sou · GSB372 · 2005-01-01 00:00:00 — Efterbehandlingen omfattar bl.a. interna transporter, ny mellan- lagring, torkning om det behövs, rensning, uttagning av prov för officiella laboratorieanalyser, eventuell behandling av utsädesburna sjukdomar genom betning samt förpackning, förslutning/förseg- ling och etikettering. I bearbetningsanläggningen sker officiell provtagning av varje enskilt utsädesparti i den mängd och på det sätt som föreskrivits av . Provtagning av utsäde till spannmål sker normalt med hjälp av en automatisk provtagnings- anordning. återstår certifiering av utsädespartiet. De prover som tagits från partiet skickas, jämte en provrapport till eller FMAB eller, inom egenkontrollsystemet, till ett annat av god- känt laboratorium för analys.7 En första åtgärd, efter registrering av provet, är uppdelning i flera mindre delprover för undersökning av vattenhalt, renhet, sundhet och grobarhet. Varje delprov åtföljs un- der analyserna av en särskild blankett. Resultaten av delproverna införs på respektive blankett och utgör, jämte protokollet från fält- besiktningen och resultaten av kontrollodlingen, underlag för slut- ligt beslut om certifiering av utsädespartiet. Certifieringsbeslutet utgörs, fysiskt sett, av ett certifikatinstrument med tillhörande eti- ketter för förpackningarna. Både certifikatet och etiketterna inne- håller identifikationsuppgifter om utsädet. Först i detta läge är det tillåtet att sälja utsädespartiet eller delar av det. Distributionen sker vanligen i utsädesföretagens egen regi. Det är vanligt att jordbrukare, som köper och får utsädet levererat un- der vintern, får en viss rabatt på priset för utsädet. Leverans ger utsädesproducenterna ett större utrymme för planering av den kommande utsädesproduktionen. Utsäde som blivit över efter en odlingssäsong kan lagras, men det ställer stora krav på lag- ringsförhållandena. Utsädespartierna märks också med ett bäst- föredatum. Utsädet får säljas även utgått, men i så fall krävs ny analys och nytt certifikat. 7 Systemet med s.k. egenkontroll innebär, till skillnad från officiell kontroll, att kontrollåtgärder vidtas av utsädesföretagen i egen regi eller genom annan icke officiell aktör. Innebörden beskrivs närmare i kapitel 4. Det färdiga utsädet av tidiga generationer kan användas för pro- duktion av utsäde i en eller flera senare generation. I så fall påbörjas en ny odlings- och kontrollcykel som den beskrivna med bl.a. fältbesiktning, kontrollodling och laboratorieanalys. De olika åt- gärderna i kontrollcykeln framgår av figur 2.2. Alternativt utgörs produkten av bruksutsäde, som skall användas för produktion av livsmedel eller djurfoder, men annan användning av jordbrukets produkter förekommer också, t.ex. i industrin eller som bränsle. Som framgått dokumenteras varje generation och dess härstam- ning noggrant för att inte fler generationer än vad som är lämpligt skall framställas, med en sämre utsädeskvalitet som följd. finns inga sådana begränsningar för enskilda lantbrukare och andra användare, förutsatt att utsädet används för eget bruk. Det är för- bjudet att sälja sådant, s.k. hemmarensat utsäde. Liksom för fröburna växtslag krävs sortgodkännande av potatis. Föregående beskrivning av växtförädling, växtförädlarrätt och sort- provning är därför i stora drag giltig även för potatis. I reglerna för certifiering av utsädespotatis finns krav som är baserade på såväl utsädeslagen (1976:298) som på växtskyddslagen (1972:318). ansvarar genom certifieringen för att båda aspekterna tillvaratas. Utgångsmaterialet vid produktion av utsädespotatis är s.k. me- ristemplantor, dvs. plantor som framställts i laboratorium ur den yttersta spetsen av en potatisgrodd. Detta görs för att säkerställa att utgångsmaterialet är fritt från växtskadegörare. Meristemplan- torna förökas sedan till ett större antal plantor i provrör. Plantorna används för att producera den första knölgenerationen s.k. mini- knölar. I det svenska systemet kallas dessa SS. Den fortsatta utsä- desproduktionen sker i fält. De höga klasserna produceras främst i och , eftersom risken för virusspridning är betydligt mindre där. När förökningen ska börja krävs en anmälan om fältbesiktning. Denna skall innehålla data om uppdragsgivaren, odlaren, utsädets härstamning samt om odlingens storlek och läge. Potatis kan drabbas av många jordbundna sjukdomar. Därför krävs att potatis inte odlats på fältet under flera föregående år. Fälten och odlingen skall enligt växtskyddslagstiftningen vara fria från ett antal skade- görare. Vid produktion av klass A ska fälten vara fria från potatis- cystnematoder. Vid produktion av högre klasser gäller detta krav hela brukningsenheten. För att minimera riskerna för överföring av sjukdomar och skadedjur genom kontakter med maskiner och an- nan utrustning, finns också krav på rengöring och desinficering och regler som begränsar vilka klasser av utsädespotatis som får odlas eller lagras på brukningsenheten. Det finns också begränsningar och förbud när det gäller bruk av maskiner och utrustning som an- vänds vid annan odling än utsädesodling. Produktionen sker till stor del genom kontraktsbundna odlare, men också genom fristå- ende odlare som inte är bundna till något av de större potatisföre- tagen. Härigenom kontrolle- ras fältet av personal från eller av personal som är auktorise- rad av . Vid besiktningen skall hela fältet gås igenom noggrant. Besiktningsmannen skall bl.a. notera om plantor med virussjuka (krussjuka), stjälkbakterios, avvikande typer eller av främmande sort förekommer. Avståndet till närmaste potatisodling kontrolle- ras också. Klarar odlingen dessa krav skall den godkännas. Kraven är högst i de höga klasserna och lägre i klass A. Det beror på att klass A inte ska förökas i ytterligare generationer. Protokollet från fältbesiktningen distribueras på samma sätt som vid besiktning av fröburna växtslag. Efter skörden lagras potatisen i lagerhus. Det sker antingen hos odlarna, men en del utsädespotatis transporteras till de större la- gerhusen nära uppdragsgivarna. tas prov på alla par- tier, som insänds till för virustest. Denna börjar med att po- tatisen sätts i växthus. När plantan är ca bedöms, okulärt och med s.k. ELISA-test, om den är virussjuk.8 För att certifiering skall vara möjlig får partiet inte innehålla mer än en viss andel sjuka plantor. Kraven är strängast i de höga certifieringsklas- serna. sker beställning av certifiering hos . Vid certifi- eringen kontrolleras härstamning, att virustest är utförd och att virushalten i partiet inte överskrider fastställda gränser. Från febru- ari månad och fram sorteras potatisen för certifiering och då tar : s kontrollant ut prov för knölkvalitetskontroll. Kontrollanten skär i ett angivet antal knölar och undersöker om tecken finns på vissa sjukdomar och skador. För att partiet slutli- gen ska kunna certifieras krävs att fältbesiktningen, virustesten och knölkvalitetskontrollen är godkända. När allt i partiet är sorterat 8 står för Enzyme-Linked ImmunoSorbant Assay. och packat lämnar kontrollanten in en redovisning av mängden certifierad vara, som ligger till grund för debiteringen av uppdrags- givaren och statistik av certifierad mängd. Dessutom kontrolleras alla partier i klass SE1 avseende förekomst av ljus ringröta. Denna analys görs av laboratorium som anvisar. Potatis lagras aldrig till nästa säsong. Volymer som inte kan säljas som ut- säde blir mat- eller industripotatis. Efterfrågan på utsäde styrs i första hand av vilka arealer som odlas. Den totala jordbruksmarken omfattade knappt 3,2 miljo- ner ha. Härav utgjordes knappt 2,7 miljoner ha av åkerareal och knappt 500 000 ha av betesmark. En betydande andel, av den samlade åkerarealen, används för odling av spannmål samt vall- och foderväxter. Spann- mål och vall- och foderväxter odlas i nästan lika stor omfattning, dock med en något större andel spannmål. av åkerarealen låg 2003. Det innebär att ungefär en tiondel av åkerarealen utnyttjas för odling av samtliga övriga växtslag, såsom potatis, baljväxter, betor och oljeväxter. De enskilda andelarna för sådana växtslag är små och varierar mellan (potatis) och (oljeväxter). Den odlade arealen återspeglar dock inte det ekonomiska värdet av respektive gröda. De största åkerarealerna finns i Skåne- och med mellan 400 000 och 500 000 ha vardera. I finns ca 200 000 ha och i län ca 150 000 ha. Övriga län har mindre andelar. Spannmålsodlingen bedrivs främst i , och i . Jordbruksmarkens fördelning , procent Baljväxter och grönfoder Potatis Sockerbetor Raps och rybs Övriga växtslag Träda Åkerarealen har minskat något från knappt 2,8 miljoner ha 1995. Däremot har arealer med spannmålsodling ökad med ca 50 000 ha . Den största ökningen har skett beträffande vete, medan arealen med korn minskat och havreodlingen varit ganska . För övriga växtslag kan noteras att odlingen av vall- och foderväxter liksom oljeväxtodlingen minskat. Av tabell 3.1. framgår att det är svårt att urskilja tydliga tendenser. Den inbördes fördel- ningen mellan olika grödor varierar, i vissa fall signifikant, . Jordbruksmarkens fördelning åren 1995 samt 2000–2003 Hektar 1)2000 ingår vissa arealer stråsäd till grönfoder och stråsäd/baljväxtblandningar avsedda att skördas som grönfoder. 2)Frövall, oljelin, energiskog, trädgårdsväxter samt alla övriga mindre åkergrödor som inte ingår i ovanstå ende redovisning. 3)Arealer som ej kunnat fördelas per gröda. Produktionsvolymen, liksom storleken på den areal som används, är beroende av en rad olika omvärldsfaktorer så som priset på pro- dukterna och politiska beslut om stöd till produktion eller om pris- reglering. Efterfrågan och konkurrens, både nationellt och interna- tionellt, är andra viktiga faktorer, liksom strukturella förändringar inom jordbrukssektorn. En särskild omständighet som också kan förväntas påverka det europeiska jordbruket är . Historiskt sett kan de största effekterna noteras i samband med omläggningar av jordbrukspolitiken. Erfarenheten visar att sådana reformer har påverkat jordbrukets verksamhetsförutsätt- ningar mer än andra förändringar. beslutade att jordbruksproduktionen skulle öppnas för konkurrens och ske på samma villkor som produktion av andra varor och tjänster. Kon- sumenternas efterfrågan skulle styra vad som producerades. Re- formen ledde bl.a. till en kraftig nedgång i spannmålsproduktionen. I samband med EU-inträde återreglerades jordbrukssek- torn. Stöden ökade i omfattning och produktionen steg. ökade användningen av certifierat utsäde. Efterfrågan på sådant utsäde hade varit låg , då ungefär lika delar hemmarensat och certifierat utsäde användes vid spannmålsodling. Andelen certifierat utsäde, i vart fall spannmåls- utsäde, har därefter, enligt vad branschföreträdare redovisat för utredningen, ökat till ungefär samma nivå som gällde års jordbruksreform, dvs. av landets samlade behov av utsäde.1 När blev medlem i EU infördes det stödsystem som tillämpas i EU:s gemensamma jordbrukspolitik, Common Agricultural Policy (CAP). Målen för CAP är att öka produk- tiviteten i jordbruket, ge jordbrukarna en skälig levnadsstandard, stabilisera marknaderna, trygga livsmedelsförsörjningen och säker- ställa att konsumenterna har tillgång till livsmedel med låga priser. Det liknar i hög grad den svenska jordbrukspolitikens mål- sättningar års avreglering. CAP har två pelare. Den första pelaren är gemensam för samt- liga medlemsländer och består av ekonomiska stödåtgärder till jordbruksproduktionen, exempelvis för odling av grödor och djur- hållning, s.k. direktstöd eller marknadsordningar. Omkring 90 pro- cent av de utbetalade EU-stöden avser stödåtgärder inom CAP:s första pelare. Den andra pelaren avser utveckling av miljövänliga odlingsmetoder och en levande landsbygd. I denna del har med- lemsländerna möjlighet att utforma egna program för miljö- och landsbygdsutveckling. Jordbrukspolitiken finansieras genom tullar, införselavgifter och producentavgifter, men till allra största delen genom bidrag från medlemsländerna. De jordbrukspolitiska åtgär- derna inom CAP, i första hand stödåtgärderna, motsvarar i storlek knappt hälften av EU:s samlade budget. 1 För en brett upplagd omvärldsanalys av jordbrukets verksamhetsförutsättningar hänvisas till promemorian Genomförandet av EU:s jordbruksreform i (Ds 2004:09). EU:s jordbrukspolitik är i hög grad föråldrad och mindre ändamålsenlig. Den är också dyr. Flera av målen ter sig otidsenliga, exempelvis råder överskott på livsmedel i EU och det är knappast troligt att någon bristsituation kommer att uppstå. Den gemen- samma jordbrukspolitiken har också varit föremål för mycket kri- tik. kommer att ställa krav på förnyelse av jord- brukspolitiken. CAP påverkar också utvecklingsländernas konkur- renskraft på världsmarknaden. () har därför krävt att CAP skall förändras. En sådan åtgärd är viktig i de pågående förhandlingarna inom WTO. En förändring av den gemensamma jordbrukspolitikens mål, inriktning och styr- medel har mot den bakgrunden skett inom ramen för arbetet med den halvtidsöversyn, (MTR), som genomförts . träffade EU:s jordbruksministrar en överenskommelse om ett nytt stödsystem, som omfattar stora delar av jordbruks- sektorn. Ett övergripande syfte med reformen är att ge lantbruket ekonomiska incitament att producera produkter som konsumen- terna efterfrågar. har produktionsvalen i allt väsentligt styrts av stödsystemet. Reformen innebär i huvudsak att direktstö- den till jordbruket omvandlas till inkomststöd, s.k. frikopplade gårdsstöd, som utbetalas oberoende av produktionens inriktning och omfattning. har betydande ersättningar utbetalats till spannmålsodling, vilket lett till en överproduktion av spannmål i förhållande till efterfrågan. Ett villkor för utbetalning av det fri- kopplade gårdsstödet är att marken hävdas, den får inte växa igen, och att lagstiftningen inom t.ex. djurskydds- miljö- och livsme- delsområdet efterlevs. Däremot kan stöd erhållas även om marken ligger i träda.2 En neddragning av stödet till jordbruksproduktionen kommer också att ske gradvis genom s.k. modulering. Det innebär att stöden minskar , , samt därefter . De medel som därige- nom frigörs skall överföras till andra pelaren, dvs. miljö- och lands- bygdsutveckling eller utnyttjas för att minska den nationella med- finansieringen i miljö- och landsbygdsprogrammen. 2 De grundläggande reglerna för det frikopplade gårdsstödet finns i rådsförordningen EG nr 1782/2003, som antogs . förväntas antas av . ökar möjligheterna till riktade insatser för att tillgodose landsbyg- dens behov. Det är tillåtet för medlemsländerna att använda av de frikopplade stöden för miljöåtgärder, s.k. natio- nella kuvert, i samband med omläggningen. Ett beslut om utgifts- tak för de traditionella jordbruksutgifterna har redan tidigare fattats. En mekanism för minskning av inkomststöden när detta tak riskerar att nås införs nu också. Reformen får genomföras med början tidigast och . Reformen skall ses över och dess effekter utvärderas . träffade regeringen en överenskommelse med och om hur den nya stödmodellen skall införas i . Den huvudsakliga innebörden av överenskommel- sen är att stöden till jordbruket frikopplas fullt ut från produktio- nen, dock med undantag av bidragen för handjur i nötköttspro- duktionen. Dessa skall kopplas till . Frikopplingen skall genomföras i form av en blandmodell, där en viss del läggs ut som ett grundbelopp på arealen och en viss del bygger på gårdens tidi- gare produktion. Ett basstöd till naturbetesmarker införs. I över- enskommelsen ingår också att under innevarande programperiod skall användas för att stärka miljö- och landsbygdsprogrammet. En del av pengarna är EU-medel som förts över från direktstöd till s.k. LBU-medel. Pengarna skall användas till miljöförbättrande åtgärder. Överenskommelsen omfattar också en sänkning av dieselskatten för jordbrukets arbetsmaskiner och att av direktstöden skall användas till att förmedla mervärden i svensk mat. Som framgått är ett övergripande mål med reformen att konsu- menternas efterfrågan i högre grad än tidigare ska ge genomslag i produktionen. Det kan därför antas att omställningen av stödsy- stemen kan, i likhet med tidigare reformer, påverka vad som odlas och på vilka arealer. Förändringar i dessa avseenden kommer att påverka efterfrågan på utsäde. Vid en hearing, som utredningen genomförde , har företrädare för utsädesbran- schen ganska samstämmigt redovisat uppfattningen att några mer betydande förändringar inte är att vänta när det gäller åkerarealens 3 Se Ds 2004:9 sid. 265 ff. omfattning och användning. Smärre förändringar kan dock ske i den inbördes fördelningen mellan olika slag av grödor. Sålunda uppgavs att en minskning av den samlade spannmålsodlingen med 5–kan förutses, liksom en ganska betydande ök- ning av oljeväxtodlingen med 30–. Det senare bedömdes bero på en ökande internationell efterfrågan på oljeväxter för driv- medelsframställning, i kombination med att en mer än marginell ökning av oljeväxtodlingen i övriga inte är möjlig. Olje- växterna svarar dock för en liten andel av åkerarealen, , medan spannmål odlas på av denna areal. () har på uppdrag av regeringen analyserat vilka effekter jordbruksreformen kan antas ge för odlingen av lantbruksväxter.4 Analysen har skett i en simula- tionsmodell, . Modellen har utvecklats i ett internationellt samarbete mellan forskargrupper i 15 europeiska länder.5 innefattar en databas på regional nivå, en ekonomisk modell över jordbrukssektorn i EU samt en modell över marknaden för jord- bruksprodukter. SLI understryker att modellen ger en förenklad bild av hur jordbrukssektorn fungerar. Jordbrukets andel av den samlade bruttonationalprodukten är liten. Det innebär att händel- ser i andra delar av ekonomin, såsom förändrade valutakurser och ränte- och löneutvecklingen, kan påverka jordbrukssektorn. De resultat som redovisas i det följande skall därför ses som indikatio- ner på effekternas riktning och storleksordning. SLI bedömer att måttliga förändringar kan förväntas i den svenska åkerarealens storlek, medan större förändringar antas bli en följd av reformen i övriga EU. Arealer med vallodling antas öka med i genomsnitt i EU-länderna, medan de i stort sett inte alls förändras i . Orsaken är även här att vallod- lingen, som inte varit stödberättigad, kommer att omfattas av det generella stödet varigenom den blir mer lönsam . I odlas emellertid redan tillräckligt med vall för att tillgodose behoven. Den svenska spannmålsarealen förväntas minska med sammantaget . Kornarealen minskar enligt SLI:s bedöm- ning , havre och råg , medan arealer med potatisodling ökar och socker- betsarealen förblir oförändrad. 4Halvtidsöversynen av den gemensamma jordbrukspolitiken, 2003:1, Se . 5 Mer information om kan hämtas från /rsrch/capri en_htm. Alla grödor odlas inte överallt i landet beroende på t.ex. klimat- faktorer. Det innebär att åkerarealen kommer att påverkas i varie- rande grad i landets olika delar. SLI bedömer att arealen med spannmålsodling kommer att minska mer än riksgenomsnittet, så- ledes , i hela inklusive . Det- samma gäller och . I och i förväntas minskningen motsvara riksgenom- snittet, . I sydöstra och i minskar spann- målsarealerna mindre än riksgenomsnittet. När det gäller arealer med träda, som sammantaget kan antas öka något, kan den största ökningen förväntas i och östra . En genomsnitt- lig ökning kan antas inträffa i , och , medan ökningen blir mindre än riksgenomsnittet i Skåne-, och län. Bedömningar inom och Teagasc visar på lik- nande resultat.6 har vid en samlad bedömning upp- skattat att den svenska spannmålsarealen kommer att minska med 9 procent.7 Samtliga här redovisade analyser utgår från att interven- tionspriset för spannmål skulle sänkas . Någon sådan sänkning genomfördes aldrig. Detta kommer att påverka lönsam- heten, främst i områden där avkastningen är dålig och spannmål ofta anmäls till intervention. Om världsmarknadspriset ligger under den prisnivå som råder i ett land eller en region finns, vid sidan av interventionssystemet, en möjlighet att få bidrag vid försäljning av jordbruksprodukter på världsmarknaden. I berörs i första hand spannmål. Inom () finns, framför allt från utvecklingsländernas sida, starka krav på att exportstöden skall av- vecklas. Stöden innebär att konkurrensen på världsmarknaden snedvrids genom att EU och kan sälja sina produkter till lägre priser än som vore möjligt utan bidrag. Exportbidragen har varit en viktig orsak till att förhandlingarna inom WTO varit låsta under en 6Teagasc är Irish Agriculture and Food Development Authority, se . 7Se remissyttrande Dnr 44-836/2003. klargjordes emellertid att EU nu är be- rett att avveckla exportbidragen på jordbruksområdet. har det samlade exportstödet till svenska ex- portörer minskat från till 2002. utbetalades drygt 350 miljoner kro- nor i exportbidrag. Minskningen beror på att justeringar har gjorts i bidragsnivån för vissa produkter, men också på att spannmålssek- torn har närmat sig världsmarknadspriset. Exportsbidraget berör nu nästan enbart exporten av havre.8 Stödet betalas inte direkt till lantbrukarna utan till den som exporterar produkterna. En avveck- ling av stödet skulle dock innebära ytterligare en faktor som mot- verkar svensk spannmålsproduktion. WTO-förhandlingarna kan också, enligt vad inhämtat från branschföreträ- dare, komma att leda till en minskning av den svenska sockerbets- arealen. En avveckling av exportstöden kan dock antas ske först på och utredningen räknar inte med att förslaget genom- förs . 3.2.2 Efterfrågan på utsäde Utredningen har, bl.a. utifrån vad som redovisats och mot bakgrund av data från , sökt göra en mer konkret uppskatt- ning av hur efterfrågan på utsäde kommer att förändras på medel- lång sikt. I samband med svenska jordbruksreform minskade spannmålsarealen och användningen av certifierat utsäde av strå- och trindsäd uppgick talet till . Kraft- fulla effektiviseringsåtgärder i utsädesbranschen, som bl.a. ledde till sänkta priser, medförde att användningen av certifierat utsäde ökade till . Därefter har användningen av certifierat utsäde åter minskat och uppgick od- /03 till . Certifierat utsäde svarar nu för av den samlade utsädesanvändningen av strå- och trindsäd. Resten utgörs av egenproducerat, s.k. hemmarensat, ut- säde. har i budgetunderlaget för perioden –2007 bedömt att efterfrågan på certifierat utsäde kommer att minska kraftigt. Kvan- titeterna fröburet utsäde som certifierats har varit ganska konstanta , ca . 8 Se årsredovisning , sid. 19, tabell 4. minskning inträffade under /2003. bedömer att denna minskning inte beror på säsongsmässiga variationer, till- fälligt ökad import eller liknande omständigheter. Det är enligt snarare en indikation på en mer långsiktig nedgång i efterfrå- gan på certifierat utsäde av fröburna växtslag. Utvecklingen visar på en fortsatt vikande tendens. Certifieringen av potatis hos , som minskat kraftigt , tycks nu ha stabiliserats på volymer omkring . räknar inte med några större förändringar i certifieringsvolymerna för po- tatis . Redovisade faktorer pekar mot en nedgång med ytterligare mel- lan i användningen av certifierat spannmålsut- säde på medellång sikt, genom en något lägre spannmåls- och balj- växtareal. Förklaringarna till detta bedöms vara att sjunkande spannmålspriser på nytt tvingar fram sänkta kostnader i produktio- nen. Då används mer hemmarensat utsäde, som är billigare än cer- tifierade produkter. Det beror i någon utsträckning på att den ut- sädeskontroll som krävs för certifiering fördyrar utsädet, men cer- tifieringskostnaderna svarar trots allt för en liten del av kostnaden för certifierat utsäde. En bidragande orsak är att utvecklingen mot tidigare sortmaterial av höstsådda grödor ger bättre förutsättningar för hemmarensning av utsäde. Det finns också faktorer som verkar i motsatt riktning.