frs · GS121431 · 2005-04-27 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1431 om 28§ jaktförordningen och 7§ jaktlagen har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att regeringen så fort som möjligt klarlägger när man tänker anta nya regelverk och förslag till ändringar där så erfordras. 28§ jaktförordningen (1987:905) ger ägare eller vårdare av tamdjur rätt att döda björn, varg, järv eller lo utan tillstånd av myndighet om rovdjuret angripit eller skadat tamdjur och det finns skälig anledning att befara ett nytt angrepp. Då får rovdjuret dödas i omedelbar anslutning till angreppet. Frågan om när ägare eller vårdare av tamdjur ska få döda ett angripande rovdjur behandlades av i samband med propositionen om sammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2000/01:57). Bakgrunden var att i betänkandet Sammanhållen rovdjurspolitik (SOU 1999:146) föreslog att 28§ jaktförordningen ändras så att ägaren eller vårdaren av ett tamdjur får döda björn, varg, järv eller lo som är under direkt angrepp på tamdjuret. Det skulle således inte längre krävas att rovdjuret först angripit och skadat eller dödat ett tamdjur. Regeringen gjorde emellertid i den nämnda propositionen den bedömningen att det åtminstone var mindre lämpligt att ändra förutsättningarna för skyddsjakt enligt 28§ förordningen på det sätt utredningen föreslagit. Flera remissinstanser hade uttryckt farhågor för att en sådan ändring av förutsättningarna för skyddsjakt enligt 28§ förordningen skulle komma att medföra stora svårigheter att bevisa om ett jaktbrott begåtts eller om det varit fråga om tillåten skyddsjakt. Regeringen ansåg att dessa farhågor framstod som berättigade. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen tog ett flertal motioner upp frågan om ändring av 28§ jaktförordningen. Även konstaterade emellertid att en ändring i enlighet med förslag skulle komma att innebära stora svårigheter när det gäller att bevisa om ett jaktbrott har begåtts eller om det varit fråga om tillåten skyddsjakt. fann det därför inte lämpligt att då ändra förutsättningarna för skyddsjakt i enlighet med utredningens förslag (bet. 2000/01:MJU9). Frågan om utvidgning av möjligheterna till skyddsjakt på enskilds initiativ utan tillstånd har behandlats av ett antal gånger efter riksdagsbeslutet, . vidhöll då sin bedömning när det gällde eventuella bevissvårigheter, men gav regeringen till känna att en samlad översyn borde göras av regelverket med beaktande av såväl rättssäkerhetsaspekten som de fastlagda målen för rovdjurspolitiken. En sådan översyn pågår inom . Som en del av beredningsunderlaget ingår remissbehandlade framställan om en ändring av 28§ jaktförordningen. Ändringen, som bland annat innebär att ett angripande rovdjur ska få dödas när det anfaller tamdjur om försök har gjorts att genom skrämselåtgärder avvärja angreppet, har fått ett blandat mottagande av remissinstanserna. Riksåklagaren uttalade i sitt remissvar att Högsta domstolens ställningstagande i det så kallade Gräsömålet borde avvaktas för att kunna bedöma om och i vilken utsträckning en författningsändring behövs. meddelade dom i målet . Genom Högsta domstolens dom har vi fått ytterligare underlag för ett ställningstagande till utformningen av bestämmelserna om rätt att ingripa mot rovdjur som anfaller tamdjur. Vi bereder nu frågan om en ändring av 28§ jaktförordningen vidare i . 7§ jaktlagen innehåller bestämmelser om tvångsavskjutning, en skyddsjakt på myndighets initiativ. Sådan jakt får efter myndighets beslut ske om det finns påtagliga risker för trafikolyckor eller för allvarliga skador av vilt. Det är enligt min uppfattning inte aktuellt att nu ändra den bestämmelsen.