sou · GSB3112 · 2005-01-01 00:00:00 — Skyldigheten att föra räkenskaper skall dock inte blandas samman med skyldig- heten att lämna redovisning till överförmyndaren. De olika skyldig- heterna har emellertid ett samband på så sätt att en underlåtenhet att föra räkenskaper innebär att det blir svårt att redovisa ställföre- trädaruppdraget till överförmyndaren. Av förarbetena till 12 kap. 5 § framgår att en ställ- företrädares skyldighet att föra räkenskaper normalt skall anses upp- fylld om han för en kassabok som visar inkomster och utgifter . Därutöver bör ställföreträdaren göra en samman- ställning av tillgångar och skulder. När det gäller betydande in- komst- och utgiftsposter bör ställföreträdaren vara skyldig att skaffa och bevara verifikationer. Rör det sig om en mer omfattande för- valtning, bör vanliga regler om affärsmässig bokföring tillämpas. När det gäller föräldrar ställs lägre krav. De är skyldiga att föra räken- skaper och göra anteckningar endast i den utsträckning som kan anses behövlig med hänsyn till den förvaltade egendomens omfatt- ning och omständigheterna i övrigt. Det är i första hand föräldrarna själva som har att avgöra hur omfattande räkenskaperna och anteckningarna bör vara. Principen bör dock vara att räkenskaper och anteckningar bör krävas endast om barnets egendom är av så- dan omfattning att man kan tala om att egentlig förmögenhetsför- valtning utförs. För det fall föräldrarna är redovisningsskyldiga gentemot överförmyndaren enligt 13 kap. 14 § , torde det i regel också kunna krävas att de för räkenskaper. Att så sker underlättar för föräldrarna att fullgöra sin redovisningsskyldighet, se prop. 1993/94:251 s. 213 f. När det gäller kontrollerad föräldraförvaltning skall i årsräkning- en för det första anges den egendom som det är fråga om och egen- domens värde vid början och slutet av den tid som räkningen avser. Det bör observeras att det inte är tillräckligt att ange värdet på egen- domen utan även egendomstyp och antal bör redovisas. Särskilt bör anges om egendom tillkommit genom gåva, arv m.m. eller om egendomen minskat. Överförmyndaren skall av årsräkningen alltså kunna sluta sig till på vilket sätt den omyndiges egendom har Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Vidare skall uppgift lämnas om de skulder som hänför sig till egendomen . Här kan det bli fråga om att uppge t.ex. de inteckningsskulder som belastar en fastighet. I årsräkningen skall slutligen anges dels inkomsten av egendom som avses i 13 kap. 2 och 10 §§ , t.ex. utdelning på aktier och ränta på banktillgodohavanden, dels utgifter som har betalats med egendomen eller med dess avkastning. Frågan i vad mån in- komster och utgifter behöver specificeras blir beroende av beloppens storlek. Normalt bör det anges hur stor del av utbetalningarna som har gått åt till den omyndiges uppehälle, utbildning eller nytta i övrigt. Att på den punkten göra en närmare specifikation, så att det särskilt anges hur mycket som har använts för uppehälle och hur mycket som åtgått för utbildningsändamål osv., får som regel anses onödigt. Sådana närmare uppgifter kan emellertid behöva lämnas, om det rör sig om ett stort belopp, se a. prop. Beträffande den närmare dokumentationen anges i förarbetena att det är önskvärt att redovisningen kan ske på ett så enkelt sätt som möjligt. När det exempelvis gäller sådana medel som är insatta på bank, torde föräldrarna i årsräkningen kunna hänvisa till saldo- besked från banken, se a. prop. a. s. Vad som sagts gäller även de årsräkningar som förordnade ställföreträdare skall lämna till överförmyndaren. Synpunkter på regleringen rörande räkenskaper och redovisning Från överförmyndarhåll har anförts att många redovisningar som föräldrar och förordnade ställföreträdare avger är av låg kvalitet och att man med hänsyn härtill bör överväga att skärpa kraven på redo- visningarna. Vidare anser överförmyndarna att många ställföre- trädare slarvar med att spara verifikat för de transaktioner som har företagits med huvudmannens egendom. Som framgått ovan är det av central betydelse att förordnade ställ- företrädare och föräldrar med kontrollerad förvaltning för ordentliga räkenskaper över sin förvaltning av huvudmannens egendom. Detta gäller inte minst för att ställföreträdaren på ett korrekt sätt skall kunna redovisa förvaltningen för överförmyndaren och för att denne vid behov närmare skall kunna granska en särskild transaktion. På samma sätt är det viktigt att ställföreträdaren i sin årsräkning på ett överskådligt och noggrant sätt redogör för sin förvaltning. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Det är emellertid svårt att i författning närmare ange hur räken- skaper skall föras och hur en årsräkning skall ställas upp. Som fram- gått av förarbetsuttalandena till nuvarande regler torde kravet på dokumentation variera från fall till fall och det är därför vanskligt att uttala några generella riktlinjer. Regleringen i 12 kap. 5 § respek- tive 13 kap. 14 § och 14 kap. 15 § måste därför med nödvändighet vara allmän. Enligt utredningens mening bör med hänsyn till vad som sagts bestämmelserna om räkenskaper och redovisning behållas i nuvarande utformning. Vilka räkenskaper som skall föras och hur en årsredovisning skall utformas kan i stället behandlas i de råd som utfärdas gemensamt av länsstyrelserna, se avsnitt A 7.3. Det finns härvid inget som hindrar att överförmyndaren utifrån sådana råd sätter samman ett informationsblad beträffande krav på räkenskaper respektive årsräkning, kanske illustrerade med några praktiska ex- empel. Frågan om räkenskaper och redovisning när det gäller fri föräldra- förvaltning kommer att behandlas i avsnitt A 4.3.1. I detta avsnitt behandlas inledningsvis omfattningen av barns skuld- sättning och anledningarna till att barn sätts i skuld. Härefter dis- kuteras olika lösningar som syftar till att hindra eller minska riskerna för att barn sätts i skuld. I avsnitt A 3.6.5.5 behandlas särskilt pro- blemet med att föräldrar låter registrera motorfordon på sina barn. 3.6.5.1Allmänt om barns skuldsättning fanns 5 682 barn registrerade i kronofogdemyndig- hetens register med en total skuld om . Av det totala beloppet utgjorde skulder i allmänna mål, dvs. skulder till stat och kommun, och skulder i enskilda mål, dvs. skulder till privata fordringsägare. Skadestånd är den största posten bland barns skulder hos krono- fogdemyndigheten (ca ). Ofta rör det sig om skade- stånd på grund av brott. Den näst största anledningen till barns skuldsättning är obetalda skatter och avgifter som hänför sig till Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... barns innehav av tillgångar, främst kapitalvinstskatt på försäljning av fondandelar (ca ). En annan stor post är fordons- relaterade skulder i form av obetald fordonsskatt och obetalda felparkeringsavgifter (). Därefter följer skulder för böter och avgifter till brottsofferfonden (). Som framgått ovan utgör skadestånd den största skuldposten för barn, av skulderna i enskilda mål. Resterande del av skulderna i enskilda mål (1,) hänför sig till företeelser som trafikförsäkringsavgifter, hyror och avgifter för telefoni, inte minst mobiltelefoni, och andra kostnader för konsumtion. När det gäller skulder för konsumtion är den sammanlagda skulden sanno- likt mycket högre än vad som framgått. Den post som har redovisats här avser nämligen endast de skulder som har registre- rats hos kronofogdemyndigheten. Enligt god inkassosed bör ansö- kan om betalningsföreläggande inte riktas mot underåriga personer. I stället väntar fordringsägarna till dess barnet har blivit med att anhängiggöra ett ärende hos kronofogdemyndigheten. Vissa for- dringsägare, bl.a. mobiltelefonoperatörer, ansöker emellertid trots vad som sagts om betalningsföreläggande för underåriga perso- ner, vilket ibland leder till att barnet registreras i kronofogdemyndig- hetens register. Att vara skuldsatt och ha betalningsanmärkningar är en dålig start i vuxenlivet. Ofta innebär en betalningsanmärkning att det blir svårt att teckna hyreskontrakt och teleabonnemang. Vidare kan det vara svårt att erhålla vissa arbeten. Härtill kommer den känsla av upp- givenhet och frustration som många unga drabbas av till följd av att ha skulder som de inte klarar av att betala inom överskådlig tid. En del unga kommer in i en ond spiral där det ter sig meningslöst att göra någonting åt sin situation. Även om många unga människor försätter sig i en besvärlig situa- tion på grund av eget handlande, t.ex. genom att begå skadestånds- grundande handlingar, finns det ett stort antal barn som drabbas av skulder till följd av rättshandlingar som de sannolikt inte borde ha fått ingå eller till följd av föräldrarnas handlande. I dessa senare fall finns det anledning att se efter vad som kan göras för att hindra att barn skuldsätts. Problematiken med barn som sätts i skuld har uppmärksammats mycket och har resulterat i rapporter till regeringen från bl.a. , Fordonsskatteenheten vid i och . Vidare har Barnombuds- mannen och till regeringen Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... inkommit med förslag till åtgärder för att minska barns skulder. Ut- redningen har tagit del av detta material. Det kan inledningsvis vara av intresse att känna till hur en skuld regi- streras i kronofogdemyndighetens register. Här ges därför en allmän presentation av gången hos kronofogdemyndigheten när en privat- person söks för en skuld. delar upp hanteringen av skulder i en- skilda och allmänna mål. Allmänna mål är de mål där staten och kommunerna är borgenärer, och det kan således röra sig om t.ex. skatter och avgifter. I enskilda mål är det privata subjekt som är bor- genärer. Betalningsanmärkning är ett samlingsbegrepp för olika händelser då någon inte har gjort rätt för sig, och begreppet i fråga syftar på de uppgifter som finns registrerade hos kreditupplysningsföretagen. Dessa företag uppdaterar sina databaser mot kronofogde- myndighetens register och får på så sätt reda på aktuell informa- tion. Betalningsanmärkningar kan avse bl.a. beslut som fastställer att en skuld är förfallen (t.ex. ett utslag), restförda statliga och kom- munala skatter och avgifter, åtgärder vidtagna av kronofogdemyn- digheten för att försöka driva in belopp som har förfallit till betal- ning och beslut om obestånd. En betalningsanmärkning beträffande en privatperson som inte är näringsidkare får bevaras i kreditupp- lysningsföretagens register från utgången av det år då den omständighet inträffade eller det förhållande upphörde som upp- giften avser, därefter skall uppgiften gallras, se 8 § andra stycket kreditupplysningslagen (1973:1173). Den omständigheten att en skuld blir ett ärende hos krono- fogdemyndigheten innebär inte nödvändigtvis att skulden registre- ras hos myndigheten i den bemärkelsen att registreringen kan med- föra en betalningsanmärkning hos kreditupplysningsföretagen. Vad först gäller enskilda mål kan ett ärende mot en privatperson anhängiggöras hos kronfogdemyndigheten genom en ansökan om betalningsföreläggande. Enbart det faktum att en ansökan om be- talningsföreläggande registreras hos kronofogdemyndigheten med- för inte någon betalningsanmärkning hos kreditupplysningsföre- tagen. Först om gäldenären underlåter att bestrida betalningsföre- läggandet och detta leder till att ett utslag meddelas, registreras Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... skulden hos kronofogdemyndigheten och i förlängningen också hos kreditupplysningsföretagen. Om gäldenären däremot bestrider kravet, överlämnas målet till tingsrätten för vidare handläggning och gene- rerar inte någon skuldregistrering hos kronofogdemyndigheten. Har borgenären redan en exekutionstitel, t.ex. en dom, kan han begära verkställighet av denna hos kronofogdemyndigheten. Vid begäran om verkställighet registreras skulden direkt hos kronofogdemyn- digheten och medför därför som regel en betalningsanmärkning. Allmänna mål uppkommer när staten eller någon kommun begär verkställighet av skatter eller avgifter som inte är betalda i rätt tid (restförda skatter och avgifter). Begäran om verkställighet har i dessa fall föregåtts av ett beslut av någon myndighet, t.ex. skatte- myndighetens beslut om slutlig skatt. En begäran om verkställighet i allmänna mål medför, i likhet med vad som sagts beträffande en- skilda mål, att gäldenären direkt registreras i kronofogdemyndig- hetens register och därmed också hos kreditupplysningsföretagen. Under vissa förhållanden kan dock den enskilde undgå att skulden registreras på ett sådant sätt att den genererar en betalningsanmärk- ning. När ansökan om verkställighet kommer in till kronofogde- myndigheten skickas en betalningsanmaning till den enskilde i vilken han uppmanas att betala skulden . Redan be- gäran om verkställighet innebär visserligen att den enskilde får en betalningsanmärkning, men om han hörsammar anmaningen och betalar inom rätt tid blir uppgifterna om skulden sekretessbelagda, se 9 kap. 19 § sekretesslagen. När uppgifterna blir sekretessbelagda är kreditupplysningsföretagen skyldiga att ta bort den inledningsvis införda betalningsanmärkningen, se 8 § tredje stycket kreditupplys- ningslagen. Denna möjlighet att undgå en betalningsanmärkning uppkommer emellertid endast under förutsättning att den enskilde inte har eller har haft fler skulder för vilka det söks eller har sökts verkställighet före eller efter det att den nu aktuella verkställigheten söktes. Principen kan alltså sammanfattas med orden en gång är ingen gång. Om den enskilde på nytt skulle få en skuld som blir aktuell för verkställighet, upphör således sekre- tessen och både den gamla och den nya skulden resulterar i betal- ningsanmärkningar. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Barns möjligheter att företa rättshandlingar är begränsade. Enligt huvudregeln i 9 kap. 1 § får en underårig inte själv råda över sin egendom eller åta sig förbindelser i vidare mån än som följer av vad som skall gälla på grund av lag eller villkor vid förvärv av gåva, testamente eller förmånstagarförordnande vid försäkring eller pensionssparande enligt lagen (1993:931) om individuellt pen- sionssparande. Rätten att förvalta den underåriges förmögenhet och företräda honom i angelägenheter som rör denna tillkommer i stället som regel hans förmyndare, dvs. vanligen barnets föräldrar. Från den nämnda huvudregeln finns vissa undantag. Enligt 9 kap. 2 a § får en underårig med eget hushåll för den dagliga hushållningen eller uppfostran av barn, som tillhör hus- hållet, själv ingå sådana rättshandlingar som sedvanligen företas för sådana ändamål. Sådana rättshandlingar är dock inte bindande för den underårige, om den med vilken rättshandlingen slöts insåg eller bort inse, att det som anskaffades genom rättshandlingen ej var er- forderligt. Om den underårige missbrukar sin behörighet att ingå rättshandlingar av det slag som beskrivits, kan rätten på ansökan av förmyndaren frånkänna honom behörigheten. Sådant beslut kan upphävas på ansökan av förmyndaren eller den omyndige, om änd- rade förhållanden har inträtt. Enligt 9 kap. 3 § får en underårig själv råda över vad han genom arbete förvärvat efter det att han fyllt . Det- samma gäller avkastningen av sådan egendom och vad som har trätt i egendomens ställe. Den underåriges förmyndare kan emellertid under vissa förhållanden med överförmyndarens samtycke omhän- derta sådan egendom. Enligt 9 kap. 4 § får en underårig råda över egen- dom som han har fått genom gåva, testamente eller förmånstagar- förordnande vid försäkring eller pensionssparande enligt lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande, under villkor att den underårige själv skall få råda över egendomen. På samma sätt som i fråga om arbetsinkomster kan förmyndaren med överförmyndarens samtycke under vissa förhållanden omhänderta egendomen. Enligt 9 kap. 5 § får en underårig som driver rörelse med samtycke enligt 13 kap. 13 § eller 14 kap. 14 § andra stycket ingå sådana rättshandlingar som faller inom området för rörelsen. Den underårige får dock inte vidta åtgärder med fast egendom. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Giltigheten av ett avtal som har träffats av en underårig utan er- forderligt samtycke blir enligt 9 kap. 6 § svävande till dess det blivit godkänt eller behörigen fullgjort. En motpart som trodde att han rättshandlade med en myndig person får dock fram till den tidpunkt som nämnts frånträda avtalet. Visste motparten att han rätts- handlade med en omyndig person får han inte, med mindre han hade anledning att anta att den omyndige hade rätt att ingå avtalet, frånträda detta som vid avtalets ingående bestämts för godkännande eller som skäligen kan beräknas åtgå därför. Om avtalet inte blir gällande, skall prestationerna enligt 9 kap. 7 § återgå eller, om det inte kan ske, ersättning utges för dess värde. Den underårige är dock inte skyldig att utge er- sättning i vidare mån än vad han mottagit använts till skäligt under- håll eller annars har varit till nytta för honom. Om barnet har vilse- lett motparten om sin behörighet är det skyldigt att i skälig ut- sträckning utge ersättning för den förlust som motparten har drabbats av till följd av avtalet. Föräldrar som ställföreträdare för barnet Som framgått ovan är det som regel ett barns föräldrar som beslu- tar vilka rättshandlingar som skall företas på barnets vägnar. Barnet får med undantag för ovan angivna situationer inte själv fatta några beslut om hur dess egendom skall förvaltas. Förälderns roll som förvaltare av barnets tillgångar kommer naturligtvis tydligast till uttryck när föräldern själv vidtar åtgärder för barnets räkning, t.ex. vid köp av fondandelar för pengar som barnet har erhållit. I situa- tioner där det till synes är barnet som rättshandlar får emellertid föräldern anses ha samtyckt till åtgärden och där- igenom ha företrätt barnet. Ett samtycke till en rätthandling kan i flera fall anses vara underförstått. En förälder som eller ger ett barn fickpengar får anses ha gett sitt samtycke till att barnet använder dessa för att ingå vardagliga rättshandlingar som inköp av kläder, biobiljetter, restaurangbesök m.m. Vill ett barn ingå ett avtal som innebär köp av dyrare varor eller som medför någon form av förpliktelse, torde emellertid motparten inte kunna utgå ifrån att barnets förmyndare har gett sitt samtycke till rättshandlingen. Så länge en kontantprincip upprätthålls innebär barnets begränsade tillgång till pengar som regel att en ung män- niska inte kan ingå avtal om köp av dyrare varor eller åta sig någon Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... förpliktelse som kan bli kostsam. Därmed är inte sagt att den om- ständigheten att ett barn kan betala kontant alltid innebär att avtalet blir gällande mot barnet. Begränsningar i föräldrars rätt att vidta rättshandlingar för sina barns räkning Det har ovan framgått att om den underårige inte själv kan företa en rättshandling kan i många fall den underårige företrädas av sin för- älder som ingår rättshandlingen på den omyndiges vägnar. I 13 kap. finns dock regler som begränsar föräldrars möjlighe- ter att företa rättshandlingar på barnets vägnar. Härvid bör särskilt uppmärksammas regleringen i 13 kap. 12 § som be- handlar i vilken utsträckning föräldrar kan ta upp lån m.m. för den underåriges räkning. Enligt paragrafens första stycke gäller som huvudregel att en förälder endast med överförmyndarens samtycke får ta upp lån eller ingå någon annan skuldförbindelse, ingå borgensförbindelse eller ställa den omyndiges egendom som säkerhet för den omyndiges eller någon annans förbindelse. I andra stycket görs vissa undantag för situationer då den underårige med överförmyndarens tillstånd driver rörelse. Vidare föreskrivs att föräldrar inte behöver samtycke för att ta upp statliga lån som tas upp för att ge den omyndige hjälp till utbildning eller bosättning. I paragrafens tredje stycke anges att överförmyndaren får lämna samtycke till sådan skuldsättning som avses i första stycket endast om åtgärden behövs för att trygga den omyndiges övriga egendom eller kan anses nödvändig för den omyndiges utbildning eller uppehälle eller om det annars finns sär- skilda skäl för åtgärden. Syftet med regleringen i 13 kap. 12 § är naturligtvis att skydda omyndiga från de problematiska följder som ogenom- tänkt skuldsättning kan innebära. Den närmare omfattningen av paragrafen kommer att behandlas i avsnitt A 3.6.5.6. Föräldrar skall som antytts ovan vara en garanti för att barnet inte skuldsätter sig på ett olämpligt sätt. Tyvärr beror stora delar av de omyndigas samlade skuldbörda emellertid på att föräldrar utnyttjar sina barn för att själva undgå skuldsättning eller saknar förmåga att sköta barnets ekonomi, t.ex. betala in skatter, med påföljd att barnet registreras för skulder hos kronofogdemyndigheten. Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... Nedan ges en genomgång av de olika skulder som barn kan drabbas av och vilka åtgärder som bör vidtas för att hindra oriktig eller onödig skuldsättning av barn. 3.6.5.2Skulder på grund av brott Bedömning: Skadeståndslagens bestämmelser om jämkning av underårigas skadeståndsskyldighet är tillfredsställande. Skadestånd på grund av brott samt böter och avgift till brottsoffer- fonden är skulder som är en direkt följd av barnets eget handlande. Även om det är olyckligt att personer på detta sätt försvårar för sig själva att erhålla krediter och att hyra bostad, är det ett svårfrånkomligt faktum att underåriga faktiskt gör sig skyl- diga till brott och andra skadegörande handlingar. Dessvärre kan dessa skadestånd uppgå till betydande belopp, men det synes knappast vara försvarbart att utöver vad som redan gäller begränsa möjligheterna att ådöma barn skadeståndsskyldighet. Barn behandlas särskilt förmånligt vid skadeståndets bestäm- mande. I 2 kap. 4 § skadeståndslagen föreskrivs nämligen att skade- stånd på grund av brott och annat vållande som någon har gjort sig skyldig till skall bestämmas efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets ålder och utveckling, handlingens beskaffenhet, föreliggande ansvarsförsäkring och andra ekonomiska förhållanden samt övriga omständigheter. De straffrättsliga reglerna innefattar också att stor hänsyn tas till den skyldiges ungdom. En synpunkt som har framförts från och är att det solidariska skadeståndsansvaret vid brott av flera medverkande bör ses över när det gäller personer . Solidarisk skadeståndsskyldighet, som rör betydande belopp, innebär nämligen att det är mycket svårt för en skadeståndsskyldig att göra rätt för sig med avseende på sin egen del av skadeståndet. Syftet med den åtgärd som och Konsument- ombudsmannen efterlyser – en uppdelning av det primära skade- ståndsansvaret – kan till betydande del tillgodoses genom tillämp- ningen av jämkningsreglerna i 2 kap. 4 § skadeståndslagen (jfr 6 kap. 4 § nämnda lag). En genomgripande förändring av synen på skade- stånd då flera personer tillsammans gör sig skyldiga till brott måste Föräldrars förmyndarförvaltning och anknytande frågor... hur som helst föregås av noggranna överväganden som inte kan göras inom ramen för denna utredning. Bedömning: Frågan huruvida preliminärbeskattning av kapitalvinst vid försäljning av värdepapper skall göras direkt vid försäljningen av värdepappret bör utredas ytterligare. Ett barn som har fyllt kan under vissa förhållanden driva rörelse. Genom att underlåta att betala t.ex. preliminär skatt, egenavgifter och mervärdesskatt kan barnet hamna i skuld. Barn som driver egen rörelse torde emellertid inte vara särskilt många, och det har inte heller framkommit något som tyder på att nämnda form av skuldsättning skulle vara ett problem. De flesta barn äger egendom av olika slag. Vanligast torde vara att barnet har medel på bankkonton eller äger aktier, obligationer eller andelar i värdepappersfonder. Vissa barn äger dessutom fastig- heter.