sou · GSB3102d2 · 2005-01-01 00:00:00 — Såsom redovisats tidigare i betänkandet har utredningen i uppdrag att analysera bl.a. vilka åtgärder som bör vidtas för att komma till rätta med den olagliga yrkesmässiga taxitrafiken, s.k. svarttaxi. Enligt krävs det stora insatser från rättsväsendets sida för att beivra svarttaxiverksamheten. Det viktigaste skälet för detta är enligt att det är tveksamt om enstaka körningar mot betalning är kriminaliserade enligt YTL. Det krävs därför att polisen dokumenterar att samma person utför flera körningar mot betalning innan man kan ingripa. Enligt 2 kap. 1 § YTL får yrkesmässig trafik, exempelvis taxi- trafik, bedrivas endast av den som har trafiktillstånd. Ett sådant till- stånd får ges till den som med hänsyn till bl.a. yrkeskunnande, eko- nomiska förhållanden och gott anseende bedöms vara lämplig att be- driva verksamheten, se 2 kap. 5 § YTL och kapitel 3 i betänkandet. Den som uppsåtligen bedriver yrkesmässig trafik utan att ha yrkes- trafiktillstånd döms enligt 6 kap. 1 § YTL till böter eller fängelse i högst . Vid införandet av YTL höjdes straffmaximum för olaga yrkesmässig trafik från fängelse till fängelse . I förarbetena till lagrummet (prop. 1997/98:63 s. 117) an- förde regeringen bl.a. följande som skäl för höjningen av straff- maximum. Den som ställer sig utanför lagregleringen av den yrkesmässiga trafik- en genom att inte ansöka om tillstånd för sin yrkesmässigt bedrivna transportverksamhet undgår den rigorösa prövning i olika avseenden som gäller på detta område. I takt med att kraven vid denna prövning ökar – inte minst vad avser de ekonomiska kraven för att bedriva yrkesmässig trafik – kan antalet transportörer som försöker att und- vika att träffas av lagstiftningens krav förväntas öka. Detta kan befaras gälla inte minst beträffande olaga yrkesmässig taxitrafik. En straff- skärpning utgör därför en viktig signal om att det här rör sig om ett samhällsproblem som det är angeläget att bekämpa. Med yrkesmässig trafik avses trafik i vilken personbil, lastbil, buss, terrängmotorfordon eller traktortåg med förare ställs till allmän- hetens förfogande mot betalning för transport av personer eller gods, se 1 kap. 1 § YTL. I 1 kap. 2 § YTF redovisas olika transporter som inte skall anses vara yrkesmässig trafik. Det gäller bl.a. transport med utrycknings- fordon och transport med personbil av skolelever mellan bostad och skola eller del av sådan transportsträcka, om transporten utförs av en förälder eller annan anhörig till någon av eleverna. Det gäller vidare transport av döda och transport av passagerare till eller från en arbetsplats, skola eller annan lokal där bilföraren eller passage- raren arbetar eller utbildar sig, om transporten sker med en bil med totalvikt av högst i samband med att bilföraren färdas till sitt arbete eller sin utbildningsplats. Körning för en eller ett fåtal kunder kan anses yrkesmässig. Detta är exempelvis fallet med åkare som genom långtidskontrakt utför körningar åt ett och samma företag i sådan omfattning att fordonen helt tas i anspråk för detta uppdrag. Till begreppet yrkes- mässig trafik har under vissa omständigheter hänförts även s.k. före- ningskörning, dvs. det fall där bil mot viss bestämd avgift tillhanda- hållits endast medlemmar av viss förening, se , Trafikkommentarer, upplaga 1.1, : juridik, 2003. I Högsta domstolens avgörande i mål nr B 970-03, som redovisas nedan, lämnas en utförlig beskrivning av begreppet yrkesmässig trafik. 7.3Exempel på olika konsekvenser som kan bli följden av olaga yrkesmässig trafik För brott som har begåtts i utövningen av näringsverksamhet kan näringsidkaren åläggas företagsbot bl.a. om brottsligheten har inne- burit ett grovt åsidosättande av de särskilda skyldigheter som är förenade med verksamheten eller annars är av allvarligt slag. Före- tagsbot kan åläggas på yrkande av allmän åklagare. Sådan bot skall fastställas till lägst och högst , se 36 kap. 7 och 8 §§ . Näringsförbud skall, om det är påkallat från allmän synpunkt, med- delas den som i egenskap av enskild näringsidkare grovt åsidosatt vad som ålegat honom i näringsverksamhet och därvid gjort sig skyldig till brottslighet som inte är ringa, se 1 § lagen (1986:436) om näringsförbud. Den som är underkastad näringsförbud får bl.a. inte driva näringsverksamhet, vara stiftare av aktiebolag, vara leda- mot i styrelse i aktiebolag eller verkställande direktör i sådant bolag eller faktiskt utöva ledningen av en näringsverksamhet. Närings- förbud skall meddelas för , lägst tre och högst , se 5 och 6 §§ lagen om näringsförbud. Ett körkort skall återkallas bl.a. om körkortshavaren vid förande av ett motordrivet fordon har överskridit högsta tillåtna hastighet, kört mot rött ljus, underlåtit att iaktta stopplikt, kört om vid övergångsställe eller brutit mot någon annan regel som är väsentlig från trafiksäkerhetssynpunkt, allt om överträdelsen inte kan anses som ringa, se 5 kap. 3 § 4 körkortslagen (1998:488). I Regeringsrättens avgörande RÅ 1991 ref 32 var omständig- heterna sådana att körkortshavaren hade gjort sig skyldig till bl.a. olaga yrkesmässig trafik för personbefordran (svarttaxi) vid fem tillfällen under . Regeringsrätten fann att körkortshavaren i aktuellt fall brutit mot en från trafiksäkerhetssynpunkt viktig regel och att grund där- för förelåg för återkallelse av körkortet. Med hänsyn till att svart- taxiverksamheten haft en begränsad omfattning och att det enligt Regeringsrätten inte förelegat någon påtaglig risk för trafiksäker- heten fann domstolen dock att överträdelsen var att anse som ringa. Det har skett mindre ändringar i författningarna om körkort och yrkestrafik sedan Regeringsrättens avgörande. Utredningen anser dock att dessa ändringar, bl.a. avskaffandet av det särskilda kör- provet för taxiförare, inte föranleder någon annan bedömning än att olaga yrkesmässig trafik kan utgöra grund för återkallelse av körkort enligt framför allt 5 kap. 3 § 4 körkortslagen. Huruvida det föreligger grund för återkallelse av ett körkort eller om överträdel- sen skall anses vara ringa är givetvis beroende av omständigheterna i varje enskilt fall. 7.4Olika åtgärder mot svarttaxi Nedan följer några få exempel på olika åtgärder som vidtagits och vidtas mot svarttaxiverksamhet. Projekt mot svarttaxi i Enligt vad utredningen erfarit har svarttaxitrafiken minskat väsent- ligt i . Anledningen härtill är att kom- munen, polisen, delar av taxinäringen och krogarna i staden har sam- arbetat i ett försöksprojekt mot svarttaxi. Initiativtagare till projek- tet har varit . Bland annat har centrum stängts av för icke yrkesmässig trafik och särskilda vakter har ordnat taxikön i centrum samt i övrigt bevakat torget i när krogarna stängt och . Det finns numera ett kommunalt beslut om att det beskrivna projektet skall permanentas. Projekt mot svarttaxi i I ett projekt som lades ned har bl.a. polisen, läns- styrelsen, City i Samverkan (en organisation med företrädare för näringslivet i och representanter från ), och samverkat för att på- verka allmänheten att inte utnyttja svarttaxi genom att påvisa farorna med denna verksamhet. De åtgärder som vidtagits mot svarttaxi har bl.a. varit att dela ut informationskort med texten Åk inte svarttaxi och texten du svarttaxi vet du inte hur färden slutar! Svarttaxi är olagligt! Du kan bli rånad, våldtagen eller misshandlad! Gäller din för- säkring vid eventuell olycka? Åk riktig taxi i stället!. Informa- törerna har varit klädda i neongröna jackor med särskild text på ryggen För ett trevligare city i samarbete med och City i Samverkan. I samband med dessa åtgärder har polisen, m.fl. haft riktade insatser mot just svarttaxi. Enligt vad utredningen erfarit är en av anledningarna till att pro- jektet lades ned, att arbetet som bedrivits av bl.a. polisen resulterat i få fällande domar för olaga yrkesmässig trafik. 7.5Hur stor är omfattningen av svarttaxi? Utredningens bedömning: Det pågår en mycket omfattande svarttaxiverksamhet i landet och i vissa fall före- kommer annan allvarlig brottslighet i samband med svarttaxi, exempelvis våldtäkter och rån. har i två rapporter om svarttaxi, rapport om svarttaxi och rapport om svarttaxi , gjort egna beräkningar av omfattningen av olaga yrkesmässig taxitrafik och vidare beskrivit vissa följder av svarttaxi samt lämnat förslag till åtgärder för att komma till rätta med sådan verksamhet. I den senare rapporten anför förbundet bl.a. följande. Parallellt med den lagliga och seriösa taxitrafiken pågår i hela landet en kriminell verksamhet som kallas svarttaxi. Det har dock inget med taxi att göra utan handlar om organiserad brottslighet utförd av ofta tungt kriminella personer. Liksom inom alla branscher i där svart verksamhet förekommer snedvrids konkurrensen och de lagliga och seriösa företagarna får allt svårare att bedriva sin verksamhet. Men vad värre är; svarttaxiverksamheten ger upphov till annan grov kriminalitet såsom misshandel, rån och våldtäkt. har länge krävt att det skall tas krafttag mot svarttaxiverksamheten i landet. Att inte göra tillräckligt åt denna problematik anser vi vara detsamma som att välsigna den. Svarttaxiverksamheten innebär att personer i privatbilar mot betal- ning och utan trafiktillstånd kör för dem okända personer. Brottet rubriceras som olaga yrkesmässig trafik, något som kan ge upp till fängelse. Svarttaxiförarna saknar förarutbildning, har ofta inget körkort, och de betalar självfallet ingen skatt, sällan ens för fordonet. Svarttaxi- kriminaliteten är ett samhällsproblem som är utbrett i hela landet, i storstad såväl som på mindre orter. Omfattningen av verksamheten är grovt underskattad och den straffskärpning som har beslutat om har ännu så länge inte haft någon som helst effekt. sker ett stort antal rån, stölder, våldtäkter och misshandels- fall i samband med svarttaxi. Några av dessa fall finns sammanställda i denna rapport. I har fyra av fem kända svarttaxiförare en grov kriminell bakgrund. Risken finns att alla de brott som sker i svarttaxi felaktigt kan förknippas med taxiåkande och att våra kunder och potentiella förare blir oroliga för att åka eller köra taxi . genomförde en inventering av förekomsten av svarttaxi i 27 av landets städer. Enligt förbundet ger denna undersökning vid handen att det finns minst 1 000 personer som agerar svarttaxiförare. anser att polisen måste prioritera kampen mot svarttaxi, att det av svensk lagstiftning klart bör framgå att det räcker att man utför olaga yrkesmässig trafik för att detta skall vara straffbart, att myndigheter och organisationer skall samverka mot svarttaxi, att vissa gator i kommunerna skall stängas för allmän trafik , att kollektivtrafiken skall ha tätare turer och att allmänheten skall varnas för att åka svarttaxi. har av beretts möjlighet att lämna synpunkter på Svenska Taxiförbundets rapporter. I yttrande anför att man in- stämmer i förbundets uppfattning om att svarttaxiverksamheten inte enbart skadar taxinäringen utan också för med sig grövre brottslighet. föreslår en ökad samverkan mellan polismyndigheter, åklagarmyndigheter, kommuner, taxinäringen, och för att gemensamt arbeta mot den olaga yrkesmässiga trafiken. Enligt för- utsätter sådan samverkan ändringar i sekretesslagen (1980:100) av- seende information mellan myndigheter. anser att utformningen av YTL är ett problem i sammanhanget, eftersom det inte är möjligt att ingripa mot enstaka svarttaxiaktiviteter, utan polisen måste samla på sig åtskillig dokumentation av upprepade brott för att verksamheten skall kunna betecknas som yrkesmässig. Slutligen anser att det bör ske en förbättring av kollektivtrafiken samt att taxifrekvensen bör utökas kvällar, nätter och då verksamheten med svarttaxi är som mest omfattande. om tillståndet inom den yrkesmässiga trafiken i (Publ 1997:63) I 1997:63 anförs bl.a. följande. I enkät till landets samtliga länspolismästare har ställts en fråga om svarttaxiverksamhet i länet. En klar majoritet av polismyn- digheterna () svarar att problem med svarttaxi förekommer i länet, dock i varierande omfattning. Man säger också att denna typ av brottslighet är lågprioriterad inom myndigheten eftersom den tar stora polisiära resurser i anspråk som regelverket är svårtillämpat och bevissvårigheterna mycket stora då kunden måste medverka med vittnesmål, något som denne sällan eller aldrig ställer upp på. Enstaka domar finns dock. i svarar att svart- taxi ökat och att det finns uppgifter om att verk- samheten skulle vara organiserad. i och under- sökning av omfattningen av svarttaxi i och har bi- stått Utredningen om taxinäringen med en undersökning av om- fattningen av svarttaxi och vilken kriminalitet som är förknippad med den olagliga trafiken. frågor till 11 polis- myndigheter återfinns i bilaga 3. Nedan följer en kort redovisning av vissa svar som polismyndigheterna avgivit. i län har under ett par års tid uppmärk- sammat och också arbetat aktivt mot svarttaxi. En kartläggning visade att minst 130 olika fordon användes i svarttaxiverk- samhet. Vid denna kartläggning framkom också att 28 stölder, nio rån, fyra misshandelsfall, tre våldtäkter och något fall av olaga hot och ofredande anmälts i samband med svarttaxiverksamhet. Andra brott som förknippas med svarttaxi är trafikförseelser, urkunds- förfalskning, olovlig körning och förmedling av sexuella tjänster. Det förekommer dessutom uppgifter om att tobak, alkohol och narkotika i vissa fall tillhandahålls kunder av svarttaxi. Enligt i finns det ca 30 per- soner som kör svarttaxi i länet. Det pågår inga rik- tade insatser mot svarttaxi. i län uppskattar antalet personer som kör svarttaxi till 20 stycken i , två stycken i och tio personer i . Av det svar som inkommit från i framgår att svarttaxiverksamheten i länet omfattar ca 40–50 fordon. Polisen bedriver inte några speciella projekt mot svarttaxi. i uppger att det finns ca 25–30 personer som kan misstänkas utföra svarttaxiverksamhet . Enligt uppgifter från i finns det ca 40 fordonsägare i som kan misstänkas utföra svarttaxi- verksamhet. –har polisen konstaterat 13 fall av anmälningar av brott som kan an- ses vara relaterade till svarttaxiverksamhet, bl.a. grov stöld, försök till misshandel, bedrägeri och rån. i uppskattar antalet per- soner som kör svarttaxi till 100 stycken i , 20 stycken i och totalt fem stycken i , och . i uppger att det finns ca 190–250 per- soner som kör svarttaxi i länet. Det planeras vissa insatser mot den olagliga verksamheten. i konstaterar att svarttaxi- verksamheten i länet i huvudsak är lokaliserad till och . Polisen i har januari–dokumenterat 17 stycken misstänkta förare av svarttaxi. Det har skett två våldtäkter i i samband med svarttaxi- verksamhet. Enligt i förekommer det ett okänt antal personer som kör svarttaxi i , och . Under fjällsäsongen finns det 50–70 fordon i svarttaxitrafik. Det pågår inga riktade insatser mot svarttaxiverksamhet i länet. Av det svar som lämnats av i framgår att trafikgruppen i uppskattar antalet svarttaxi till mellan 100 och 200 fordon. Det pågår ingen organiserad kontroll av svarttaxi. De utvärderingar som gjorts av , Rikspolis- styrelsen och i visar enligt ut- redningens mening att det pågår en mycket om- fattande svarttaxiverksamhet i landet och att det i vissa fall före- kommer annan allvarlig brottslighet i samband med svarttaxi, exempelvis våldtäkter och rån. Utvärderingarna visar dock att om- fattningen av den olagliga verksamheten svarttaxi och polisens akti- viteter mot denna verksamhet skiftar i betydande omfattning mellan länen och mellan städerna. 7.6Högsta domstolens avgörande i mål nr B 970-03 Såsom redovisats anser att det krävs stora in- satser från rättsväsendets sida för att beivra svarttaxiverksamheten. Det viktigaste skälet för detta är enligt att det är tveksamt om enstaka körningar mot betalning är kriminaliserade enligt YTL. I Högsta domstolens avgörande i mål nr B 970-03 var frågan domstolen hade att bedöma om en enstaka transport kan anses utgöra olaga yrkesmässig trafik i den mening som avses i 6 kap. 1 § YTL. I den aktuella domen anförde följande. Orden yrkesmässig och yrkesmässigt förekommer i ett stort antal författningar inom skilda rättsområden. Någon enhetlig innebörd hos orden finns inte utan betydelsen skiftar beroende på i vilket samman- hang de används. I 1 kap. 1 § yrkestrafiklagen finns en särskild defini- tion av vad som i den lagen avses med yrkesmässig trafik. Enligt definitionen är det sådan trafik som bedrivs med bl.a. personbilar och som innebär att fordon och förare mot betalning ställs till allmänhetens förfogande för transporter av personer eller gods. Definitionen i yrkestrafiklagen överensstämmer i stort med den definition som togs in redan i 14 § förordning om auto- mobiltrafik, enligt vilken med yrkesmässig automobiltrafik avsågs att allmänheten tillhandahölls automobil mot ersättning. I SOU 1929:16 föreslogs att definitionen skulle kompletteras med ett krav på för- värvssyfte mot bakgrund av att domstolspraxis utvecklats därhän, att så gott som envar som mot betalning tillhandahåller annan automobil, anses utöva yrkesmässig trafik även om det kan påvisas, att tillhanda- hållandet skett i mycket ringa omfattning och allenast för att hjälpa en granne eller en bekant och således ej i förvärvssyfte (s. 194). 1930:121 avvisades emellertid förslaget med hänvisning till bl.a. att den i betänkandet påtalade praxisen inte stöddes av något av den högsta dömande instansen meddelat avgörande. uttalade den före- dragande departementschefen att det enligt hans mening avgörande för avgränsningen borde vara den omfattning i vilket tillhandahållandet sker och att det inte borde betecknas som yrkesmässig trafik om en bil- ägare vid något eller några enstaka tillfällen mot betalning utför kör- ning åt en granne eller bekant eller annan, vilken icke kan sägas falla under begreppet allmänheten även om det skulle vara uppenbart att också hänsyn till inkomsten varit ett motiv för tillhandahållandet (s. 86). Definitionen av yrkesmässig trafik kom åter upp till bedömning i prop. 1940:115 men inte heller då ansågs det finnas skäl för att göra någon ändring. Den föredragande departementschefen uttalade emellertid (s. 39) att enligt hans mening borde den omfattning i vilken automo- bilen ställes till förfogande, fortfarande liksom vara avgörande för frågan, huruvida yrkesmässig trafik skall anses föreligga eller icke. En rent tillfällig körning, som icke antyder försök att systematiskt utnyttja bilen för förvärvsändamål, bör på grund härav liksom icke vara hänförlig till yrkesmässig trafik, även om ersättning för den- samma utgått. Innebörden av den i lagen givna definitionen av yrkesmässig trafik synes inte ha berörts i senare lagstiftningssammanhang (jfr dock SOU 1996:93 s. 150) och det finns inte heller någon vägledande praxis som direkt angår frågan om, och i så fall under vilka förutsättningar, en en- staka transport kan anses utgöra olaga yrkesmässig trafik. När defini- tionens innebörd skall utrönas får därför ledning sökas i vad som ut- talades i 1930 och lagstiftningsärenden. Dessa motivuttalanden stämmer också väl överens med lagtexten även efter senare ändringar. Det är såldes inte yrkesmässig trafik i lagens mening att vid ett en- staka tillfälle utföra en biltransport mot betalning ens om det sker efter erbjudande till en obestämd allmänhet. För att det skall vara fråga om yrkesmässig trafik krävs att bilen ställs till allmänhetens för- fogande i sådan omfattning att den kan anses vara systematiskt utnytt- jad för förvärvsändamål. Det skall dock framhållas att redan den första körningen måste kunna utgöra yrkesmässig trafik, om det är utrett att det är fråga om en planerad yrkesmässig verksamhet som är avsedd att bedrivas även fortsättningsvis. I avgörandet konstaterade att den åtalade erbjudit allmänheten transport och att han efter ett första misslyckat försök också fått en passagerare. Domstolen fann att den åtalades handlande inte utgjort ett led i en verksamhet som uppfyllt kravet på yrkesmässighet och ogillade därför åtalet. 7.7Norska bestämmelser om taxitrafik m.m. Utredningen har fått i uppdrag att överväga hur de svårigheter som finns att beivra svarttaxi skall kunna minskas eller undvikas. Enligt kommittédirektiven bör utredningen till ledning för över- vägandena i detta avseende analysera bl.a. de relativt nya norska bestämmelserna om olaga taxitrafik och vilka effekter dessa har fått sedan de infördes. Nedan följer en översiktlig beskrivning av norska bestämmelser som berör yrkestrafiken och taxitrafiken. 7.7.1Norska bestämmelser som rör yrkestrafik och taxi För all trafik gäller vegtrafikloven av nr 4. Författ- ningen innehåller bestämmelser om bl.a. trafikregler, fordon, förares behörighet m.m. Lov nr 45: Lov om yrkestransport med motorvagn og fartøy (yrkestransportlova) reglerar den yrkesmässiga trafiken i . Yrkestransportlova är tillämplig på bl.a. transporter med motorfordon och fartyg i och även utanför landet, se 1 kap. 1 § och 2 kap. 10 §. Den som mot vederlag vill driva persontransporter med motor- fordon måste ha tillstånd. Detsamma gäller den som utför person- transporter mot vederlag när erbjudande om körning sker till allmän- heten på offentlig plats, se 2 kap. 4 § yrkestransportlova. Tillstånd kan ges den som har gott anseende, tillfredställande ekonomiska tillgångar och tillräcklig yrkesmässig kompetens. Vissa persontransporter får ske utan tillstånd, exempelvis trans- porter av arbetskamrater eller grannar vid körning mellan bostad och arbetsplats, ambulanstransporter eller när en arbetsgivare skjutsar en arbetstagare till och från arbetsplatsen. för tillstånd till taxitrafik är fylkeskommunen, se 3 kap. 12 § yrkestransportlova. Ett tillstånd kan återkallas bl.a. om tillståndshavaren inte längre uppfyller de krav som är en förutsättning för tillstånd eller inte föl- jer de villkor som föreskrivs för verksamheten, se 6 kap. 29 § yrkes- transportlova. En allmän bestämmelse om tillståndsplikt för persontransport med motorfordon som inte används i linjetrafik finns i 2 kap. 9 § yrkestransportlova. Det krävs således ett särskilt tillstånd, utöver tillståndet i 2 kap. 4 § yrkestransportlova, för att bedriva taxitrafik (drosjeløyve). Fylkeskommunen bestämmer om tillståndshavaren skall vara ansluten till en beställningscentral. Kommunen kan vidare ge påbud bl.a. om att centralen skall ha rätt att bestämma körordning och andra regler för verksamheten. Den kan också bestämma om uni- form för föraren. Den som kör taxi måste ha en körsedel, som ställs ut av polis- myndigheten efter en vandelsprövning och hälsokontroll. För att få en körsedel måste man ha uppnått . I 8 kap. 41 § yrkestransportlova stadgas att den som bryter mot lagen, föreskrifter eller villkor som är fastställda genom lagen döms Av 8 kap. 40 § samma lag framgår att den som har be- myndigande att företa kontroll enligt lagen kan förbjuda fortsatt bruk av ett fordon som används för transport av personer eller gods utan föreskrivet tillstånd eller annat godkännande som krävs enligt lagen. Ett sådant förbud får gälla för så som krävs. 7.7.2Norska bestämmelser om tillstånd för person- transporter mot vederlag Såsom anförts i föregående avsnitt framgår av 2 kap. 4 § yrkes- transportlova att den som mot vederlag vill driva persontransporter med motorfordon måste ha tillstånd. Detsamma gäller den som utför persontransporter mot vederlag när erbjudande om körning sker till allmänheten på offentlig plats. Den sistnämnda meningen har till- kommit genom en lagändring som trädde i kraft . I förarbetena (Ot.prp.nr.82) till den aktuella bestämmelsen uttalas bl.a. följande. Problemet med personaltransport mot vederlag utan løyvemessig dekning, såkalla piratdrosjer, synes å ha auka dei siste åra. I ein del større byar er det haldepunkt for å rekna med at ulovleg transport skjer i organiserte former. Miljøet som har oppstått rundt denne verksemda genererer etter alt å døma annan, alvorleg kriminalitet.