sou · GSB3129 · 2005-01-01 00:00:00 — var konjunkturläget dåligt för delar av den elintensiva industrin. Tillrinningen till vattenmagasinen förbättrades , men elpriserna var höga relativt tidigare år , vilket dämpade elanvändningen. var också varmare än , vilket medförde att behovet av elvärme i och minskade. Fördelningen mellan olika användarsektorer varierar mellan de nordiska länderna, se tabellen nedan. I finns i stort sett ingen elintensiv industri, vilket gör att den danska industrin står för en jämförelsevis lägre andel av den totala elanvändningen jämfört med industrin i , och . Elanvändning i , 2000–2003, TWh Total användning netto, 1) Preliminär statistik. Källa: : Energimarknad 2004. Elanvändning i , och , TWh 1) ingår i bostäder och service. Källa: Nordel. De nordiska systemoperatörerna har i Nordisk systemutveck- lingsplan 2002 tagit fram en gemensam prognos för utvecklingen av det nordiska elsystemet. I planen bedöms vara i behov av import under ett normalår 2010. väntas ha störst import- behov, medan bedöms vara i balans under ett normalår, förutsatt att alla värmekraftanläggningar körs. Totalt väntas importbehovet (det vill säga skillnaden mellan produktion och konsumtion) i vara runt ett normalår, medan det ett torrår ökar till . Effektbalansen beskriver elsystemets momentana förmåga att balansera tillförsel och efterfrågan på el. Effektbalansen har bety- delse för prisbildningen på råkraftmarknaden. En ansträngd effekt- balans visar på en potentiell framtida brist i systemet. Generellt sett bidrar en högre efterfrågan och ett lägre utbud till en högre prisnivå på en marknad där prissättningen styrs av utbud och efterfrågan. Figuren nedan visar hur effektbalansen utvecklats i sedan 95/96. Av figuren framgår att effektbalansen i har blivit allt mer ansträngd . Det är en följd av att produktions- kapaciteten har minskat efter att elmarknaden öppnades, som efterfrågan på el har ökat. Också beslutet att stänga har bidragit till den minskade produktionskapaciteten. Begreppet tioårsvinter används som ett mått på en belastning av systemet som rimligen bör kunna med tillräckliga margina- ler. Med det menas en vinter som statistiskt sett inträffar . Utveckling av maximal förbrukning och tillförsel av el i , MW 95/96 96/97 97/98 98/99 99/00 00/01 01/02 02/03 03/04 04/05 05/06 06/07 07/08 Om uttaget tenderar att överstiga produktions- kapaciteten, riskerar man att en bristsituation uppstår. Största ris- ken för effektbrist är det vanligen en kall vardag . Ännu har inte effektbrist uppstått i , men effektbalansen har varit ansträngd vid ett antal tillfällen under de senaste årens vintrar. har knappheten på effekt reflekterats i elpriset på vilket stigit till mycket höga nivåer. har i uppdrag att säkra effektbalansen och har därför upphandlat reservkraft som kan utnyttjas när en bristsitua- tion uppstår. Upphandlingen är en övergångslösning enligt en lag som gäller fram till utgången av , lagen (2003:436) om effektreserv. Därefter förutsätts behovet av effekt för upprätthål- lande av effektbalansen hanteras genom en marknadsmässig lös- ning. Även på den nordiska marknaden har effektbalansen blivit mer ansträngd. Enligt de nordiska systemoperatörernas prognos väntas effektbalansen i förbättras något , vilket kan förklaras med att nya elproduktionsanläggningar planeras eller avses byggas, främst i och . Råkraft säljs antingen via den nordiska elbörsen, , eller genom bilaterala avtal direkt mellan företagen. är en gemensam handelsplats för el i , , och . Omkring en tredjedel av elen säljs via elbörsen och reste- rande del säljs genom bilaterala avtal. Aktörerna på råkraftsmark- naden kan välja mellan och bilaterala avtal när de väljer hur de skall avsätta respektive anskaffa den el de behöver. är dock referenspris i flertalet avtal. tillhandahåller en spotmarknad för fysisk handel med el, en derivatmarknad samt en clearingfunktion. är en marknadsplats för handel med el för fysisk leverans under det kommande dygnet. Financial Market är en börs för finansiell handel för aktörer på den nordiska elmarknaden. Clearing är motpart i alla finansiella kontrakt som omsätts på börsen samt sådana bilaterala finansiella kontrakt som parterna önskar cleara via börsen. och har båda tillstånd att agera som fullvärdiga börser enligt har 366 medlemmar, varav ett tjugotal utanför de nordiska länderna. gick in som delägare i elbörsen 1996. I takt med att övriga delar av omfattades av börsområdet gick respek- tive systemoperatör in som ägare. ägs till av och av norska Statnett, vilka är systemoperatörer i respektive . består av Financial Market, som är en avdelning inom samt de helägda dotterbolagen Clearing och . Spot ägs av , , Statnett och Fingrid med vardera samt de danska systemoperatörerna och Eltra med vardera . Handeln på ökade stadigt , men föll sedan tillbaka kraftigt . Orsakerna till detta diskuteras i avsnittet om prisutvecklingen /2003. I föl- jande diagram visas omsättningen på olika marknader i volym räknat . Den fysiska handeln har legat på i stort sett samma nivå , medan finansiell handel och clearingverksamhet minskat i omfång. utvecklar löpandet nya produkter. finns t.ex. möjlighet att handla elcertifikat via . Vidare diskuteras bl.a. prissäkringsprodukter för handel med gröna certi- fikat och handel med utsläppsrätter. Framställningen grundas på den rapport om råkraftsmarknaden som tagits fram av på uppdrag av utred- ningen. Se rapport 1. Rapporten innehåller bl.a. en detaljerad beskrivning av . Marknadsutveckling 1996–2003, TWh Källa: : Annual Report 2003. Den fysiska marknaden består av två delar, Elspot och Elbas. På Elspot handlas kraftkontrakt för leverans . Elbas är en fysisk justeringsmarknad för , och . På spotmarknaden fastställs det så kallade systempriset (jämvikts- pris för utbud och efterfrågan) genom auktion. Jämviktspriset på kallas för marknadskryss. Systempriset fungerar som referenspris för den övriga elmarknaden. Deltagarna lämnar bud om hur stor mängd kraft de önskar sälja respektive köpa vid olika prisnivåer under varje timme nästföljande dygn. Senast dagen innan måste alla bud vara lämnade och systempriset beräknas baserat på de lämnade buden. Det finns flera typer av bud, däribland bud som sträcker sig över . sam- manställer alla bud vilket utmynnar i den utbuds- och efterfråge- kurva som formar systempriset2 och områdespriserna, vilka den faktiska handelsvolymen och den ekonomiska avräkningen baseras på. Om det finns mindre överföringskapacitet än den önskade, används dessa bud för att skapa områdespriser. Vid budgivningen måste därför aktörerna ange inom vilket anmälningsområde de avser att mata in eller ta ut kraft. Spotmarknaden kan därför ses som en kombinerad energi- och kapacitetsmarknad. De kontrakt som handlas innebär en skyldighet att leverera till eller att ta ut fysisk kraft från stamnätet. Kontraktens varaktighet är . Omsättningen mäts i MWh och minsta kontraktsstorlek är 0,1 MWh . Det genomsnittliga spotpriset , i löpande och penningvärde visas i figuren nedan. Systemprisets utveckling –, månadsmedel- värde samt i löpande penningvärde Källa: , . 2 Systempriset beräknas i norska kronor men räknas sedan om till aktuell valuta i respektive prisområde. Omräkningen sker till officiell växelkurs den aktuella dagen. De balansansvariga företagen ansvarar för sin egen balans fram till leveranstimmen. Till dess kan de handla sig i balans genom handel på elspotmarknaden och därefter genom handel på Elbas. På Elbas handlas kraftkontrakt , dygnet runt. Handel sker fram till före leverans. När leveranstimmen startar tar balans- tjänstens balansreglering över balanshanteringen. Elbas utgör ett viktigt komplement till Elspot, eftersom marknaden ger aktörerna möjlighet att justera sin balans med fysiska kontrakt närmare drifttimmen. är handel på Elbas begränsad till , och . Elbaskontrakten handlas i euro. Genom balansmarknaden hålls kontinuerligt balansen mellan pro- duktion och förbrukning. Denna balansreglering utförs löpande dygnet runt av systemoperatörens driftsorganisation. Balans- regleringen är uppdelad i en primärreglering och en sekundär- reglering. Primärregleringen hanteras inte genom utan genom bilaterala avtal mellan balanstjänsten och berörd aktör. I sköts balansregleringen av , i av Statnett, i av Fingrid, i östra av och på och Fyn av Eltra. De två danska systemansvariga företagen kommer 2005 att slås samman till ett nytt företag, EnergiNet . Primärregleringen utgörs av en automatisk frekvensstyrd reglering av generatorerna i vissa kraftstationer. Den automatiska regleringen upphandlas från producenter som har lämpliga resurser, dvs. kraftproduktion med lämpligt produktionsslag och teknisk utrustning. I rör det sig om vattenkraftanläggningar där styranläggningarna kan känna av frekvensvariationer och med automatik anpassa produktionen för att bevara spänningsnivån inom fastställda intervaller. I sköter inkö- pen av reglerkraft. För sekundärregleringen tar löpande emot anbud från balansansvariga som är villiga att öka eller minska sin produktion eller förbrukning. Anbuden för balans- regleringen arrangeras i prisordning för varje timme. När det krävs centrala åtgärder för att justera elbalansen aktiverar Svenska kraft- nät det mest fördelaktiga anbudet genom avrop. Efter varje timme bestäms regleringspriset efter den dyraste åtgärden vid uppregle- ring (när balanstjänsten köper el) eller den billigaste åtgärden vid nedreglering (när balanstjänsten säljer el) som har använts under timmen. Det priset gäller för alla anbud som har avropats för att reglera balansen upp eller ned. Balansregleringen har kontinuerligt harmoniserats mellan de nordiska länderna. fungerar den som en gemen- sam nordisk balansreglering. Priset för upp- och nedreglering blir detsamma i de olika länderna, såvida inte flaskhalsar omöjliggör överföring av reglerkraft över gränserna. Balansavräkningen görs dock på olika sätt i de nordiska länderna. tillhandahåller en finansiell marknad där aktörerna kan handla i standardiserade finansiella kontrakt upp till . Värdet på derivaten3 bestäms av förväntad prisutveckling på spotmarknaden. Det finns två skäl att agera på finansi- ella marknad – riskhantering och spekulation. Genom terminshan- deln kan priset på framtida fysiska kraftkontrakt säkras vilket minskar aktörernas riskexponering, s.k. hedging. En större del av den finansiella handeln sker dock utan att det finns ett fysiskt behov av kraft i botten. Kontrakten handlas i norska kronor men kontrakt avseende 2006 och framåt handlas i euro. Det finns två typer av produkter på den finansiella marknaden, terminer och optioner. Standardiserade finansiella kontrakt handlas även via mäklare och kan clearas genom . Terminer, optioner och clearing En eltermin är ett avtal där parterna förbinder sig att köpa respek- tive sälja en viss mängd el till ett bestämt pris vid en avtalad fram- tida tidpunkt. Värdet på terminskontrakten speglar därmed mark- nadens förväntningar om den framtida prisutvecklingen på spot- marknaden. Det finns två typer av terminskontrakt på , Futures och Forwards. Futures handlas som dag- eller veckokon- trakt. Forwardkontrakten handlas som säsongskontrakt på upp till 3 Värdepapper – optioner, futures eller forwards. En särskild forwardprodukt är Contracts for Diffe- rences (CfD:s), genom vilken det går att göra prissäkringar mot prisområdesdifferenser. Genom futures och forwards görs prissäk- ringar mot systempriset. I de fall det uppstår enskilda prisområden ger de inte en fullständig prissäkring. CfD:s innebär dock en möj- lighet att prissäkra även sådana avvikelser för prisområdena Syd- norge, , , Västdanmark och Östdanmark. En option är en rättighet att köpa eller sälja en vara till ett fastslaget pris. En option kan ses som en försäkring, där köparen betalar en premie för att minska sin risk, medan sälja- ren av optionen erhåller en premie för att ta en extra risk. Det finns två typer av optioner på , Call Option och Put Option, som innebär rätten att köpa respektive sälja kraft. Genom optioner kan aktörerna säkra sig mot både pris- och volymrisker. Det är relativt få, specialiserade aktörer, som handlar i optioner på . clearingfunktion innebär att garanterar att de kontrakt som handlas också uppfylls vilket minskar mot- partsrisken (kreditrisken). Vidare förenklas rutinerna vid handel, eftersom Clearing sköter administrationen. clearingtjänster omfattar finansiella elkontrakt som handlas på eller OTC-kontrakt och som är utformade enligt standardiserade finansiella kontrakt. Clearing har tre kundkategorier; clearingmedlem, clearingrepresentant och clearingklient. Medlemmar clearar sina egna affärer med . Representanter företräder clearingklienter och sköter den operativa handeln för sina kunders räkning. Representanter under- lättar för små aktörer att använda sig av clearingtjäns- ter. 2.2.3Regler och avgifter för handel på För att vara medlem i krävs ett aktörs- eller clearingkundavtal samt avtal om lämnande av information från moderbolaget och om pantsättning och garantier. Genom avtalet förbinder sig medlemmarna att följa de regler som finns kring bud- givning, säkerheter, informationslämnande samt etiska regler. Medlemmarna måste även ha ett avtal om balansansvar i eget namn, eller via annan, med den systemansvarige i det land handel skall ske. För att handla på finansiella marknader krävs ett börs- medlemskap på Financial Market samt ett avtal om clearingmedlemskap. tar inga finansiella risker. Det innebär att alla som handlar på , fysiskt eller finansiellt, måste ställa ut säker- heter som motsvarar sin omsättning i olika produkter. Säkerheterna omfattar dels en grundsäkerhet som måste ställas innan handel börjar, dels säkerheter baserade på verksamhetens omfattning och kreditrisk. För att använda sig av måste deltagarna erlägga vissa avgifter. Dessa finns beskrivna i rapport 1. El transporteras genom ledningsnätet från produktionsanläggning till kund. Kapaciteten på ledningsnätet avgör hur mycket som kan transporteras vid varje givet tillfälle. Om nätet inte klarar av att transportera den el som efterfrågas uppstår s.k. flaskhalsar. Flaskhalsar kan orsakas av temporära eller strukturella betingel- ser. Temporära flaskhalsar uppstår sällan och kan vara resultat av underhållsarbete, tekniska fel eller speciella marknadsförhållanden. Strukturella flaskhalsar är resultat av nätets utbyggnadsnivå och lokalisering av produktion och förbrukning i nätet. Strukturella flaskhalsar uppstår därför över eller inträffar med jämna mellanrum. Strukturella flaskhalsar i det nordiska systemet Källa: Nordel. Export och import av el möjliggörs genom överföringsförbindel- serna mellan länderna. Det finns ett stort antal sådana över- föringsförbindelser på den nordiska marknaden, samt även förbin- delser med , och . möjliga totala överföringskapacitet till/från utlandet uppgår till 9 000 MW, vilket motsvarar en tredjedel av landets maximala effektbehov. Det finns dock inga garantier för att det finns kraft tillgänglig för import till vid varje givet tillfälle. Samtliga förbindelser mellan och annat land, förutom SwePol Link (Sverige- ) och Baltic Cable (), ägs av de systemansva- riga företagen i . I vilken riktning handeln går beror av marknadsläget vid det givna tillfället, men generellt kan sägas att med god tillgång till vattenkraft, dvs. våtår, exporterar och normalt sett el till och . Vid torrår vänder handelsströmmarna och och importe- rar el från , , och . är bero- ende av importerad el från under såväl våtår som torrår. Samtliga förbindelser inom börsområdet utnyttjas för handel på spotmarknaden. Systemoperatörerna meddelar hur stor kapacitet som är tillgänglig, varefter handelskapaciteten fördelas med handeln på Elspot. Handeln på förbindelserna till länderna utanför börsområdet, d.v.s. förbindelserna till , och , sker via bilaterala avtal och ibland genom ett auktionsförfarande av handelskapacitet. Eftersom både utbud och efterfrågan varierar kraftigt under och mellan åren i varierar också behovet av överföring av kraft. Variationer i vattenkraftsproduktionen är den faktor som har störst påverkan på överföringsbehovet. Under våtår transporteras ofta stora mängder el från och till kontinenten, medan handeln går i motsatt riktning under torrår. Dessa förbindelser har därför haft störst betydelse i det nordiska elsystemet. Kortfattat kan det sägas att förekomsten av flaskhalsar på den nor- diska marknaden varierar (se avsnitt 2.7). Flaskhal- sarna hanteras med en kombination av uppdelning i prisområ- den, mothandel och begränsning av import och export. Energi- myndigheten har fått ett regeringsuppdrag att belysa konsekven- serna av olika metoder för att hantera begränsningar i det svenska överföringsnätet för el. För att hantera flaskhalsar vid handel på elbörsen har den nordiska marknaden delats upp i olika elspotområden, vilka utgör olika pris- områden. och utgör var sitt prisområde, består av två prisområden (östra och västra), medan består av två fasta prisområden (södra , mellersta och norra ). Antalet prisområden i varierar dock bero- ende på Statnetts bedömning av hur det hydrologiska läget skall hanteras. Inför elbörsens dagliga auktion meddelar de systemansvariga i respektive land kapaciteten i näten mellan olika prisom- råden. Tillgänglig kapacitet kan variera från dag till dag beroende på aktuella förhållanden i elsystemet, t.ex. ledningsavbrott, vilken produktion som är i gång eller hur hög förbrukningen är. Om han- deln på spotmarknaden indikerar att överföringsnätet inte räcker till för att upprätthålla ett gemensamt pris i hela området (system- pris), delas marknaden in i olika prisområden. Områdespriserna bestäms av produktion och förbrukning inom respektive område samt överföring av kraft mellan områdena. Hanteringen genererar intäkter för de systemansvariga och kostnader för marknadsaktö- rerna, som brukar benämnas kapacitetsavgifter. Mothandel och begränsning av import och export Mothandel används under leveranstimmen för att avlasta flaskhal- sar inom landet eller inom ett fastställt prisområde. För detta an- vänds bud på balanstjänsten för ökning eller minskning av produk- tionen. Dessa bud är i första hand avsedda för att balansera elsy- stemet, men eftersom de även innehåller geografisk information, kan de användas för att hantera flaskhalsar. Om flödet genom en flaskhals överskrider den tillåtna gränsen, beställer nätoperatören uppreglering respektive nedreglering av produktion på var sin sida av flaskhalsen. En tredje metod att hantera begränsningar i överföringsnätet är genom begränsningar av import och/eller export. Metoden kallas även att flytta en flaskhals till gränsen, dvs. den systemansvarige hanterar en intern flaskhals genom begränsa den tillgängliga över- föringskapaciteten mellan det egna och andra prisområden. Meto- den används på samtliga nordiska marknader, men det har ifråga- satts om använder metoden i alltför stor utsträck- ning. Effekter av uppdelningen i prisområden En delning av marknaden leder generellt sett till mindre konkur- rens. Antalet aktörer minskar och de kvarvarande aktörerna på delmarknaden får större marknadsandelar. Det medför att risken för utövande av marknadsmakt ökar. Samtliga aktörer som kon- taktats inom ramen för ÅF:s uppdrag åt utredningen har ansett att det är av stor betydelse att elmarknaden hålls samman till en nor- disk elmarknad i så stor utsträckning som möjligt, mot bakgrund av marknadens struktur med ett fåtal stora dominerande aktörer. Vidare är en viktig förutsättning för en väl fungerande elmarknad transparenta och icke-diskriminerande regler som medför ett opti- malt utnyttjande av överföringskapaciteten. flaskhalsar inom respektive land hanteras på olika sätt innebär det olika förutsättningar i de olika länderna för marknadens aktörer. Systemoperatörernas hantering med att begränsa import och export inför handeln på elspot kan störa prisbildningen på och leda till stora skillnader i områdespriser. Prisområdesindelning medför också att marknadens aktörer måste hantera risken för att det uppstår prisområdesdifferenser. Systempriset är referens för finansiella produkter, medan kostna- den för fysisk kraft bestäms av områdespriserna. För att hantera denna risk finns prissäkringar för prisområdesdifferensen (CfD). Dessa handlas dock i stor utsträckning via mäklare, eftersom endast tillhandahåller sådana kontrakt för korta perioder. Uppdelningen i prisområden kan hämma likviditeten på den finansiella marknaden, då många aktörer väljer att prissäkra sig bi- lateralt i sitt eget prisområde. Därmed splittras likviditeten upp på olika bilaterala prisområdeskontrakt istället för att samlas på Nord Pools systempriskontrakt. Uppdelningen i prisområden signalerar även var under- och överskottsområdena är belägna, vilket kan ge incitament till ut- byggnad av förbindelser och utbuds- och efterfrågeanpassningar. Prisområdesindelningen genererar dock flaskhalsintäkter till system- operatören vilket kan minska dennes incitament att bygga bort flaskhalsar i systemet. Användningen av sådana intäkter skall ske för vissa ändamål som anges i artikel 6.6 i förordningen om gränsöver- skridande handel med el.4 2.3.2Möjligheter att minska de negativa effekterna av prisområden En minskad uppdelning i prisområden skulle innebära en mer inte- grerad marknad där förutsättningar för en effektiv konkurrens för- bättrats. Det är därför intressant att se närmare på vilka metoder som kan användas för att motverka uppkomsten av prisområden och därigenom minska de negativa effekter en sådan indelning kan ge upphov till. I det följande kommer utredningen att beröra ut- byggnad av överföringskapacitet, optimalt utnyttjande av överfö- ringskapaciteten samt utbyggnad av produktionskapacitet i områ- den med energiunderskott. Även fördelen med en mer harmonise- 4 och rådets förordning (EG) nr 1228/2003 av om villkort för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel. rad hantering av flaskhalsar berörs. En ytterligare metod som kan användas är ökade motköp mellan prisområden. Utbyggnad av överföringskapaciteten i Enligt många aktörer är en utbyggnad av överföringskapacitet det bästa sättet att minska uppkomsten av flaskhalsar. En utbyggnad av överföringsförbindelserna medför dock i allmänhet stora kostnader och kan därför inte alltid motiveras ur ett samhällsekonomiskt per- spektiv. För att få en väl fungerande nordisk elmarknad är det av stor betydelse att utbyggnad inte sker ur ett nationellt, utan ett nordiskt, perspektiv. I annat fall kan effekten av en utbyggnad i ett enskilt land begränsas av flaskhalsar i angränsande land. Ovan nämnda Systemutvecklingsplan (avsnitt 2.1.2) byg- ger på prognoser för elanvändningens och elproduktionens utveck- ling, varifrån överföringssnitt av betydelse för det nordiska el- systemet pekas ut. Mycket tyder på att det traditionella transport- mönstret med stor sydgående transport från till konti- nenten kommer att förändras mot norrgående transporter till Nor- den. Även transportkanaler i öst-västlig riktning kommer att få ökad betydelse. I alla transportkanaler finns snitt, som begränsar överföringen. Med utgångspunkt från tekniska och samhällsekonomiska analy- ser har Nordelarbetat fram ett förslag till fem prioriterade snitt, vilka förväntas bli stora flaskhalsar och som är av stor bety- delse för hela det nordiska systemet. 5 De prioriterade snitten visas i figur 2.5. Den nordiska marknaden som helhet är beroende av en gemensam fungerande infrastruktur, men det krävs nationella inve- steringsbeslut för att de individuella projekten skall kunna genomföras. 5 Nordel är de nordiska systemoperatörernas samarbetsorganisation. Prioriterade snitt för utbyggnad av kapaciteten i enligt Nordel De prioriterade snitten är: Förbindelsen mellan och (Fennoskan). Ut- byggnaden avser att motverka uppdelning i prisområden vid utbyggnad av kärnkraft i . Förbindelsen mellan och (Nea-Järpströmmen) byggs ut i två steg.