sou · GSB367 · 2005-01-01 00:00:00 — b.Nya och bättre verktyg. 2.Separering och transmutation samt metoder som ger upphov till mindre avfallsmängd vid kärnenergiproduk- tion. Kärnavfallshantering i några länder Gemensamt för alla länder som beskrivs i detta kapitel är att frågorna om hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall från driften av kärnreaktorer har uppmärksam- mats allt mer både av företrädare för samhällsorganen (parla- ment, regeringar, tillsynsmyndigheter) och av kärnkraft- industrin. Detta gäller både i länder med ett växande kärn- kraftsprogram (t.ex. , och ) och i länder, som i likhet med , har ett mer statiskt eller avtagande program. I de allra flesta länderna finns en gemensam grundsyn på hur kärnavfallsfrågorna bör lösas, även om konkreta tekniska lös- ningar, tidplaner m.m. skiljer sig åt. Denna gemensamma grund- syn manifesteras genom den internationella kärnavfallskonven- tionen, som de flesta länder med ett avsevärt kärnkraftsprogram och även länder utan eget kärnkraftsprogram har anslutit sig till. var ett av de första länderna, som anslöt sig till kon- ventionen. En samlad bedömning visar att man i , och har nått längst med att förverkliga slutförvaring av använt kärnbränsle, både i fråga om teknikval och platsvalsprocess. I pågår ett mycket avancerat och omfattande forsk- nings- och utvecklingsprogram om metoder för behandling, lagring och slutförvaring av radioaktivt avfall som skall redovisas . , , och har också avancerade forskningsprogram, men här återstår mycket att göra innan konkreta lösningar kan presenteras. Även i många andra länder pågår forskning om radioaktivt avfall. Frågor om den långsiktiga finansieringen av omhändertagandet av kärnavfall och rivning av reaktorer tilldrar sig ökat internationellt intresse. Kärnavfallshantering i några länder Von Maravic H, Haijtink B, Mc Menamin T: 2000; European Commission R&D-activities on radioactive management and disposal towards the fifth EURATOM Framework Programme (1998 2002). 2000, an International Conference on , 4 6, 2000, , . European Commission, EURADWASTE 1999 Radioactive waste management strategies and issues, on Radioactive and Disposal and Decommissioning, , 15 , EN, 2000. Grupa, JB, et al : Concerted action on retrievability of long-lived radioactive waste in deep underground labo- ratories, EN. Joint Convention on the Safety of and on the Safety of . Meeting of the Contracting Parties. 3 to 14 Novem- ber 2003 , . JC/RM.1/06/Final version. AGR, avancerad gaskyld reaktor LLW, lågaktivt avfall ILW, medelaktivt avfall HLW, högaktivt avfall Kärnavfallshantering i några länder MOX (mixed oxide fuel), blandbränsle, bränsle innehållande både uran- och plutoniumoxid FoU, forskning och utveckling NFWA, Nuclear Fuel CNSC, Canadian Nuclear Safety Commission AECL, Atomic Energy of Fortum (tidigare , ), statsägt kraftproduk- tionsföretag VVER, rysk reaktortyp TVO, företag, privatägt av finsk industri och kraftbolag STUK, Strålsäkerhetscentralen (finsk myndighet för kärnsäker- het och strålskydd) ONKALO, den första etappen av slutförvaret (som utnyttjas för FoU) Posiva, SKB:s motsvarighet i ANDRA, organisation med ansvar för slutförvaring (motsvarar närmast SKB i ) EdF, Electricité de (statligt företag med huvudansvar för landets elförsörjning) CEA, Commissariat à l'Energie Atomique (statligt organ med ansvar för utvecklingen av kärnenergi) , (statligt företag som bl.a. driver upparbetnings- anläggningen i la Hague) DGSNR, Direction Générale de la Sûreté Nucléaire et de la Radioprotection IRSN, et de Sûreté Nucléaire Kärnavfallshantering i några länder ICE, Installation Centrale d´Entreposage (planerad central an- läggning för mellanlagring av använt kärnbränsle) CNE, d'Evaluation (nationell kommission för utvärdering av kärnavfallsforskning) BfS, den federala strålskyddsmyndigheten PBT, federalt och teknologi , Endlager für Radioaktive Abfälle, Morsleben, slutförvar för LLW och ILW BMU, det federala miljöministeriet AKEND, kommitté med uppgift att bl.a. ta fram en ny procedur för platsvalsprocessen METI, Ministeriet för ekonomi, handel och industri MECSST, Ministeriet för utbildning, kultur, sport, vetenskap och teknologi NUMO, en genomförandeorganisation för arbete med platsval, konstruktion, drift m.m. av ett djupförvar JNC, ett institut som ansvarar för insatserna på avancerade reaktorer och bränslecykelteknologi samt för forskning och utveckling rörande deponering av HLW GAN, Gosatomnadzor () RBMK, rysk reaktortyp VVER-440, VVER-1000, BN-350, BN-600 ryska reaktortyper IGEM, , malmfyndigheter, petrografi, mineralogi and geokemi CEG , (expertgrupp inom ) Kärnavfallshantering i några länder PHARE, ett stödprogram finansierat av EU NPT, NonProliferation Trust, Inc. (ett amerikanskt företag) (NPT, vanligen avses med NPT, , ett internationellt avtal) NAGRA, organisation ansvarigt för slutdeponering av avfallet och därmed sammanhängande hanteringsinsatser (närmast mot- svarande SKB i ) ZWILAG, bolag med ansvar för central mellanlagring av använt kärnbränsle AGNEB, Federala samarbetsgruppen för kärnavfallshantering (knuten till ) KSA, Federala kommissionen för kärnsäkerhet HSK, den Schweiziska Federala Kärnkraftinspektionen EKRA, en expertgrupp för utarbetande av förvaringskoncept för radioaktivt avfall GNW, SKB:s motsvarighet i AGR, avancerad gaskyld reaktor BNFL, NII, Nuclear Installations Inspectorate EA, RAWMAC, Radioactive Com- mittee CoRWM, , Atomic Energy Authority THORP, Thermal Oxide Reprocessing Plant i , upp- arbetningsanläggning Authority, en ny myndighet har skapats. Den skall bl.a. ansvara för avfall från tidigare verksamhet hos BNFL, UKAEA m.m. Kärnavfallshantering i några länder , en ny organisation som skall börja arbeta med frågor om nedläggning och rivning av kärnkraftverk UK Nirex, Executive, arbetar med frågor om slutförvaringen av långlivat ILW, liksom av framtida LLW och kortlivat ILW OCRWM, Office of (del av ) NWPA, Nuclear NRC, Nuclear Regulatory Commission , WIPP, i NWTRB, Board RWMC, , for the Safety Case FSC, Forum on Stakeholder Confidence WPDD, Working Party on Decommissioning and Dismantling EU, European Union 2Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan Med detta kapitel vill KASAM: Fästa regeringens uppmärksamhet på de frågor, som är sär- skilt viktiga för de berörda kommunerna och som även är av stor betydelse för kvaliteten på hela beslutsprocessen, samt på KASAM:s syn på dessa frågor. Belysa hur de berörda kommunerna , Oskars- hamn och hanterar frågor i samband med plats- undersökningar och samråd för ett planerat slutförvar och en inkapslingsanläggning för använt kärnbränsle. Dokumentera händelseutvecklingen i dessa kommuner. Denna dokumentation är en fortsättning på den redogörelse om kommunernas arbete under SKB:s förstudier som finns i rapporterna Plats för slutförvaring av kärnavfall? Förstudier i åtta kommuner (SOU 2002:46) och Kärnavfalldemokrati och vetenskap (SOU 2004:00)1. 2.2Kärnavfallsfrågan en gemensam angelägenhet för industrin, staten och kommunerna Frågorna om slutförvaring av kärnavfallet förutsätter samverkan mellan tre huvudaktörer: Kärnkraftsindustrin, staten och kom- munerna. 1 Rapporten beräknas föreligga . Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan En grundläggande princip i den svenska miljölagstiftningen är att den som förorsakar miljöstörningar är skyldig att bekosta de åtgärder som behövs för att förebygga och avhjälpa olägenheter (polluter pays principle). Detta framgår av 2 kap. (1998:808). Principen låg även till grund för den tidigare gällande miljöskyddslagen. Enligt samma princip framgår det av lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen) att reaktorinnehavarna ansvarar för avfallet från verksamheten. Det av reaktorinnehavarna gemensamt ägda Svensk Kärnbränsle- hantering AB (SKB) bär i praktiken detta ansvar. Staten övervakar att reaktorinnehavarna tar sitt ansvar. Staten agerar genom tillsynsmyndigheterna (i första hand Statens kärn- kraftinspektion, SKI och , SSI) och i vissa fall genom regeringen. har fastställt de lagar som gäller, t.ex. i fråga om samråds- och beslutsprocesser inför anläggandet av kärntekniska liksom andra miljöfarliga verk- samheter. De anläggningar som är nödvändiga för att säkert ta hand om kärnavfallet kommer att ligga i någon eller några av landets kommuner. Den kommunala självbestämmanderätten, som gäller vid lokalisering av industrier och användning av mark i , leder till att kommunernas inställning blir avgörande vid loka- liseringen av de planerade kärnavfallsanläggningarna. Kom- munerna, med sina demokratiskt valda företrädare och sina invånare, utgör därför den tredje huvudaktören. Kommunernas starka ställning kommer till uttryck i 17 kap. . Dessa bestämmelser innebär att en kommun kan hindra regeringen från att tillåta lokaliseringen av en anläggning för mellanlagring eller slutlig förvaring av kärnavfall i kommunen (kommunens vetorätt). Regeringen får visserligen, under sär- skilda omständigheter, tillåta en viss lokalisering av sådan verk- samhet även om kommunen har sagt nej. Men denna rege- ringens vetoventil får inte användas om det finns någon annan plats inom en annan kommun, som kan antas godta en placering där. Utan kommunens medgivande är det mot denna bakgrund i praktiken knappast möjligt för de två andra aktörerna industrin Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan och staten att lösa frågorna om hur kärnkraftens avfall skall tas omhand. Det ger starka skäl för KASAM att följa och upp- märksamma hur berörda kommuner agerar i samband med de platsundersökningar och de olika samråd som SKB nu genomför. 2.3Var i lokaliseringsprocessen befinner vi oss? Med syfte att finna en lämplig plats för slutförvaring av använt kärnbränsle genomförde SKB förstudier i åtta kommuner: , , , , , , och . Dessa förstudier resulte- rade i SKB:s förslag att genomföra fördjupade s.k. platsunder- sökningar med provborrningar inom tre områden, nämligen Forsmark i kommun, Simpevarp i samt ett område norr om tätort i Tierps kom- mun. Det sistnämnda lokaliseringsalternativet involverade även på grund av behovet av transporter till hamn. SKB föreslog även fördjupande undersökningar, utan ytterligare provborrningar, med avseende på ett lokalise- ringsalternativ, som varit föremål för tidigare provborrningar, i . (Se redovisning av metod, platsval och program inför platsundersökningsskedet, FUD-K, .) På begäran av SKB sade kommunfullmäktige i och /2002 med bred majoritet ja till SKB:s förslag att inleda platsundersökningar. och motsatte sig däremot fort- satta undersökningar. Av SKB:s förslag kvarstod därmed endast Forsmarksområdet i kommun och Simpevarps- området i som aktuella platsundersökningsområden (kartbilder över de aktuella områdena finns i anslutning till avsnitt 2.5.2 respektive 2.6.2). SKB:s platsundersökningar inom dessa båda områden startade . Med ledning av resultat från de första prov- borrningarna i det inledande platsundersökningsskedet har SKB Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan efter hand föreslagit en justering av det före- slagna platsundersökningsområdet Simpevarp inklusive Simpe- varpshalvön. Det nu för platsundersökningar aktuella Simpe- varpsområdet (egentligen Simpevarps-Laxemar-området) om- fattar två delområden, nämligen ett område kring Simpevarp och det närliggande Laxemarområdet. Delområdet kring omfattar en del, som fanns med i ursprungsförslaget, nämligen Simpevarpshalvön samt en del, som inte fanns med från början, nämligen öarna Ävrö och Hålö och en del av havet invid dessa. Kommunfullmäktige i har genom beslut i septem- ber 2003 sagt ja till denna justering av platsundersöknings- området. En inledande etapp av platsundersökningarna vid Forsmark och Simpevarp beräknas vara avslutad . SKB räknar därefter med att fortsatta platsundersökningar inom dessa områden kommer att ge underlag för en ansökan för regeringens tillståndprövning enligt och kärntekniklagen med avseende på ett slutförvar för använt kärn- bränsle. SKB arbetar även med att ta fram underlag till ansökningar för regeringens tillståndsprövning enligt och kärntek- niklagen med avseende på en inkapslingsanläggning för det använda kärnbränslet. SKB planerar i första hand för att denna anläggning byggs i anslutning till CLAB (centralt mellanlager för använt kärnbränsle) i . En alternativ lokalisering till Forsmarksområdet studeras . SKB räknar med att läm- na in ansökningarna för inkapslinganläggningen . SKB:s fortsatta planering har som en utgångspunkt att regeringen omkring kommer att fatta beslut om de till- stånd som behövs och att en inkapslingsanläggning och ett slutförvar för använt kärnbränsle skall kunna tas 2017. skulle i så fall allt använt kärnbränsle från det nuvarande svenska kärnkraftsprogrammet ha deponerats och förvaret kunna tillslutas. Översiktigt tidsschema med anknytning till det nu pågående platsundersökningsskedet åskådliggörs i figur 2.1. Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan Källa: KASAM. Lokalisering: Vad händer närmast? I kommun, som är en av de sex övriga kommuner där SKB har utfört förstudier, pågår inga platsundersökningar och sådana är inte heller planerade. Varken SKB eller kommunen har dock avskrivit tanken på att platsundersökningar skulle kunna aktualiseras i kommunen i ett senare skede, beroende på resul- taten av platsundersökningarna i Forsmarks- och Simpevarps- områdena. Det är därför rimligt att betrakta kommun som en reservkandidat för en eventuell platsundersökning . Detta är skälet för att låta den här framställningen också omfatta kommun. 2.4Förväntningar och farhågor i berörda kommuner För att få underlag för detta avsnitt besökte företrädare för , och kommuner för samtalsintervjuer med nyckelpersoner i respektive kommun. Dessa samtal har följts upp med informella Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan kontakter med politiker och tjänstemän i kommunerna. Erfaren- heterna av dessa kontakter har lett fram till att avsnittet dis- poneras kring tre teman. Först presenteras de frågor kring kärnavfallshanteringen som kommunledningarna anser vara särskilt viktiga i det skede som har inletts, med platsundersökningar och utökade samråd enligt . Därefter presenteras de synpunkter som finns i berörda kommuner på frågor om ansvarsfördelningen mellan kommunen och andra aktörer när det gäller kärnavfalls- frågorna. Avslutningsvis redovisas kommunledningarnas syn på vilken inverkan arbetet med kärnavfallsfrågorna har fått på arbetet inom andra kommunala ansvarsområden. 2.4.1Viktiga frågor för kommunledningarna Vilka frågor som har störst aktualitet för kom- munledningarna skiljer sig av naturliga skäl mellan å ena sidan och och å andra sidan . Men bilden av hur de två förstnämnda kommunerna hanterar de frågor som aktualiseras genom SKB:s arbete är ingalunda en- hetlig. Även om det finns vissa olikheter mellan och kommuner, så bör det betonas att de båda kom- munledningarna har utvecklat ett allt närmare samarbete. Det finns anledning att utgå ifrån att detta samarbete syftar till att stärka båda kommunernas ställning i relation till bolaget. De inledande stegen i detta samarbete togs . Följande två faktorer synes ha varit avgörande. fick de båda kommunerna en allt starkare roll i platsvals- och MKB-processerna genom att gå in som part i de utökade samråd med miljökonsekvens- bedömningar enligt 6 kap. 5 § som SKB då inledde, med avseende på slutförvar och inkapslingsanläggning. Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan val kom båda dessa kommuner att företrädas av nya personer som kommunstyrel- sens ordförande, om än med samma partitillhörighet (s) som sina respektive företrädare. Dessa nya kommunstyrelse- ordförande har visat en gemensam syn på värdet av sam- verkan i den situation som de har att hantera kärnavfalls- frågorna. Det begynnande samarbetet mellan de båda kommunledningarna manifesterades utåt vid en internationell kärnavfallskonferens som SKB, i samverkan med () och (/), anordnade i . I ett anförande av kommunstyrelsens ordförande i , som uttryckligen också talade för sin kollega i , samman- fattades de frågor som de ledande politikerna i platsunder- sökningskommunerna ser som mest betydelsefulla för när- varande. I anförandet underströks likheterna mellan de båda kom- munerna i fråga om geografiskt läge, storlek, service, näringslivsstruktur och erfarenheter av kärnteknisk verksamhet. Följande gemensamma utgångspunkter angavs för de båda kom- munernas agerande i kärnavfallsfrågan (punktsatserna är åter- givna i lätt redigerad form, i några fall är direkta citat marke- rade). Vi är två kommuner med omfattande erfarenheter från sam- arbete med kärnkraftsindustrin. Vi accepterar inte att den mellanlagring som sker övergår till en permanent lösning vi måste alltså aktivt arbeta för att en slutlig lösning på kärnavfallsfrågan kommer fram. Vi har deltagit i inledande förstudier, bedrivit ett omfattande lokalt demokratiarbete och har våra invånares fulla stöd i att nu delta i platsundersökningar. Genom vår starka position i beslutsprocessen har vi säker- ställt och kommer även i fortsättningen säkerställa att våra Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan frågor utreds och att beslutsunderlaget i detalj belyser det lokala perspektivet. Som en god plattform för de närmaste årens arbete formu- lerades sex punkter: Säkerheten är den allt överskuggande frågan för oss som beslutsfattare och för vår allmänhet. En förutsättning för att vi skall kunna finna en lösning på kärnavfallsfrågan är att processen är transparent. All infor- mation måste finnas på bordet under hela processen. Det är bara genom ett sådant arbetssätt som vi kan bygga upp ett förtroende för aktörerna och för de resultat som kommer fram. Som kommuner måste vi aktivt delta i och påverka detta Våra insatser kan inte bekostas av våra skattebetalare utan måste ersättas så som sker med medel från Kärnavfallsfonden. Våra invånare och miljögrupper som engagerar sig i kärn- avfallsfrågan är en resurs i vårt arbete. Det är vi som bor i kommunerna som bäst känner vår egen hembygd och som vet vad vi vill med vår framtid. Våra miljögrupper ställer de svåra frågorna som måste få svar. Våra expertmyndigheter och Kärn- kraftinspektionen är våra oberoende experter. Det är myn- digheterna som skall bedöma industrins förslag och ge oss besked om förslagen uppfyller kravet på säkerhet eller inte. Innan vi vet om krav på säkerhet uppfyllts kan vi inte spekulera i kompensation eller positiva effekter från en etablering av ett slutförvar i någon av våra kommuner. Vi låter inte sådana diskussioner störa oss i vårt arbete med att kritiskt granska, utreda effekter eller säkerställa säkerhet. Dessa diskussioner får anstå till dess vi vet resultatet av industrins val och myndigheternas granskningsresultat. Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan Under förutsättning att industrins tidsplaner håller kommer vi om att behöva ta ställning till vilken metod för slutförvaring som skall användas i och var slutför- varingen skall ske. Som kommuner ser vi nu följande ut- maningar framför oss: Helt avgörande är att industrin kan visa att ett säkert slut- förvar går att bygga och att myndigheterna genom kompe- tent granskning och egna analyser kommer till samma slutsatser. Övriga utmaningar är att se till: –Att industrins ambitioner att följa sina tidsplaner inte leder till genvägar och sämre kvalitet på data och analyser. –Att myndigheterna får de resurser som behövs och kan knyta till sig kompetens för att till fullo granska och bedöma industrins ansökan vi är mycket oroliga att staten i sin allmänna spariver inte ger SKI och SSI de resurser som dessa behöver. –Att vi får till stånd de utredningar och studier som be- hövs för att vår allmänhet och vi själva som beslutsfattare får ett fullgott beslutsunderlag. –Att vi får fulla garantier för att vi aldrig kan komma att tvingas ta emot kärnavfall från andra länder mot vår vilja. Följande måste hända innan vi kommuner kan acceptera ett slutförvar: Vi måste övertygas att kärnavfallsfrågan kan lösas säkert vi är här mycket beroende av våra myndigheter. Vi måste upprätta ett fullständigt och uttömmande besluts- underlag som innehåller även ett kommunalt perspektiv för att kunna säga ja eller nej. Detta underlag måste innehålla en miljökonsekvensbeskrivning med alla positiva och negativa effekter redovisade i detalj. Denna MKB måste även inne- hålla uttömmande socioekonomiska och samhällsvetenskap- liga utredningar. Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan Negativa effekter måste begränsas. En överväldigande majoritet av våra kommuninvånare måste stå bakom ett beslut. I ett gemensamt pressmeddelande framhöll de båda kommunstyrelseordförandena att slutförvarsfrågan har många aspekter som för båda kommunerna är lika som det finns lokala skillnader såväl i politisk tradition som i naturliga förutsättningar. Det framgick vidare av pressmed- delandet att företrädare för de båda kommunerna hade disku- terat frågor om bl.a. samverkans fortsatta innehåll, besluts- processen, myndigheternas resurser och MKB-processen samt att man planerar att arrangera gemensamma seminarier kring för kommunerna gemensamma kunskapsfrågor avseende slut- förvaringen. 2.4.2Synen på ansvarsfördelningen mellan kommunen och andra aktörer Vid samtal med berörda kommunledningar gav dessa genom- gående uttryck för åsikten att kärnavfallsfrågorna har alltför låg prioritet bland de politiker som verkar på riksnivå. Den kritiken riktas generellt mot både ministrar och riksdagsledamöter. Kom- munledningarna anser också att det brister i intresse för frågan även bland det egna länets riksdagsledamöter. De menar vidare att media i vart fall på riksnivå ägnar frågan alltför liten uppmärksamhet, liksom att intresset från grannkommunerna borde vara större. Kommunpolitikerna framhöll också att omvärldens ointresse för kärnavfallsfrågorna gör det svårt för dem att hantera dessa frågor i kommunen. Det gäller ju frågor av särskild nationell betydelse. Man menade att det därför inte är acceptabelt att ansvaret för frågans hantering i praktiken överlämnas till den lokala nivån. Kommunerna en av huvudaktörerna i kärnavfallsfrågan Kommunledningarna betonade vidare att lokalpolitikernas medverkan är en förutsättning för att få gehör för tanken om att förlägga ett slutförvar någonstans i . För att lokal- politikerna skall kunna ta ett sådant ansvar behövs det också, betonade man, ett synligt engagemang av politiker på riksnivå. Man erinrade om kommunernas vetorätt i samband med rege- ringens kommande tillåtlighetsprövning. Man menade att kärn- avfallsfrågorna måste hanteras på ett sådant sätt av både industrin, myndigheter och politiker på riksnivå att den lokala opinionen känner förtroende för de lösningar som föreslås. Genomförandet av platsundersökningar bedömdes för närvaran- de ha ett starkt stöd bland befolkningen i och . Det intervjuade personerna påpekade dock att detta stöd inte utgör någon garanti för hur opinionsläget kommer att vara när det blir aktuellt att pröva en ansökan om att anlägga ett förvar på en viss plats. Som närmare redovisas i det följande (avsnitt 2.5.3 och 2.6.3) har man i och organiserat sitt arbete under platsundersökningsskedet på olika sätt. Den organisation som man har valt i kan ge intrycket att kommun- ledningen anser att kommunen bör ta ett särskilt stort ansvar som aktör i kärnavfallsfrågorna. I avsnitt 2.9.1 diskuteras likheter och olikheter mellan attityden i de båda kommunerna i detta avseende. Med utgångspunkt från en överenskommelse mellan kommun om ett kontaktprogram (se vidare av- snitt 2.7.2) genomförs i kommunens regi ett ambitiöst seminarieprogram kring kärnavfallsfrågorna. Semina- rierna riktar sig till allmänheten. Vilka förväntningar finns då i ledningen för kommun inför den närmaste fram- tiden? Av det föregående (se avsnitt 2.3) framgår att kommun inte skulle bli föremål för någon platsundersökning enligt SKB:s förslag i FUD-K rapporten.