sou · GSB387 · 2005-01-01 00:00:00 — miljön och annan naturvård, miljön och annan naturvård, anordningar för sjötrafiken, anordningar för sjötrafiken, föroreningar från fartyg, föroreningar från fartyg, 7. dumpning av avfall i vatten, 7. dumpning av avfall i vatten, 8. kontinentalsockeln, 8. kontinentalsockeln, 9. fornminnen och sjöfynd, 9. fornminnen och sjöfynd, än sådana som avses i 6 och 7, än sådana som avses i 6 och 7, 12. märkning och användning 12. märkning och användning 13. utlänningars inresa till och 13. utlänningars inresa till och 2 Senaste lydelse 2004:488. utresa från eller vistelse i , 14.åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade Lagen tillämpas i fråga om övervakning enligt punkterna 2– 8, 10–12 och 14 även inom ekonomiska zon. Lagen tillämpas även när till havs och i kustvattnen, i och samt inom den ekonomiska zonen bedriver övervakning för att hindra brott mot lagen (1992:1140) om ekonomiska zon eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. utresa från eller vistelse i , 14.åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade 16.transporter av farligt gods. Lagen tillämpas i fråga om övervakning enligt punkterna 2– 8, 10–12 och 14 även inom ekonomiska zon. Lagen tillämpas även när till havs och i kustvattnen, i och samt inom den ekonomiska zonen bedriver övervakning för att hindra brott mot lagen (1992:1140) om ekonomiska zon eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. Sekretess gäller för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärd med avseende på Förslag till ändring i sekretesslagen (1980:100) fråga om sekretesslagen (1980:100) att 5 kap. 2 § skall ha följande lydelse. Sekretess gäller för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärd med avseende på läggningar, lokaler eller inven- läggningar, lokaler eller inven- 2. tillverkning, 2. tillverkning, pengar eller andra värdeföremål pengar eller andra värdeföremål samt transport eller förvaring av samt transport eller förvaring av system för automatiserad be- system för automatiserad be- handling av information, handling av information, till upptagning för automa- till upptagning för automa- den civila sjöfarten, den civila sjöfarten, om det kan antas att syftet om det kan antas att syftet 3 Senaste lydelse 2004:507. Förslag till förordning om transport av farligt gods 1 § Denna förordning gäller transport av farligt gods enligt lagen (0000:000) om transport av farligt gods. 2 § De myndigheter som skall meddela föreskrifter kallas trans- portmyndigheter och är för -landtransporter: , -lufttransporter: , -sjötransporter: . För frågor som inte kan hänföras till ett visst transportslag är transportmyndighet. 3 § skall efter ansökan meddela beslut om ett visst ämne eller föremål är att anse som farligt gods enligt lagen (0000:000) om transport av farligt gods. Sökanden skall lämna underlag för den prövning som behövs för beslutet och betala de kostnader som ansökan medför. Transport- myndigheten får bestämma avgiften till ett lägre belopp. 4 § I ett ärende enligt 3 § får transportmyndigheten på sökandens begäran besluta vad som skall gälla för transport av ämnet eller föremålet intill dess att ärendet slutligt avgjorts. Sådant beslut kan när som helst ändras av myndigheten. 5 § Behörig myndighet enligt 1.bilagorna till den europeiska överenskommelsen om inter- nationell transport av farligt gods på väg (ADR), 2.bilaga I (RID) till bihang B till fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF), 3.den internationella koden om transporter av farligt gods till sjöss (IMDG-koden), 4.bilaga 18 till Chicagokonventionen (ICAO-TI), 5.rådets direktiv /55/EG av om till- närmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på väg senast ändrat genom kommissionens direktiv /28/EG (ADR-direktivet) och 6.rådets direktiv /49/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på järnväg, senast ändrat genom kommissionens direktiv /29/EG (RID-direktivet) är för del följande myndigheter. i frågor som rör transport av radioaktiva ämnen som inte utgör klyvbara ämnen eller som utgör klyvbara ämnen och för vilka undantag från vissa speciella för- packningskrav gäller, i frågor som rör transport av radioaktiva ämnen som utgör klyvbara ämnen och för vilka speciella förpackningskrav gäller, Polisen, i frågor hänförliga till punkt 1 och 5, efter samråd med den kommunala räddningstjänsten, när det gäller - tillstånd för lastning och lossning på allmän plats inom tättbebyggt område, - underrättelse om lastning och lossning på allmän plats utanför tättbebyggt område och - medgivande för längre färduppehåll nära bebodd plats eller samlingsplats vid transport av vissa slag av farligt gods, i övriga frågor avseende punkt 1–2 och 5–6, e. i övriga frågor hänförliga till punkt 3 och f. i övriga frågor hänförliga till punkt 4. Om det vid utförandet av någon uppgift hos en behörig myndighet uppkommer frågor som tillhör en annan myndighets verksamhetsområde skall uppgiften utföras i samråd med denna myndighet. Behörig myndighet i tillsynsfrågor framgår av 6 §. 6 § Följande myndigheter skall inom nedan angivna områden ha tillsyn över efterlevnaden av lagen (0000:000) om transport av farligt gods och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 1.Statens räddningsverk: Säkerhetsrådgivare för alla trans- portslag, transportabla tryckbärande anordningar och landtrans- portskydd. 2.Sjöfartsverket: Sjötransporter. 3.Luftfartsverket: Lufttransporter. 4.Polisen: Landtransporter utom järnvägstransporter. 5.Järnvägsstyrelsen: Järnvägstransporter. 6.Kustbevakningen: för transport i hamnar. 7.Statens strålskyddsinstitut: Frågor som rör transport av radio- aktiva ämnen som inte utgör klyvbara ämnen eller som utgör klyv- bara ämnen och för vilka undantag från vissa speciella förpack- ningskrav gäller. 8.Statens kärnkraftsinspektion: Frågor som rör transport av radioaktiva ämnen som utgör klyvbara ämnen och för vilka speciella förpackningskrav gäller. skall samordna tillsynsmyndigheternas verksamhet samt bistå med teknisk sakkunskap till de myndigheter som utövar tillsyn över landtransporter. och får inom sina respektive områden meddela de verkställighetsföreskrifter till lagen om transport av farligt gods och denna förordning som behövs för Polisens och tillsynsverksamhet. 7 § Behörigt organ för teknisk kontroll enligt bilagorna till ADR, i RID, IMDG-koden, ICAO-TI och bilagorna till rådets direktiv /55/EG (väg), och 96/49/EG (järnväg), skall för del vara 1.på fordonsområdet: de besiktningsorgan som anges i fordonslagen (2002:574), 2.för sådan utrustning som omfattas av rådets direktiv /36/EG av om transportabla tryckbärande anordningar: de organ som av något land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) anmälts till Europeiska unionen (EG) för uppgifter i samband med bedömning av överensstämmelse under direktivet och 3.för övriga områden: de organ som ackrediterats för motsvarande uppgifter beträffande nationella transporter enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. 8 § Säkerhetsrådgivare skall ha genomgått ett prov som godtagits av och inneha ett giltigt intyg för säkerhets- rådgivare för transport av farligt gods. 9 § Har ett intyg för säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar utfärdats i annan stat inom EES skall det gälla enligt sitt innehåll i . Har intyg för säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods på väg eller järnväg utfärdats i skall det gälla enligt sitt inne- håll i . 10 § Allvarliga eller upprepade överträdelser som äventyrar säkerheten vid transport på väg av farligt gods och som har begåtts med ett fordon eller av ett företag som är registrerat i en annan stat inom EES, skall av tillsynsmyndigheten rapporteras till de behöriga myndigheterna i den staten. Om en sådan överträdelse har begåtts med ett fordon som är registrerat i , skall tillsyns- myndigheten rapportera överträdelsen till de behöriga myndig- heterna där. Om en sådan överträdelse har begåtts av ett företag som är registrerat i en stat som är ansluten till ADR, men inte är medlem i EES, skall tillsynsmyndigheten rapportera överträdelsen till de behöriga myndigheterna i den staten. Allvarliga eller upprepade överträdelser som äventyrar säker- heten vid transport på järnväg av farligt gods och som har begåtts av ett företag som är registrerat i en stat som är ansluten till RID, skall av tillsynsmyndigheten rapporteras till de behöriga myndig- heterna i den staten. 11 § Om det vid en vägkontroll av ett fordon som är registrerat i en annan stat inom EES eller i framkommer omständigheter som ger anledning att anta att det begåtts allvarliga eller upprepade överträdelser men dessa inte kan styrkas vid kontrolltillfället på grund av att nödvändiga uppgifter saknas, skall tillsynsmyndig- heten och behöriga myndigheter i den andra staten bistå varandra vid utredningen av ärendet. skall i mot- svarande fall bistå behöriga myndigheter i andra stater inom EES eller i beträffande fordon som är registrerade i . Om tillsynsmyndigheten i dessa syften kontrollerar ett företags lokaler, skall resultatet av denna kontroll meddelas den andra berörda staten. 12 § skall till Europeiska gemenskapernas kommission lämna en rapport om föregående års kontroller av vägtransporter och därvid lämna uppgifter om 1.uppskattad mängd farligt gods som transporterats på väg, 2.antal utförda kontroller, 3.antal kontrollerade fordon, uppdelat i antal fordon som är registrerade i , i andra stater inom EES och i stater utom EES, 4.antal anmälda överträdelser och 5.antal och slag av påföljder. Tillsynsmyndigheterna skall förse med ovanstående uppgifter beträffande före- gående års vägtransporter. 13 § skall, om det bedöms nödvändigt, vidarebefordra de rapporter om svåra olyckor eller tillbud som tagit emot inom ramen för sina uppgifter som behörig myndighet enligt 5 §. Rapporterna skall vidarebefordras till sekretariatet för ekonomiska kommission för när det gäller vägtransporter och till centralkontoret för den mellanstatliga organisationen för internationell järnvägstrafik (OTIF) när det gäller järnvägstransporter. Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för sjötransporter finns internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS) regulation I/21 och bihang III till internationella konventionen om förhindrande av havsförorening från fartyg 73/78 (Marpol) art. 8 och 12. Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för luftfarten finns i och rådets direktiv /42/EG av om rapportering av händelser inom civil luftfart. 14 § Transportmyndigheterna får meddela föreskrifter i den utsträckning som framgår av 19 § andra stycket 1–12 och 17–18 lagen (0000:000) om transport av farligt gods samt meddela ytter- ligare föreskrifter för verkställighet. 15 § får meddela -undantag från lagens krav på säkerhetsrådgivare, -föreskrifter om säkerhetsrådgivares uppgifter och utbildning, -föreskrifter om på vilket sätt utfärdande av utbildningsintyg skall ske och -föreskrifter om verksamhetsledningens bevarande av hand- lingar med stöd av 19 § andra stycket 14 lagen (0000:000) om transport av farligt gods. får meddela ytterligare föreskrifter för verk- ställighet. 16 § får meddela föreskrifter om land- transportskydd med stöd av 19 § andra stycket 16 lagen (0000:000) om transport av farligt gods. får meddela ytterligare föreskrifter för verk- ställighet. 17 § får ingå avtal med utländska myndigheter som innefattar avsteg från bestämmelser i bilagorna till ADR och i RID i den utsträckning som medges där och i ADR- och RID-direktiven. 18 § får meddela föreskrifter om utbildning och examination och utse annan att anordna sådana prov som enligt denna myndighets föreskrifter kan krävas för säkerhets- rådgivare och för förare av landtransporter av farligt gods med stöd av 19 § andra stycket 13 och 15 lagen om transport av farligt gods. får meddela ytterligare föreskrifter för verk- ställighet. 19 § får ta ut en avgift för sina kostnader med anledning av prov och intyg för förare vid transport av farligt gods. får även ta ut en avgift för sina kostnader för prov och utfärdande av intyg för säkerhetsrådgivare för trans- port av farligt gods. 20 § Har föreskrifter meddelats om krav på tillstånd eller förhands- anmälan enligt 19 § andra tycket 6 lagen (0000:000) om transport av farligt gods, får transportmyndigheterna uppdra åt Polisen att pröva ärenden om tillstånd eller att ta emot förhandsanmälan. För farligt gods som är hänförligt till 5 § 7 lagen (0000:000) om transport av farligt gods prövas sådana ärenden av och inom res- pektive myndighets verksamhetsområde. 21 § Innan en transportmyndighet meddelar föreskrifter skall samråd ske med övriga transportmyndigheter. Berör föreskrifterna en annan myndighets verksamhetsområde, skall samråd ske även med denna myndighet. Om det är fara för liv, hälsa, miljö, egendom eller risk för betydande ekonomisk skada och samråd inte kan ske inom skälig tid, skall i stället information lämnas efter det att föreskriften meddelats. Denna förordning träder i kraft . För beslut som har meddelats före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. För de transporter av farligt gods som utförs av Försvarsmakten eller av träder den nya förordningen i kraft . För föreskrifter om fordon tillhöriga Försvars- makten träder den nya förordningen i kraft . Regeringens direktiv (dir. 2003:99) återges i bilaga 1. Uppdraget är att göra en översyn av lagen och förordningen om transport av farligt gods samt att lämna förslag till den för- fattningsreglering som bedöms nödvändig. Arbetet inriktar sig på att förenkla och modernisera lagen och förordningen. Utredningsarbetet har bedrivits i form av en enmansutredning. Arbetet har skett i nära samarbete med experterna, som represen- terar berörda departement, myndigheter och näringslivet. Fakta om utredningsuppdragets delfrågor har samlats in på flera olika sätt. Uppgifter och synpunkter har under arbetets gång kontinuerligt lämnats av utredningens experter. Utredningen har överlagt med och Statens strålskydds- institut. Vidare har samråd skett med Polisen, och Järn- vägsinspektionen. Utredningen har dessutom inhämtat synpunkter på förslaget om regleringen av behöriga myndigheter från , , , , Fisk- eriverket, och . Utredningen har haft samråd med (N 2001:09), (Ju 2000:06), Marknadskontroll- utredningen (UD 2003:01) och . Vidare har sam- råd skett med för regelgranskning (NNR) såvitt avser förslagets konsekvenser för små företags villkor. Utredningen lägger fram förslag till en lag om transport av farligt gods och en förordning om transport av farligt gods. föranleder även ändringar i sekretesslagen (1980:100) och lagen om medverkan vid polisiär övervakning (1982:395). 2Huvuddragen i nuvarande reglering I detta kapitel ges en översikt över den rättsliga regleringen av transporter av farligt gods. Den reglering som finns är svår- överskådlig och omfattande. En orsak till detta är att reglerna dels från början utformades för att passa varje transportslag, dvs. sjö-, luft-, väg- och järnvägstransporter, dels utformats på olika nivåer inom olika organ såsom FN, EU och nationellt i de lagstiftande församlingarna samt genom myndighetsföreskrifter. För att kunna utforma de svenska reglerna ändamålsenligt, vilket underlättar för att revisioner på det internationella planet skall kunna genomföras på ett smidigt sätt på nationell nivå, måste man ha klart för sig hur de internationella reglerna kommer till och vem som utarbetar dem. Framställningen i detta kapitel är därför till för att underlätta förståelsen av hur regelsystemet fungerar på området. FN:s Ekonomiska och Sociala Råd (ECOSOC) tillsatte en expertgrupp för att utarbeta ett världsomfattande system för transport av farligt gods. Expertgruppen, som fick benämningen on the Transport of Dangerous Goods, arbetar med rekommendationer för klassificering, kriterier för testmetoder och förpackning av farligt gods vid transport. Beträffande radioaktivt material samarbetar nära med (). Expertgruppen utfärdar regelbundet rekommendationer beträffande transport av farligt gods, s.k. model regulations. Sådana nya bestämmelser av betydelse utfärdas vart annat år. De senaste är utgåva 13 som trädde i kraft . Nya bestämmelser förväntas till . Huvuddragen i nuvarande reglering FN-rekommendationerna består av sju delar. Förutom en inledande allmän del innehåller rekommendationerna regler om klassificering, förteckning över farligt gods och särbestämmelser för mindre mängder farligt gods. Dessutom finns bestämmelser om avsändning och tillverkning samt regler om förpackningar och tankar och bestämmelser om provning av dessa. Vidare finns bestämmelser om transport, lastning, lossning och hantering av farligt gods. Bestämmelserna om klassificering delar in farligt gods i sammanlagt nio klasser. Indelningen görs utifrån respektive ämnes farlighet. Till varje klass hör en ämnesförteckning. Denna inne- håller merparten av de mest frekvent transporterade ämnena, men är inte uttömmande. Följande klasser finns. Explosiva ämnen och föremål Klass 4 Brandfarliga fasta ämnen, självreaktiva ämnen och fasta okänsliggjorda explosivämnen, självantändande ämnen och ämnen som utvecklar brandfarlig gas vid kontakt med vatten Klass 5 Oxiderande ämnen och organiska peroxider Klass 6 Giftiga och smittförande ämnen Klass 7 Radioaktiva ämnen Klass 8 Frätande ämnen Klass 9 Övriga farliga ämnen och föremål FN-rekommendationerna har blivit vägledande för allt inter- nationellt arbete med transporter av farligt gods. FN-rekommenda- tionerna har således bärighet på transporter av alla slag. Trots detta har rekommendationerna när de tagits upp av andra internationella organ anpassats till varje enskilt transportslag. Huvuddragen i nuvarande reglering 2.3Internationella organisationer som utarbetar regler för varje transportslag De internationella organ som utarbetar regler på internationell nivå är för sjötransporter internationella sjöfartsorganisationen (IMO), för järnvägstransporter internationella organisationen för trans- porter på järnväg (OTIF), för lufttransporter internationella civila luftfartsorganisationen () och för vägtransporter FN:s ekonomiska kommission för (UNECE). Samtliga organisationer utom OTIF och är FN-organ. Alla dessa organisationer som hanterar frågor om transport av farligt gods, har fattat principbeslut om att lägga FN-experternas modell- reglering till grund för de regler som utarbetas inom respektive transportslag. IMO (som från början gick under beteckningen IMCO) bildades i FN:s regi och har högkvarter i . Arbetet inom organisationen startade . Huvuduppgiften har redan från början varit att öka säkerheten vid sjötransporter och att motverka utsläpp och miljöförstöring till sjöss. Uppdraget att utarbeta en kod för internationella sjötransporter av farligt gods fick IMO i samband med utarbetandet av regler för säkerhet för människoliv till sjöss (den s.k. SOLAS konventionen). SOLAS drar endast upp ramarna för säkerheten till sjöss. Dessa ramregler behöver således kompletteras med mera detaljerade regler. Detta har skett genom den s.k. IMDG-koden. Regleringen kring järnvägstransporter handhas av OTIF. Denna organisation (eller rättare dess föregångare) bildades och har säte i . Genom den senaste revisionen av konventionen om internationella transporter med järnväg (COTIF) har organisationen till uppgift att främja harmonisering av regler kring järnvägstransporter. Häri ingår också transporter av farligt gods. Inom området för lufttransporterna är det , beläget i , som handhar utarbetandet av regler för transport av farligt gods. Inrättandet av denna organisation skedde i där den internationella konventionen om civil luftfart (Chicagokonventionen) antogs. fick först i uppdrag att ta fram regler för transport av farligt gods. Arbetet utmynnade i ett tillägg till Chicagokonventionen genom 18. byggde den lufträttsliga regleringen av transporter av farligt gods på regler som utarbetats av den Internationella luftfarts- Huvuddragen i nuvarande reglering associationen () vilket är en sammanslutning av flygbolag. Även utarbetar regler för transporter av farligt gods. Dessa har dock inte någon offentligrättslig ställning. Slutligen är det en arbetsgrupp (WP.15) inom UNECE som hanterar reglerna för transporter av farligt gods på väg. Denna organisation är en regional för utveckling av ekonomin i . Den inrättades och har säte i . Inom arbetsgruppen sker alltså det arbete som leder fram till utfärdande av bilagorna till ADR med senaste version . Slutligen skall nämnas att har etablerat en s.k. kommitologi-kommitté enligt de direktiv om transporter av farligt gods som antagits inom unionen. Denna kommitté skall verka som kommissionens expertgrupp i frågor om farligt gods. Kom- missionen medverkar som observatörer i arbetet såväl inom UNECE och OTIF som inom . 2.4Internationella konventioner och överenskommelser Som framgått har respektive internationell organisation för varje transportslag utarbetat egna bestämmelser utifrån FN-rekom- mendationerna. Det regelverk som har utarbetats för respektive transportslag följer i huvudsak den klassindelning och andra före- skrifter om förpackning m.m. som anges i FN-rekommenda- tionerna. Inom EU har också regler om transport av farligt gods beslutats genom direktiv. Dessa gäller på grund av även i vissa länder utanför EU. Så är fallet med t.ex. . IMO har sammanställt en enhetlig kod för transport av förpackat farligt gods till sjöss, International Dangerous Goods Code, den s.k. IMDG-koden. Koden omfattar inte transporter med fartyg som är byggda för att transportera gods i oförpackad form, s.k. bulktransporter. För transporter av oförpackat gods har IMO utarbetat särskilda regler som i större utsträckning behandlar fartygets säkerhet. Huvuddragen i nuvarande reglering IMO har även utarbetat rekommendationer för hantering av farligt gods i hamnar. ingår IMDG-koden i SOLAS. Detta innebär att koden nu är tvingande för de länder som är anslutna till SOLAS. är anslutet till SOLAS varför IMDG-koden numera är tvingande för svensk del. IMDG-koden delas in i sju delar vilka motsvarar den indelning som görs i FN-rekommendationerna. Här skall också uppmärksammas att det mellan staterna kring har träffats ett avtal innebärande att vissa särskilt angivna transporter av farligt gods kan ske enligt bestämmelserna i bilagorna till ADR och i RID på för ändamålet godkända fartyg. Detta s.k. Östersjöavtal gäller tills vidare. Internationella regler för transport av farligt gods på järnväg finns i Règlement Concernant le Ferroviaire des Marchandises Dangereuses (RID). RID är en bilaga till det inter- nationella järnvägsfördraget upprättat i COTIF, senast ändrat . har anslutit sig till RID. Av RID framgår att bilaterala eller multilaterala avtal som avviker från konventionens bestämmelser kan ingås men att dessa skall sändas till FN:s generalsekreterare som skall underrätta övriga konventionsländer om innehållet. Konventionen reglerar endast internationella transporter. Enligt konventionen skall RID vara gällande i konventions- länderna. RID delas in i sju delar. Dessa motsvarar den indelning i delar som görs i FN-rekommendationerna. Även för luftfarten finns internationella bestämmelser avseende transport av farligt gods. Dessa tas upp i 18 till konven- tionen om internationell luftfart, den s.k. Chicagokonventionen. Närmare reglering finns i den av utgivna Technical Instructions (ICAO-TI). De länder som tillträtt Chicago- konventionen, däribland , är automatiskt bundna även av ICAO-TI. Huvuddragen i nuvarande reglering ICAO-TI är indelad efter samma mönster som FN-rekom- mendationerna. Dessa har också stått som mönster för den klassindelning som görs i ICAO-TI. Flygbolagen har dessutom inom den internationella luftfarts- associationen utarbetat egna bestämmelser om transporter av farligt gods (IATA-DGR).