sou · GSB348 · 2005-01-01 00:00:00 — Stereotyperna fungerar exkluderande genom att dela upp världen i normala och onormala företeelser och personer. Majoritetsbefolkningen använder sig av denna maktstrategi för att konstruera och befästa gränser. Begreppet maktfält kan användas för att ange de arenor där maktrelationer Kapitel 2 Forskning och föreställningar 35 Vi-gruppen utsätter de Andra för olika strategier för att påverka maktrelationerna till sin egen fördel, exempelvis i form av en kulturell konstruktionsprocess. Detta medför i sin tur att de Andra måste försvara sig, till exempel i form av skyddsmurar det vill säga åtgärder som stärker den egna identiteten och mobiliserandet av makt- resurser. I vissa fall väljer ungdomar med invandrarbakgrund att bli farliga och våldsamma som en reaktion på marginaliseringen. Detta kan i sin tur leda till en ytterligare förstärkning av utanförskapet. Inte bara brittiska och amerikanska forskare utan även flera svens- ka forskare, exempelvis religionsfilosofen (1995:140), föredrar termen rasism för denna typ av tänkande och handlande eftersom de ideologier som bytt ut den klassiska biologiska rasismen mot andra typer av karakteristika som huvudsaklig grund för kategorisering i stort sett liknar den klassiska rasismen genom sin struktur och funktion. Ofta finns en underförstådd tes om renhet som något positivt, alla former av kulturell blandning måste bekämp- as, eftersom sådana leder till de blandade kulturernas förfall och undergång. Följden av allt detta är att dessa grupper, som inte (i första hand) baserar sina argument på rasbiologiska föreställningar utan på extremt positiva värderingar av den (i teorin generaliserade) egna kulturella identiteten, kan definiera sig själva som icke-rasister, som de kan definiera t.ex. invandrare som främmande inkräktare(1995:140). För sitt eget bästa och sin kulturs skull borde de enligt dessa personer återvända hem. häv- dar att det inte finns någon term [] som har de rika, starka och för normativ-politisk debatt och mobilisering viktiga betydelsekompo- nenter som rasism har [] (1995:140). Jag håller med även om det finns en risk för att en för vid definition av termen rasism gör att den kan bli oanvändbar (jfr SOU 1996:55:166; 1997:17 samt 1992:4). Det finns forskare som ställer sig frågan om ett fenomen bör kallas för rasism om det inte finns någon syftning på utseende/biologi. Exempelvis menar (1992, 2001) att det måste finnas någon biologisk hänsyftning för att något ska benämnas som rasism. Han anser dock att termen förklädd rasism kan användas i de fall där rasismen förklätts i mera acceptabel språkdräkt. Han vill skilja rasism (med koppling till rasialisering) från grupprelaterade antipatier som främlingsrädsla och etnocentrism (2001:240–250). Jag anser att man ska vara medveten om riskerna med en begreppsinflation men ändå understryker nedanstående resonemang kring diskurs om kulturrenhet vikten att använda ett utvidgat, problematiserat rasismbegrepp för att kunna fånga komplexiteten i fenomen som har med vi-dom dikotomin i kombination med gruppsärskiljande och grupprenhet att göra. är det till exempel vanligt att företrädare för organisationer som eller enskilda individer inte talar i termer av hierarkier och inte heller öppet utpekar andra kulturer som under- lägsna.24 Dock hävdar de att olika kulturer, livsstilar och traditioner inte bör blandas och att en nation ska sträva efter att bli etniskt och kulturellt ren. Kultur anses allmänt i dessa sammanhang vara något statiskt, essentialistiskt och stereotypt, vilket leder till att minoritets- grupper rasialiseras i kulturella termer.25 Således används begreppet kultur för att uttrycka rasistiska idéer genom att ett särskiljande av olika befolkningsgrupper formuleras i kulturell förpackning (ibland med biologiska inslag och ibland utan) och presenteras som naturliga och självklara (se exempelvis Schierup och 1991:9). 24Sverigedemokraternas (Sd) huvudfråga är ett stopp för utomnordisk invandring och att de icke-europeiska invandrare som redan finns i landet bör förmås att flytta tillbaka genom återflyttningsprojekt. Sd hävdar att kriminalitet och invandring hör ihop, t.ex. att i stort sett alla våldtäkter i begås av invandrare. Även om svensk kultur, nationell identitet och en restriktiv flyktingpolitik lyfts fram i valmani- festet 2002 finns i partiprogrammet också kopplingar till en form av biologisk rasism genom krav på att adoption av barn med ursprung utanför ska upphöra. Trots att man enligt partiprogrammet kan tänka sig europeiska invandrare vill man att Sve- rige ska gå ur EU, delvis av det skälet att gränserna inte borde vara öppna. Ett annat viktigt skäl är att värna om den svenska kulturen. Dagens mångkulturalism anses medverka till att skapa rotlösa, identitetslösa och olyckliga människor (www. /seval02/valmanifest.shtml; och 2001:249–271). I valmanifest finns en skrivning om att en svensk är den som själv uppfattar sig som svensk, och som av andra svenskar uppfattas som svensk. Hur ska detta tolkas? Kan man vara svensk och ha en mörk hudfärg? Kan man vara svensk och bära slöja? Även om Sd inte uttalat talar i termer av biologisk rasism finns det uttalanden av sverigedemokrater som tyder på att man inte uppfattas som svensk, och därmed inte ska bo i , om man t.ex. är svart. I har lokala företrädare talat om att det i ett kommande lokalt partiprogram ska finns krav på att slöja inte får bäras och att islam borde förbjudas i (, och 2002). 25Om begreppet kultur ses som något föränderligt, om än trögrörligt, beroende på en historisk kontext är det motsatsen till ras och har delvis växt fram som ett alternativt till ras. Men om kultur ses som statiskt och essentiellt kan det sägas vara liktydigt med ras (Fredrickson 2002:7). Kapitel 2 Forskning och föreställningar 37 Institutionell rasism/diskriminering och vardagsrasism En fråga som diskuteras inom forskningen är om något kan kallas för rasism även om det inte finns någon intention att t.ex. utestänga någon? menar att vi alla kategoriserar, till exempel skil- jer mellan svarta och vita, utan positiva eller negativa känne- tecken. Men om man lägger till negativa kännetecken (exempelvis för svarta) som kan utnyttjas för att utestänga vissa individer är det en form av rasism. Med andra ord menar att man egentligen bara kan kalla det rasism om det finns en (negativ) intention bakom dessa negativa kännetecken (bilder). Han vill reservera ordet för ideologiska fenomen – inte dess praktik, exempelvis diskriminering (1989:60–61 samt Miles1993:135).26 Men har rätt att det krävs en intention för att något ska kallas rasism? Enligt forskare i framför allt och är så inte fallet utan även omedvetna handlingar kan innebära rasism. För dessa fenomen används ofta beteckningarna institutionell rasism/ diskriminering. Termen institutionell rasism började användas i (och 1967) och innebär att man lägger tonvikten på att undersöka samhällsinstitutioner för att studera i vilken utsträckning vissa grupper utestängs och diskrimineras som en följd av etniska och rasmässiga förtecken. Exempelvis kan en sådan under- sökning handla om ifall regler och vedertagna handlingsmönster inom en institution medför en begränsning och ett hinder för etniska mino- riteter att uppnå lika möjligheter som majoritetsbefolkningen.27 Efter 26Den norske forskaren (1997:118–124) menar att själva fundamentet för rasism är de negativa bilder som rasisten har av folk som uppfattas höra till speci- ella etniska grupper – antingen när det gäller hudfärg och/eller kultur, religion, språk o.s.v. Dessa negativa bilder är en nödvändig, men inte tillräcklig, förutsättning för att vi ska kalla något för rasism. Det är först när dessa bilder ger utslag i aggressiva handlingar, verbala eller fysiska, som vi kan använda begreppet rasism, enligt Brox. Även en miljö som applåderar rasistiska handlingar gör skäl för att bli kallad rasistisk. 27Ett viktigt begrepp i denna kontext är hegemoni, en grupp/klass påverkar samhäl- lets normer så att de blir så självklara att de vanligtvis inte ifrågasättas. Detta är en form av organisering av samtycke, det vill säga processer varigenom underordnade medvetandeformer konstrueras utan våld eller tvång. Men detta samtycke innefattar också en dynamik, ett motstånd som kan omintetgöra hegemonin (1991:54; Brah 1993:195–201). Den brittiske cultural studies-forskaren , menar att rasistiska värdesystem uppstår i sammanhang där produktion av mordet på i tillsattes 1998 en kom- mission för att utreda polisens och rättsväsendets arbete i samband med mordutredningen. Denna kommission hävdade i en rapport att: [] rasism kan uppstå på grund av brist på förståelse, okunnighet eller felakt- iga antaganden. Den kan uppstå på grund av välmenande men nedlåtande ord eller handlingar. Den kan uppstå på grund av en okunskap om etniska minori- teters kulturella traditioner. Den kan uppstå ur rasistiska stereotyper av svarta som potentiella kriminella eller bråkstakar. Allt som oftast uppstår den ur en okritisk självbild som tar sin utgångspunkt i det traditionella sättet att göra saker. (Översättning i 2002:106.) I används normalt termen etnisk diskriminering (av latinets discrimo – jag avskiljer), både i lagstiftningen och i vardagligt tal, för dessa företeelser.28 Diskriminering innebär en typ av särbehandling som direkt eller indirekt missgynnar eller kränker. Direkt diskrimine- ring brukar den form av diskriminering kallas som är direkt kopplad till grupptillhörighet – exempelvis när arbetssökande med utländska namn sorteras bort. Indirekt diskriminering anses föreligga när ett krav som framstår som neutralt medför att personer som tillhör en viss grupp kommer i ett annat läge än människor som kategoriseras till- hörande en annan grupp. Diskriminering behöver inte vara avsiktlig utan kan om effekten av ett handlande (ofta rutinartat) blir att någon negativt särbehandlas ändå räknas som diskriminering. För detta används ibland begreppet strukturell diskriminering. Begreppet defi- nieras i SOU 2001:39 som diskriminering vilken förekommer all- mänt och betraktas som normalt. Den uppvisar även en viss regel- bundenhet. Förekommande diskriminering kan ofta betraktas som strukturell, eftersom den uppstår ur rutiner eller handlingssätt som framstår som helt normala och genomtänkta (SOU 2001:39:32). I boken rasism i (2002) gör de los och , på uppdrag av Integra- tionsverket, en genomgång av forskning i kring diskrimine- ring och dess koppling till rasism. Framförallt fem områden berörs i översikten; arbetsmarknad, arbetsliv, skola, media och rättsväsenden. betydelser är förbundna med makt, för att utestänga vissa personer eller grupper från samhälleliga resurser, oftast genom att hänvisa till kulturella olikheter (1993:5–12). 28 Etnisk diskriminering är enligt den svenska lagstiftningen [] att en person eller grupper av personer missgynnas i förhållande till andra eller på annat sätt utsätts för orättvis eller kränkande behandling på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse. Kapitel 2 Forskning och föreställningar 39 Utgångspunkten för de los och är att diskriminering, vars fundament enligt författarna ofta är rasism, inte kan reduceras till enskilda personers attityder utan att de utgör en [] grundläggande mekanism i en maktstruktur som skapar underordning genom att sys- tematiskt markera och vidmakthålla olikheter mellan människor. Detta medför i sin tur att de idéer, föreställningar och värderingar som möj- liggör diskriminerande handlingar genomsyrar samhällets strukturer, institutioner och organisationer (2002:11). De hävdar vidare att ett villkor för den institutionella diskrimineringen är den [] oreflekterade utsorteringen och kategoriseringen av människor utifrån stereotypa föreställningar. Människor som delar en eller flera egen- skaper tillskrivs en rad andra (oföränderliga) egenskaper (2002:75). Ett exempel på hur människor kategoriseras och stereotypiseras är svaret från en gymnasieelev i Klippan på en enkätfråga (Wigerfelt och Wigerfelt 2001:195): Jag är själv och känner mig som och mina föräldrar kom hit för att jobba när sökte hjälp utomlands. får jag också skit för allt snack om för mycket bidrag till flyktingar fast mina föräldrar inte fick ett öre när de kom och fick bo i en källare på en bensinmack. när de sparat i hela sitt liv och jobbat så hårt att de nästan är handikappade, så är jag en blatte som tar svenskarnas socialbidrag. Institutionell diskriminering hänger bland annat samman med domi- nerande diskurser som mer eller mindre omedvetet bekräftar majori- tetsbefolkningens självbild av att vara bättre än andra kollektiv. Detta sker t.ex. genom massmedia och utbildningssystemet och påverkar även invandrades självbild. Den institutionella diskrimi- neringen på t.ex. arbetsmarknaden gör att även minoritetsgrupper ser det som naturligt att vara mindre värda, t.ex. att ha högre arbets- löshet än majoritetsbefolkningen. Vid intervjuer, som gjordes i samband med studien i Klippan, med personer som har invandrarbakgrund framkommer att de känner sig diskriminerade på arbetsmarknaden, inte minst gäller detta vid anställningsintervjuer. En yngre man som inte är vit uttrycker det så här: Man kommer dit och man ser direkt ansiktsuttrycket va. En annan plats där institutionell diskriminering/rasism är vanlig, enligt undersökningen i Klippan, är skolan där elever med invandrar- attribut som mörk hudfärg berättar om hur andra elever tillåts uttrycka rasistiska tillmälen som: jag hatar blattar, jävla svart- skallar och åk tillbaka till ert land. Några lärare säger bara åt dem att vara tysta och fortsätter sedan lektionen som om inget hänt. Dessa lärare upplevdes bemöta och tala till invandrarna på ett nedlåtande sätt. Många elever ansåg att de behandlades som underlägsna och mindervärdiga, något som lärarna i stort sett verkade omedvetna om, det vill säga det fanns ingen negativ intention bakom. Enligt resone- manget ovan kan dock även detta definieras som institutionell diskri- minering (Wigerfelt och Wigerfelt 2001:223–234). Andra berättelser i intervjuerna handlar om en annan plats som ofta figurerar i diskrimineringsupplevelserna, nämligen restauranger/nöjes- ställen. En intervjuperson berättar att när han är ute med svenska kamrater får de ibland gå direkt in på en krog medan han tvingas visa legitimation eller stoppas från att gå in: Dom här vakterna va man ger dom en lugn blick överreagerar man, börjar man prata så råkar man illa ut, med tiden lär man sig hålla käften Eftersom dessa händelser utspelas gång på gång är det svårt att tolka dem som annat än diskriminering med rasism som fundament. Man- nen väljs ut för att han är mörk. Det tär på en man känner sig verkligen knäckt man är ju tvungen att bo här men efter man har stannat och lärt sig språket, kommit in i systemet och trivs här men så händer att man blir utsatt för det här, då vill man flytta härifrån men man har inget val man är inte välkommen i sitt eget hemland Citaten ovan exemplifierar hur viktigt det är att definitionen av rasism även täcker det fundament som är grunden för diskrimineringen. Institutionell rasism/diskriminering fokuserar på sociala institutio- ner och samhälleliga strukturer men man bör här tänka på att struktu- rer inte existerar utanför den vardagliga praktik som de är skapade och bekräftade genom. , verksam i inom IMER- och genusforskning, har med hjälp av intervjuer med afro- amerikanska kvinnor i och svarta surinamesiska kvinnor som lever i analyserat institutionell rasism/ diskriminering på mikronivå och hur vardagsrasism erfars av de intervjuade kvinnorna. Essed menar att vardagsrasism är rasism som i vardagen aktiverar underliggande maktrelationer. Den verkar primärt genom tre processer: marginalisering, exkludering och proble- matisering (d.v.s. invandrare i sig ses som problem) (Essed 1991). Rasism finns alltså inte enbart på en strukturell och ideologisk nivå, enligt Essed, utan kan också ses som en process som skapas och Kapitel 2 Forskning och föreställningar 41 förstärks genom vardagliga handlingar. Även om det är enskilda indi- vider som uttalar eller praktiserar rasismen är den relaterad till grupp- makt och den samhälleliga strukturen. I begreppet vardagsrasism förenas den strukturella, institutionella rasismen med vardagslivets rutinartade situationer, det vill säga rasismens ideologiska och struktu- rella dimension länkas där samman med vardagliga attityder (t.ex. för- domar och stereotyper) och beteenden (Essed 1991:2). Vardagsrasism innefattar systematiska, upprepade, välbekanta och därmed generali- serbara rasistiska vardagliga handlingar. Eftersom vardagsrasismen genomsyrar den vardagliga praktiken inbegriper den beteenden och attityder som vi är socialiserade in i och sällan tänker på. Den produ- ceras och bekräftas genom språk och beteende, exempelvis i vardag- liga konversationer och i media. I vissa fall är vardagsrasismen arti- kulerad likt den öppna rasismen men vanligtvis tar den sig mer subtila former med ett underliggande budskap som ofta handlar om att vissa inte hör hemma i gemenskapen och/eller det geografiska rummet. Några av exemplen ovan på institutionell diskriminering/rasism från undersökningen i Klippan kunde även benämnas vardagsrasism enligt Esseds definition. Ett annat exempel från Klippan undersök- ningen passar också in här. En av de platser som många av informan- terna uppgav i undersökningen där de blivit kränkande bemötta är affärer. Berättelserna handlar om att expediterna direkt kommer fram och frågar om de kan hjälpa till när man kommer in i en affär eller att de håller ögonen på personerna : Står man vid en hylla så kommer de till hyllan bredvid. Affärsexpediten kommer dit direkt, och fast det inte finns några skrynkliga kläder så börjar dom vika om kläder och sysselsätter sig bara för att hålla en under uppsikt. Detta händer i nästan nio av tio butiker. händer det också att kunder stirrar med misstänksamma blickar som bränner i ryggen bara för att man är mörk (Wigerfelt och Wigerfelt 2001:224). Berättelserna som återgivits ovan kan naturligtvis även tolkas på andra sätt än som (vardags)rasism. Det är alltid problematiskt att tolka människors agerande och attityder. Den subjektiva upplevelsen hos dem som utsatts för ovanstående kränkningar är dock entydigt negativ och händelserna återkommer i så många berättelser att det knappast kan förklaras med slumpen. En anledning att använda sig av begreppet vardagsrasism som analysverktyg är att definitionen av det tydliggör hur strukturer och institutioner konkret påverkar människors vardag. Sammanfattningsvis hävdar jag att rasism i bred bemärkelse inte är ett genom alla tider enhetligt eller statiskt begrepp och därför inte heller möjligt att entydigt definiera. Istället kan man tala om rasis- mer, där olika historiska skeenden och processer har formerat olika skepnader/framträdelseformer av begreppet.29 Rasism förekommer på olika samhällsnivåer och i olika sammanhang. En vanlig betydelse av rasism är att det är någon form av ideologi som utgår ifrån att män- niskosläktet kan delas in i olika raser/folkgrupper, t.ex. utifrån hud- färg, och att några av dessa grupper är över- respektive underlägsna. När den ideologiska eller biologiska varianten av rasism började för- lora sin vetenskapliga och politiska legitimitet efter kolonialismen och uppstod enligt många forskare andra former av rasism, som istället för biologiska olikheter åberopade andra typer av skillnader. Dessa skillnader uttrycks i former av diskurser, där någon eller några dominerar och påverkar samhälleliga strukturer som i sin tur legitimerar olika former av utestängningar och diskrimine- rande handlingar. Med andra ord ses det inte längre som godtagbart att kategorisera människor efter deras skallar utan olikheterna som ligger till grund för klassificeringen är av andra former. De skilda grupper som utsatts för rasism har också förändrats under historiens gång. Men det är ändå av vikt att koppla rasismen bakåt till det kolo- niala projektet och till dagens differentieringsformer för att synliggöra dess koppling till moderniseringsprocesserna och den exkludering som t.ex. sker i vår tids (se även de los , och , 2002).30 Som jag ser det är det ofta svårt att särskilja de 29Avtar Brah (1993) menar att varje rasism har sin historia, beroende på de speciella ekonomiska, politiska och kulturella omständigheterna. Rasismen reproduceras genom olikartade mekanismer och tar sig skilda uttryck i olika samhällen. 30Stephen Castles (2000:163–169) menar att rasism är praktiker och diskurser som är djupt rotade i historia, traditioner och moderniteten. Inte minst spelar rasism en viktig roll i nationalstatsbygget, genom att exkludera vissa kategorier av människor. Han hävdar vidare att rasism är en process varigenom sociala grupper kategoriserar andra grupper som annorlunda och mindervärdiga på grundval av utseende, kulturella drag eller nationalitet. Processen involverar användandet av politisk, social och/eller ekonomisk makt för att legitimera exploatering och utestängning av vissa grupper. Den dominerande gruppen konstruerar ideologier om skillnader och mindervärdig- het som i sin tur utmynnar i diskriminering, t.ex. institutionell rasism eller genom spontana fördomar och nedvärderande handlingar, vad Castles kallar informell rasism. För några forskare (exempelvis Balibar och 1991) är rasism de metoder och beteenden som den dominerande gruppen använder för att systematiskt utestänga de Andra. Andra forskare anser emellertid att det kan finnas andra orsaker till utestängning av grupper, definierade i termer av ras och etnicitet, än rasism. visar exempelvis i en studie av pakistanier i att underklassproblem och rasism hör ihop. Det är med andra ord inte alltid lätt att skilja på klass och Kapitel 2 Forskning och föreställningar 43 olika nivåer/former som rasismens yttringar tar sig eftersom de påver- kar varandra och är beroende av varandra. Men det kan ändå vara lämpligt, som gjorts ovan, att använda olika prefix för att kunna visa på rasismens olika varianter när man använder sig av rasismbegreppet. I har det varit vanligt att tala i termer av främlingsfientlighet, ett ord som inte finns i engelskan, när konflikter har uppstått med ras och etnicitet som viktiga aspekter. Många anser att man bör skilja begreppet rasism från begreppet främlingsfientlighet.31 Det förstnämnda uppfattas framför allt som en ideologi, vilken bygger på biologisk överlägsenhet, medan det sistnämnda ses som en psykolo- gisk attityd hos en individ som mer eller mindre hänger samman med ett etnocentriskt förhållningssätt (att bedöma en främmande kultur utifrån sin egen måttstock). Enligt Kommissionen mot rasism och främlingsfientlighet (SOU 1989:13) är främlingsfientlighet de [] känslor som, i varierande styrka, innebär ovilja, rädsla, inför eller hat gentemot andra etniska grupper. Med andra ord ses främlingsfientlighet primärt i ett individ- psykologiskt och kulturellt perspektiv. Främlingsfientlighet har sin grund i mer eller mindre starka känslor av obehag inför människor som inte uppfattas som vi, hävdar . Dessa känslor bottnar ofta i okunskap och osäkerhet. Obeha- get, oviljan och rädslan förs över från den egna oförmågan att hantera en situation till egenskaper hos andra människor (1995:138). Undertryckande i termer av ras och etnicitet härstammar, enligt psykologen (1996:3–14), ofta från början i osäkerhet. Därefter skapas, för att t.ex. bevara privilegier och positiv egenvärde- ring, gruppföreställningar och ideologier som nedvärderar vissa män- niskor. Dessa föreställningar får ofta stöd av vetenskapen och kan användas för att rättfärdiga skillnader i levnads- och maktförhållan- den. I vissa fall blir dessa ideologier en ursäkt för att skapa social distans och i förlängningen avhumanisering. De som utsatts för de dominerande föreställningarna internaliserar ibland dessa, t.ex. mind- ervärdesföreställningar.