sou · GSB313d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Erfarenhe- ter har visat att det har förekommit problem förknippade med att ett hiv/STI-preventivt budskap förmedlas via de traditionella före- ningarna, som ofta vilar på en kulturell eller religiös grund. Bland annat blir budskapet ett av flera som förmedlas och skiljelinjerna är inte alltid tydliga. Frivilligorganisationer vars huvudsakliga verksamhet är hivpre- vention och stöd till särskilt riskutsatta grupper av personer med utländsk härkomst, t.ex. Afrikanska hälsoteamet och Kamratföre- ningen Oasen, har bildats . Likaså bedrivs hiv/STI- prevention av frivilligorganisationer vars huvudsakliga verksamhet är hivprevention och stöd, där personer med utländsk bakgrund ingår som en av flera målgrupper, exempelvis Noaks Ark–Röda Korset, RFHP, RFSL etc. Därtill har vissa förgreningar utvecklats utifrån de större organisationerna, exempelvis Grupo Latinamerica- no por la Igualidad Sexual (GLIS) som är en grupp inom RFSL som riktar sig särskilt till spansktalande homo- och bisexuella kvinnor och män. Vidare tillvaratas det tillfälle som ges att nå stora grupper av ny- anlända personer med hiv/STI-information genom IVIK/SFI-un- dervisningen. Särskilt IVIK – introduktionsklass för invandrarelever – är en viktig arena för att ge ungdomar i gymnasieåldern undervis- ning i sex och samlevnad. Vissa grupper av nyanlända ungdomar Det hiv/STI-preventiva arbetet har tidigare inte fått någon sex- och samlevnadsundervisning och saknar därför ofta baskunskaper inom området. Svenskundervis- ning för invandrare (SFI) når en stor del av de vuxna nyanlända som kommer till och är därför en viktig väg att nå personer med information om hiv/STI. Såväl som Lafa har tagit fram material som kan användas i undervisningen. Det bör också noteras att satsningar enligt ovan även har visat sig ha positiva konsekvenser för andra angelägna områden, t.ex. arbetet för utsatta flickor med utländsk bakgrund. Särskilt i den här målgruppen, och då främst bland ungdomar och unga vuxna, har Internet visat sig vara en värdefull informa- tionskälla. har gjort satsningar på hemsidor med information om hiv/STI, abort och preventivmedel på olika språk. Likaså bedrivs ett viktigt arbete riktat till personer av ut- ländsk härkomst inom ramen för ungdomsmottagningar, mödra- vårdscentraler, barnavårdscentraler etc. Studier i invandrartäta om- råden i har visat att såväl ungdomar som vuxna sätter stor tilltro till den svenska hälso- och sjukvården och att det ofta är den arena som man föredrar för kunskapsinhämtning (. Sex- och samlevnadsarbetet i . Kartläggning av resurs- systemet. Som noterats ovan är det viktigt att hiv/STI-information finns tillgänglig på flera olika språk och förmedlas via kanaler som når målgruppen. Skillnaderna som finns inom de olika grupperna av personer med utländsk bakgrund utgör en särskild utmaning. Re- sultatet av ett pilotprojekt om sex- och samlevnadsundervisning i IVIK-klasser som Lafa genomfört, visade bl.a. att kunskapsnivån om sex och samlevnad generellt sett var låg, men också att kun- skapsnivån skilde sig markant mellan eleverna (Det är samma hormoner Ett sex- och samlevnadsprojekt för invandrarelever med begränsade svenskkunskaper, Lafa 1:2000). Det sistnämnda gäller i ännu större utsträckning i SFI-undervisningen, där en större bredd avseende exempelvis ålder, ursprung och utbildningsnivå finns re- presenterad. Svårigheter föreligger också när det gäller generell budskapsförmedling av hiv/STI-preventiv information, dels för att ämnet inom många kulturer är tabubelagt, dels mot bakgrund av att t.ex. homosexualitet inte anses existera inom vissa kulturer. Er- farenheter har visat att det inom gruppen invandrade MSM generellt sett föreligger ett stort kunskapsbehov, vilket i kombination med att gruppen är svår att nå utgör en särskild utmaning. Det hiv/STI-preventiva arbetet Studier fokuserade på budskapsförmedling har visat att ju kortare det kulturella och sociala avståndet är mellan sändaren och mot- tagaren desto större är sannolikheten för att man lyckas åstad- komma den önskade förändringen. I en studie av invandrarföre- ningarnas hivpreventiva verksamhet i betonas vikten av att informationen ges på det egna språket och av en landsman. Man betonar särskilt identifikationsaspekten och menar att det är ange- läget att utbilda fler personer med utländsk bakgrund till hivinfor- matörer (. Invandrarföreningarnas HIV- preventiva verksamhet i . Avdelningen för medie- och kommunikationsvetenskap, 1997). Att använda personer med ursprung i de olika etniska grupperna men med en tydlig förankring också i det nya samhälle i vilket man lever har med framgång prövats i exempelvis , där man har erfarenhet av preventivt arbete bland minoritets- grupper av utländsk härkomst. 4.2.4Ungdomar och unga vuxna Ungdomstiden är en mer utsträckt tid än bara tonårstiden. I det preventiva arbetet delar man ibland in ungdomsgruppen i tre delar; 10–13-åringar, 14–19-åringar och 20–29-åringar – den sista gruppen benämns unga vuxna. Särskilt den senare gruppen har uppmärksammats därför att deras levnadsförhållanden har försämrats, framför allt avseende arbetsmarknad, ekonomi och bostad men även med avseende på försämringar i det psykiska väl- befinnandet, en ökning av alkoholkonsumtionen och en tilltagande övervikt, framför allt bland kvinnorna (Folkhälsorapporten , ). Unga vuxna är mer benägna att byta partner än både tonåringar och äldre vuxna. Man vet också från undersökningar, bl. a. Ungdomsbarometern, att det var betydligt fler i åldersgruppen 20–som inte skyddade sig vid senaste samlaget, jämfört med åldersgruppen 16–. Hivinfektion i tonårsgrupperna är mycket ovanligt i . Av de 287 hivfallen som anmäldes i var endast sju per- soner (4 män och 3 kvinnor) i åldern 15–vid diagnostillfället. Fyra av dem var smittade genom heterosexuell kontakt, tre kvinnor och en man som smittats före immigration från och . De återstående tre, alla män, hade smittats genom homo- sexuell kontakt, två i och en vid utlandsvistelse. Det hiv/STI-preventiva arbetet gruppen 20–anmäldes 18 fall (9 män och 9 kvinnor) och i åldersgruppen 25–anmäldes 55 fall (22 män och 33 kvinnor). Majoriteten av 20–29-åringarna () var födda i andra länder än och hade smittats före immigration från hög- endemiska länder i eller länder med pågående epidemier bland ungdomar i och . Endast sex personer i åldern 20–hade smittats i , varav tre var kvinnor som smittats genom heterosexuell kontakt och tre män som smittats genom homosexuell kontakt. Av de totalt 5 926 anmälda hivfallen i (t.o.m. ) har (2 068 personer) varit i åldrarna 15–när hivdia- gnosen ställdes. Den vanligaste smittvägen i dessa åldrar är hetero- sexuell kontakt, som står för av fallen, följd av homo- sexuell smittväg , smitta på grund av injektions- missbruk och övrig/okänd smittväg (inklusive blod- och blodpreparatsmitta) . Totalt har 113 fall (65 män och 48 kvinnor) av hivinfektion anmälts bland ungdomar som var i åldrarna 15–när infektionen upptäcktes, vilket utgör av samtliga rapporterade fall. Majoriteten har smittats genom heterosexuell kontakt och de flesta av dem har smittats före immigration till . Endast nio av de heterosexuellt smittade tonåringarna har smittats i , varav tre . I åldersgruppen 20–finns 693 personer (393 män och 300 kvinnor) eller av alla hivfall som anmälts . Heterosexuell smittväg står för hälften av dessa fall och homo- sexuell smittväg för , följt av injektionsmissbruk . Även i denna åldersgrupp är majoriteten smittade i andra länder, vanligen före immigration till . Av de hetero- sexuellt smittade ungdomarna har ådragit sig infektionen i . Bland de homosexuellt smittade och de som smittas genom injektionsmissbruk var det dock vanligast att smitto- överföringen skett i , men för flertalet av fallen i dessa två grupper gäller att de anmäldes , då den inhemska smittspridningen var som störst i dessa grupper. Den inhemska spridningen av hivinfektion i ungdomsgrupperna är således fortfarande mycket begränsad, oavsett smittväg. Medel- åldern vid hivdiagnos har dessutom ökat för heterosexuellt smittade, från 1993 till 2002. En motsvarande ökning av medel- åldern har ägt rum för personer som smittats p.g.a. injek- tionsmissbruk, från till , medan medelåldern vid hivdia- Det hiv/STI-preventiva arbetet gnosen för män som smittats genom sex med män legat tämligen oförändrad kring 36–. Ålder vid hivdiagnos för heterosexuellt smittade personer, fördelat på åldersgrupper, anmälda 1985–2002 (n=2 272) För andra sexuellt överförbara infektioner förhåller det sig emeller- tid annorlunda. Klamydiaincidensen har nära nog fördubblats i . anmäldes 26 800 fall, och därmed ökade incidensen . Klamydiainfek- tion är vanligast i åldrarna 15–. tillhörde av kvinnorna och av männen denna ålders- grupp. Av dessa var nära 5 800 av kvinnorna och av 1 800 männen i tonåren. Ökningen har ägt rum i alla åldersgrupper, men har varit särskilt markant hos 15–19-åriga kvinnor och 20–24-åriga män. Kla- mydiaförekomsten är som högst bland 20-åriga kvinnor respektive 22-åriga män. av de 20-åriga kvinnorna och 2 pro- cent av de 22-åriga männen i diagnostiserades med klamydia- infektion . Även gonorréincidensen har ökat i , framför allt beroende på en ökad inhemsk smittspridning, såväl bland unga heterosexuella som bland MSM (2001). anmäldes preliminärt 596 fall, den högsta årssiffran Det hiv/STI-preventiva arbetet Av kvinnorna var i åldrarna 15–och av männen tillhörde i denna åldersgrupp. Inhemsk heterosexuell smittspridning, bortsett från sekundärfall till utlands- smittade personer, förekommer framför allt i , men ett utbrott omfattande ett 25-tal heterosexuella ungdomar i åldrarna 17–inträffade i . Gonorréök- ningen var mest uttalad bland ungdomar. Antalet hetero- sexuella tonåringar som ådrog sig gonorré mer än fördubblades ; 35 fall jämfört med 16 fall och ytterligare 10 fall sågs hos homosexuellt smittade tonåriga män. Likaså sågs en kraftig ökning – på – bland heterosexuellt smittade kvinnor och män i åldrarna 20–. ökade också antalet tonårsaborter med 12 pro- cent, vilket innebär en ökning med . Totalt rapporterades drygt 33 000 aborter , varav ca 6 500 () utfördes på ungdomar . Det är tydligt att det faktum att så få yngre heterosexuella in- divider ådrar sig hivinfektion i inte beror på att ungdomar och unga vuxna i extra hög grad skyddar sig mot STI. Tvärtom talar den epidemiologiska utvecklingen för ett allt större sexuellt risktagande i dessa grupper, och den låga förekomsten av hiv speglar snarare det faktum att vi i ännu inte har fått in hivinfektion i ungdomspopulationen. betonade regeringen i propositionen om åtgärder mot aids (prop. 1987/88:79) vikten av att hiv/aids behandlades i skolans sex- och samlevnadsundervisning, likaså att ungdomar identifierades som en specifik målgrupp för informationsinsatser. Föredragande stats- råd anförde att varje ny ungdomsgeneration bl.a. i skolundervis- ningen måste ges tillräcklig information om hiv/aids så att den kan lära sig att hantera denna risk , utifrån en positiv syn på sex och samlevnad. Regeringen konstaterade att skolan här har ett särskilt ansvar. I propositionen Mål för folkhälsan (prop. 2002/03:35) framhåller regeringen bl.a. att barn och ungdomar har rätt till en saklig sexualkunskap, att en bra sex- och samlevnadsundervisning kan spela en nyckelroll för ungas utveckling och är särskilt viktig för dem vars hälsa riskerar att utvecklas ogynnsamt. Det hiv/STI-preventiva arbetet kanalerna är sex- och samlevnadsundervisningen i grund- och gym- nasieskolan och rådgivning/individuella samtal om sexuellt relate- rade frågor på ungdomsmottagningarna. Inom skolans område finns således ett tydligt ansvar för under- visning i sex och samlevnad inom ramen för den reguljära undervis- ningen. Dessutom kan skolhälsovården sägas ha ett generellt ansvar för hälsoupplysning och sjukdomsprevention (se nedan). genomförde på regeringens uppdrag en kvalitetsgranskning av skolverksamheten hos några av landets kommuner och fristående skolhuvudmän, med inriktning på läro- planernas värdegrund. I uppdraget ingick bl.a. en granskning av sex- och samlevnadsundervisningen. 80 skolor i 20 kommuner granskades, och i sin rapport konstaterade att resultatet visar på en stor variation, inte endast mellan skolor utan också inom varje enskild skola. Tydligt var att eleverna hade olika möjlighet att skaffa sig kunskaper om, och få insikt i, sexualitets- och samlevnadsfrågor (Nationella kvalitetsgranskningar 1999, Skol- verkets rapport nr 180). Granskningen visade att endast ett fåtal av grund- och gymnasie- skolorna hade några nedskrivna mål för sin sex- och samlevnads- undervisning. Endast i fyra av grundskolorna och i sex av gymna- sieskolorna utövade rektor styrning. Uppdraget till lärarna var överlag otydligt och det var ofta oklart vem som hade ansvaret för denna undervisning. Som en följd av att det ofta saknades lokalt nedskrivna mål blev också innebörden i själva begreppet sex och samlevnad diffus och således föremål för enskildas tolkning. Det blir därför, enligt rapporten, svårt att uppnå det i läroplanen ut- tryckta nationella målet, att sexualitet och samlevnad skall vara ett ämnesövergripande kunskapsområde. slog således fast att det vid tillfället inte finns några garantier för att alla elever fick del av undervisning i sexualitet och samlevnad, eller att det skedde en utveckling av kunskapsområdet. För att skolan skall kunna tillhandahålla en god undervisning i sex och samlevnad krävs det att lärare utbildas inom ämnesområdet. En studie som genomfört bland studerande på landets lärarutbildningar visade att undervisningen i sex och sam- levnad i det närmaste var obefintlig (Sex– och samlevnadsundervis- ning i landets lärarutbildningar. Intervjuer med skolledningar och lärarkandidater 1996. Blivande grund- skolelärare sade överlag att de saknat undervisningen i fråga och att de kände sig dåligt rustade att börja undervisa i sex och samlevnad. Det hiv/STI-preventiva arbetet En majoritet av de intervjuade upplevde att ett problem med äm- nesövergripande frågeställningar som sex och samlevnad var att ämnet lätt försvinner mellan olika ansvariga på en utbildningslinje. övergick tillsynsansvaret för skolhälsovårdens verksamhet från till . Inför sitt tillsynsuppdrag gjorde en bred genomgång bl.a. av det regelverk som styr verksamheten och arbetet presenterades i rapporten vården (2000). I rapporten lyfte bl.a. fram behovet av ett nationellt basprogram. Professionella före- trädare för skolhälsovården har därefter fått i uppdrag att ta fram vetenskapligt grundade rekommendationer för skolhälsovården vilka presenterades . arbetar nu vidare ut- ifrån detta material, med avsikten att lägga fram ett nationellt bas- program för skolhälsovården. tillsynsenhet i har –2003 undersökt hur skolhälsovården i ett urval kommuner bedrivs . Utgångspunkt för studien har främst varit att granska skolsköters- kans och skolläkarens roller och deras möjligheter att utveckla verksamheten i hälsofrämjande riktning. Studien har visat på stora olikheter när det gäller hur skolhälsovårdsinsatser tillgodoses och hur man har utvecklat skolhälsovården som verksamhet i de kom- muner som besökts. Sammanfattningsvis görs bedömningen att det i verksamheten som sådan saknas mål, tydlig ledning, övergripande dokumentation av vad man gör och redovisning av resultat (Hur bedrivs Skolhälsovård – förutsättningar och hinder. En studie omfattande nio kommuner. Systemet med ungdomsmottagningar finns mer eller mindre väl ut- byggt i landet och utgör på de flesta håll en viktig resurs i det pre- ventiva arbetet, såväl vad avser sex och samlevnad (reproduktiv hälsa) som hiv/STI. Det övergripande målet för ungdomsmottag- ningar är att främja fysisk och psykisk hälsa, stärka identitetsut- vecklingen samt att förebygga oönskade graviditeter och STI. Mot- tagningarna har utvecklats utifrån lokala behov och förutsättningar Det hiv/STI-preventiva arbetet vilket innebär att det finns en stor variation vad gäller huvudman- naskap, resurser och uppdrag. ungdomsmottagningar (FSUM), en sammanslutning av landets ungdomsmottagningar, bildades och organiserar ungdomsmottagningar som uppfyller vissa kvali- tetskrav, bl.a. att yrkesgrupperna barnmorska, läkare och socio- nom/psykolog har arbetstid avsatt på mottagningen. Enligt FSUM är dessa yrkesgrupper en förutsättning för att den grundläggande verksamheten – förebyggandet av STI och oönskade graviditeter – skall kunna fungera. finns det ungdomsmottagningar i 230 av landets 290 kommuner. FSUM samlar in besöksstatistik från ungdomsmottag- ningar som är medlemmar i föreningen. Inom det utåtriktade ar- betet, studiebesök och gruppträffar, rapporteras att ungdomsmot- tagningarna träffat ca 120 000 ungdomar och ca 12 000 vuxna. Drygt 350 000 individuella besök registrerades på mottag- ningarna . Det övervägande antalet besökare är flickor i åldrarna 16–. Samtliga ungdomsmottagningar bedriver utåtriktat arbete, genom att ta emot studiebesök av skolklasser i anslutning till sex- och samlevnadsundervisningen i skolan eller genom att på annat sätt delta i sådan undervisning. gav i uppdrag att föreslå åtgärder för att stärka barnkompetensen inom hälso- och sjukvården och som ett led i detta uppdrag gjordes en översyn av ungdomsmottagningarnas verksamhet. I rapporten tagningars kontakter med pojkar (2000) konstaterade att det är viktigt med både manlig och kvinnlig personal samt med speciella mottagningstider bara för pojkar. Lika- så noterades behovet av en kompetens- och resursförstärkning på ungdomsmottagningarna med inriktning mot pojkars behov. Där- utöver konstateras att samarbetet mellan skolan och ungdomsmot- tagningar är viktigt, liksom samarbetet med barn- och ungdoms- psykiatrin och . Enligt rapporten behöver kvalitets- frågorna få en större tyngd i arbetet med ungdomsmottagningar. Huvudmännen behöver formulera lokala mål för verksamheten och därutöver klargöra lednings- respektive verksamhetsansvar. Det hiv/STI-preventiva arbetet Preventiva insatser riktade till ungdomar Omfattande insatser riktade till ungdomar vidtas av statliga myn- digheter, landsting, kommuner och frivilligorganisationer. Ung- domar är också den grupp vars attityder och sexuella beteenden är utförligast kartlagda. beviljar medel till insatser riktade mot ungdomar. Institutet bedriver också egen verksamhet riktad till ungdomar samt producerar material till stöd för skolans sex- och samlevnadsundervisning. presenterade en ny handledning för skolans sex- och samlevnadsundervisning; Kärlek känns! Boken behandlar frågor om sexualitet och samlevnad som ett kunskaps- ämne i skolan. Den avsågs vara en startpunkt för en bättre kom- munikation mellan vuxna och unga. genomförde , i sam- arbete med , Länshälsolaget i samt de tre storstadsregionerna, en nationell sex- och samlevnadskonferens för pedagoger i skolan och på högskolan. produceras och distribueras av som ett stöd till skolans sex- och samlevnadsundervisning. Målet är att främja en god psykisk och sexuell hälsa för pojkar och flickor i tonåren, att stärka ungdomars självkänsla, identitet och känsla av sammanhang samt att förebygga oönskade graviditeter och STI. Ungdomar är också en vanligt förekommande målgrupp i det preventiva arbete som bedrivs i landsting och kommuner. Olika projekt har utvecklats, ofta i samarbete med skolan och ungdoms- mottagningar. I har Lafa utarbetat ma- terial till stöd för skolans sex- och samlevnadsundervisning. Två stora satsningar; Sex och samlevnad för 10–13-åringar och Röda Tråden för arbete med ungdomar i åldrarna 14–. Sex och samlevnad för 10–13-åringar presenterar metoder och idéer om hur man kan arbeta med sex och samlevnadsfrågor till 10–13-åringar. Materialet har tagits fram och producerats som svar på förfråg- ningar om material anpassat till barn som ännu inte nått tonåren. Röda tråden är en handbok som Lafa producerat i nära samarbete med skol- och fritidspersonal i . Boken vänder sig till människor som arbetar med ungdomar i åldrarna 14–och omfattar ett tiotal texter om hur man kan lägga upp sex- och sam- levnadsarbetet kring teman som självkänsla, relationer, sexualitet och etik. Det hiv/STI-preventiva arbetet Ett flertal frivilligorganisationer riktar sig mer eller mindre speci- fikt till ungdomar. Som ett stöd i skolans sex- och samlevnads- undervisning har tagit fram; Sexatlas för skolan – vägvisare för att planera och genomföra sex- och samlevnadsundervisningen i och gymnasiet. Sexatlasen är tänkt att vara ett stöd för skolledningar, lärare och andra för att man enkelt ska kunna plane- ra och genomföra, analysera eller utveckla undervisningen i sexuali- tet och samlevnad. Den kan användas av skolledningen, av arbets- grupper på skolan eller individuellt. Både och utbildar informatörer som besöker skolor och talar med eleverna om olika aspekter av sex och samlevnad, som ett komplement till den sex- och samlevnadsundervisning som skolan tillhandahåller. Organisa- tionerna får många förfrågningar och det är tydligt att behovet av informatörer och personer utbildade för att diskutera sex och sam- levnad är stort. RFSU-kliniken i erbjuder preventivmedel, testning och rådgivning, och inom ramen för kliniken finns också en mottagning för unga män (MUM), med enbart manlig per- sonal för att bättre kunna svara mot pojkars behov. Personer som är bosatta i men som har smittats av hiv- infektion vid kortare eller längre tids vistelse utomlands har, , utgjort en hög andel av dem som infekterats med hiv. av samtliga rapporterade fall tillhör denna kategori och om man enbart ser på de personer som har varit bosatta i när de smittats – och därmed i princip varit tillgängliga för svenska hiv/STI-preventiva insatser – svarar gruppen utlandsresenärer för av de nya fallen. Bland de heterosexuellt smittade tillhör denna kate- gori. Utlandsresenärer som målgrupp för hiv/STI-preventivt arbete utgör en mycket heterogen grupp människor som egentligen, för- utom själva resandet, enbart har det gemensamt att de kan, och bör, bli föremål för hiv/STI-preventiva insatser. Gruppen utgör en av de särskilt prioriterade målgrupperna för de hiv/STI-preventiva insatserna. Trots detta har de insatser som riktats till denna grupp varit av begränsad omfattning. Ut- vecklingen av den globala hivepidemin och ökningen även av andra SOU 2004:13 Det hiv/STI-preventiva arbetet STI i kombination med det ökande resandet, talar för att det framgent kommer vara av än större vikt att nå utlandsresenärer med hiv/STI-preventiva insatser av olika slag. Utredningen har gjort en genomgång av den information som inhämtats via det kompletterande frågeformulär som sänder ut efter läkares anmälan av hivinfektion. Undersökningen omfattade åren 1997–2001 och 267 personer som rapporterats smittade av hivinfektion vid kortare eller längre tids vistelse utomlands har studerats. Majoriteten var män; jämfört för samtliga i rapporterade fall av hivinfektion . var utlandsfödda, de flesta av dem hade varit bosatta i (kvinnorna i genomsnitt och männen i genomsnitt ), vilket inne- bär att smitta före immigration rimligtvis kan uteslutas i flertalet av fallen. Av de utlandsfödda hade sitt ursprung i och i . Heterosexuell smitta dominerar bland utlandsresenärerna, såväl bland de svenskfödda () som de utlandsfödda (). Av dem som smittats utomlands infekteras en större andel via heterosexuella kontakter, , jämfört med samtliga rapporterade fall i (knappt 50 pro- cent). Av de 151 män som smittats heterosexuellt utomlands var när- mare svenskfödda. Medelåldern var högre än för samtliga rapporterade fall av heterosexuell smitta bland män, jämfört med . Av de svenskfödda hade en majoritet, , smittats i länder i och , varav dryg i ensamt. Av de utlandsfödda männen hade smittats i länder i och , ofta vid besök i sitt tidigare hemland. Såväl bland de svenskfödda som utlands- födda uppgav att de smittats via tillfälliga sexuella kontakter.