sou · GSB3109d3 · 2005-01-01 00:00:00 — Detta innebär också att det ställs extra höga krav på systemet för energideklarationer för att få acceptans från fastighetsägare m.fl. I utredningen behandlas översiktligt ett idéförslag till ett system för energideklarationer, som har utarbetats av flerbostadshusorga- nisationerna HSB, , och Fastighetsägarna och som har antagits av arbetsgruppen för energideklarationer inom Byggsektorns Kretsloppsråd. Idéförslaget, som benämns Bostads- sektorns Energi Deklaration (BoEnDe), har även förutsättningar att – i tillämpliga delar – användas vid energideklarering av småhus med äganderätt. BoEnDe-konceptet låter sig också väl inordnas i det system för kollektiva hyresförhandlingar, som bedrivs på prak- tiskt taget hela hyresmarknaden. Härigenom får också hyresgäs- terna möjligheter till inflytande över energideklareringen. Vi förordar detta system som bygger på att fastighetsägarna får förtroendet, att själva rapportera erforderliga data som ska utgöra underlag för energideklarationerna. Vidare ska ägare till byggnader, som enligt energideklarationerna har onormalt hög användning av köpt energi (den sämsta kvartilen i en grupp av jämförbara byggna- der), uppmanas att vidta åtgärder. Förutom skriftlig information med generella råd informeras om oberoende konsulter, energiråd- givare m.fl. som kan bistå med energibesiktningar, energiutred- ningar, lönsamhetskalkyler, upphandling, anbudsutvärdering och uppföljning av energiåtgärder. De data som samlas in vid energideklarationerna utgör grund för en databas som möjliggör att man kan inordna byggnader med lik- artade energitekniska förutsättningar i grupper. På så sätt får man tillgång till relevanta referensvärden för energideklarationerna, utan att behöva lägga ned stora resurser på beräkningar av teoretiska energibehov för befintliga byggnader. I BoEnDe-systemet sänks referensnivån (XX kWh/m2, år) för byggnader, som enligt energideklarationerna har onormalt hög energianvändning och vars ägare uppmanas ta hjälp av energiexper- tis, vart efter systemet tillämpas. Därigenom kommer det att bli aktuellt med energibesiktningar av allt fler byggnader. BoEnDe-systemet har den stora fördelen, att resurserna alloke- ras till de byggnader, inom de olika byggnadsklasserna, som använ- der mest energi och där man sannolikt också kan spara mest energi. I utredningens förslag sker inte denna allokering, utan alla byggna- der som omfattas av EG-direktivet ska kontrolleras av oberoende experter, även i de fall fastighetsägaren vet, att man har mycket god energihushållning. Genom ett sådant förfarande blir det aktuellt med dyra utredningar och besiktningar i byggnader med liten energisparpotential, varvid man riskerar att fastighetsägarna kan komma att uppfatta systemet som byråkratiskt, dyrt och besvärligt – för de flesta till marginell nytta. Vi bedömer, att energideklarering enligt BoEnDe-systemet kan bli ett kostnadseffektivt och obyråkratiskt system med goda förut- sättningar att mottas positivt av fastighetsägarna. Direktivets krav på att oberoende experter ska utfärda energideklarationerna, bedömer vi kunna uppfyllas, genom att de av fastighetsägaren inrapporterade uppgifterna om köpt energi och övriga fastighets- data rimlighetskontrolleras av oberoende experter, innan energi- deklarationen utfärdas. Telefon-, e-mail- eller brevkontakter med uppgiftslämnarna kan bli aktuella för kontroll av lämnade uppgif- ter. Vi är öppna för tanken att de byggnader, som enligt BoEnDe- systemet har de sämsta energiprestanda, ska genomgå obligatoriska kontroller (energibesiktningar) av energiexperter som resulterar i skräddarsydda åtgärdsförslag med lönsamhetskalkyler. Utredaren har bedömt, att BoEnDe-systemet inte uppfyller direktivets krav och därför inte utgör ett möjligt alternativ till det system som utredningen föreslår. Vi anser dock, med hänsyn till de så stora fördelarna med BoEnDe-systemet, att man vid den fort- satta utvecklingen av det svenska systemet för energideklarationer, ska ha en inriktning mot BoEnDe-konceptet och även verka för acceptans för ett sådant system inom EU. Vi ställer oss helt bakom utredarens förslag, om att tiden ska utnyttjas för att pröva olika alternativ för energidekla- rering, som bl.a. bygger på överenskommelser med berörda organi- sationer. Det är först när man får praktiska erfarenheter av energi- deklareringen, som man bör fastställa det kompletta regelverket kring systemet. I utredningen föreslås, att vissa flerbostadshus under övergångs- perioden ska kunna omfattas av ett system med en förenklad energideklaration, som bygger på fastighetsägarnas egna uppgifter. Vi anser, att man då kan utgå från BoEnDe-systemet. Det är vår förhoppning att erfarenheterna av en sådan försöksverk- samhet ska leda till att man i beslutar om, att man även efter försöksperioden tillämpar ett sådant system. Vilka energiprestanda ska ligga till grund för energideklarationen? Utredningen tar inte i detalj ställning till vilka energiprestanda som ska ingå i energideklarationen. Av förslaget till författningstext framgår, att energideklarationen ska innehålla uppgifter om den faktiska eller beräknade mängd energi som används i en byggnad för att uppfylla de behov som är knutna till normalt bruk av bygg- naden (energiprestanda). Den ska också innehålla ett eller flera referensvärden. Två metoder behandlas, som enligt utredningen skulle kunna användas för rapportering av den aktuella byggnadens energiprestanda. Den första metoden utgår från den köpta energin, men utredaren föreslår, att det ska göras ett flertal korrigeringar av denna, innan man får ett användbart mått på byggnadens energiprestanda. Man hänvisar till direktivets krav på normalisering av uppmätt energi till standardised use. Korrigeringarna gäller boendes beteende/aktivi- teter, temperaturen i byggnaden, personvärmetillskott, tappvarm- vatten, värme från hushållsel och fastighetsel, ventilationsvärmebe- hov, m.m. Vi anser, att det är den köpta energin som – tillsammans med referensvärden – ska redovisas på energideklarationen. För fastig- hetsägare inom bostadssektorn är det den köpta energin som är utgångspunkten för energiuppföljningar och bedömningar angå- ende energieffektiviseringsåtgärder. Den köpta energin är måttet på byggnadens energiprestanda med de tekniska förutsättningar som råder och med hänsyn till aktuella driftbetingelser och brukar- beteenden. För bostadsrättshavare, småhusägare och hyresgäster är det naturligtvis också den köpta energin till byggnaden som är intressant. Det är ju den som ligger till grund för fastighetsägarens driftkostnader och som påverkar avgiften till bostadsrättsföre- ningen och hyresgästernas hyror samt boendekostnaderna i småhu- sen. Mot bakgrund av detta anser vi, att man ska vara mycket restrik- tiv då det gäller korrigeringar/normaliseringar av den uppmätta energin. Den enda korrigering, som generellt tillämpas inom svensk fastighetsförvaltning, gäller korrigering av köpt upp- värmningsenergi med hänsyn till uppvärmningsbehovet det aktuella året i förhållande till ett meteorologiskt normalår. I de fall man har värmepannor eller värmepumpar måste naturligtvis också beräk- ningar göras för att få byggnadernas energiprestanda. Det gäller då att ta hänsyn till årsverkningsgrader respektive årsvärmefaktorer. Om man korrigerar för brister i förvaltning och onormalt bru- kande får man inte ett operativt mått på energiprestanda som kan användas i fastighetsförvaltningen. Erfarenhetsmässigt är injuste- ring av värme- och ventilationssystem samt justering av inställ- ningar på styr- och reglerutrustningar de mest angelägna och lön- samma förvaltningstekniska åtgärderna i många byggnader. Genom den av utredningen föreslagna korrigeringen bortser man ifrån denna typ av energiåtgärder, vilket är synnerligen olyckligt, om systemet ska uppmärksamma fastighetsägarna på lönsamma ener- giåtgärder. En anledning till att utredaren, i enlighet med direktivet, föreslår korrigering av mängden köpt energi är, att man vill få ett mått på de energiprestanda, som byggnaden teoretiskt skulle ha, om den sköttes perfekt och om brukarna betedde sig normalt. Detta skulle naturligtvis kunna vara av visst värde för köparen vid en för- säljning. I så fall borde köparen också kunna beräkna hur hög ener- gianvändningen skulle bli med sina förutsättningar. För flerbo- stadshus, som används för studentbostäder och äldreboende, skulle korrigeringar möjligen ha ett värde, om de ska energideklareras i samma grupp som normala flerbostadshus. Vi ifrågasätter möjligheten att utveckla generella verktyg för de föreslagna korrigeringarna, som leder till den eftersträvade infor- mationen till presumtiva köpare. De korrigeringar av den köpta energin som föreslås, bedömer vi får en alltför teoretisk grund för att kunna uppfylla sitt syfte. En av de absolut viktigaste faktorerna för att kunna göra en normalisering av energibehovet för upp- värmning, är den genomsnittliga rumstemperaturen i byggnaden under uppvärmningssäsongen. Tyvärr har man aldrig tillgång till en sådan uppgift. Man kan bara få indikationer på hur varmt det är i huset, genom att tala med de som bor i huset och med fastighets- skötarna. Dessa uppgifter blir dock synnerligen osäkra. Enda sättet att kontrollera rumstemperaturerna är genom mätningar i lägen- heterna . Det skulle kräva att de experter, som enligt utredaren ska lämna underlag för energideklarationerna, endast kan göra sina besiktningar . Andra faktorer som gör att normaliseringar är synnerligen tvek- samma är, att man inte vet vilka värmeläckor som finns i huset till följd av bl a brister i utförandet. Dåligt isolerade utfackningsväggar, köldbryggor och otätheter är faktorer som kan ha stor betydelse för byggnadens värmebehov. Med teoretiska beräkningar kan man inte konstatera brister i utförandet. För att få en bedömning av omfattningen av sådana brister krävs termografering . I samband med den meteorologiska normalårskorrigeringen tar man redan hänsyn till solvärme och internvärme som bidrar till uppvärmningen. Att mer i detalj analysera hur stort det nyttig- gjorda värmetillskottet från hushållsel och fastighetsel i ett flerbo- stadshus blir, finner vi meningslöst. Fastighetselen används främst för belysning ute och inne i de gemensamma utrymmena samt för drift av tvättstugor, fläktar, hissar, motorvärmare m m. Av denna elanvändning är det normalt endast en del av elenergin till innebe- lysningen, som kan bidra till att minska behovet av köpt energi för uppvärmning. Vid normalårskorrigeringen tas även hänsyn till hur stor andel av uppvärmningsenergin som används för värmning av tappvarmvat- ten, och som är oberoende av utetemperaturen. Man antar att en viss andel av uppvärmningsbehovet gäller tappvarmvattnet, eller antar att en viss andel av tappvattnet används som varmvatten, som kräver en viss värmemängd. För att öka noggrannheten i nor- malårskorrigeringen krävs det mätning av byggnadens totala varm- vattenförbrukning. Den andra metoden, beräkningsmetoden, som utredningen före- slår som alternativ till den normaliserade faktiska energianvänd- ningen, går ut på att man teoretiskt beräknar byggnadens energibe- hov. Utgående från tillgänglig dokumentation, t.ex. relationsrit- ningar och entreprenadhandlingar från de tillfällen huset byggdes eller byggdes om, och undersökningar på plats av en oberoende expert, tar man fram ett underlag som sedan används för att räkna fram det teoretiska energibehovet. Denna metod ger för befintliga byggnader endast ett referensvärde, som kan användas vid jämfö- relse med den köpta energin. Det kan ses som ett börvärde, som inte tar hänsyn till bristfälligt utförd isolering, köldbryggor, fel i installationssystem m.m. Det teoretiskt framräknade referensvärdet ger därför ringa vägledning till varför den köpta energin avviker från den beräknade. Vi förordar att man istället – såsom föreslås i BoEnDe-systemet – använder referensvärden från en databas med uppgifter om köpt energi för olika byggnadsklasser med likartade energitekniska förutsättningar, baserat på uppgifter från energi- deklarationerna. Vi anser att beräkningsmetoden endast bör användas för energi- deklarering av nyproducerade byggnader. Vilka krav ska man ställa på de oberoende experterna? Vi ifrågasätter om det behövs ett certifieringssystem för oberoende experter. Vi anser att man borde överväga, att istället underlätta för fastighetsägare att få kontakt med de konsulter, energirådgivare etc. som redan finns och som på ett oberoende sätt kan bistå fas- tighetsägaren med allt från besiktningar till åtgärders genomfö- rande och utvärdering. När efterfrågan på energitjänster ökar kommer marknaden att utvecklas till fördel för konsulter med goda referenser från nöjda fastighetsägare. Marknaden kommer att tillhandahålla lämplig ut- bildning för de energiexperter som vill medverka till effektivare energianvändning inom bebyggelsen. Stimulans till branschgemen- samma informations- och utbildningsinsatser genom statliga insat- ser kan göra god nytta. En uppgift för det organ som ska ansvara för driften av systemet för energideklarationer är att följa upp och stödja utbildnings- och besiktningsverksamheten samt att utföra kvalitetskontroller. Om ett certifieringsförfarande ändå blir aktuellt, anser vi att ut- redningens förslag, som innebär att en energideklaration även ska kunna upprättas av energiexperter verksamma inom fastighetsbola- gen är positivt. Vi anser också att det är positivt, att man föreslår ett system som inte kräver personcertifiering av samtliga experter, utan att det är tillräckligt att experterna är verksamma inom ackrediterade företag. Den årliga avgiften för ackrediteringen, som uppgår till storleksordningen , är dock en ej försumbar kostnad för de ackrediterade företagen. Vi anser, att den som ska genomföra energideklareringen måste ha erfarenheter och kunskap om fastighetsförvaltning och drift av fastigheter. En förutsättning för en bra utförd energibesiktning är också, att besiktningsmannen kan hämta uppgifter från de som har erfarenhet av byggnadernas egenskaper och driftförhållanden, t ex drifttekniker, fastighetsskötare och boende. För att vara en bra energiexpert, är det minst lika viktigt med fingertoppskänsla och praktisk kunskap som med formell teoretisk kompetens. Utredningen har framfört förslag om en databank med åtgärdsför- slag, som de oberoende experterna ska utnyttja. Tanken är att dessa, med stöd av databanken, snabbt och effektivt ska kunna lämna väl underbyggda, skräddarsydda åtgärdsförslag till fastig- hetsägarna. Vi anser, att man ställer väl stora förhoppningar till en sådan databank. Naturligtvis är det bra, om nya beräkningshjälp- medel utvecklas till nytta för såväl fastighetsägare som experter. Det kan också vara av värde med databanker med aktuella kost- nadsuppgifter för olika energiåtgärder. Däremot är det inte möjligt att utveckla generella beräkningsprogram för vanliga åtgärder av förvaltnings- och driftteknisk art, som ju är helt beroende av för- hållandena i de enskilda byggnaderna. En handbok med råd och anvisningar till fastighetsägare och experter skulle i det fallet san- nolikt vara av större värde. Ska energileverantörerna rapportera försåld energi? Utredningen föreslår, att man ska utreda förutsättningarna för ett system, där energileverantörerna rapporterar uppgifter till en databank avseende levererad energi till sina kunder. Dessa uppgifter skulle då kunna användas vid framtagningen av energideklaratio- nerna. Vi är mycket tveksamma till nyttan med ett sådant system. Vi tror inte, att man på detta sätt skulle få en rationellare hantering av uppgifter om köpt energi och en högre kvalitet i energideklara- tionerna. Istället befarar vi, att man får ett administrativt system som kräver stora resurser för drift och kvalitetssäkring. Avdrag för kostnader för att upprätta energideklaration Utredaren föreslår att kostnaden för att upprätta en energideklara- tion under vissa förutsättningar ska vara avdragsgill för fastighets- ägaren. Utredaren konstaterar också att de flesta bostadsrättsföre- ningar inte kan dra nytta av detta på grund av gällande beskatt- ningsregler. Vi anser att andra möjligheter bör prövas, så att man får neutralitet i kostnadsutfallet för olika typer av fastighetsägare. En möjlighet som bör övervägas är den modell för skattekredite- ring som föreslås tillämpas vid källsorteringsinsatser. Utredaren har bedömt genomsnittskostnaderna avseende energibe- siktning av småhus respektive flerbostadshus under den första 10- årsperioden. Det är den period som kräver de största resurserna, eftersom man inte kan utnyttja uppgifter från tidigare genomförda energideklarationer. För småhus bedöms kostnaden uppgå till , exkl. moms. För flerbostadshus är motsvarande kostnad , exkl. moms. Vi bedömer dock att kostnaderna för ener- gibesiktning av småhus snarare ligger på nivån 4 000–, exkl. moms. För flerbostadshus anser vi, att man i utredningen borde räkna med besiktningskostnader på åtminstone 10 000–, exkl. moms. har man erfarenheter av att seriösa energibesiktningar av flerbostadshus kan kosta upp emot , exkl. moms, om de inkluderar vissa energiberäkningar. Då ingår ändå inte de kostnader som fastighetsägaren drabbas av, främst genom den tid som åtgår för att ta fram underlag till besikt- ningsmannen och för att bistå denne under besiktningen. För bostadsrättsföreningar och småhus med äganderätt tillkommer kostnader för moms, vilket fördyrar besiktningen. Den nytta som uppnås med systemet kan uttryckas i termer om hur mycket energianvändningen minskar inom EU. För fastighets- ägarna är den främsta nyttan, hur mycket pengar de kommer att spara, genom att genomföra de åtgärder som de får kunskap om vid energideklareringen. Utredningen har endast gjort enkla bedöm- ningar av denna nytta. När utredningen jämför kostnader och nytta har man utgått ifrån att fastighetsägare i mycket stor utsträckning genomför de identifierade lönsamma åtgärderna. Man har då funnit att systemet med energideklarationer baserade på besiktningar är lönsamt. Vi ifrågasätter denna kalkyl och konstaterar, att det kommer att krä- vas mycket resurser, som ej är kalkylerade, för styrmedel – såsom informationsinsatser och förändrade finansieringsvillkor – för att merparten av de identifierade energiåtgärderna verkligen ska bli genomförda. ett system för energideklarationer, baserat på köpt energianvändning – såsom BoEnDe-systemet – har goda förut- sättningar att accepteras av bostadssektorn, såväl av flerbo- stadshusägare och småhusägare som hyresgäster. Det är dess- utom kostnadseffektivt, eftersom resurserna allokeras mot byggnader med den största energisparpotentialen. Vi anser därför, att man vid den fortsatta utvecklingen av systemet för energideklarationer ska ha en inriktning mot BoEnDe-kon- ceptet och verka för acceptans för ett sådant system inom EU. köpt energi till byggnaden ska utgöra grund för energipre- standa vid energideklaration av bostadshus, utan korrigeringar av uppvärmningsenergin utöver normalårskorrgering och hän- synstagande till pannors årsverkningsgrad och värmepumpars årsvärmefaktorer. man bör ta fram skräddarsydda åtgärdspaket för de byggna- der som – på basis av uppgifter om den köpta energin – identifieras som minst energieffektiva. Detta bör göras med hjälp av energiexperter. För övriga byggnader är det tillräckligt med generella råd om energieffektivisering anpassade till de aktuella byggnadstyperna. tillgången på oberoende, kompetenta experter är en fråga som bör överlåtas på marknaden. Vi ifrågasätter därför behovet av ett certifieringssystem för de som ska få utfärda energidekla- rationerna. utredningen har alltför stor tilltro till databanker med standard- iserade åtgärdsförslag som grund för energibesiktningar. De mest lönsamma energiåtgärderna i bostäder är av förvaltningsteknisk natur och kan inte beräknas med standardiserade beräkningsprogram. ett system, där energileverantörerna rapporterar försåld energi till en databank inte skulle medföra att man får en rationellare hantering av uppgifter om köpt energi eller en högre kvalitet i energideklarationerna. man bör skapa neutralitet mellan olika ägarformer av fler- bostadshus, så att också bostadsrättsrättsföreningar får kom- pensation för kostnaderna för upprättande av energideklaratio- ner. utredningen kraftigt underskattar kostnaderna för energibe- siktningar. det kommer att krävas stora informationsinsatser och föränd- rade finansieringsvillkor för att merparten av de identifierade energiåtgärderna ska bli genomförda. Vi är införstådda med att utredaren har haft som ambition att före- slå ett system för energideklarationer, som inte i något avseende kan ifrågasättas vid en tolkning av texterna i EG-direktivet. Vi är också medvetna om, att vissa av våra förslag till alternativ utform- ning av systemet med energideklarationer kan ha brister, då det gäller uppfyllandet av detaljer i EG-direktivet. Vi tycker ändå, att alla möjligheter ska prövas för att få en generös tolkning av direkti- vets texter vid den svenska implementeringen, så att man får ett så effektivt system som möjligt. Vi anser också, att det måste finnas möjligheter till framtida förändringar av systemet med energidekla- rationer med hänsyn till måluppfyllelse, omvärldsförändringar och erfarenheter från dess tillämpning. Särskilt yttrande av experten Jag förordar ett energideklarationssystem i två steg. Steg ett, dekla- rationen ska baseras på uppmätta värden och därmed deklarera rätt sak på ett kostnadseffektivt sätt. Steg två, åtgärdsförslagen för byggnader med dåliga energiprestanda ska baseras på noggranna utredningar. För att uppnå bästa acceptans, enkelhet, riktighet, noggrannhet och kostnadseffektivitet anser jag att en energideklaration ska base- ras på verkligt uppmätt värde och inte på teoretiskt beräknat. Endast vid nyproduktion bör energideklaration baseras på en teo- retisk beräkning. De flesta människor kommer att förstå och acceptera ett mätt värde mycket bättre än ett beräknat. Det mätta värdet behöver normeras på lite olika sätt, men det gör inte att acceptansen minskar. Tvärtom så ökar det trovärdigheten att man tar hänsyn till årsvariationer i vädret, inomhustemperatur och annat som alla känner till påverkar hur mycket energi man behöver köpa. I ett första steg tas en energideklaration baserad på uppmätt värde fram. Den är enkel och billig att få fram. Man behöver i de flesta fall bara se på räkningarna och därefter, till exempel i ett datorprogram, göra nödvändiga normeringar. Deklarationen bör utfärdas av en oberoende energiexpert. Uppmätta värden är även ur teknisk synpunkt riktigare. Ett uppmätt värde tar till exempel med bristerna i fastighetsdrift. Vi vet att det finns en slumrande potential av lönsamma åtgärder att minska energianvändningen i byggnader. Jag anser att en stor del av denna är att förbättra fastighetsdriften och att göra enkla billiga investeringar i installationssystemen. Dessa brister kan åtgärdas enkelt och har hög lönsamhet. Man får också med brukarnas eventuellt slösaktiga beteende. Även det kan ju vara lätt att åt- gärda om de blir uppmärksammade på det och om viljan finns. De uppmätta normerade värdena ska därefter användas till att identifiera byggnader med dåliga energiprestanda. Det sker genom att jämföra med referensvärden. För övriga byggnader kan man ge generella råd om energieffektivisering anpassade till typ av bygg- nad, byggnadsår, energianvändning m.m. För dessa byggnader är nu energideklarationen klar. För byggnader med dåliga energiprestanda sker i ett andra, obli- gatoriskt eller eventuellt frivilligt, steg noggrannare utredningar för att ta fram skräddarsydda åtgärdspaket. I dessa utredningar ingår bland annat beräkningar och besiktningar. ningen resulterar i en optimala börvärde som kan ge vägledning då det skräddarsydda åtgärdspaketet tas fram.