sou · GSB331 · 2005-01-01 00:00:00 — är t.ex. endast tillämplig avseende flyktingar, och resedokument, som innebär bl.a. att innehavaren kan resa viseringsfritt till flera länder, får bara utfärdas till flyktingar och statslösa.87 Ett annat exempel är att kvalificeringsperioden för att bli svensk medborgare är något kortare för dem som flyktingklassas än för andra utlänningar88 och reglerna för familjeåterföreningsbidrag gäller endast flyktingar.89 82Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 78–79. 83Se bl.a. Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 312-97, reg. 68-97 och reg. 84Migrationsverkets skrivelse till regeringen, , a. a., s. 6. Se även prop. 1999/2000:43, s. 54 och Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 94. 1988/89:86, s. 147. 86Se UD:s Faktapromemoria 2001/02:FPM41, Flyktingar och andra personer som behöver internationellt skydd, s. 7–8. 87Enligt artikel 28 Genèvekonvention skall resedokument utfärdas för flykting om det inte finns tungt vägande skäl hänförliga till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 7 § UtlL, jfr 1 kap. 10 § UtlF. 88Normalt är hemvistkravet för att bli svensk medborgare. Enligt 11 § lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap gäller dock ett hemvistkrav för den som är ofrivilligt statslös eller att bedöma som flykting. 89Enligt en speciell förordning (SFS 1984:936) kan flyktingar (men inte andra utlänningar) få bidrag av för att deras anhöriga skall kunna resa till och återförenas här. Endast följande anhöriga kan flyktingen få bidrag för: Make/maka; ogift barn ; annan person som varit sambo med flyktingen ; om flyktingen är ett barn, dennes förälder eller syskon om det finns särskilda skäl på grund av barnets behov samt andra anhöriga om det finns synnerliga skäl. Om flyktingen eller de anhöriga har pengar för resan skall de svara för resekostnaden. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt Flyktingar har också bättre skydd än övriga utlänningar mot utvisning på grund av brott.90 Till skillnad från dem som ges uppehållstillstånd på t.ex. humanitära skäl, får flyktingar, och även de som givits uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt, vid beräkning av pension tillgodoräkna sig hemlandsåren som bosättning.91 1.6.1Flyktingförklaring – 3 kap. 6 § UtlL Om en flykting begär det skall , enligt 3 kap. 6 § UtlL, utfärda en flyktingförklaring. Det gäller oavsett när en sådan begäran framställs. En flyktingförklaring är ett auktoritativt konstaterande av att utlänningen i fråga uppfyller förutsättningarna för att anses som flykting och är i princip bindande för andra myndigheter. Meningen är att flyktingförklaringens skall klargöra, såväl för flyktingen själv som för berörda myndigheter, att utlänningen har flyktingstatus och rätt till förmåner som flykting. Flyktingförklaringen har deklarativ karaktär och innebär inte att någon blir flykting.92 Skulle det framkomma att utlänningen upphört att vara flykting skall flyktingförklaringen återkallas.93 När möjligheten att erhålla flyktingförklaring infördes i utlänningslagen, gjorde det föredragande statsrådet bl.a. följande uttalande i propositionen.94 Situationen för en flykting skiljer sig i betydelsefulla hänseenden från andra invandrares situation. Flyktingen har flytt från sitt hemland eller befinner sig utanför sitt hemland därför att han med fog fruktar förföljelse i det landet. Det skydd som en stat normalt ger sina medborgare har därför i fråga om flyktingar fått ersättas med det internationella skydd som flyktingar garanteras genom flykting- konventionen och genom flyktingkommissarie. Det innebär först och främst ett nära nog absolut skydd mot återsändande till hemlandet eller till någon stat som kan tänkas sända flyktingen vidare till hemlandet. Det innebär också ett långtgående förbud mot att utvisa flyktingen på grund av brott. I övrigt medför en stats anslutning till flyktingkonventionen att flyktingen i vistelselandet alltså skillnader mellan flyktingar och skyddsbehövande i övrigt när det gäller frågan om bidrag till anhörigas kostnader för att ta sig till , däremot inte när det gäller vilka anhöriga som har rätt att komma hit och återförena sig med utlänningen. 904 kap. 10 § tredje stycket UtlL. 913 kap. 2 och 3 § Lag (1998:702) om garantipension. 92Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 195. 933 kap. 6 § andra stycket UtlL. 1979/80:96, s. 44. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt – vilket har trätt i stället för hemlandet – tillförsäkras en lång rad av sådana rättigheter som tillkommer ett lands medborgare. Slutligen är flyktingen enligt konventionen berättigad till identitetshandlingar och ett internationellt resedokument vilket garanterar honom rätt till återresa i vistelselandet. Det förhåller sig visserligen så att en flykting i vårt land även utan en formell flyktingförklaring rent faktiskt är tillförsäkrad de rättigheter som konventionen föreskriver. För flyktingen själv måste det emellertid framstå som utomordentligt betydelsefullt att redan i ett tidigt skede få klarlagt att han är flykting och därmed garanterad det skydd mot framförallt återsändande till hemlandet och de rättigheter som följer med status som flykting. Även för myndigheter och domstolar, som med nuvarande ordning i olika sammanhang har att ta ställning i frågor där en utlännings ställning har betydelse, måste det vara en fördel om den frågan är avgjord på ett bindande sätt av den centrala utlänningsmyndigheten. 1.6.2Resedokument – 3 kap. 7 § UtlL Flyktingar och statslösa kan inte som andra utlänningar vända sig till sitt hemlands myndigheter för att få en passhandling. De internationella konventioner som reglerar förhållandena för dessa grupper innehåller därför föreskrifter om att det land, där flyktingen eller den statslöse lovligen vistas, skall utfärda resedokument för honom eller henne.95 I 3 kap. 7 § UtlL beskrivs resedokumentet som en särskild legitimationshandling som utfärdas av för flyktingar och statslösa för resor utanför . Regeringen har i 1 kap. 10 § andra stycket utlänningsförordningen [1989:547] (UtlF) meddelat föreskrifter om villkoren för utfärdandet av resedokument. Där sägs att resedokument skall utfärdas i de fall som anges i Genève- konventionen, konvention om statslösa personers rättsliga ställning och konvention om flyktingar som är sjömän. Resedokumentet medför viseringsfrihet i och i en rad europeiska länder som har tillträtt europakonvention om upphävande av passviseringstvång för flyktingar.96 För svensk del utfärdas resedokument normalt för av med en utfästelse att på begäran av annan stat återta utlänningen.97 Giltighetstiden av ett resedokument kan förlängas.98 95Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 198. 96Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 200. 97Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 199. 981 kap. 10 § fjärde stycket UtlF. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt En flyktingskapsbedömning som gjorts av annan stat, exempelvis genom att staten i fråga utfärdat ett resedokument enligt , godtas normalt av om utlänningen ansöker om nytt resedokument sedan han eller hon har bosatt sig här.99 En sådan ordning har rekommenderats av i slutsats nr 12 från 1978.100 När en flykting har fått ett resedokument enligt artikel 28 i brukar, med hänsyn till den nära familjeanknytningen, även den andra maken och makarnas minderåriga barn få resedokument. En förutsättning härför är emellertid att familjemedlemmarna är bosatta i och har samma medborgarskap som flyktingen.101 1.6.3Möjligheter att vägra uppehållstillstånd för flyktingar och skyddsbehövande i övrigt – 3 kap. 4 § UtlL Flyktingar och de som omfattas av bestämmelsen om skydds- behövande i övrigt har, enligt 3 kap. 4 § första stycket UtlL, rätt att få uppehållstillstånd i , förutom i de fall som räknas upp i samma paragrafs andra stycke. Med stöd av punkterna 3–6 i detta stycke får uppehållstillstånd nekas om utlänningen kan sändas till ett annat land där han eller hon är skyddad mot förföljelse och mot att sändas vidare till ett land som inte erbjuder motsvarande skydd. När tortyrbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 1 UtlL är tillämplig får utlänningen inte nekas uppehållstillstånd på andra grunder.102 Förbudet mot verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut är i dessa fall absolut.103 I övriga fall, dvs. om förhållandena inte är sådana som sägs i tortyrbestämmelsen, kan flyktingar och de som är skydds- behövande i övrigt vägras uppehållstillstånd om det med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet eller med hänsyn till rikets säkerhet finns synnerliga skäl att inte bevilja 99Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 200. har tillträtt den Europeiska överenskommelsen om överförande av ansvar för flyktingar (SÖ 1980:47). Överenskommelsen, som ratificerats av elva stater, reglerar övergången av ansvaret för förnyande och förlängning av resedokument enligt artikel 28 i (se paragraf 6 punkt 1 i Bilaga 1 till konventionen). Ansvaret övergår när flyktingen får tidsobegränsat uppehållstillstånd eller har fått bo i landet . 100Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 200. 101Wikrén-Sandesjö, a. a., s. 200. 1023 kap. 4 § andra stycket 1 UtlL. Se även avsnitt 1.5. 1038 kap. 1 § UtlL. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt uppehållstillstånd.104 De utlänningar som behöver skydd på grund av en väpnad konflikt eller en miljökatastrof105 får dessutom nekas uppehållstillstånd om det på grund av brottslighet eller annan omständighet som hänför sig till den skyddsbehövandes person finns särskilda skäl att inte bevilja utlänningen uppehållstillstånd.106 Beträffande den sistnämnda kategorin skyddsbehövande har regeringen även möjlighet att genom förordning begränsa rätten till uppehållstillstånd, om det behövs med hänsyn till möjligheter att ta emot utlänningar.107 Utlänningar som varken bedöms som flyktingar eller som skyddsbehövande i övrigt får ges uppehållstillstånd, bl.a. på grund av familjeanknytning och humanitära skäl.108 I dessa fall talas alltså inte om att utlänningen har rätt till uppehållstillstånd.109 Vid prövningen av uppehållstillstånd till andra än flyktingar och skyddsbehövande i övrigt skall beaktas bl.a. om utlänningen kan förväntas leva en hederlig vandel.110 1.6.4Skydd mot avvisning och utvisning Utvisning på grund av brott – 4 kap. 7, 10 och 12 §§ UtlL En utlänning som döms för ett brott som kan leda till fängelse får, enligt 4 kap. 7 § UtlL, utvisas ur under förutsättning att det utdömda straffet är strängare än böter och det finns anledning att befara att utlänningen återfaller i brott eller om det aktuella brottet är så allvarligt att utlänningen inte bör få stanna här. När domstolen tar ställning i utvisningsfrågan skall den, enligt 10 § i samma kapitel, ta särskild hänsyn till utlänningens anknytning till . Utlänningens anknytning hit skall vägas mot de skäl som talar för utvisning. Om utlänningen vistats i med permanent uppehållstillstånd när åtal väcktes eller då varit bosatt i , krävs synnerliga skäl för att han eller hon skall få utvisas. Detta är en regel som gäller lika för samtliga utlänningar i , oavsett på vilken grund de fått uppehållstillstånd. 1043 kap. 4 § andra stycket 1 UtlL. 1053 kap. 3 § första stycket 2 UtlL. 1063 kap. 4 § andra stycket 2 UtlL. 1073 kap. 8 § andra stycket UtlL. 108Se t.ex. 2 kap. 4 §, 4 e § och 5 b § UtlL. 109Jfr 3 kap. 4 § första stycket UtlL. 1102 kap. 4 § tredje stycket UtlL. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt Flyktingar har jämfört med andra utlänningar ett starkare skydd mot utvisning på grund brott. Det starkare skyddet gäller även om flyktingen varit i endast . För att en flykting skall få utvisas krävs, antingen att han eller hon har begått ett synnerligen grovt brott och att det skulle medföra allvarlig fara allmän ordning och säkerhet att låta flyktingen stanna här, eller att flyktingen i eller utomlands har bedrivit verksamhet som inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att flyktingen skulle fortsätta att bedriva sådan verksamhet här.111 Utlänningar som tillhör gruppen skyddsbehövande i övrigt enligt 3 kap. 3 § UtlL, har i princip inte starkare skydd mot utvisning på grund av brott än de som fått uppehållstillstånd på grund av anknytning, humanitära skäl, osv. Dock gäller att domstolen måste ta hänsyn till eventuella verkställighetshinder när den fattar sitt beslut. Det framgår av 4 kap. 12 § UtlL. Om det kan antas att ett utvisningsbeslut inte kommer att kunna verkställas på grund av bestämmelserna 8 kap. 1, 2 eller 4 § UtlL bör domstolen avstå från att fatta ett sådant beslut.112 Verkställighetshinder – 8 kap. 1 och 2 §§ UtlL Enligt 8 kap. 1 § UtlL råder ett förbud mot att verkställa en avvisning eller utvisning till ett land om det finns skälig anledning att tro att utlänningen där skulle vara i fara att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Ett sådant beslut får inte heller verkställas till ett land där utlänningen riskerar att sändas vidare till ett land där han inte har sådant skydd.113 Enligt 8 kap. 2 § UtlL får ett beslut om avvisning eller utvisning inte heller verkställas till ett land där utlänningen riskerar förföljelse eller till ett land där utlänningen riskerar att sändas vidare till ett land där han eller hon löper risk för förföljelse. Om den förföljelse som utlänningen riskerar är av mindre allvarligt slag än som avses i 8 kap. 1 § UtlL, får dock verkställighet i vissa undantagsfall ske även till ett sådant land. Så är fallet om det inte går att sända utlänningen till något annat land och utlänningen 1114 kap. 10 § tredje stycket UtlL. 1988/89:86, s. 73. 113Jfr tortyrbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 1 UtlL. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt genom ett synnerligen grovt brott har visat att det skulle vara förenat med allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta honom eller henne stanna i eller om utlänningen har bedrivit verksamhet som har inneburit fara för säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon skulle fortsätta sådan verksamhet.114 Sedan könsbestämmelsen infördes har den tillämpats i mycket begränsad utsträckning.115 Förklaringen härtill är flera. En är att sökanden ofta åberopar flera grunder till stöd för sin ansökan om uppehållstillstånd och att ansökan bifalls på den grund som anses vara det huvudsakliga skälet till uppehållstillståndet. Vidare kan trakasserier på grund av kön eller sexuell läggning i vissa fall vara av så allvarligt slag, t.ex. vid könsstympning, att en ansökan bifalls med stöd av tortyrbestämmelsen. I andra fall kan det vara så att den förföljelse som åberopas till någon del kan knytas till någon av de fem förföljelsegrunder som anges i flyktingparagrafen, t.ex. till politisk eller religiös uppfattning, och då skall denna tillämpas i stället för könsbestämmelsen. Härtill kommer att tillämpningen av könsbestämmelsen förutsätter att de trakasserier på grund av kön eller homosexualitet som åberopas är att bedöma som förföljelse i utlänningslagens mening. Nedan redovisas några rättsfall där sökanden åberopat trakasserier på grund av kön eller homosexuell läggning som skäl för sin ansökan om uppehållstillstånd. 1.7.1Risk för könsstympning (s.k. Togo-besluten) – Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 328-97 Som en av flera grunder åberopades att familjens döttrar riskerade könsstympning om familjen tvingades att återvända till . Ärendet gick vidare till . konstaterade inledningsvis att förföljelse på grund av kön inte kan anses grunda tillhörighet till viss samhällsgrupp och att risk för könsstympning således inte kan 1148 kap. 2 § andra stycket UtlL. 115Migrationsverkets skrivelse till regeringen, , a. a., s. 15. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt Efter att nämnden slagit fast att könsstympning är en sedvänja som förekommer i och att det fanns risk för att döttrarna skulle bli könsstympade om familjen tvingades att återvända dit, beviljade nämnden – såväl döttrarna som deras föräldrar – uppehållstillstånd med stöd av könsbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 3 UtlL. Togo-besluten fattades strax efter det att könsbestämmelsen införts i utlänningslagen och avsikten var att besluten skulle bli praxisbildande. När det är fråga om risk för könsstympning beviljas emellertid numera uppehållstillstånd med stöd av tortyrbestäm- melsen. Könsstympning anses vara exempel på sådan omänsklig behandling som avses i 3 kap. 3 § första stycket 1 UtlL.116 En redovisning för hur asylskäl grundade på risk för könsstympning bedöms i andra länder finns i bilaga 3. 1.7.2Homosexuell iransk man – Utlänningslagen – Vägledande beslut, reg. efter det att A kommit till lämnade han in en ansökan om asyl med åberopande av att han vid ett återvändande till riskerade förföljelse på grund av sin homosexuella läggning. Ansökan avslogs såväl av som av . motiverade sitt beslut bl.a. genom att konstatera att även om A var homosexuell så hade han inte gjort troligt att detta kommit till myndigheternas kännedom och att det därför inte var sannolikt att hans homosexuella läggning skulle medföra risk för förföljelse eller andra trakasserier i . ingav A en s.k. ny ansökan.117 överlämnade ärendet till regeringen, som i sitt beslut anförde sammanfattningsvis följande. Den omständigheten att en homosexuell person i det enskilda fallet riskerar allvarligt straff eller förföljelse i hemlandet utgör i sig inte grund för att bevilja personen skydd här som flykting enligt tolkning av begreppet tillhörighet till viss en samhällsgrupp i artikel 1 A i . En person med homosexuell läggning riskerar inte förföljelse eller myndighetsingripande i endast av den anledningen att han eller hon är homosexuell. Det är först när en homosexuell öppet manifesterar sin homosexuella läggning som 116Migrationsverkets skrivelse till regeringen, a. a., s. 11 och not 1. 117Se 2 kap. 5 b § UtlL. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt personen i fråga kan löpa risk för rättsliga åtgärder eller trakasserier. Därför saknas grund att bevilja A uppehållstillstånd som skyddsbehövande enbart av det skälet att han är homosexuell. Fråga är om den uppmärksamhet A varit föremål för under sin vistelse i kan medföra att han ändå skall tillåtas stanna här. A har figurerat i massmedier och i samband därmed uttalat sig om händelser som legat till grund för hans beslut att söka asyl i . Ärendet innehåller ett stort antal vädjanden. De har tilldragit sig stor uppmärksamhet både i och utomlands. Olika organisa- tioner har engagerat sig i A:s fall. Med hänsyn härtill kan det inte uteslutas att A riskerar att tilldra sig iranska myndigheters intresse. På grund härav får A anses ha en välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin homosexualitet vid en återkomst till . A beviljades uppehållstillstånd med stöd av könbestämmelsen i 3 kap. 3 § första stycket 3 UtlL enligt principen om sur place. avgjorde tre likartade ärenden. Även dessa avsåg homosexuella män från som genom s.k. surplace-verksamhet fått sin situation uppmärksammad i massmedia. Till skillnad från regeringens bedömning i rättsfallet från , ansåg att uppehålls- tillstånd borde beviljas med stöd av flyktingbestämmelsen. Enligt kunde de uttalanden i massmedia som gjorts i de aktuella fallen ses som ett uttryck för en politisk handling som det fanns skäl att anta hemlandets myndigheter inte skulle acceptera.118 1.7.3Hedersmord i – Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 391-00 En kvinna från gifte sig med en man som var bosatt i och beviljades tidsbegränsat uppehållstillstånd här på grund av anknytningen. tog kvinnan ut skilsmässa. Kvinnan ansökte om att få stanna i trots att anknytningen till maken upphört.119 Som skäl härför anförde kvinnan bl.a. att äktenskapet varit arrangerat, att maken utnyttjat henne sexuellt och misshandlat henne samt att hennes bror, som inte accepterade skilsmässan, hotade att döda henne om hon återvände till . Dessutom hävdade kvinnan att hon skulle bli socialt utstött, både 118Migrationsverkets skrivelse till regeringen , del I – praxisgenomgång, s. 6–7. 119Se 2 kap. 4 e § tredje stycket UtlL. Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt av sin familj och av sina vänner, om hon återvände till eftersom frånskilda kvinnor enligt hennes kultur inte är önskvärda. avslog kvinnans ansökan, bl.a. med hänvisning till att det kunde ifrågasättas om hennes påstådda rädsla för brodern var äkta och att hon i så fall hade möjlighet att vända sig till de iranska myndigheterna för att erhålla skydd mot broderns hot. Enligt var kvinnan varken att anse som flykting enligt 3 kap. 2 § UtlL eller som skyddsbehövande i övrigt enligt 3 kap. 3 § samma lag. Beslutet överklagades till som delade uppfattning i denna del. Härutöver anförde bl.a. följande. A har under sitt äktenskap i blivit illa behandlad av maken. Av handlingarna i ärendet har visserligen framkommit att både hon och maken lämnat oriktiga uppgifter om att de känt varandra innan de gifte sig. UN finner emellertid att den förklaring A lämnat – att äktenskapet var arrangerat av fadern och brodern och att hon i samband med ansökan vid ambassaden sade det som hon blev tillsagd av familjen att säga – framstår som rimlig. UN har därför vid den fortsatta prövningen att utgå från att förhållandet, åtminstone från A:s sida, från början var allvarligt menat. Med UN:s kännedom om den kulturkrets varifrån A kommer och med beaktande av att hon brutit upp från ett äktenskap som arrangerats av hennes familj kan nämnden inte utesluta att A kommer att utsättas för sociala trakasserier eller social utstötning vid ett återvändande till hemlandet. Genom ingivna läkarintyg framgår vidare att A varit inneliggande på sjukhus och att hennes psykiska hälsa är dålig. fann vid en samlad bedömning att det förelåg så starka skäl att kvinnan borde beviljas permanent uppehålls- tillstånd med stöd av 2 kap. 4 e § tredje stycket 3 UtlL, dvs. på grund av humanitära skäl. 1.7.4Kvinna bosatt i misshandlad av sin make – Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 17-93 Kvinnan var medborgare i . Hon var gift med en amerikansk medborgare och bosatt i . 1991 reste hon till tillsammans med sina tre barn. När hon kom till ansökte hon om uppehållstillstånd och åberopade dels sin anknytning hit genom här bosatta föräldrar och två systrar, dels att hennes make hade misshandlat henne i . Flyktingbegreppet enligt nuvarande svensk rätt Såväl som avslog hennes ansökan. lämnade bl.a. följande motivering till sitt beslut. Det föreligger i ärendet humanitära skäl av avsevärd styrka, inte minst när det gäller barnen. Enligt UN:s mening är det emellertid i första hand fråga om sådana sociala problem som regelmässigt bör lösas i samråd med sociala och polisiära myndigheter i vederbörandes hemland. Som framgår av handlingarna har A ett s.k. green card och hennes barn är amerikanska medborgare. Det bör därför åligga amerikanska myndigheter att ge A och hennes barn det skydd och den omvårdnad som erfordras. 1.7.5Kvinna från som efter kort äktenskap separerat från sin i bosatte make. Bl.a. fråga om risk för allmänna trakasserier vid ett återvändande till hemlandet – Vägledande beslut, UN 390-00 Kvinnan , , kom till . Hon hade ett tidsbegränsat uppehålls- och arbetstillstånd till på grund av anknytning till maken i . A och B var gifta genom fullmakt. åtalades B för våldtäkt, misshandel och olaga hot mot A. Han frikändes på samtliga åtalspunkter utom en som rubricerades som ringa misshandel. ansökte A om förlängning av sitt uppehålls- och arbetstillstånd. Hon uppgav i huvudsak följande. Äktenskapet med B var från början allvarligt menat från hennes sida. Hon och B har separerat och skall skiljas. Hennes mor är orolig för att fadern och brodern skall döda henne om hon återvänder till . Hon har varit gift en gång tidigare i och har från det äktenskapet ett barn som hennes förre make har vårdnaden om. Det är oacceptabelt för en kvinna i att skilja sig två gånger. Familjen kommer inte känna någon samhörighet med henne och hon riskerar att bli socialt utstött i .