sou · GSB3115 · 2005-01-01 00:00:00 — självständigt och tillsammans med andra planera, genomföra, utvärdera och utveckla undervisning och annan pedagogisk verksamhet samt delta i ledningen av denna, tillvarata och systematisera egna och andras erfarenheter samt relevanta forskningsresultat som grund för utveckling i yrkes- verksamheten, använda informationsteknik i den pedagogiska utvecklingen och inse betydelsen av massmediers roll för denna. I det slutbetänkande som delegationen ska lämna kommer vi att presentera en mer djupgående analys av lärarutbild- ningarna och hur de utbildar sina studenter i jämställdhet och genuskunskap. Den analysen kommer att bygga på en undersök- ning som ännu inte är gjord. Därför är det svårt att redan nu dra några långtgående slutsatser om situationen på lärarutbildningarna. Det vi redan nu har hört och sett tyder dock på skillnader mellan utbildningsorterna. Variationen verkar vara stor när det gäller hur mycket undervisning studenterna får i jämställdhet och genus- kunskap. Några av de lärarstudenter och nyblivna förskollärare vi har varit i kontakt med har uppgett att de tycker att det pratas för mycket genus, medan andra säger sig enbart ha fått några timmars undervisning. Det finns också exempel på studenter som inte säger sig minnas någon undervisning i jämställdhet eller genuskunskap över huvud taget. Dessa spridda erfarenheter bekräftas till viss del i den nordiska studien gutter og jenter – en ny pedagogikk?.5 En undersök- ning av de nordiska länderna visar att trots att jämställdhets- och genusfrågorna ses som en obligatorisk del i undervisningen, anser de svenska lärosätena att det är upp till lärarna att be- döma själva om och hur man ska ta upp ämnet. En kartläggning av av de svenska lärarutbildningarnas sex- och samlevnads- undervisning, som även till viss del berör genusundervisningen, visar ett liknande resultat. På 11 av de 23 lärarutbildningarna saknades kurser med genusinriktning. Visserligen fanns det kurser inom det allmänna utbildningsområdet med inslag av genus, men egna kurser i genuskunskap saknades alltså.6 Delegationen anser visserligen att det är önskvärt att ett genustänkande införs i all undervisning på lärarutbildningarna, men vi menar att man bör överväga om inte blivande lärare även ska ges möjligheten att läsa en hel kurs i ämnet. Frågan om undervisning kring jämställdhet och genus handlar inte bara om förekomst och mängd. Det är också viktigt att fråga sig vilken syn på de här frågorna man lär ut och förmedlar. I examensordningen står det, som vi redan nämnt, att de blivande lärarna måste inse betydelsen av könsskillnader i undervisnings- situationen och vid presentation av ämnesstoffet. Det är en for- mulering som väcker fler frågor än svar. Menas här medfödda bio- logiska skillnader eller skillnader som uppkommit på grund av den 5Bredesen, (2004) 6RFSU (2004) genuskultur som barnen möter? En av få studier som gjorts tyder på att den aspekt som främst tas upp är medfödda skillnader mellan könen.7 har intervjuat tio lärarstuderande och frågat dem om deras uppfattning kring genus och jämställdhet. Hon beskriver bland annat att en lärare berättat för studenterna om studier kring flickors och pojkars talutrymme i klassrummet. Den stora skillnaden i talutrymme och det faktum att försök till en jämn fördelning ofta anses som orättvisa av både flickor och pojkar problematiserades inte alls av läraren. Ingen förklaring utifrån genusstrukturer gavs utan diskussionen kom i stället att mer handla om varför flickor och pojkar är på ett visst sätt. Ingen av student- erna tycktes efter undervisningen kunna se ett samband mellan att hur barnen uppträdde och hur de behandlades berodde på om de var flickor eller pojkar. Ett ytterligare tecken på att undervisningen inte handlat om genuskunskap är det faktum att flera av de intervjuade sa sig inte ha någon aning om vad vare sig genus eller genusperspektiv är. Vidare ansåg bara en, möjligen två, av de tio lärarstudenterna i studien att ett aktivt och praktiskt jäm- ställdhetsarbete är en del av lärarrollen. Vi menar att ett av målen i examensordningen bör omformuleras så att det klart framgår att lärarna ska verka för ökad jämställdhet. Delegationens bedömning och förslag: Ett av programmålen i kursen förskola, skola, fritidshem om- formuleras. Istället för dagens skrivning Förstå hur vuxnas för- hållningssätt till varandra och till barn påverkar förutsätt- ningarna för jämställdhet vill vi att det ska stå Ur ett genus- perspektiv förstå hur vuxnas förhållningssätt till varandra och till barn påverkar förutsättningarna för jämställdhet. antogs nya programmål och föreskrifter för gymnasieskolans barn- och fritidsprogram. Programmet har inte någon direkt motsvarighet i det gamla linjegymnasiet och har haft allt färre sökande. Programmet lockar inte oväntat mest kvinnliga sökande och andelen kvinnliga elever har under de 7 , (2004) legat på 75 procent.8 I de programmål som antogs lyser begreppet genus helt med sin frånvaro. Dock hittar man referenser till både jämställdhet och kön i samband med flera olika kurser. Till exempel ska eleverna efter kursen Utveckling, livsvillkor och socialisation under ämnet Individ och samhälle ha fått ökad kunskap i frågan om könets betydelse: Kunskap vilken betydelse kön, social bakgrund, samhälls- förändringar och trender har för barns, ungdomars och vuxnas utveckling. Programmålen innehåller också ett annat mål: efter avslutad kurs i förskola, skola, fritidshem i ämnet Barn-, kultur- och fritids- verksamhet ska varje elev ha uppnått följande: Förstå hur vuxnas förhållningssätt till varandra och till barn på- verkar förutsättningarna för jämställdhet. Delegationen är i stort sett nöjd med programmålen och dess for- muleringar eftersom det också ofta hänvisas till Lpfö 98 och dess mål kring värdegrundsfrågor. Vi vill dock förtydliga det ovan- nämnda målet i kursen förskola, skola, fritidshem för att få en tydligare inriktning på genuskunskaperna. fick i uppdrag att utfärda en kursplan för en eftergymnasial barnskötarutbildning inom gymnasial på- byggnadsutbildning. Detta för att stärka kompetensen hos barn- skötarna. Trots en hel del efterforskningar har vi inte hittat någon ort där utbildningen startats , men det finns flera kommuner som ska dra igång denna utbildning . Därför är det för tidigt att säga vilken kunskap om genus och jäm- ställdhet som de nyutbildade barnskötarna får med sig efter denna utbildning. Däremot kan vi konstatera att intentionerna är goda. I kursplanen finns en relativt tydlig skrivning om jämställdhet och genuskunskap. Under rubriken utbildningens karaktär och upp- byggnad står det att läsa: 8 (2002) Flickor och pojkar bör också ha samma möjligheter att pröva och utveckla förmågor och intressen utan begränsningar utifrån stereotypa könsroller. Under kunskapsområdet barnskötare som ger 100 poäng slås det också fast att mål som den studerande ska ha uppnått efter avslutad kurs är: kunskaper om nationella styrdokument och kännedom om andra bestämmelser som styr verksamheten samt om interna- överenskommelser som gäller för verksamheten. Ett av de nationella styrdokumenten som avses är Lpfö 98 där det klart och tydligt står: Vuxnas sätt att bemöta flickor och pojkar liksom de krav och förväntningar som ställs på dem bidrar till att forma flickors och pojkars uppfattning om vad som är kvinnligt och manligt. Förskolan skall motverka traditionella könsmönster och könsroller. Flickor och pojkar skall i förskolan ha samma möj- ligheter att pröva och utveckla förmågor och intressen utan be- gränsningar utifrån stereotypa könsroller. Delegationen vill också uppmärksamma den personal som redan arbetar i förskolan och som inte har någon eftergymnasial ut- bildning. Vi menar att så många som möjligt av dessa anställda ska ges chansen att validera sina kunskaper i den eftergymnasiala barn- skötarutbildningen. Det finns också en rad olika kommunala barnomsorgskurser som ofta är en del av olika arbetsmarknadsåtgärder. På förskolorna finns personer som har allt ifrån 8 eller 12 veckors utbildning upp till barnomsorgsutbildning. Dessa kurser följer inte den reguljära läroplanen för barnskötare och de har sällan något genus- perspektiv i sina kurser. På grund av personalsituationen inom för- skolan är personer från dessa kurser ofta insatta som vikarier då ordinarie personal är sjuk eller på utbildning. På folk- högskola anordnas till exempel en ettårig kurs där människor med gymnasiekompetens från hemlandet och genomgången SFI kan läsa en barnomsorgskurs. Delegationen menar att det också i kurser som dessa är viktigt att föra in kunskaper om genusordning och jämställdhet. utbildas nyutnämnda rektorer och andra befattnings- havare med ledningsansvar i verksamheter som omfattas av läro- planerna (Lpfö 98, Lpo 94 och Lpf 94) i en förnyad rektorsutbild- ning. bedrivs den statliga rektorsutbildningen på åtta orter i landet. fick Myndigheten för skolutveck- lingen i uppdrag av regeringen att ytterligare se över hur man bör effektivisera rektorsutbildningen. I uppdraget ingår att se över innehållet i rektorsutbildningen i syfte att stärka rektorernas ansvar för läroplanens övergripande mål. Regeringen vill också att det i utbildningen ska särskilt beaktas rektors ansvar för att motverka och förhindra kränkande behandling, för bedömning och betygs- sättning och andra frågor om elevers rättigheter samt för att driva jämställdhetsarbetet i skolan. Delegationen anser att detta är ett nödvändigt uppdrag eftersom vi bedömer att stöd från rektor eller från andra personer i ledande befattning kan vara avgörande för den typen av förändringsarbete som jämställdhetsarbete är. Vi menar också att rektorerna i och med den centralisering som sker får ett allt större ansvar för värde- grundsfrågor. Dessutom nämnde de tidigare målen och föreskrif- terna för rektorsutbildning enbart jämställdhetsarbetet indirekt via en hänvisning till skollagen och de olika läroplanerna. Myndigheten för skolutveckling ska inkomma med en delrapport och en slutredovisning . Regeringen har avsatt medel för utbildning av så kallade genuspedagoger. Det då uppsatta målet var att det ska finnas minst en resursperson i genus och jämställdhet i varje kom- mun. Myndigheten för skolutveckling ansvarar för utbildningen som genomförs av Värdegrundscentrum vid och på i . Kurserna riktar sig till lärare i för-, grund- och gymnasieskolan som efter utbildningen ska fungera som resurspersoner i jämställdhetsfrågor i kommunen. Själva utbildningen är kostnadsfri för kommunerna, men trots det uppnås inte målet om en genuspedagog i varje kommun. I skrivande stund har bara drygt hälften av landets kommuner använt sig av det här erbjudandet. Det finns naturligtvis också exempel på Det är dock för enkelt att säga att de kommuner som skickat personal till genuspedagogutbildningarna verkligen har börjar arbeta med genus och jämställdhet eller att kommuner som inte har genuspedagoger inte arbetar med dessa frågor. En utvärde- ring från visar att många av genuspedagogerna har återgått till sin vanliga tjänst efter avslutad utbildning. Även om delegatio- nen inte betvivlar att man som lärare eller förskollärare har stor nytta av genuspedagogutbildningen i sin vanliga tjänst, menar vi att det finns en risk att jämställdhetsarbetet kan bli lidande om det ska kombineras med en ordinarie tjänst. Om man som genuspedagog dessutom är den enda som utbildats i sin kommun menar vi att det kan bli svårt att hinna sprida sina erfarenheter till andra pedagoger. Trots detta menar vi att satsningen på genuspedagogerna är viktig för kommunernas framtida jämställdhetsarbete. Ska det arbetet lyckas ute i verksamheten måste kommunerna bland annat ha kompetens som kan stödja personalen på förskolorna. Där tror vi att genuspedagogerna kan spela en viktig roll. I regeringens budgetproposition finns inga medel för nya utbildningar av genuspedagoger avsatta. Delegationen anser att det är för tidigt att helt avskriva idén om fortsatta satsningar på liknande utbild- ningar eller andra former av kompetensutveckling, men vi menar att regeringen bör överväga hur man vill fortsätta denna satsning för att stärka kommunernas genuskompetens. 7Arbete med jämställdhet i förskolan Då delegationen för jämställdhet i förskolan delade ut ekonomiska medel , var det 18 projekt som fick ta del av dessa. De 18 projekten arbetar på olika sätt för att skapa sin modell över hur läroplanens mål om jämställdhet ska uppnås. När delegationen skulle välja ut projekt som vi ville stödja hade det inkommit 113 ansökningar. Även om inte alla hade kommit så långt i sitt tänkande om genus, visade de flesta på att frågan om att uppfylla läroplanens mål och intentioner är något som det funderas mycket kring på landets förskolor. Det var få ansökningar som enkelt gick att lägga åt sidan. började vi besöka de projekt som fått stöd för att utveckla sitt arbete och vi samlade också alla för nätverks- skapande. Detta har vi gjort för att få intryck och impulser om- kring hur personal och tjänstemän i kommunerna tänker om jäm- ställdhet i förskolan. Hur ska arbetet för att öka jämställdheten, inte bara i förskolorna, gå till? Vilka uppfattningar finns det om jämställdhets- och genuspedagogik i vårt land? Vad är det för metoder pedagogerna vill arbeta med och hur stor är medveten- heten om det könsmaktsystem man arbetar för att förändra. kommer vi att fortsätta våra resor för att få en mer klar bild över tänkandet och det arbete som görs. När delegationen lämnar sitt slutbetänkande , kommer detta att redovisas tillsammans med förslag på långsiktiga insatser för att öka med- vetenheten och kunskaper om området jämställdhet i förskolan. I de olika projekt som arbetar med jämställdhet i förskolan finns det många olika tolkningar av vad som menas med genus och jäm- ställdhet. En del har inte ens börjat sätta sig in i tanken om genus i sina perspektiv på jämställdhet, men litteraturlistor och förslag på vilka föreläsare man tänker använda tyder på att man nu är inne i en fas av kunskapsinhämtning. Delegationen kan redan nu konstatera Arbete med jämställdhet i förskolan att medvetandeprocessen om hur könsmaktstrukturer skapas också är något som jämställdhetsarbetet i stort har glädje och nytta av. Det är viktigt att fundera kring hur tänkandet förhåller sig till den forskning som finns, när vi arbetar med jämställdhet och genus. Det är många projekt som vill använda sig av de genus- pedagoger som redan är utbildade för kommunernas räkning. Men än vanligare är det att kommuner inte har låtit utbilda några genus- pedagoger, trots att regeringen erbjudit denna utbildning utan att kommunen behövt bekosta denna utbildning. Det är också viktigt att fundera över hur den kommunala organisationen ska kunna utvecklas på genusområdet med en ensam genus- pedagog. En del projekt vill arbeta med metoder utifrån tankar om forsk- ningscirklar där man knyter sig till de universitet som finns i den region man har sin förskola. Detta kommer förhoppningsvis att i förlängningen innebära att förskolan, med sin personal, blir en genusmedveten arbetsplats där ny personal och vikarier kommer att få lätt att inkorporera redan existerande mönster för persona- lens tänkande och handlande. Man skulle kunna kalla detta för att projektet eller verksamheten blir en tänkande och lärande arbets- plats. När kunskaperna ökar om genusordningens logik och persona- len är medveten om sin egen del i reproduktionen av denna logik, blir det också tydligt att man förstår läroplanens intentioner om att motverka traditionella könsmönster. Först när man har denna kunskap kan man hävda att man försöker behandla alla barn lika oavsett könstillhörighet. Det finns många som vill arbeta med jämställdhet i förskolan, som fortfarande bär på en grundtanke vilken bottnar i att man ser könen så som de är, att vi som kön redan från födseln är predesti- nerade till olika sociala mönster. Detta brukar benämnas för att ha en essentialistisk grundsyn. Det finns också många som tänker sig att vi som människor föds väldigt lika och att vi i våra sociala sam- manhang sedan utvecklar våra identiteter, egenskaper och hand- lingsmönster, så att vi blir olika, en konstruktivistiskt grundsyn. menar delegationen att det kanske inte är den mest väsentliga frågan att diskutera om det är den essentialistiska eller den konstruktivistiska människosynen som pedagogerna bär på när de går in i ett jämställdhetsarbete. Vi tror att man kan utgå från att människan är i ständig tillblivelse såväl biologiskt som socialt i ett intrikat samspel. Det viktiga är inte att dra gränser mellan vad som Arbete med jämställdhet i förskolan tycks vara definierat och hur man är påverkad utan att eliminera att vuxnas förväntningar och förhållningssätt reproducerar socialt konstruerade könsmönster och maktordningar. Det viktiga blir då att finna olika vägar för hur vuxna ska kunna bemöta barnen utifrån de individer de håller på att forma sig till, med metoder och hand- lingssätt som innebär att den vuxne ifrågasätter sina eventuella föreställningar om att kön skulle vara en viktigare identifikations- faktor än någon annan faktor. Men är det viktigt att dessa metoder och handlingsmönster analyseras med ett genusveten- skapligt öga. och i slutbetänkandet vill vi dock föra en djupare dialog om dessa frågor, då det är viktigt att reda ut vad vi menar när vi talar om att förändra de könsmönster som råder i samhället. När genuskunskapen blivit en integrerad del i personalens hand- lande kommer det inte att vara möjligt att prata om att pojkar har andra sätta att agera än vad flickor har, man kommer att övergå till att se individen som just individ. För visst ska väl både flickor och pojkar få vara glada, pratiga och stökiga utan att vi reagerar på olika sätt beroende av deras könstillhörighet? I betänkande från utbildningsutskott om jäm- ställdhet betonas att skolan har ett ansvar för att aktivt och medvetet motverka traditionella könsroller.1 Man menade också att jämställdhet borde lyftas fram som en pedagogisk fråga i skolan. Det var alltså inte en ny fråga som dök upp när regeringen i både skollagen och läroplanen för förskolan skrev in vikten av detta arbete. Jämställdhet som pedagogisk fråga kan exempelvis handla om att se och påverka interaktionsmönster i förskolan mellan flickor och pojkar, och mellan barn och vuxna av båda könen. Det kan vara när teman för verksamheten ska formas och hur man väljer dessa, men också som bedömningsdimensioner för utveckling, lärande, och alla andra situationen som uppstår i en förskola. Det handlar alltså om vilka grundläggande värderingar de vuxna har om kön som katego- riseringsmekanism. Men det handlar också om att den vuxne som inte delar denna värdegrund, som anställd på en förskola, ändå bör följa läroplanens intention. 1 UbU18 1994/95 Arbete med jämställdhet i förskolan Freinet-, Reggio Emilia-, Waldorf-, Montessori-, Ur och skur-, Bifrost- och miljöpedagogik är några av de pedagogiska idéer som finns på svenska förskolor . Det finns med andra ord olika pedagogiska idéer att arbeta efter i våra förskolor. håller vi dessutom på att föra en diskussion om jämställdhets- och genus- pedagogik. De förskolor som inte anser sig tillhöra någon av dessa pedago- giska inriktningar är dock, på något sätt inspirerade av någon eller flera av dessa och Lpfö 98 är, i sig, ett starkt pedagogiskt instru- ment. Alla förskolor, oavsett pedagogisk inriktning, ska följa läro- planen. Men på vilket sätt de väljer att uppfylla kraven är upp till varje enskild förskola. En del förskolor väljer att följa en viss peda- gogisk inriktning och andra att låta sig inspireras av olika peda- gogiska idéer. Gemensamt för förskolor är dock att man arbetar med någon form av dokumentation av sin verksamhet och barnens utveckling, inte minst viktigt för att kunna ha en dialog med föräld- rarna om vad som sker på förskolan. Den pedagogiska principen i läroplanen bygger på att omsorg och pedagogik hör samman och att en god omvårdnad är en förut- sättning för utveckling, lek och lärande. Det betonas att verksam- heten ska utgå från barnets erfarenhetsvärld, intressen, motivation och drivkraft att söka kunskaper. Utgångsläget är att barn har egna kompetenser som ska få prövas med andras. Eller som man ut- trycker det inom Reggio Emililas pedagogik att barn föds som utforskare av sin omvärld som både kan och vill kommunicera med sin omvärld. Hur tänker man då på de förskolor som delegationen känner till om jämställdhetspedagogik? Finns det en annan syn på vad som är pedagogik? Vad betyder inre tankar om jämställdhet och genus i förhållande till läroplanens och den egna pedagogi- kens intentioner? Finns det några funderingar om hur det som man brukar kalla för den tredje , den miljö som barnen be- finner sig i och det material man arbetar med, också kan påverka barnen genusrelationer? I det här kapitlet vill vi visa på de projekt som fått medel av dele- gationen, men också visa på andra projekt som pågår och har av- slutats. För delegationens del har vunna erfarenheter varit viktiga för att se att jämställdhetsarbetet på förskolan inte kräver att man lägger sin grundpedagogiska idé åt sidan utan snarare tvärtom, bygger på sin pedagogik med ett genusmedvetande. Arbete med jämställdhet i förskolan också kunnat konstatera att många förskolor redan har påbörjat detta arbete utan att få någon budgetförstärkning. I dagens förskolor arbetar de flesta med någon form av dokumen- tation av barnens vardag. Att dokumentera är något som visar på vad som görs i förskolan och är bra för pedagogerna när man vill prata med föräldrarna om barnens kompetenser, förmågor och ut- veckling. Mycket av den dokumentation vi tagit del av tycks vara mer i form av insamlande av barnens teckningar, fotografering på vad barnen sysselsätter sig med, än vad som sker i könsrelationen mellan barnen och mellan de vuxna och barnen. Dokumentationen i förskolan används kanske mest för att följa barnen och för att visa föräldrarna hur man arbetar på förskolan. Enligt ges personalen sällan möjlighet att gemensamt reflektera över det som dokumenterats i syfte att utveckla verksamheten.2 Men allt fler börjar nu arbeta med pedagogisk dokumentation. Den pedagogiska dokumentationen är viktig för att visa på hur arbetet går till. Här tittar man också på hur man som pedagog be- möter barnen i olika situationer. Kamera och videoinspelningar har blivit allt vanligare i takt med den tekniska utvecklingen. Med denna form av dokumentation, som kan kräva handledning av erfaren pedagog, blir det synligt hur bemöter barnen utifrån de könsmönster som råder. syns det inte bara hur barnen är placerade vid borden utan också hur man interagerar med flickor och pojkar på olika sätt. Viktigast med pedagogisk doku- mentation är dock att alltid ställa frågan varför gör jag/vi så här och hur ska jag/vi lära mig/oss något av denna handling? 7.1.2Könsseparerade grupper/Kompensatorisk pedagogik I sökande efter metoder för att arbeta med jämställdhet på för- skolor riktas uppmärksamheten ofta mot könsuppdelade grupper. Många av dem som arbetar med jämställdhets- och genus- pedagogik brukar använda sig av vad som kan benämnas som kom- pensatorisk pedagogik. Är detta genomtänkt och vad är det som ligger till grund för denna tanke? 2 (2003) Arbete med jämställdhet i förskolan Det innebär att den kompensatoriska pedagogiken innebär ett medvetet förhållningssätt gentemot flickor och pojkar där man strävar efter att utveckla egenskaper hos respektive kön som traditionellt sett inte utvecklas. Den isländska var bland de första att arbeta med denna pedagogik. Den danska arbetar med begrepps- paren autonomi och intimitet och i sin syn på den kompensatoriska pedagogiken menar hon att barnen behöver få möjlighet att få ut- veckla sig till hela människor. Det vill säga att lära sig behärska både självständigheten och åtskillnad, såväl som närhet och inner- lighet.3