sou · GSB3114d2 · 2005-01-01 00:00:00 — inte detta var möjligt menade att skyl- digheten skulle fullgöras genom att uppgifterna anbringas på fodral, omslag eller liknande föremål. Regeringen ansåg dock att utredningens förslag krävde ytter- ligare överväganden mot bakgrund av EG-medlemskapet (se prop. 2001/02:74 s. 77). Den av utredningen föreslagna regleringen skulle nämligen innebära att sådana exemplar av tekniska upptagningar som sprids i men är framställda i andra medlemsstater skulle be- höva förses med en särskild märkning medan här i landet framställda exemplar skulle sakna sådan. Enligt regeringen var det oklart hur detta förhåller sig till EG-fördragets förbud mot kvantitativa im- portrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan mellan med- lemsstaterna. Det skall ingå i beredningens uppdrag att mot denna bakgrund föreslå en lämplig lösning på problemet med ursprungsuppgifter för utomlands framställda tekniska upptagningar. Gemensam handläggning av tryck- och yttrandefrihetsmål gäller att mål rörande tryckfrihetsbrott och yttrandefrihetsbrott som har samband med varandra skall kunna tas upp av en av de tingsrätter som är rätt domstol för något av målen. Detsamma gäller för tryck- och yttrandefrihetsmål som rör enskilt anspråk på grund av sådana brott samt mål där talan enbart förs om konfiskation av en tryckt skrift eller teknisk upptagning. Målen skall också handläggas i en rättegång om inte synnerliga skäl talar mot det. Under det lagstiftningsarbetet framförde en remissinstans syn- punkten att en domstol eller en enskild part bör ha möjlighet att begära att skall kunna förena mål med tryck- och yttrandefrihetsrättslig anknytning vid två eller flera domstolar. Regeringen uttalade att en sådan möjlighet är väl värd att överväga (prop. 2001/02:74 s. 87). Det skall ligga i beredningens uppdrag att överväga om en sådan möjlighet bör införas. Beredningen skall på lämpligt sätt samråda med riksdagspartierna. Formerna för samrådet kommer naturligtvis att vara beroende av vilka frågor som behandlas. Beredningen är också oförhindrad att arbeta med referens- och arbetsgrupper. Beredningen bör även uppmärksamma behovet av samråd med dels berörda myndigheter, dels sådana utredningar som initieras under beredningens arbete och som kan ha samband med dess uppdrag. Beredningen skall föreslå de grundlagsändringar och andra lagänd- ringar som den finner motiverade. Förslagen får presenteras i delbetänkanden av beredningen efter hand som olika frågor behandlas. Beredningen skall redovisa sina över- väganden i de frågor som rör utökade möjligheter att inom det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga området ge internationell rättslig hjälp och liknande internationellt rättsligt bistånd, översynen av brotts- katalogen, de av Justitiekanslern påtalade problemen, ursprungs- uppgifter för tekniska upptagningar som framställts utomlands samt möjligheten för att förena mål med tryck- och yttrandefrihetsrättslig anknytning vid två eller flera domstolar. EN STÅENDE BEREDNING MED UPPGIFT BL.A. ATT FÖLJA DEN MEDIALA OCH TEKNISKA UTVECKLINGEN PÅ TRYCK- OCH YTTRANDEFRIHETSOMRÅDET; UPPGIFTER Efter förslag av har frågan om att in- rätta en stående beredning inom grundlagsområdet övervägts ytter- ligare inom , jfr prop. 2001/02:74 s. 93. Inom är man nu i färd med att överväga direktiven till en sådan beredning. Justitiekanslern har under hand beretts tillfälle att framföra syn- punkter på frågor som är förtjänta av att belysas ytterligare inom ramen för arbetet i beredningen. En arbetsgrupp hos JK har samlats för att försöka identifiera sådana frågor. Denna promemoria utgör resultatet av gruppens arbete. Det kan först erinras om att Justitiekanslern i framställningar till regeringen och 1998 anmälde flera problem som upp- kommit i den praktiska tillämpningen här med att beivra tryck- och yttrandefrihetsbrott på det grundlagsskyddade området. Det upp- drogs åt att analysera och komma med förslag till hur dessa problem kunde lösas. Flera av utredningens förslag har föranlett ändringar i regelverket genom förslag till riks- dagen i den proposition som nämnts inledningsvis. En utgångspunkt för övervägandena i arbetsgruppen har därför varit att inte utan starka skäl återkomma till frågor som be- handlats av statsmakterna även om utgången härav inte blivit den som JK föreslagit eller önskat. En annan utgångspunkt är att det ännu är för tidigt att säga vilka problem som kan uppkomma vid tillämpningen av de lagändringar som beslutats, t.ex. den utvidgade databasregeln och krimi- naliseringen av nya tryck- och yttrandefrihetsbrott såsom olaga hot, m.m. JK kommer att senare återkomma med förslag eller syn- punkter på lösningar om sådana problem skulle uppkomma. Mot bakgrund av det anförda har gruppen kommit fram till att följande frågor är värda fortsatta överväganden inom en stående grundlagsberedning. Yttrandefrihetsgrundlagens tillämplighet vid s.k. print on demand-för- säljning av tekniska upptagningar utan ursprungsuppgifter har prövat frågan om yttrandefrihetsgrundlagens (YGL:s) tillämplighet vid s.k. print on demand-försäljning av videogram (NJA 2002 s. 281 respektive HD:s beslut i mål nr Ö 769-02). I NJA 2002 s. 281 hade tio exemplar av ett videogram spritts av en månad. I Ö 769-02 hade ett videogram framställts i sju exemplar, varav två exemplar hade spritts och tre exemplar varit avsedda att spridas någon av . Ett annat video- gram hade framställts i sex exemplar, varav tre exemplar hade spritts . fann att YGL var tillämplig i NJA 2002 s. 281, men inte i Ö 769-02. Justitiekanslern har dragit den slutsatsen att den styrkta spridningen av en teknisk upptagning är i princip en- sam avgörande för frågan om grundlagens tillämplighet. Detta förhållande kan förväntas leda till bristande förutsebarhet och svårbemästrade gränsdragningsproblem. Rättsosäkerhet kan t.ex. upp- stå för den som åtar sig att sprida ett fåtal exemplar av ett videogram. Om denne inte har kännedom om den sammanlagda spridningens omfattning (upplagan) kan han eller hon inte heller veta om grund- lagens eller bestämmelser är tillämpliga. Denna fråga kan vara avgörande för om personen över huvud taget är ansvarig för upptagningarnas innehåll. De nämnda avgörandena aktualiserar också i hög grad frågan om behörigheten för allmän åklagare respektive Justitiekanslern. Det är långt ifrån tillfredsställande att Justitiekanslern liksom allmän åkla- gare riskerar att få talan avvisad av processande kring en fråga som för många – bl.a. den tilltalade – nog framstår som en svårbegriplig formsak. I själva verket måste denna ordning betraktas som en utomordentligt stor brist i den svenska processrätten. Den bör om möjligt avhjälpas. En annan följd av nuvarande stela reglering är att betydande svårig- heter uppkommer under processens gång. Vilken åklagare – Justitie- kanslern eller allmän åklagare – skall t.ex. leda en förundersökning då det är en öppen fråga om grundlagen är tillämplig eller inte? Ovisshet torde i vissa fall kunna råda även efter det att åtal har väckts. Justitiekanslern har övervägt om det går att finna några processu- ella lösningar på dessa problem. Bland annat har det diskuterats om Justitiekanslern och allmän åklagare i vissa fall skulle kunna ges en parallell behörighet eller om i varje fall Justitiekanslern skall kunna ges behörighet att väcka talan för tryckfrihetsbrott alternativt brottsbalksbrott. Slutligen har det övervägts om den tilltalade – på liknande sätt som i ansvarighetsfrågan – skall vara tvungen att in- vända under den förberedande behandlingen av ett mål att grund- lagen inte är tillämplig för att få prövat om rättegångshinder före- ligger (jfr 8 kap. 5 § lagen [1991:1559] med föreskrifter på tryck- frihetsförordningens och yttrandefrihetsförordningens områden). Det är tydligt att processuella lösningar av de slag som nämnts ovan inte är invändningsfria utan skapar nya problem. Justitiekanslern an- ser det dock angeläget att peka på de problemställningar som väcks genom de nämnda avgörandena även om några färdiga förslag till lösningar inte nu kan läggas fram. Klart får anses vara att något måste göras. En övergripande fråga som en stående beredning borde ägna upp- märksamhet är den om meddelarfrihetsregleringen är lämpligt av- gränsad. Bör det vara straffritt att säga till journalister sådant som man inte straffritt får säga till kolleger? Kan gränsen flyttas något utan att det väsentliga i meddelarskyddet går förlorat? Frågor av denna art har berörts av bl.a. H-G Axberger i en skrift utgiven av Rättsfonden, Om våra rättigheter III s. 36 och av i en artikel i 2001 nr 4-6, s. 117 f. En särskild fråga av stor praktisk betydelse är om meddelarfriheten bör preciseras när det gäller enskildas skydd mot uttalanden som görs av före- trädare för det allmänna. Den känsliga frågan om vilken avvägning som skulle göras mellan vanliga tystnadsplikter som viker för meddelarfriheten och sådana kvalificerade tystnadsplikter som har försteg framför denna frihet (se 16 kap. SekrL) övervägdes noga då den nuvarande sekretess- lagen infördes (jfr prop. 1979/80:2). I senare lagstiftnings- ärenden då nya tystnadsplikter övervägts har statsmakterna intagit en mycket restriktiv hållning när det gällt att införa nya meddelar- frihetsbrytande tystnadsplikter. Det har gått närmare frågan om meddelar- frihetens närmare avgränsning senast övervägdes på ett samlat sätt. Enligt Justitiekanslerns uppfattning är det motiverat att åter över- väga frågorna. En väg att ta upp en sådan översyn vore att den stå- ende beredningen gavs ett sådant uppdrag. Justitiekanslern vill redan nu peka på en särskild fråga som belyser den problemställning som här berörts. Meddelarfrihet och allmän kameraövervakning I lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning finns en tystnads- plikt föreskriven för den som tagit befattning med uppgifter som har inhämtats genom allmän kameraövervakning. Tystnadsplikten innebär att vederbörande inte obehörigen får röja eller utnyttja vad han eller hon genom kameraövervakningen fått veta om någon en- skilds personliga förhållanden. I det allmännas verksamhet finns en motsvarande bestämmelse till skydd för den enskilde. Av 7 kap. 32 § sekretesslagen (1980:100) följer att sekretess gäller för sådan uppgift om enskilds personliga för- hållanden som har inhämtats genom allmän kameraövervakning. Sek- retessen gäller endast om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Dessa tystnadsplikter finns inte upptagna i 16 kap. 1 § sekretess- lagen, vilket innebär att meddelarfrihet gäller för uppgifter som har inhämtats genom allmän kameraövervakning. hade Justitiekanslern att ta ställning till om ett utlämnande av bildmaterial hämtat från en allmän kameraövervak- ning till en tidning för publicering kunde vara straffbart. Omständig- heterna var i korthet dessa. fanns en artikel publicerad dels i , dels i tidningens nätupplaga på Internet. Artikeln handlade om ett krogslagsmål på Spy Bar, i vilken en känd idrottsman på något sätt skulle ha varit in- blandad. Artikeln var illustrerad med tre bilder hämtade från övervak- ningskameran som Spy Bar hade tillstånd till. På bilderna kunde man bl.a. se hur idrottsmannen fördes bort från krogen av några vakter. Efter en anmälan från rörande hanteringen av bildmaterialet prövade Justitiekanslern om tillståndshavarens utlämnande av bilderna till Afton- bladet var straffbart. Eftersom bilderna hade lämnats till en tidningsredaktion hade Justitie- kanslern att pröva om utlämnandet av bilderna omfattades av meddelar- friheten. Justitiekanslern konstaterade först att bilderna inte kunde utgöra allmänna handlingar hos en privat tillståndshavare och att straffansvar enligt 7 kap. 3 § första stycket 2 TF följaktligen var utesluten. Justitiekanslern kon- staterade därefter att den tystnadsplikt som föreskrivs i lagen om allmän kameraövervakning inte utgjorde en s.k. kvalificerad tystnadsplikt och att meddelarfrihet således gällde för uppgifter och bilder hämtade från allmän kameraövervakning. Utlämnandet var således straffritt. (Se JK:s beslut , dnr .) Kameraövervakning är en ur integritetssynpunkt känslig åtgärd. Den tystnadsplikt som gäller för uppgifter som har inhämtats genom allmän kameraövervakning är avsedd att ge den enskilde skydd mot integritetsintrång genom att begränsa spridningen av uppgifter som inhämtats vid kameraövervakning (se Slutbetänkandet av Utred- ningen om användningen av övervakningskameror, SOU 1996:88 s. 231). För att kameraövervakning skall kunna användas när det verkligen behövs och utan onödiga begränsningar är det viktigt att tystnadsplikten är effektiv. Mot bakgrund av den inträffade publiceringen finns det enligt Justitiekanslern anledning att överväga en begränsning av med- delarfriheten genom att den aktuella tystnadsplikten upptas i 16 kap. 1 § sekretesslagen. Tystnadsplikten skulle därmed ges företräde framför meddelarfriheten. Rättslig hjälp i brottmål – konflikt med regleringen i TF eller inte? En fråga som behöver klarläggas är hur framställningar om rättslig hjälp från andra länder bör hanteras när tryckfriheten och yttrande- friheten berörs. Skall JK ha en roll när det gäller att ta ställning till dessa framställningar och behöver det i så fall lagfästas? Frågan hör samman med meddelarfrihetens territoriella tillämplighet, tolkningen i det sammanhanget av TF 13:6 samt tolkningen av lagen om inter- nationell rättslig hjälp i brottmål. Regeringen behandlar i prop. 2001/02:74 s. 93 frågan om hur reg- lerna i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål förhåller sig till regleringen i TF och YGL. Vad frågan gäller är om grundlagsregleringen innebär ett hinder för att lämna rättslig hjälp i sådana situationer där det begärts av en annan stat och där hjälp skulle lämnas om framställningen var ett led i lagföringen av ett brott som faller under den allmänna straffrättsliga regleringen. I propositionen hänvisas till ett antal ärenden där JK ansett sig förhindrad att lämna rättslig hjälp i andra fall än där förutsättningar finns att ingripa mot ett tryck- eller yttrandefrihetsbrott enligt grund- lagarna. Regeringen framhåller (s. 93) att den svenska grundlagsregleringen visat på problem i det internationella rättsliga samarbetet. I pro- positionen anförs att det finns ett behov av att överväga frågan ytterligare och att dessa överväganden får ske i ett annat samman- hang. Det kan vidare framhållas att den nuvarande justitiekanslern i ett antal avgöranden gjort en delvis annan tolkning av förhållandet mellan TF och YGL å den ena sidan och lagen om internationell rättslig hjälp å den andra. Mycket kort innebär denna uppfattning att rättslig hjälp inte kan anses innefatta något in- gripande enligt grundlagarna, att sådan hjälp därför kan lämnas i större utsträckning än vad som tidigare antagits samt att ett be- aktande av den svenska grundlagsregleringen kan göras inom ramen för en tillämpning av ordre public-undantaget i lagen om inter- nationell rättslig hjälp, för vilken regel det också finns stöd i den internationella överenskommelse som bär upp regleringen. För de närmare skälen till Justitiekanslerns ställningstaganden kan här hänvisas till besluten med dnr respektive . Regeringen har dock i två beslut (, Ju BIRS 2002/1447 och 2002/2643) hållit fast vid en mer restriktiv tolkning av reglerna och möjligheterna att lämna rättslig hjälp. Justitiekanslern har därefter åter haft att ta ställning i frågan (, dnr 302-03-30). Ett lämpligt tillfälle att göra den översyn som regeringen ansett be- hövas tycks erbjudas genom tillsättandet av den stående beredning- en. De närmare förutsättningarna för att lämna rättslig hjälp kunde därmed ut och förslag till lämpliga lagstiftningsåtgärder kan – om sådana behövs – läggas fram av beredningen. Arbetsgruppen har bestått av byråcheferna samt hovrättsassessorerna , Feryal Mentes och . har lämnat syn- punkter på promemorian och står bakom den i det skick den nu har. Axberger, Tryckfrihetens gränser, , 1984 Allgård, , EU och EG-rätten, tredje upplagan, Juridik, 1999 m.fl., , En kommentar kap. 25–38, Juridik , Svensk internationell privat- och processrätt, Juridik, 2004 , Vit makt-musik, 1999:10 , Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, , Trafikkommentarer, Juridik, 2003 Fitger, I, del 1, Juridik Fitger, I, del 2, Juridik Funcke, Tryckfriheten under tryck, , 1996 m.fl., , En kommentar kap. 1–12, m.fl., , En kommentar kap. 13–24, Juridik Jareborg, Brotten, tredje häftet, andra upplagan , 1986 Jareborg, , Svensk internationell straffprocessrätt, Iustus förlag, 1995 , Exklusivitetsfrågan, Juridik, 2002 , Ragnemalm, grundlagar, , 1980 , Brysselkonventionen, och – I– förordningen, Juridik, 2002 Om våra rättigheter, antologi utgiven av Rättsfonden, 1987 , Axberger, Yttrandefrihetsrätt, , 2004 Säkerhetspolisen, Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet 2002 Säkerhetspolisen, Brottslighet kopplad till rikets inre säkerhet 2003 , Internationell rättslig hjälp i brottmål inom EU, Iustus förlag, 2004 , , , Yttrandefrihetsgrundlagen, tredje upp- lagan, Juridik, 2003 EG förordning nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privat- rättens område EG förordning nr 1206/2001 av om samarbete mellan medlemsstaternas domstolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur EG förordning nr 805/2004 av om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar EG direktiv /34/EG av om ett informations- förfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster förslag till förordning om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (II), 2003/0168 (COD) 1947:180 angående postverkets ensamrätt till brevbefordran m.m. 1948:18 med förslag till lag med vissa bestämmelser om rätte- gången i tryckfrihetsmål m.m. 1948:80 med förslag till ändring i strafflagen m.m. Prop. 1948:230 med förslag till tryckfrihetsförordning m.m. Prop. 1962:10 med förslag till brottsbalk, del B och C 1962:203 med förslag till lag om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. Prop. 1964:133 med förslag till ändring i tryckfrihetsförordningen Prop. 1970:125 med förslag till ändring i tryckfrihetsförordningen Prop. 1973:123 med förslag till ändring i tryckfrihetsförordningen Prop. 1975/76:204 om ändringar i grundlagsregleringen av tryck- friheten 1977/78:62 om följdlagstiftning till 1976 års reform beträffande tryckfriheten 1981/82:58 om ändring i tryckfrihetsförordningen och brotts- balken 1985/86:9 om lag om disciplinförseelser av krigsmän m.m. SOU 2004:114 Bilaga 3 1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. Prop. 1990/91:64 Yttrandefrihetsgrundlag m.m. 1990/91:179 om följdlagstiftning till yttrandefrihetsgrund- lagen m.m. 1993/94:38 Postlag och en förändrad verksamhetsform för , m.m. 1993/94:118 Några rättegångsfrågor i tryckfrihets- och yttrandefrihetsmål m.m. 1997/98:43 Tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihets- grundlagens tillämpningsområden – barnpornografifrågan m.m. Prop. 1997/98:127 Statens ansvar på postområdet 1998/99:18 Vissa punktskatte- och tullfrågor Prop. 1999/2000:61 Internationell rättslig hjälp i brottmål 2000/01:83 tillträde till om utlämning 2000/01:122 tillträde till Romstadgan för Inter- nationella brottmålsdomstolen 2001/02:59 Hets mot folkgrupp, m.m. 2001/02:74 Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet 2001/02:118 antagande av rambeslut om en europeisk arresteringsorder och om överlämnande mellan medlemsstaterna Prop. 2002/03:38 Straffansvar för terroristbrott 2002/03:67 antagande av rambeslut om verkställig- het i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial 2002/03:76 EG:s bevisupptagningsförordning 2003/04:7 Lag om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder 2003/04:92 antagande av rambeslut om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på bötesstraff 2003/04:166 antagande av rambeslut om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott första lagutskottet 1970:47 angående förslag till ändring i tryckfrihetsförordningen 1975/76:KU54 angående ändringar i grundlagsregleringen av tryckfriheten 1993/94:TU9 Postlag och en förändrad verksamhetsform för , m.m. 1993/94:KU21 Grundlagsändringar inför ett svenskt medlem- skap i Europeiska unionen 1997/98:KU19 Tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihets- grundlagens tillämpningsområden – barnpornografifrågan m.m. 1997/98:TU13 Statens ansvar på postområdet 1999/2000:JuU19 Internationell rättslig hjälp i brottmål 2001/02:KU21 Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet, m.m. 2003/04:JuU8 En europeisk arresteringsorder SOU 1944:69 Lagstiftning om brott mot staten och allmänheten () SOU 1947:60 Förslag till tryckfrihetsförordning (tryck- frihetssakkunniga) SOU 1953:14 Förslag till brottsbalk () SOU 1975:49 Massmediegrundlag () SOU 1975:80 Postens roll i tidningsdistributionen (tidningstaxeutredning) SOU 1979:49 Grundlagsskyddad yttrandefrihet (Yttrandefrihets- utredningen) SOU 1983:70 yttrandefriheten () SOU 1993:9 Postlag () SOU 1997:49 Grundlagsskydd för nya medier () SOU 2001:28 Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet (Medie- grundlagsutredningen) SOU 2004:92 En samlad järnvägslagstiftning () DsJu 1976:2 Remissyttranden över betänkande (1975:49) Massmediegrundlag DsJu 1976:18 Förslag till lag om tillämpning av vissa bestämmelser i tryckfrihetsförordningen Ds 1999:56 Ömsesidig rättslig hjälp i brottmål