerna. Det har naturligtvis kommit att påverka dessa organisa- tioner. Så bildades t.ex. som var en gåva från LO till SAP i samband med valrörelsen . Detta kvinnliga nätverk inom LO det växte snabbt . Utöver könspolitiken, kvinnors gemensamma klassintressen som grund. Det finns flera kvinnoorganisationer som organiserar yrkes- verksamma kvinnor. Långtifrån all kvinnoorganisering med arbets- livet som utgångspunkt är relaterad till arbetsmarknadens parter. Två exempel på organisationer för yrkeskvinnor är kvin- nliga tandläkares nätverk och Kvinnliga chefer i landstingen. Några organisationer som Yrkeskvinnors klubb, eller inter- national, har som mål att sammanlänka kvinnor över olika yrkes- gränser. I Zontas fall handlar det om yrkesverksamma personer i ledande ställning. kvinnliga nätverk och det Rikstäckande nätverket för kvinnliga poliser är exempel på organisering inom yrken där kvinnor är i minoritet. Det finns också organisationer som, utan att speci- ficera yrkestillhörighet, vänder sig till kvinnor inom näringslivet. Kvinnors organisering som demokratisk kraft Kvinnliga och feministiska forskare har under de senaste decen- nierna byggt upp en mängd organisationer eller lösare nätverk. Exempel är , Forum för feministisk forskning i , Kvinnovetenskapligt forum i och Fosfor vid i . För journalister finns den regionala västsvenska föreningen för kvinnliga journalister. Som kontrast till organiseringen utifrån yrkesverksamhet kan nämnas och samhälle samt Haro, Hem- arbetandes riksorganisation. Dessa organisationer baserar sig på kvinnors obetalda arbete utanför arbetsmarknaden. finns det flera kvinnoorganisationer inom utbildningssektorn. Nya företeelser är de feministiska elev- och studentgrupper eller jämställdhetsgrupper som har startats på gymnasier och högstadier och som ofta drivs av enstaka eldsjälar. Denna organisationsform fick ekonomiskt stöd från regeringen – 2001. finns det ett stort antal lokala kvinno- organisationer för forskare och kvinnliga studerande. Det finns också ett flertal nationella nätverk på Internet för forskare. Ett exempel är den s.k. genuslistan som drivs av Nationella sekreta- riatet för genusforskning vid . Ett annat exempel på ett nätverk för kvinnor är Laika vid . Ytterligare ett exempel är för Kvinnomuséer i . Det är en ny organisation som avspeglar de senaste årens debatt kring vikten av att säkra utvecklingen och bibehållandet av ett kvinnohistoriskt arv inom museiområdet. På många universitet och högskolor finns det fristående kvinno- grupper som är organiserade som studentorganisationer. Exempel är kvinnliga studentförening och Radarka i . Däremot finns det inte någon kvinnoorganisation för stu- denter på nationell nivå. som ligger i driver all sin utbild- ning utifrån ett kvinnopolitiskt perspektiv, den har en internatio- nell inriktning. Kvinnohöjden i är en kurs- och gästgård som driver sin verksamhet utifrån en feministisk pedagogik. Kvinnors organisering som demokratisk kraft Organisering utifrån en media- och/eller konsumtionskritik Ett allt mer kommersiellt styrt mediautbud har inneburit att det offentliga rummet sexualiserats. Reklam, konfektionsindustri och populära medier sexualiserar underordningen av kvinnor. Kvinnor sluter sig samman i motstånd mot den objektifiering av kvinnor och flickor som återfinns inom handelns utbud, reklam m.m. En del av denna organisering, som ännu inte funnit någon fastare form, knyter an till och är ett nutida svar på, den långa tradition av kvinnoorganisering som en gång fanns inom den svenska konsu- ment- och hushållningsrörelsen. Flera kvinnoorganisationer kritiserar denna utveckling. Men de bemöter den också genom att skapa egna alternativa mediala rum. Exempel är är möjligt i , liksom tidskrifter som fanzinet Bleck, Kvinnovetenskaplig tidskrift och den femi- nistiska tidskriften . exempel på tidskrifter som sam- lat en kvinnopolitisk opinion är Kvinnobulletinen och Tidevarvet. har allt fler ofta unga kvinnor valt att organisera en mediakritisk verksamhet på Internet i form av mailinglistor och hemsidor. Ett exempel är Nätverket mot porr och prostitution och Kvinnor utan Gränsers, KUG:s hemsida. Organisering för att bekämpa hot, våld, prostitution och andra övergrepp på kvinnor Det finns många kvinnoorganisationer som arbetar mot mäns våld mot kvinnor. Kvinnojourerna finns organiserade i två riksorganisa- tioner. Det är för kvinnojourer och tjejjourer i , ROKS, med ett 150-tal kvinnojourer och kvinno- jourers riksförbund, SKR, med ett 25-tal kvinnojourer. Dessutom utvecklas nya samlingsplatser på Internet. Exempel är Fågel Fenix som ger utsatta kvinnor möjlighet att söka kontakt med andra utan att själva behöva ge sig till känna. En annan relativt ny företeelse är telefonjourer som Terrafem med särskild inriktning på språk och tolkmöjligheter för kvinnor som inte kan kommuni- cera med kvinnojourerna. Telefonjourer är ofta inriktade på kvin- nor med särskilda behov, exempelvis funktionshindrade och miss- brukande kvinnor. Nätverket mot porr och prostitution är ett exempel på en orga- nisation som har specialiserat sig på några få frågor och som huvud- Kvinnors organisering som demokratisk kraft sakligen inriktar sig på opinionsbildning. stöd- centrum mot incest, Rsci, arbetar med kvinnor som varit utsatta för incest eller andra sexuella övergrepp som barn. Det finns andra exempel på organisationer som synliggör grup- per av kvinnor som utsatts för särskilt komplexa former av våld. Den tidigare nämnda Glöm aldrig Pela och samt Kvinnors nätverk, och kvinnors värn har syn- liggjort förekomsten av hedersrelaterat hot och våld och andra former av kulturellt/traditionellt legitimerat kvinnoförtryck. Dessa grupper får ofta kontakt med utsatta kvinnor via teater, seminarier och andra kommunikationsformer. Det finns också exempel på att kvinnor går samman för att arbe- ta mer renodlat förebyggande mot våld. Det gäller exempelvis nätverket för Feministisk Självförsvar i . Inom HBT-rörelsen (främst RFSL) finns exempel på en begynnande organisering kring förekomsten av våld i nära homosexuella relationer och har hedersrelaterat våld riktat mot homo-, bi- och transsexuella uppmärksammat. Kvinnor med funktionshinder organiserar bland annat arbetet mot mäns våld i föreningen och Handikapp. Bland de internationellt verkande organisationerna finns en rad kvinno- organisationer som har mäns våld mot kvinnor på sin agenda. Ett exempel är Kvinnorättsgruppen inom Amnesty. Organisering i egenskap av föräldrar och/eller för barns- och ungdomars rättigheter Kvinnor har engagerat sig för barns rättigheter. Exem- pelvis har arbetet mot mäns våld mot kvinnor inneburit en allt större medvetenhet om barns utsatthet vid kvinnomisshandel. Lag- stiftningen mot barnaga engagerade många kvinnor. Kvinnor organiserar sig också för sig att synliggöra sig själva i rollen som mödrar, exempel på detta är Föreningarna Makalösa föräldrar och Ensamstående mammors Rättigheter i Samhället. av nedskärningar av barnomsorg och annan verksamhet för barn fanns som engagerar kvinnor. Kvinnors organisering som demokratisk kraft Organisering utifrån lokal och/eller regional hemmahörighet Det finns omkring 160 lokala och regionala resurscentra, eller så kallade lokala resurscentra för kvinnor, runt om i landet. Dessa är medlemmar i riksorganisationen Natio- nella resurscentra för kvinnor, NRC. De är inriktade på frågor som rör arbetsmarknad och tillväxt. För många sammanhänger möjlig- heten att erhålla ekonomiskt stöd med anknytningen till och stöd till regional utveckling. Ett exempel på en kvinnoorganisation, som arbetat med regio- nen som bas, är Stiftelsen . Den har genomfört en rad idé- och handelsmässor runt om i landet. Det förekommer även lokala initiativ utifrån samma organisa- tionsmodell, dvs. där man kombinerar företagsinriktning med idé- debatt och opinionsbildning. Exempelvis arbetar Kvinna för att göra attraktiv att leva och arbeta i. Det förekommer också andra typer av renodlade lokala eller regionala företagarmässor för kvinnliga företagare. Det finns ett stort intresse för ett kvinnoperspektiv på internatio- nellt arbete. En del kvinnoorganisationer som har sin bas i väljer att förlägga största delen av sitt fokus internationellt. Exempel på oberoende internationellt verkande organisationer som bedriver ett kvinnoinriktat arbete är och . Kvinnoorganisationer som bland annat vilar på etnisk/nationell grund arbetar ofta internationellt, till stöd för kvinnor i det tidigare hemlandet. Exempel på svenska organisationer som verkar internationellt är Kvinna till Kvinna, som administrerar en stor del av Sidas kvinnobistånd. Kvinna till kvinna har bl.a. sin grund och krav på ökat inflytande från kvinnor i frågor som rör fattigdomsbekämp- ning, fred och konfliktlösning som uppkom efter krigen på . Kvinna till Kvinna bedriver en bred internationell verksamhet. En aspekt av det internationella kvinnopolitiska arbetet som har blivit allt viktigare i det svenska kvinnopolitiska rummet är kravet på universella mänskliga rättigheter. Många kvinnoorganisationer har likställdhet i rättsligt och demokratiskt avseende som grundsyn och gör aktivt motstånd mot rättsordningar där kvinnor sär- Kvinnors organisering som demokratisk kraft behandlas i juridiskt och politiskt avseende. Ett exempel på en sådan organisation är Föreningen . Det finns en rad kvinnoorganisationer med en femi- nistisk och pacifistisk grundsyn. Inte minst i samband med det förra seklets två världskrig organiserade sig kvinnor för en fredlig utveckling och många kvinnoorganisationer arbetade mycket aktivt mot kärnvapen. Några av de främsta exemplen på kvinnomobili- sering finns inom detta område. De mest kända fredsorganisationerna är Internationella kvinno- och Frihet, IKFF, samt Kvinnor för Fred. Den senare arbetar för en omställning från militär till civil produktion och för ett stopp för alla kärnvapen inklusive kärnvapenprov. I takt med att kön/genusperspektivet har vunnit insteg i politi- ken även på global nivå, har senare års internationella överenskom- melser i hög grad inriktat sig på kvinnors roll i freds- och konflikt- hantering. Många kvinnoorganisationer har engagerat sig i detta arbete. Inom den s.k. globaliseringsrörelsen har nya organisationsformer på pacifistisk och feministisk grund tillkommit. Det gäller både sådana där kvinnor och män organiserar sig sida vid sida, men också nybildade organisationer som FeministAttac där dagordningen är mer uttalat separatistisk/feministisk. Inom de mer renodlade kvinno- organisationerna är fredsarbetet ofta mer inriktat på kvinnors med- borgerliga rättigheter. Inom totalförsvaret finns också separata kvinnoorganisationer. En av dessa är Lottorna som bildades , största frivilliga försvarsorganisation för kvinnor. Organisationen består av ca 20 000 kvinnor. Man anser sig vara ett av landets största kvinnliga nätverk. Lottornas syfte är att rekrytera och utbilda kvinnor till uppgifter inom totalförsvaret och att bedriva totalförsvarsinformation. Den mest centrala verksamheten är utbildning, som bedrivs både för Kvinnors organisering som demokratisk kraft uppdrag inom Försvarsmakten och för att höja kompetensen hos medlemmar och funktionärer. En annan organisation är Kvinnliga Bilkåren som är landets enda motororganisation enbart för kvinnor. Deras främsta uppgift är att rekrytera och utbilda kvinnliga fordonsförare till det militära och civila försvaret. Inom trafikområdet arbetar Bilkåren med bl.a. trafikinformation och undervisning för allmänheten, förskolor och skolor. har paraplyorganisationen som organisationsform vuxit i betydelse. Bakgrunden är insikten om nödvändigheten av att samla resurser för att kunna påverka effektivt i en viss fråga. En paraplyorganisation bildas av andra organisationer för att ta till vara vissa intressen. Den kan fungera enande i frågor där kvinnors intressen är gemensamma och där enskilda kvinnoorganisationer inte har ett behov av att särskilja sig från varandra. Exempel på frågor som enat organisationer är alkohol- och narkotikafrågor, samt integrationsfrågor. Många enskilda kvinnoorganisationer riktar sig mot andra demo- kratiska fora än de svenska demokratiska, t.ex. FN och EU. Detta motiverar att man går samman och arbetar tillsammans med andra kvinnoorganisationer utifrån en gemensam plattform. Internationaliseringen av svensk demokrati, i form av EU- medlemskapet, har också inneburit att antalet lobbyorganisationer som driver kvinnoorganisationers intressen gentemot EU har ökat. Ett exempel är Kvinnolobby, vars mål är att samla den svenska kvinnorörelsen och ge den en röst i EU för att på så sätt stärka kvinnors deltagande och inflytande i samhället. 2.5Vikten av kvinnors egen organisering 2.5.1Kvinnors organisering med tre betydelser För att få en djupare analys av betydelsen av kvinnors organisering i dagens samhälle har utredningen anlitat forskaren vid . Hon har i en artikel till utredningen sammanställt sina slutsatser baserade på egen och andras forskning. Kvinnors organisering som demokratisk kraft hävdar att det inte finns något land i världen där det talas så mycket om kön, genus, män vs kvinnor, jämställdhet, kvinnligt och manligt som i . Det pågår en intensiv debatt, som tröttar vissa och mobiliserar andra. Enligt visar också den politiska praktiken att kvinnor vill ha möjlighet att organisera sig som kvinnor. Det tycks inte finnas någon avmattning i intresset, snarare tvärtom. Formellt sett är detta okontroversiellt. Det är en självklar demo- kratisk rättighet, som bygger på principer om organisations- och yttrandefrihet. Varje medborgare äger rätt att sluta sig samman med andra och säga sin mening. Ändå menar att kvinnors organisering ofta betraktas som avvikande, både i den offentliga debatten och i partipolitiken. Många anser att det är en omodern kvarleva som borde dö ut i ett demokratiskt land med högt ställda jämställdhetspolitiska mål. hävdar således att det finns en klyfta mellan den legala aspekten av organiseringen, å ena sidan, och legitimiteten, eller om- givningens förtroende, å den andra. Man kan se det som att svensk demokrati ger dubbla budskap; den både möjliggör och försvårar organisering. Kvinnors organisering inom vissa givna ramar Uttryckt lite mindre tillspetsat menar hon att den demokratiska ordningen tolererar kvinnors organisering – inom vissa givna ramar. Olika kvinnoorganisationer möts av olika starkt motstånd. Framför allt blir det problematiskt när de organiserade kraven, direkt eller indirekt, talar för en sammankoppling mellan kön och makt. ställer frågan vilken betydelse kvinnors organisering har för den politiska dagordningen. Vad innebär organiseringen för de aktiva kvinnorna själva? Vilket värde kan tillmätas den organiserade handlingen i sig? Sammantaget diskuterar hon hur organiseringen kan tolkas i demokratitermer. Till att börja med konstaterar att de flesta kvinnor som organiserar sig gör det därför att de vill tillvarata sina intressen på ett bättre och mer effektivt sätt. De uppfattar sig som uteslutna, icke-sedda eller marginaliserade i det demokratiska samtalet. Kvin- nor menar också att vissa frågor väger för lätt på den politiska dag- Kvinnors organisering som demokratisk kraft ordningen, frågor som de tycker förtjänar större insatser, exempel- vis mäns våld mot kvinnor, pornografi samt fred och säkerhet. Enligt betyder organisering att politisera en uteslutning från den etablerade demokratiska gemenskapen - av såväl kvinnor som grupp som kvinnors krav. Det är en politisering utifrån och underifrån i syfte att mildra uteslutningen. Hon menar att man också kan beteckna det som en uppgörelse om demokratins köns- politiska gränser. En seriös diskussion om kvinnors organisering kan inte frikopplas från synen på demokrati. Frågan är hur en sådan diskussion kan föras. Utifrån en demokratisk tolkning anser att kvinnors organisering kan tillskrivas tre olika betydelser 1.den ställer politiska krav 2.den gör kvinnor till politiska subjekt 3.den har en politisk betydelse i sig I praktiken är de tre aspekterna nära sammanvävda, men på olika sätt för olika organisationer. Enligt är den vanligaste betydelse som läggs i organisering att den är ett instrument, ett medel för att nå konkreta mål. Gemensamt handlande innebär då att driva fram förändringar, synliga främst i form av krav på politiska reformer och andra åt- gärder. Nya sakfrågor tvingas upp på den politiska dagordningen. Exempel på sådana specifika krav har varit att utverka för kvin- nor att få rösträtt, inneha högre statliga anställningar, kunna göra abort på laglig väg, uppnå lika representation eller varannan damernas samt slippa bli utsatta för sexuella trakasserier. Det centrala har varit att utvidga rättigheter som gällt män att också inbegripa kvinnor, såsom rösträtt, att omfördela, varannan damer- nas, eller att förbättra kvinnors specifika reproduktiva rättigheter, som i abortfrågan. menar att i ett historiskt perspektiv har det inte minst gällt för olika kvinnoorganisationer att lösgöra kvinnor från kopp- lingen till den privata sfären och beroendet av en enskild man. Kvinnorörelsens slagord att det personliga är politiskt har inte bara varit en ideologisk hållning utan också en politisk strategi. Personliga erfarenheter har satts in i ett större socialt och politiskt Kvinnors organisering som demokratisk kraft Genom att exempelvis få våld mot kvinnor att falla under allmänt åtal har gränsen mellan det individuella och det politiska flyttats. Våldet är inte längre ett privat problem för den slagna kvinnan utan något som berör alla medborgare, som vem som helst kan påtala. Enligt visar emellertid svensk historia att det har varit svårare att få gehör för yrkanden som gällt den privata relationen mellan könen, som gift kvinnas myndighet, än krav som har gällt det offentliga, som rösträtt för kvinnor. Det kommer forskaren fram till i en studie av rösträtt och myndighet i svensk kvinnorörelse. som det är viktigt att notera att olika krav är olika kontroversiella kan man också konstatera att specifika kvinnofrågor sällan förorsakar politiska konflikter. påpekar att en del organisationer, särskilt ad hoc- eller enfrågeorganisationer, som driver sina krav gentemot regeringen, de politiska partierna och staten, framhärdar så länge frågan inte kommit på dagordningen. När motparten väl tagit hand om proble- met har organisationen till stor del spelat ut sin roll. Den etablerade demokratiska ordningen har så att säga övertagit ärendet. Det centrala har varit att få kraven på agendan, menar . Organiseringen i sig har haft en underordnad betydelse för med- lemmarna. Ett exempel är , som efter valet hotade att bilda ett kvinnoparti för att öka kvinno- representationen i . De lyckades också få de flesta partier att anamma idén om varannan damernas på vallistorna. Därefter upplöstes nätverket. Att påverka den politiska dagordningen Ett annat exempel på kvinnoorganisationer och nätverk, som har påverkat det politiska utfallet och som pekar på, är Grupp 8:s mobilisering 1976 av tolv centrala kvinnoorganisationer mot den statliga utredningen övergrepp. Kritiken, som gick ut på att kvinnor framställdes som sexualobjekt, ledde till att en ny utredning tillsattes. Samarbetet mellan den nya och den gamla kvinnorörelsen blev en opinion som staten tvingades att ta hänsyn till. Ändå pågår det enligt en debatt utan skönjbart slut som går ut på att kvinnorörelsen har en begränsad betydelse, om någon alls. Det har föranlett den amerikanska statsvetaren Kvinnors organisering som demokratisk kraft att genomföra en stor jämförande studie av 36 demokratiska länder, däribland , om vad som får vissa regeringar att ställa sig mer positiva än andra till att vidta åtgärder mot mäns våld mot kvinnor. I sin bok , Policy and the Problem of Violence Against Women. A cross-national comparison (2002) lyfter Weldon fram två faktorer som förklarar skillnaderna. Den första är att en stark själv- ständig kvinnorörelse är en nödvändig förutsättning för att frågan skall uppmärksammas. Såväl informella utspel, protestaktioner och kulturproduktion, som mer traditionella aktiviteter fyller en viktig funktion. Enligt visar Weldons studie också att kvinnors organise- ring inte är en tillräcklig förutsättning för att få upp frågan på den politiska dagordningen. Det andra som krävs är ett samspel mellan kvinnorörelsen och de statliga institutioner som ansvarar för att kvinnors villkor förbättras, typ jämställdhetsråd, -kommittéer eller -enheter. Men det är strukturen på dessa institutioner som har betydelse, inte i första hand storleken på kvinnorepresentationen. Våld mot vissa kvinnor gör alla kvinnor rädda anser att dessa exempel visar att kvinnorörelsens yrkanden inte bara är av politisk-ekonomisk karaktär. De handlar, som skriver i Den radikala fantasin, väl så mycket om bredare kulturella och värdemässiga förändringar av tänkandet kring kön. Att exempelvis medverka till att frågan om mäns våld mot kvinnor kommer på dagordningen är inte bara att hantera våld som ett politiskt problem, utan också att säga att våld mot vissa kvinnor gör alla kvinnor rädda. Enligt kan den individuella utsattheten inte skiljas från den kollektiva, vilket framgår av . Eller som länspolismästaren i , , uttryckte problemet i en affischkampanj arrangerad av Operation Kvinnofrid i : ett slag mot en kvinna är ett brott mot alla kvinnor. anser att de krav som ställs därför ofta har både kon- kreta och överlagrade betydelser. Med nya regler och lagar, som ger kvinnor vidgade rättigheter, ifrågasätts också traditionella föreställ- ningar om vad kvinnor kan och får göra. Kvinnors handlingsutrym- me vidgas. Men hon anser att även krav, som inte får ett tydligt genomslag i en reform, kan ha betydelse. I Kvinnor mot krig skriver Kvinnors organisering som demokratisk kraft forskaren att den kvinnliga fredsrörelsen – i form av Kvinnornas fredssöndag 1915 och Kvinnornas vapenlösa uppror mot kriget – inte ledde till fred men väl till ett resultat som var synligt i offentligheten. Engagemanget mot kriget fortsatte. Forskning visar att kvinnors organiserade krav har spelat en stor roll för att föra upp nya frågor på den politiska agendan i , enligt . Jämställdhetspolitiken har drivits fram, institutio- naliserats och blivit en möjlighetsstruktur, som i sin tur föder ny organisering. I ett långt perspektiv har mottagligheten för kvinnors organiserade krav ökat – mycket tack vare detta samspel mellan grupper utanför och institutioner innanför. framhåller att kvinnors organisering också kan betraktas som en frigörande, identitetsskapande kraft. Det är ett sätt för kvinnor att praktisera demokrati och frihet, både som kollektiv och som individer. Det handlar om kvinnors plats i den offentliga sfären, om deras rätt till politisk gemenskap. Organiseringen blir ett rum där kvinnor får definiera sina behov och intressen. De gör sig till politiska subjekt, till medvetna, aktiva medborgare och vid- gar på så sätt sitt demokratiska handlingsutrymme. Det finns enligt ett engelskt ord som brukar användas för detta; empowerment. Ordet är svårt att översätta till svenska och har en lite passiv anstrykning, men bör tolkas som att kvinnor skapar ett maktutrymme för sig själva. Idén är att makt inte kan tilldelas eller tas. Makt, demokrati och handlingsutrymme gene- reras genom kvinnors gemensamma handlande. Enligt är denna tanke inte specifik för kvinnorörelsen utan är väl förankrad i svensk organisationskultur. Folkrörelserna har, sedan de första startade , haft ambitionen att skola sina medlemmar i demokratiskt tänkande, göra dem till goda och ansvarskännande medborgare. Medlemmarna har både ställt konkreta krav och ägnat sig åt folkbildning. Kvinnors organisering som demokratisk kraft Vi kan, vi vill, vi törs