sou · GSB3134 · 2005-01-01 00:00:00 — En sådan möjlighet att besluta om avveckling av skyddsrum finns i 5 kap. 1 §. Beslut om att avveckla skyddsrum är enligt denna paragraf inte överklagbara. Detta motiveras dels av att beslut om att avveckla ett skyddsrum innebär att alla skyldigheter för ägaren eller nyttjanderättshavaren upphör, dels av att det är staten som har att besluta om behovet enligt 1 kap. 2 § denna lag. Det saknas anledning att låta en enskild överklaga ett beslut om avveckling av ett skyddsrum, oavsett om den enskilda vill att skyddsrummet skall finnas kvar eller avvecklas. Det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som avgör i vilken omfattning och var skyddsrum behövs. 3 § En myndighets beslut att förena ett föreläggande med vite enligt 7 kap. 1 § andra stycket får överklagas endast i samband med rättens beslut att döma ut vitet. Av paragrafen framgår att ett beslut att förena ett föreläggande med vite inte kan överklagas i särskild ordning. Prövningen av om det var korrekt att använda sig av möjligheten att förelägga vid vite får ske i samband med att rätten tar ställning till om vitet skall dö- mas ut. 4 § Ett beslut av en myndighet som meddelas under höjd bered- skap enligt denna lag eller enligt föreskrift som utfärdats med stöd av denna lag gäller , om inte annat bestäms i be- slutet. Bestämmelsen har, efter justeringar med anledning av den nya an- svarsstruktur som regleras i lagen, överförts från 11 kap. 7 § lagen om civilt försvar. 5 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten av beslut enligt denna lag. Av paragrafen framgår att det krävs prövningstillstånd för att få ett beslut av länsrätten prövat av kammarrätten. Motsvarande gäller enligt 11 kap. 3 § andra stycket lagen om civilt försvar. 1.Denna lag träder i kraft den .. 2.Bestämmelserna i denna lag om ägare till fastighet äger motsvarande tillämpning på den som innehar fastighet med fideikommissrätt. 3.För underhåll av skyddsrum som inrättats med stöd av 6 kap. 13 § lagen (1994:1720) om civilt försvar gäller äldre bestämmelser. 4.Ett föreläggande enligt äldre bestämmelser skall anses som ett föreläggande enligt denna lag. 5.I fråga om ersättning som bestämts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. Av övergångsbestämmelserna följer att de bestämmelser som finns i lagen och träffar ägare till fastighet även skall tillämpas på den som innehar en fastighet med fideikommiss. Vidare stadgas att la- gen om civilt försvar även fortsättningsvis skall tillämpas på sådana skyddsrum som inrättats med stöd av 6 kap. 13 § lagen om civilt försvar, exempelvis skyddsrum belägna på mark avsedd för torg eller annan allmän plats. Detta med tanke på att underhålls- skyldigheten i övrigt läggs på enskilda i den nya lagen. Vidare regle- ras att lagen om civilt försvar skall tillämpas i fråga om ersättning som bestämts före ikraftträdandet av den nya lagen samt att ett fö- reläggande utfärdat med stöd av lagen om civilt försvar är att jäm- ställa med ett föreläggande utfärdat enligt den nya lagen. 12.3Förslaget till lag (0000:000) om utrymning och inkvartering m.m. under krig och krigsfara 1 § Är i krig skall 2–3 kap. tillämpas. Den föreslagna lagen är en s.k. fullmaktslag som gäller uteslutande under krig eller krigsfara. Vissa bestämmelser måste emellertid gälla även sedan ett krig eller krigsförhållande upphört. Till dessa hör straffbestämmelserna i 4 kap. och reglerna i 5 kap. om överklagande m.m. Bestämmelserna räknas inte upp i paragrafen och blir därige- nom tillämpliga även under fredsförhållanden. Av paragrafen framgår att där angivna bestämmelser automatiskt skall tillämpas om kommer i krig. De befogenheter som ges med stöd av lagen träder alltså under krig i kraft utan något särskilt beslut om detta. Denna ordning överensstämmer med vad som normalt gäller för beredskapslagar och utgör en garanti för att reg- lerna sätts i funktion vid ett krigsutbrott även om regeringen av någon anledning hindras från att fatta beslut om det eller inte når ut med ett sådant beslut till alla berörda. Att är i krig till- kännages – förutom på det sätt som föreskrivs i 4 § lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar – i ljudradion och televisionen. Tillkännagivandet kan också ske ge- nom beredskapslarm (3 § beredskapsförordningen). 2 § Är i krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför Sveri- ges gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara, får regeringen föreskriva att de bestämmelser som anges i 1 § skall tillämpas. En sådan föreskrift skall underställas inom en må- nad från utfärdandet. Föreskriften upphör att gälla, om den inte underställs i rätt tid eller om inte godkän- ner den från det att den underställdes. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att besluta att beredskapsbestämmelserna i lagen skall tillämpas. Grundlags- stödet för delegation av normgivningsmakt som faller inom det obligatoriska lagområdet finns i 13 kap. 6 § regeringsformen (RF). Som förutsättning för föreskriftsrätten gäller att befinner sig i krigsfara eller att det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara. I nämnda situationer för- utsätts regeringen fungera normalt och det kan inte anses vara nå- gon mer betydande omgång för regeringen att besluta om tillämp- ning av fullmaktslagen, som man beslutar om avvikelser i de avseenden som det aktuella läget kräver. Bestämmelsen har sin motsvarighet i lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd bered- skap. Språkligt skiljer sig bestämmelsen något från 13 kap. 6 § RF men i sak överensstämmer de. Enligt andra stycket gäller att godkännande av en fö- reskrift skall inhämtas. 3 § Regeringen skall föreskriva att de bestämmelser som anges i 1 § inte skall tillämpas, när det inte längre råder sådana förhål- landen som anges i 2 § första stycket. I paragrafen preciseras giltighetstiden för de bestämmelser som sätts i kraft genom föreskrift av regeringen. 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att de som uppehåller sig inom ett område skall ut- rymma detta om området blivit eller kan antas bli utsatt för stridshandlingar och utrymningen är nödvändig för att skydda befolkningen, eller det i området behöver vidtas militära åtgär- der av väsentlig betydelse och åtgärderna allvarligt försvåras om inte utrymning sker. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 1 § lagen om civilt försvar. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta, att de som omfattas av ett utrymningsbeslut skall vistas på en viss plats, och meddela föreskrifter för vistelsen. Beslutet får inte utformas så att det inskränker den enskildes frihet mer än vad som är nödvändigt med hänsyn till syftet med utrymningen och förhållandena på vistelseplatsen. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 2 § lagen om civilt försvar. 3 § skall lämna den hjälp som behövs vid ut- rymning enligt 1–2 §§. I bestämmelsen, som är ny, klargörs att polismyndigheten har det övergripande ansvaret för att se till att ett beslut om utrymning genomförs. En motsvarande bestämmelse finns när det gäller ut- rymning under fredstid i 6 kap. 3 § lagen om skydd mot olyckor. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela förbud för dem som uppehåller sig inom ett visst område att lämna detta om en utflyttning allvarligt skulle för- svåra åtgärder av väsentlig betydelse för totalförsvaret, eller vara förenad med uppenbar livsfara. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 3 § lagen om civilt försvar. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela förbud för dem som inte är bosatta inom ett visst område att annat än tillfälligt uppehålla sig inom området, om en inflyttning allvarligt skulle försvåra åtgärder av väsentlig be- tydelse för totalförsvaret. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 4 § lagen om civilt försvar. Skyldighet att upplåta inkvarteringsbostad 1 § En kommun får förelägga innehavaren av en byggnad eller bostadslägenhet (inkvarteringsvärd) att upplåta bostad och ut- rustning åt den som behöver en bostad (inkvarteringsbostad) på grund av beslut om utrymning eller på grund av att denne till följd av krigshändelser tvingats lämna sin ordinarie bostad. Ett sådant föreläggande får meddelas endast om behovet av bostad inte kan tillgodoses på annat lämpligt sätt. Beslutet får inte medföra större olägenhet för inkvarteringsvärden än vad som är nödvändigt och får inte avse utrymmen som behövs för inkvarteringsvärden och hans familj eller någon dem närstående. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 5 § lagen om civilt försvar. 2 § Om inkvarteringsvärden inte följer föreläggandet enligt 1 §, får kommunen hos polismyndigheten begära den hjälp som be- hövs för att den som skall inkvarteras skall få tillträde till in- kvarteringsbostaden. Bestämmelsen motsvarar i sak 8 kap. 6 § lagen om civilt men har moderniserats något språkligt. 3 § Inkvarteringsvärden har rätt till skälig ersättning av kommu- nen för inkvarteringsbostaden. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 7 § lagen om civilt försvar. 4 § Om bostaden eller dess utrustning skadas när bostaden an- vänds som inkvarteringsbostad, är den skadelidande berättigad till ersättning av kommunen. Är skadan ringa, betalas dock ersättning. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 8 § lagen om civilt försvar. 5 § Ersättningen enligt 3 och 4 §§ prövas på det sätt som anges i förfogandelagen (1978:262). Om taxa enligt 33 § förfogandelagen har fastställts, bestäm- mer kommunen ersättningen. I annat fall bestäms ersättningen av den lokala värderingsnämnden. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 9 § lagen om civilt försvar. 6 § Den som disponerat en inkvarteringsbostad enligt 1 § skall till kommunen betala tillbaka vad kommunen betalat till in- kvarteringsvärden enligt 3 och 4 §§. Om det med hänsyn till den inkvarterades ekonomiska för- hållanden eller annars är oskäligt, skall kommunen helt eller del- vis befria den inkvarterade från återbetalningsskyldigheten. Bestämmelsen motsvarar 8 kap. 10 § lagen om civilt försvar. 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet som inte är ringa underlåter att fullgöra sina skyldigheter enligt denna lag eller inte följer ett föreläggande eller förbud som meddelats med stöd av lagen döms till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller den som lämnar oriktig uppgift vid fullgörandet av sina skyldigheter enligt lagen. Är gärning som avses i första stycket att anse som ringa skall inte dömas till ansvar. Har en gärning enligt första stycket medfört avsevärt men för totalförsvaret eller är den av annan anledning att anse som grov, döms till fängelse lägst och högst . En nyhet är att ansvar inte skall utdömas om en gärning är att anse som ringa. I övrigt motsvarar bestämmelsen i sak 10 kap. 1 § p 4 och 2 § lagen om civilt försvar. 1 § Beslut enligt denna lag skall gälla om inte något annat bestäms i beslutet. Bestämmelsen motsvarar 11 kap. 7 § lagen om civilt försvar. 2 § Beslut enligt 2 kap 1, 2, 4 och 5 §§ får inte överklagas. Bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller om förbud mot att överklaga enligt 11 kap. 8 § lagen om civilt försvar. 3 § Beslut enligt 3 kap. 1 och 6 §§ överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller om överkla- gande enligt 11 kap. 3 § lagen om civilt försvar. 4 § Beslut av en kommun enligt 3 kap. 5 § andra stycket får överklagas till den lokala värderingsnämnden. Värderingsnämn- dens beslut i ett sådant ärende får inte överklagas. Den lokala värderingsnämndens beslut i andra fall överklagas hos . beslut får inte överklagas Bestämmelsen motsvarar 11 kap. 4 § lagen om civilt försvar. 12.4Förslaget till ändringar i sekretesslagen 14 § Sekretess gäller för uppgift som rör utlänning, om det kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller annat allvarligt men som föranleds av förhållandet mellan utlänningen och utländsk stat eller myndig- het eller organisation av utlänningar. Utan hinder av sekretess enligt första eller femte stycket eller enligt 2 kap. 1 eller 2 § får uppgifter som avses i femte stycket lämnas till den nationella upplysningsbyrån enligt vad som före- skrivs i 7 kap. 2 § lagen (0000:000) om kommunernas och lands- tingens åtgärder för extraordinära händelser i fredstid och höjd be- redskap och förordningen (1996:1475) om skyldighet att lämna upplysningar m.m. om krigsfångar och andra skyddade perso- ner. Ändringen är en konsekvens av att bestämmelsen i 8 kap. 13 § lagen (1994:1720) om civilt försvar föreslås bli överförd till 7 kap. 2 § lagen (0000:000) om kommunernas och landstingens åtgärder för extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 23 § Sekretess gäller hos kommuner och landsting i verksamhet som avser förberedelser för extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap enligt lagen (0000:000) om kommunernas och landstingens åtgärder för extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap eller planering enligt förfogandelagen (1978:262), för uppgift om 1.enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, 2.andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i förbindelse med den som är föremål för verksamheten. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Ändringen innebär att sekretess med hänsyn till skyddet för en- skildas ekonomiska förhållanden införs i kommunernas och lands- tingens verksamhet med fredstida krishantering. Bestämmelsen har behandlats närmare i avsnitt 4.5.7. Den tystnadsplikt som följer av punkten 2 får enligt 16 kap. 1 § sekretesslagen företräde framför meddelarfriheten. Om det i sam- band med en kommuns eller ett landstings verksamhet som avser förberedelser för extraordinära händelser i fredstid skulle komma fram en sådan uppgift får det anses rimligt att denna omfattas av absolut sekretess. I förslaget till lag om kommunernas och landstingens åtgärder för extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap har in- förts en motsvarande regel om tystnadsplikt för den enskilde i 7 kap. 1 §. 12.5Förslaget till ändringar i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor 2 § I syfte att skydda och rädda befolkningen och civil egendom från verkningar av krig skall kommunens organisation för rädd- ningstjänst under höjd beredskap, utöver vad som i övrigt fram- går av denna lag, ansvara för 1.upptäckande, utmärkning och röjning av farliga områden, 2.indikering, sanering och andra åtgärder för skydd mot kärnvapen och kemiska stridsmedel, 3.kompletterande åtgärder som är nödvändiga för att verk- samhet enligt denna paragraf skall kunna fullgöras. Personal inom kommunens organisation för räddningstjänst skall delta i åtgärder för första hjälp åt och transport av skadade. Personalen skall vid behov även delta i and- ra åtgärder, om de kan anses hänförliga till civilförsvar enligt tilläggsprotokoll I till rörande skydd för offren i internationella väpnade konflikter. Vad som gäller vid skall gälla även när personalen inom kommunens organisation för räddnings- tjänst utför uppgifter enligt första och andra styckena. Mot bakgrund av utredningens övriga förslag finns det inte längre något behov av att behålla begreppet befolkningsskydd som en lag- teknisk term. Förslaget i den delen överensstämmer med vad Kris- beredskapsmyndigheten förordat i sin rapport om den framtida inriktningen av befolkningsskyddet.1 Ändringen i paragrafen är en konsekvens av att begreppet be- folkningsskydd och definitionen av detta utmönstras ur lagstift- ningen. Begreppet befolkningsskydd har i paragrafen ersatts med en allmän hänvisning till det folkrättsliga civilförsvarsbegreppet. Föreskrifterna i 8 kap. 2 § lagen om skydd mot olyckor har med endast några språkliga förändringar överförts från den tidigare gäl- lande 65 § räddningstjänstlagen (1986:1102). Utformningen av den paragrafen, liksom definitionen av befolkningsskydd i 1 kap. 2 § lagen om civilt försvar, har påverkats av det folkrättsligt definierade civilförsvarsbegreppet. Strävan har varit att säkerställa att kommu- 1 Framtida inriktning av befolkningsskyddet; KBM 2004 s. 49. nens organisation för räddningstjänst i krig skall kunna åtnjuta det särskilda folkrättsliga skydd som beskrivs i Kapitel VI tilläggsprotokoll I till Genèvekonventioner. Det är inte troligt att personal i kommunens organisation för räddningstjänst behöver delta i samtliga de uppgifter som ryms inom detta begrepp. Detta har markerats genom att deltagandet endast skall ske vid behov. Av 8 kap. 1 § förordningen om skydd mot olyckor framgår att får meddela de före- skrifter som behövs för verkställigheten av 8 kap. 2 § lagen om skydd mot olyckor. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att fysiska eller juridiska personer skall medverka vid övningar av betydelse för den räddningstjänst som skall bedrivas under höjd beredskap. Ändringen är en följd av att begreppet befolkningsskydd och defi- nitionen av detta utmönstras ur lagstiftningen. Utredningen bedö- mer att det inte finns något behov av att i förevarande paragraf er- sätta befolkningsskyddsbegreppet med någon hänvisning, motsva- rande den som föreslås ovan i 8 kap. 2 § lagen om skydd mot olyckor. Utredningens förslag innebär att följdändringar måste göras i en del lagar. 12.6.1Förslaget till lag om ändring i elberedskapslagen (1997:288) Ändringen föranleds av att bestämmelserna om verkskydd upp- hävs. 12.6.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1285) om försöksverksamhet med gemensam landsting Ändringarna innebär att hänvisningarna till lagen (1994:1720) om civilt försvar i fortsättningen i stället görs till motsvarande be- stämmelser i lagen (0000:000) om kommunernas och landstingens åtgärder för extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 12.6.3Förslaget till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) Ändringarna innebär att hänvisningarna till lagen (1994:1720) om civilt försvar och lagen (2002:833) om extraordinära händelser i fredstid hos kommuner och landsting i fortsättningen i stället görs till lagen (0000:000) om kommunernas och landstingens åtgärder för extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 12.6.4Förslaget till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) Ändringarna innebär att hänvisningarna till lagen (1994:1720) om civilt försvar i fortsättningen i stället görs till motsvarande be- stämmelser i lagen (0000:000) om kommunernas och landstingens åtgärder för extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 12.6.5Förslaget till lag om ändring i (1987:10) Ändringen innebär att en hänvisning till lagen om civilt försvar som gäller skyddsrumsbesked i stället görs till lagen (0000:000) om skyddsrum. 12.6.6Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Ändringen föranleds av att lagen (2002:833) om extraordinära hän- delser i fredstid hos kommuner och landsting ersätts av lagen (0000:000) om kommunernas och landstingens åtgärder för extra- ordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Översyn av lagen (1994:1720) om civilt Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall se över lagen (1994:1720) om civilt för- svar. Huvudsyftet med uppdraget är att få en lagstiftning som är bättre anpassad till nuvarande planeringsinriktning för det civila försvaret och rådande omvärldsläge. Utredaren skall se över möjligheten till en minskad detaljreglering och redovisa hur de in- ternationella överenskommelser som har anslutit sig till påverkar lagstiftningen på området. I lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap definieras totalförsvar som den verksamhet som behövs för att förbereda för krig. Totalförsvaret består av militär verksamhet (mili- tärt försvar) och civil verksamhet (civilt försvar). I fred är civilt försvar den verksamhet som genomförs för att höja samhällets förmåga att motstå ett väpnat angrepp. Det civila försvaret är där- med inte en organisation utan den verksamhet som ett flertal aktö- rer genomför i syfte att komplettera det fredstida samhällets för- måga. Lagen (1994:1720) om civilt försvar trädde i kraft och reglerar kommunernas och landstingens uppgifter inom det civila försvaret. I lagen finns även bestämmelser om hemskydd, verkskydd och befolkningsskydd. Ledning, samordning och skyl- dighet att vidta beredskapsåtgärder är sådana centrala frågor som behandlas i lagen. Lagen kompletteras av förordningen (1995:128) om civilt försvar. Därutöver finns det regler som berör det civila försvaret i ett stort antal lagar och förordningar inom olika områden som exem- pelvis hälso- och sjukvård, räddningstjänst, socialtjänst och för- sörjning. Sedan lagen om civilt försvar trädde i kraft har det skett viktiga för- ändringar i förutsättningarna för planeringen av det civila försvaret. Planeringsinriktningen avser numera en betydligt bredare hotbild . En ominriktning påbörjades i och med försvarsbeslut och beslut med anledning av propositionen 1996/97:11 Beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred. En central del i ominriktningen är att en helhetssyn skall prägla samhällets satsningar och åtgärder för att förebygga och hantera hot och ris- ker såväl i fred som i krig. Regeringen har i propositionerna Fortsatt förnyelse av totalför- svaret (prop. 2001/02:10) och Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158) redovisat en planeringsinriktning som innebär en samordning av planeringen av beredskapen för svåra påfrest- ningar på samhället i fred med planeringen för höjd beredskap. I propositionerna behandlas grundstrukturen för krishanteringen i samhället samt en ny planeringsstruktur med preciserade ansvars- förhållanden vid höjd beredskap. Försvarsberedningen har i rapporten militära försvar – vilja och vägval (Ds 2003:34) redovisat slutsatser om det säkerhetspoli- tiska läget. En slutsats i denna rapport är att närområde präglas av stabilitet och säkerhet och att ett militärt väpnat angrepp från en annan stat direkt mot bedöms vara osannolikt un- der minst en tioårsperiod. Även några viktiga nya författningar har tillkommit. Förord- ningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap trädde i kraft och ersatte då beredskaps- förordningen (1993:242). Lagen (2002:833) om extraordinära händelser i fredstid hos kommuner och landsting trädde i kraft . trädde lagen (2003:778) om skydd mot olyckor och förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor i kraft vilka ersätter räddningstjänstlagen (1986:1102) och rädd- ningstjänstförordningen (1986:1107). Nytt avtal med kommunerna Enligt lagen om civilt försvar skall staten betala ersättning till kommunerna för deras kostnader för de beredskapsförberedelser som behövs för kommunernas verksamhet under höjd beredskap. Kriterierna i nuvarande avtal mellan staten och som styr fördelningen av medel till kommunerna grun- das på en äldre hotbild och är inte längre relevanta. Krisbered- skapsmyndigheten har redovisat ett reger- ingsuppdrag att lämna förslag på utformningen av ett nytt system för statlig ersättning till kommunerna. Ersättningen avses omfatta, utöver planering av verksamhet vid höjd beredskap, även sådana extraordinära händelser som kan betecknas som svåra påfrestningar på samhället i fred. Förslaget innehåller uppgifter för kommunerna, principer för ersättningen, genomförande m.m. Krisberedskaps- myndigheten och är överens om för- slaget, vilket dock inte innehåller något totalbelopp för ersätt- ningen till kommunerna. Frågan om ett nytt avtal med bereds inom . Behovet av en översyn Lagen om civilt försvar behöver ses över i sin helhet mot bakgrund av de förändringar som ovan redovisats beträffande planeringsin- riktning m.m. En utgångspunkt är att i möjligaste mån undvika detaljreglering i lagen.