sou · GSB349 · 2005-01-01 00:00:00 — Att utländska medborgare saknar rösträtt i riksdagsvalen utgör därför en orättvisa i vårt politiska system. Kapitel 2 Demokratin och debatten om de utländska medborgarnas rösträtt 45 Social in the liberal state. Andra utlåtande nr 53, 1936. Democratic rights at national and workplace levels. i , och . The idea of democracy. Demokrati och kompetenskrav. Barn, ung- domar och rätten till politiskt inflytande. Demokrati och lärande. : Univers- ity Press. Blais, , och . Deciding who has the right to vote: a comparative analysis of election laws. Electoral Studies 20:41–62. Democracy and its critics. L. red. Contractarianism/contractualism. Motion i Första Kammaren nr 32, 1936. Greenwood, och . Citizenship tests and education. Embedding a concept. Parliamentary Affairs 55:505– 522. Democracy and the nation state. Avebury: Aldershot. Frihet, jämlikhet, broderskap! Tre nyckel- begrepp i den politiska filosofin. Citizenship: The civic ideal in world, history, politics and education. Models of democracy. Democracy and elections. De medborgerliga och politiska rättigheterna. utlåtande nr 7, bd 15, 1889. KU 1977/78. betänkande nr 9, 1977/78. KU 1992/93. betänkande nr 5, 1992/93. KU 1994/95. betänkande nr 8, 1994/95. The disenfranchisement of felons. and Philosophy 20:553–580. 1988 [1689]. Two treatisises on government. Kan definitioner av demokrati vara opar- tiska? för politisk filosofi, nr 1, 38–80. 1991 [1873]. Considerations on representative government. Demokrati och social rättvisa. Idéer om demokrati. Pocock, J. The ideal of citizenship since classical times. Maj:ts proposition till angående riktlinjer för utlänningspolitiken m.m. 1975/76:23. Regeringens proposition 1975/76:23, rösträtt för invandrare. 1975/76:111. Regeringens proposition 1975/76:111, Ändring i vallagen. 1990/91:195. Regeringens proposition 1990/91:195, Aktiv flykt- immigrationspolitik m.m. 1991/92:27. Regeringens skrivelse 1991/92:27, Återkallelse av vissa propositioner. 1999/2000:147. Regeringens proposition 1999/2000:147, Lag om svenskt medborgarskap. : Uni- versity Press. : Uni- versity Press. Medborgarskap och rösträtt. i Förhandlingarna vid det 30:e i . The terms of democracy. SOU 1935:60, Promemoria angående avskaffande av påföljd 2 kap. 19 § strafflagen jämte vissa andra straffpåföljder. : Nordisk Bokhandel. SOU 1936:53, Utredning angående revision av bestämmelserna om utlännings rätt att här i riket vistas och därmed sammanhängande spörsmål. SOU 1972:15, Ny regeringsform, ny riksdagsordning. Kapitel 2 Demokratin och debatten om de utländska medborgarnas rösträtt 47 SOU 1975:15, rösträtt för invandrare. SOU 1975:75, Medborgerliga fri- och rättigheter: regeringsformen. SOU 1975:8, Utlandssvenskarnas rösträtt. SOU 1984:11, Rösträtt och medborgarskap. SOU 1999:34, Svenskt medborgarskap. : Fakta info direkt. SOU 2000:106, Medborgarskapskrav i Svensk lagstiftning. Political equality and election systems. Ethics 91:375–394. Kampen för allmän rösträtt. En fullständig historik och förklaring över rösträttsfrågan från början till när- varande tid utarbetad för svenske medborgare. Tung, Ko-Chih R. Voting rights for alien residents – who wants it? 19:451–467. Inclusion and democracy. : , Statsvetenskapliga insti- tutionen. 3.En av 1,8 miljoner! Röster från ett monokulturellt partiliv [I] varje fält finner [man] en kamp [] mellan nykomlingen, som försöker spränga inträdesrättens lås, och den dominerande, som försöker försvara monopolet och utestänga konkurrensen. Under de senaste två hundra åren har, över hela världen, de som inte har några rättigheter, eller färre rättigheter än andra, knackat på dörren, tryckt upp dörren, och krävt mer. Politisk representation är en avgörande dimension av maktutövning i varje liberal representativ demokrati.1 Fungerande politisk representa- tion anförs ibland som en viktig förutsättning både för den liberala demokratins legitimitet och för ett brett medborgerligt engagemang. En fråga som har hamnat i blickfånget är i vilken ut- sträckning det mångkulturella finns representerat i besluts- fattande församlingar och i vad mån svenska partier arbetar för att inkludera personer med utländsk bakgrund. Frågan om mångfald i svenskt partiliv diskuterades livligt i sam- band med val. Ett omdiskuterat reportage i samhällsmagasin uppdagade till exempel en dold dagordning hos flera riksdagspartier. Under val- rörelsen förde sig partierna i regel med en anständig mångfaldsretorik. Reportaget dokumenterade emellertid, med hjälp av dold kamera och Kapitlet är en omarbetad version av en tidigare uppsats (publicerad i Invandrare & Minoriteter, 2/02 och i folkhemmet, , 2002). Författaren vill tacka alla kollegor och seminariedeltagare som läst och kommenterat delar av texten. mikrofon, hur enskilda företrädare, bakom kulisserna, uttryckte för- domsfulla, ja rentav öppet främlingsfientliga känslostämningar. Representationsfrågan var också föremål för livlig diskussion i eftervalsdebatten, där den socialdemokratiska regeringen bland annat kritiserades för att inte göra tillräckligt kraftfulla insatser för att för- bättra invandrarrepresentationen. Ordförande för sju hävdade till exempel, i en gemen- sam artikel, att det inom socialdemokratin finns en krets vänner och kolleger som blockerar nya grupper och personer i politiken och att människor med utländsk bakgrund fortfarande diskrimineras och inte får samma möjlighet att bli politiker och förtroendevalda (m.fl. 2003). Argumentationen känns igen från senare års demokrati- debatt, där mångfald varit en ledstjärna då representationsfrågan diskuterats. Hur står det då till med mångfalden i svenskt partiliv? En rad forskningsrapporter och offentliga utredningar har slagit fast att andelen förtroendevalda med utländsk bakgrund är låg i svenska beslutsfattande organ.2 Vi finner mönster av underrepresentation uti- från härkomst på samtliga nivåer av den politiska beslutsordningen. utgjorde de utrikes födda av den totala svenska befolkningen.3 Under var andelen utrikes födda ledamöter i kommunfullmäktige och något mer än hälften av den siffran, närmare bestämt . Som framgår av tabell 1 har representationen visserligen ökat något , men ökningen är tämligen blygsam och har skett från ett synnerligen lågt utgångsläge. Andelen utrikes födda förtroendevalda följer i någon mån den politiska församlingens status. Den är som tabell 2 visar betydligt lägre i mer prestigefyllda organ, exempelvis 2Se bland annat och 1996; 1997; Khakee och ; 2000; USK 2001; SOU 2001:48. 3Med utrikes född avses de delar av befolkningen som är födda utrikes och har invandrat till . Beteckningen personer med utländsk bakgrund avser de delar av befolkningen som själva har invandrat såväl som de som har minst en förälder som har invandrat till landet. I de fall beteckningen invandrare förekommer, används den för att fånga ett mer vardagligt sätt att dela in befolkningen i vi och dem, svenskar och invandrare. Begreppet sätts då inom citationstecken, för att markera det problematiska i att oreflekterat dela in befolkningen i definitiva kategorier med givna essenser. En av 1,8 miljoner! : Röster från ett monokulturellt partiliv 51 Andel utrikes födda i landstings- och kommunfullmäktige 1979–2002 Källa: och 1996; SCB 1999, 2003. Andel utrikes födda i kommunstyrelser och nämnder (procent) Källa: 2000. kommunstyrelsen, än i mindre prestigefyllda organ, exempelvis stads- eller kommundelsnämnder. Dessa statusmönster kommer även till uttryck i skillnader ifråga om det politiska uppdragets karaktär (se tabell 3 på följande sida). Andelen utrikes födda är störst bland ersättare och minst bland ord- förande och vice ordförande. Värt att särskilt notera i sammanhanget är att de utrikes födda är överrepresenterade på posten som ersättare, i förhållande till deras andel av den totala befolkningen. Vi finner motsvarande mönster om vi ser till hur stor andel av de som nomineras som väljs in i politiska församlingar (Khakee och ). Inom kategorin inrikes födda valdes, vid val, drygt var fjärde in i kommunalfullmäktige. Siffran sjunker för kategorin utrikes födda från, i tur och ordning, (drygt var femte), Övriga (drygt var sjätte) och Utom (drygt var åttonde). Mellan valen 1994 och ökade visserligen andelen valda Andel utrikes födda fördelat på uppdragsposter i kommunala förtroendeuppdrag (procent) Källa: 2000. för kategorierna Övriga respektive Utom något, men det kan ändå konstateras att relationen mellan de olika kategorierna, , är tämligen stabil. I och med val ökade visserligen det totala antalet utrikes födda i riksdag, kommun- och (SCB 2003). Skillnaden mellan utrikes födda som nomineras och de som väljs in är, emellertid, fortfarande stor. Det gäller i synnerhet i riksdagsvalet, där av de nominerade var utrikes födda, men av de valda. Bland utrikes födda kandidater har de födda utan- för fortsatt svårt att få mandat. Andelen utrikes födda i riks- dagen ökade dock från till fem mellan 1998 och 2002 års val. Relationen mellan de kategorier jag tidigare nämnde tycks också ha förskjutits något, men utgångsläget för till exempel personer födda i har varit mycket svårt. Det finns förstås många tänkbara sätt att se på representation. Ett dominerande synsätt, representation som företrädandeskap, tar först och främst fasta på vem eller vilka (representanter) som befinner sig var (i politiska församlingar) och gör vad (fattar beslut och företräder olika intressen). Den sätter i fokus en bestämd institutionell ordning, formella beslutande organ, med en viss uppsättning institutionellt bundna procedurer och mandat, rutiner och befogenheter. Representa- tion ses som en i huvudsak enkelriktad process av direkt överföring eller avspegling mellan en uppsättning på förhand givna folkliga intressen och enskilda politiska företrädare. Ett alternativt synsätt närmar sig representationsproblemet ur en annan synvinkel. Representation ses, enligt detta synsätt, inte som en Kapitel 3 En av 1,8 miljoner! : Röster från ett monokulturellt partiliv 53 institutionellt bunden praxis, utan som en mer allmängiltig process av kommunikativ gestaltning (se Economou och Forstorp 1999). Repre- sentation handlar här om skapandet av föreställningar och bilder (representationer) av världen, något som förstås sker på många plan och sfärer i samhället. Kärnpunkten i detta synsätt är att världen ges konkret innebörd först genom symboliska processer – berättande, klassificering, kategorisering. Dessa processer bär, vidare, på inslag av makt och dominans, i den meningen att det bedrivs en ständigt pågå- ende kamp om rätten att få representera någon eller något på ett bestämt sätt (1997:259). Detta alternativa synsätt sätter i fokus hur det egentligen går till då någon/några kommunikativt ger röst åt någon/några och med vilka konsekvenser.4 Den reser frågor som: Vilka för-givet-tagna föreställ- ningar om och bilder av människor och fenomen (åter)skapas runt om i samhället? Sorteras människor in i olika fack? Behandlas de olika beroende på vilket fack de placerats in i? Upprätthåller och legitimerar dessa föreställningar och bilder ojämlika relationsmönster, eller utma- nar de tvärtom dessa? Företrädandet bär, enligt detta synsätt, alltid på vissa kommunikativt gestaltande element. Då de folkvalda så att säga företräder väljarna gestaltar de i någon mening världen på ett bestämt sätt. Det har inom forskning om politisk representation givits en rad tänkbara förklaringar till de mönster av underrepresentation jag just berört.5 Det har bland annat slagits fast att etniska minoriteters polit- iska representation följer deras integration i samhället. Åtskilliga representanter med utländsk bakgrund är välutbildade, talar god svenska, har ganska goda inkomster och så vidare. Vistelsetid tycks också ha en viss betydelse. Dessa företrädares möjlighet att omedel- bart företräda nyanlända och mindre välintegrerade är förstås inte helt oproblematisk. Det kan konstateras att forskning i första hand har närmat sig representation som företrädandeskap. När det gäller att närma sig frå- gan om politisk representation av personer med utländsk bakgrund är det emellertid, det är min utgångspunkt, väsentligt att inte bara se 4Jag riktar i detta kapitel visserligen mitt fokus på de företrädandeprocesser som försiggår inom politiska partier, men det ska poängteras att motsvarande processer, där någon/några utger sig för att ge röst åt någon/några Andra, är förlagda till många andra arenor runtom i samhället, till exempel massmedierna eller, för den delen, akademin. 5Frågor som rör etnisk mångfald i politiska partier och invandrare som politiska företrädare har, ur olika synvinklar, diskuterats av och 1998a, 1998b; 1997, 2000; ; Lukkarinen 2001. representation som en institutionell, parlamentarisk praxis, utan även i betydelsen kommunikativ gestaltning. Bilder, föreställningar och antaganden om vi och de Andra är, ska vi se i detta kapitel, en viktig dimension av problemkomplexet representation av invand- rare. (1985:2) formulerar denna tankegång på ett träffande sätt när han noterar att om det finns en representation av problem måste det finnas ett representationsproblem.6 Vad menar han med det? Jo, skriver han, om immigranternas situation representeras som problematisk – föreställs, formuleras, analyseras och slutligen hanteras i enlighet med de problem som immigranterna medför eller tros erfara – och dessa representationer tar sig in i det institutionella systemet genom vilket åtgärder formuleras och genomförs, då måste vi undersöka vem som står för dessa representationer, det vill säga vilkas ståndpunkter som representeras politiskt [] Med en sådan utgångspunkt är det förstås angeläget att kritiskt granska den uppsättning av tankemönster och konventioner som etab- lerats inom politiska organisationer, tankemönster och konventioner som i olika avseenden reglerar vad som är önskvärt (och kanske rentav möjligt!) att tänka och göra inom organisationen. I detta kapitel diskuterar jag några av den mångfaldiga representa- tionens många dimensioner. Utifrån intervjuer med förtroendevalda med utländsk bakgrund diskuteras särskilt några av de uttryck och konsekvenser som etniskt präglade tanke- och handlingsmönster inom svenskt partiliv kan ha, i form av misstänkliggörande, särbehandling och utestängning. Partilivet är ett politiskt (slag)fält, där en rad institutionaliserade procedurer och rutiner, å ena sidan, positionerar, sorterar in eller ut, företrädare. Å andra sidan positionerar enskilda företrädare sig själva och skapar sig därmed ett bestämt utrymme som politiskt subjekt. Detta kapitel ägnas åt att uppmärksamma några av utestängningens mekanismer, såsom de kommer till uttryck i svenskt partiliv. Som vi ska se har dessa ständigt pågående processer av in- och utestängning materiella såväl som symboliskt gestaltande sidor. 6 Alla översättningar av citat till svenska är författarens egna. Kapitel 3 En av 1,8 miljoner! : Röster från ett monokulturellt partiliv 55 Ett av utestängningens ansikten rör de spelregler och konventioner som reglerar själva partilivet. Även de spelregler som utger sig för att vara opartiska kan ha en bestämd ideologisk undertext, på så sätt att de vilar på i allra högsta grad färgade bedömningsgrunder om vilka som är och inte är lämpade och acceptabla. Spelreglerna är där- med symboliskt gestaltande, men de utgör också, på en och samma gång, en materiell existens. De hänger nämligen samman med hand- lingsmönster och rutiner som positionerar företrädare enligt rådande spelregler. Ett andra ansikte består i tillgången till olika slags kontakter och nätverk inom partierna. Utan vittförgrenade nätverk av kontakter är det svårt att hävda sig i den konkurrens som råder inom partierna. Nätverkandet har visat sig vara avgörande vid exempelvis partiernas interna nomineringsförfarande. Ett tredje ansikte, slutligen, rör en samling utpekande, stereotypa bilder av de Andra, som vid olika tillfällen får legitimera en behandling av dem som främmande. Enligt en tongivande parti- schablon associeras exempelvis integration med invandrare, vilket i flera fall gör att invandrare får rollen att driva integrationsfrågor. Invandrarskap och integrationsperspektiv blir därmed ett politiskt reservat dit förtroendevalda med annan bakgrund hänvisas. Vi ser återigen hur materiella och symboliskt gestaltande dimensioner samverkar i utestängningens mekanismer. Identitetspolitik är ett annat fenomen som diskuteras i anslutning till detta utestängningens tredje ansikte. Stereotypa tankemönster om hur invandrare är bidrar, å ena sidan, till att etablera, vidmakthålla och legitimera utestängning av främmande element i svenskt parti- liv. Men å andra sidan kan också enskilda invandrarföreträdare aktivt medverka i denna utestängningens dynamik, genom att på ett eller annat sätt medvetet använda sig av eller anspela på de identitets- markörer och problembilder som erbjuds dem, endera för sin egen del eller för sin etniska grupps del. Fenomenet identitetspolitik är i sig ett tydligt exempel på partilivets dubbelhet. Demokratins inneboende representationsproblem har varit föremål för livlig debatt i senare års demokratiforskning. (1990) hävdar till exempel att ett mer rättvist och demokratiskt sam- hälle förutsätter en bred(are) politisk dialog, byggd på en vad hon kallar politics of difference, där marginaliserade och underordnade grupper är med och bestämmer över angelägenheter som nära berör dem själva. Risken är annars, hävdar hon, att besluten inte tillgodoser just deras intressen och erfarenheter utan snarare mer resursstarka gruppers. I senare års demokratiforskning har allt fler framfört tanken om att en tidigare förhärskande princip om åsiktsrepresentativitet (att valda ska representera väljarnas åsikter) bör kompletteras med en prin- cip om närvaro och grupprepresentativitet (att valda dessutom ska representera väljarna utifrån sina erfarenheter och sin tillhörighet). En idéernas politik utmanas, som (2000:15) uttryckt det, av en alternativ närvarons politik. En större statistisk mång- fald i till exempel politiska partier ger i och för sig ingen garanti för att fattade beslut de facto blir mer rättvisa eller mer demokratiskt för- ankrade, men en större mångfald har ändå betraktats som ett steg i rätt riktning, som något av ett självändamål i sig. Motsvarande mångfaldsargument har framförts i senare års svenska demokratidebatt. Det har gång efter annan poängterats att politiska församlingar i högre grad bör avspegla befolkningens mångfald, främst med avseende på kön och etnisk bakgrund, men även med avseende på till exempel generation. (1994), för att nämna en av de röster som framträtt i debatten, har poängterat att det är hög tid att det politiska ledar- skapet bereder plats på maktens arenor åt det nya , Invandrar- . Han motiverar detta med ett argument som har framförts av en rad debattörer, nämligen att svensk politik behöver berikas av invandrares i olika avseenden annorlunda erfarenheter. Röster från denna ofta så annorlunda svenska verklighet måste komma fram och bli hörda. Deras erfarenheter behövs, deras sätt att leva i och uppleva , deras annorlunda sätt att vara svenskar. Argumentationen var i stort sett densamma när Socialdemokraterna val skulle bilda regering. Inför regeringsbildningen hade en rad debattörer såväl argumenterat för som hoppats på att någon av ministrarna skulle ha utländsk bakgrund. Så blev nu inte fallet. Kapitel 3 En av 1,8 miljoner! : Röster från ett monokulturellt partiliv 57 (2002) menade besviket att partiet återigen visat att man inte klarat av att lyfta fram duktiga politiskt aktiva invandrare på ledande poster i rikspolitiken. Varför är det då allvarligt att ingen av ministrarna hade utländsk bakgrund? Enligt huvudargument är det allvarligt framför allt därför att det försämrar möjligheterna att effektivt utveckla politiken inom integrationsområdet. Argumentet är att personer med utländsk bakgrund har flera av de egenskaper som en regering desperat behöv- er: grundliga kunskaper om integration och diskriminering, gedig- en erfarenhet av det mångkulturella och etablerade kontaktnät med de nya medborgargrupperna. En argumentation som tar fasta på underrepresenterades annor- lunda erfarenheter är emellertid, som vi ska se i slutet av detta kapi- tel, diskutabel av flera skäl. Jag har visat att det är möjligt Enligt en tankegång som återkommer i demokratiforskning såväl som bland politiska företrädare är förebilder och symboliska handlingar av stor demokratisk betydelse. Tanken är att det, särskilt för under- representerade grupper, är väsentligt att visa att de faktiskt har lyckats uträtta något betydelsefullt. I en tidningsintervju uttryckte sig till exempel den socialdemokratiska riksdagskvinnan , i en sådan anda: Det sägs att flyktingar har såna hinder, att det är omöjligt för dem att ta sig fram. Men jag var när jag kom till och 27 när jag kom in i riksdan. Jag har visat att det är möjligt (). Förebilder och symboliska handlingar är, enligt argumentationen, väsentligt både inåt, för individen eller gruppen själv, och utåt, för demokratin eller för det omgivande (majoritets)samhället. Argumentet bygger på premissen att skev representation minskar såväl medborgares stöd för, som engagemang i, beslutsfattande pro- cesser. I bekymrad ton noterar exempelvis SNS Demokratiråd: Sned- vridningen gör det tydligt att varje medborgare inte behandlas jämlikt och neutralt. I förlängningen kan denna typ av diskriminering få syn- nerligen allvarliga konsekvenser för demokratin (m.fl. 1995:69). Stadsdelspolitikern framför vid en intervju motsvarande argu- ment.7 Man känner sig främmande inför det politiska livet. Varför ska man rösta? Det finns ju ingen politiker i till exempel min grupp, så att säga. Det finns ingen politiker som de känner, som har lyssnat på dem, som har hjälpt dem på något sätt, som har visat vägen: Så här kan ni göra! Ett större antal företrädare med utländsk bakgrund skulle möjligen, det är argumentet, rösta och identifiera sig med det politiska systemet om det fanns flera med samma bakgrund som kunde representera dem och om dessa representanter för väljarna kunde visa att de faktiskt genomfört något konkret. Symboliska handlingar kan även, enligt argumentationen, visa (majoritets)samhället att invandrare är kapabla och värda att ta på allvar. Representation kan därmed i förlängningen motverka negativa föreställningar bland majoritetsbefolkningen. Inte i vårt parti, men De politiska partierna markerar i regel i officiella sammanhang att de inte har några egentliga problem att integrera medlemmar med utländsk bakgrund. Samtliga arbetar de tvärtom med att, som det heter, bearbeta negativa attityder inom partiet. Det pekar på att det i partierna trots allt finns vissa reella problem, som kan göra det svårt för personer med utländsk bakgrund att på allvar hävda sig.8 Vad kan då det vara för slags problem? Jag har i pågående forskning om mångfald och svensk demokrati intervjuat ett drygt hundratal personer med utländsk bakgrund i bland 7De namn som förekommer i texten är förstås fingerade. Materialet består till största delen av djupintervjuer och fokusgruppsamtal. Det insamlades i huvudsak och i , , och . Bakom beteckningen politiker döljer sig en brokig skara av personer på olika positioner i det svenska partilivet – företroendevalda i politiska församlingar och politiska partier, aktiva och tidigare aktiva partimedlemmar. Jag har vid intervjuerna försökt eftersträva en jämn balans mellan män och kvinnor, politiska partier och etnisk bakgrund. En knapp majoritet av dem som intervjuats är dock män. Majoriteten har, vidare, utomeuropeisk bakgrund, främst från , och . Sammantaget representerar intervjuerna en bred bild av svenskt partiliv. Arbetet har delvis finansierats av och rapporterats för (2000). 8För en genomgång av de politiska partiernas hållning ifråga om etnisk mångfald, se Lukkarinen 2001. Kapitel 3 En av 1,8 miljoner!