ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
frs · GS121039 · 2005-03-11 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1039 om polisutbildning i har frågat mig om jag är beredd att förlägga polisutbildning till . Regeringen utlovade i regeringsförklaringen efter valet att 4000 nya poliser skulle utbildas . Vi ser redan nu att det löftet kommer att uppfyllas. I och med de satsningar regeringen har gjort på att bygga ut polisutbildningen vid i , vid och vid är den sammanlagda utbildningstakten nu uppe i ca 1000 poliser . Enligt beräkningar efter den senaste examinationen av aspiranter uppgår nu det totala antalet poliser till ca 17300. Det är en ökning med närmare 1200 poliser på bara . Detta utgör ett betydande resurstillskott för polisorganisationen. Åldersstrukturen inom polisen är en viktig fråga. På vissa orter är medelåldern bland poliser mycket hög och det är nödvändigt att en generationsväxling kommer till stånd. Regeringens satsning på att utbilda fler poliser är också av den anledningen viktig eftersom den öppnar för ett mer modernt arbetssätt inom polisen. Den utbildningstakt vi har är tillräcklig för att klara regeringens mål om att 4000 poliser utbildas . När det gäller frågan om ytterligare en utbildningsort ser jag inget behov för regeringen att ta initiativ i den frågan.
frs · GS121040 · 2005-03-11 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1040 om förskotterat skadestånd har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att brottsoffer inte ska behöva vänta på eller helt bli utan det skadestånd som tilldömts dem. Med anledning av att i sin fråga tar upp behovet av att se över nivåerna på skadestånd för så kallad ideell skada kan först nämnas att den parlamentariska kommittén om ideell skada 1995 fann att nivåerna för allvarliga skador borde höjas men att nivåerna för lindrigare skador var tillfredsställande (SOU 1995:33). Regeringen övervägde därefter om ersättningsnivåerna borde höjas men bedömde att de höjningar som skett efter det att kommittén lagt fram sitt förslag var sådana att det inte fanns anledning att ingripa med lagstiftning (prop. 2000/01:68, s. 45 f.). ställde sig bakom propositionens bedömning. Ytterligare höjningar har sedan gjorts i praxis. Beträffande förskott på skadestånd finns det vid vissa typer av brott en möjlighet för brottsoffer att få ersättning från staten, så kallad brottsskadeersättning. Brottsskadeersättningen fyller den funktion som efterfrågar. Staten övertar då brottsoffrets skadeståndsfordran mot den aktuelle gärningsmannen. Brottsskadeersättning kommer främst i fråga när gärningsmannen är okänd eller då denne saknar förmåga att betala skadestånd. För att brottsskadeersättning ska utbetalas krävs det bland annat att den som ansöker om ersättning har blivit utsatt för ett brott och orsakats skada. Det är en grundläggande rättsprincip att frågor om ansvar för brott liksom frågor om skadeståndsansvar ska avgöras av domstol. I de allra flesta fall när gärningsmannen är känd, krävs det därför att frågan om brott och skadestånd har avgjorts av domstol innan kan betala ut någon ersättning. I vissa klara fall förekommer det dock att betalar ut förskott på brottsskadeersättningen. Förskott på skadestånd till brottsoffer är en fråga som också har diskuterats i . har då framhållit att de nuvarande möjligheterna att erhålla brottsskadeersättning utgör just en form av förskott och att det skulle vara tveksamt från såväl principiell som ekonomisk synpunkt att det allmänna skulle åta sig att mera generellt förskottera skadestånd som kan komma att dömas ut. har vidhållit denna inställning så sent som (bet. 2004/05:JuU18). pågår fortlöpande ett arbete med att överväga om det finns behov av att stärka brottsoffers rätt i olika avseenden. är skyldig att kontakta en målsägande som blivit tilldömd skadestånd i domstol och fråga om denne vill ha hjälp att driva in sin fordran. Ett brottsoffer behöver således inte själv ta initiativ till att en domstols dom blir verkställd. Det har införts vittnesstödsverksamhet vid de flesta tingsrätter och hovrätter. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att bland annat överväga och ge förslag på vad som kan göras för att minska påfrestningarna på målsäganden i mål om sexuella övergrepp. En särskild utredare har tillsatts för att göra en samlad översyn av lagen om målsägandebiträde. Regeringen har vidare initierat försöksverksamheter med ökad myndighetssamverkan vid utredningar som görs i samband med misstankar om att barn har utsatts för brott.
frs · GS121041 · 2005-03-11 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1041 om preskriptionstider har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att fler brottsoffer ska få upprättelse trots att har passerat efter det att brottet begicks. Preskriptionsbestämmelserna har mycket gamla anor. Skälen för preskription är mindre starka ju allvarligare brottet är. Det är också därför som lagen föreskriver olika preskriptionstid alltefter brottets svårhet. För brott med livstids fängelse i straffskalan gäller en preskriptionstid . Sexualbrott mot barn intar i detta sammanhang en särställning. Av just de skäl som nämner, finns speciella preskriptionsbestämmelser som tar särskild hänsyn till att det kan ta innan barnet kan berätta om övergreppet. Regeringen har också vidtagit åtgärder för att ytterligare stärka barnens möjligheter till upprättelse. Genom den nya sexualbrottslagstiftning, som beslutats av , förlängs preskriptionstiderna än mer. Preskription torde i och med detta i praktiken aldrig inträda förrän det utsatta barnet gått in i vuxenlivet. Inom pågår just nu också ett arbete med att se över preskriptionsbestämmelserna för några andra specifika brottstyper, till exempel krigsförbrytelser och folkmord. Jag följer självfallet utvecklingen noga på området för att se om några ytterligare ändringar behöver vidtas.
frs · GS121042 · 2005-03-11 00:00:00 — Svar på frågorna 2004/05:1042 om brottsofferstatus och 1043 om kriminalisering av familjevåld har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att barn som bevittnat brott ska tillerkännas status som brottsoffer. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att kriminalisera att barn utsätts för en situation där de tvingas bevittna familjevåld i hemmet. Barn som blir vittne till våld eller andra övergrepp utsätts för en mycket traumatisk upplevelse. Känslan av otrygghet och oförmågan att kunna hjälpa den som blir utsatt för våld sätter med all säkerhet djupa spår i de barn som upplevt detta. Det är viktigt att dessa barn synliggörs och att det uppmärksammas att detta våld är ett övergrepp även mot barnen. Enligt min uppfattning måste vi fokusera på att det finns samhälleliga system som garanterar att det finns hjälp och stöd för dessa barn. En förutsättning för detta är att myndigheter och andra berörda får kännedom om att det har förekommit våld i hemmet. Här har polisen en viktig uppgift. När polisen kommer till ett hem där någon har misshandlats måste polisen alltid vara uppmärksam på om det finns barn i familjen. Av stor betydelse är då att polisen har kompetens i hur man som polis bemöter barn och hanterar situationer där barn är inblandade och att ska underrättas. Alla aktörer som är inblandade i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa måste samverka på bästa sätt. har staten genom olika lagändringar skärpt kraven på samverkan. På uppdrag av regeringen presenterade ett förslag på en övergripande strategi för samverkan i frågor som rör barn som far illa. Barn som bevittnar våld i hemmet har under vissa förutsättningar rätt till skadestånd från förövaren. Men detta gäller långt ifrån alla barn som tvingas bevittna våld i hemmet. Barn som på detta sätt bevittnar våld behöver framför allt annat stöd än ekonomisk ersättning. Men även möjligheten till ekonomisk ersättning kan vara ett viktigt bidrag till att dessa barn synliggörs och får en konkret upprättelse. I departementspromemorian Barnen i brottets skugga (Ds 2004:56) föreslås att det i brottsskadelagen införs en särskild rätt till ersättning från staten för barn som bevittnar ett brott som är ägnat att skada tryggheten och tilliten hos barnet i dess förhållande till en närstående person. har ett ansvar för barn som bevittnar våld i hemmet eller på annat sätt riskerar att fara illa. I promemorian föreslås att socialtjänstlagen ska ändras så att detta ansvar blir tydligare och för att dessa barn ska betraktas som offer för brott. Promemorian remissbehandlas till . Därefter kommer regeringen att ta ställning till om dessa båda förslag kan vara lämpliga åtgärder för att barn som bevittnar våld ska synliggöras och i ännu högre grad få upprättelse för de övergrepp som de blir utsatta för. Avslutningsvis vill jag framhålla att barn som blir vittne till våld mellan föräldrar bäst uppmärksammas genom att de erbjuds kvalificerat stöd och hjälp från och andra som har detta till sina huvudsakliga uppgifter. Detta uppnås inte genom att barnen dras in i rättsprocesser.
frs · GS121043 · 2005-03-11 00:00:00 — Svar på frågorna 2004/05:1042 om brottsofferstatus och 1043 om kriminalisering av familjevåld har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att barn som bevittnat brott ska tillerkännas status som brottsoffer. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att kriminalisera att barn utsätts för en situation där de tvingas bevittna familjevåld i hemmet. Barn som blir vittne till våld eller andra övergrepp utsätts för en mycket traumatisk upplevelse. Känslan av otrygghet och oförmågan att kunna hjälpa den som blir utsatt för våld sätter med all säkerhet djupa spår i de barn som upplevt detta. Det är viktigt att dessa barn synliggörs och att det uppmärksammas att detta våld är ett övergrepp även mot barnen. Enligt min uppfattning måste vi fokusera på att det finns samhälleliga system som garanterar att det finns hjälp och stöd för dessa barn. En förutsättning för detta är att myndigheter och andra berörda får kännedom om att det har förekommit våld i hemmet. Här har polisen en viktig uppgift. När polisen kommer till ett hem där någon har misshandlats måste polisen alltid vara uppmärksam på om det finns barn i familjen. Av stor betydelse är då att polisen har kompetens i hur man som polis bemöter barn och hanterar situationer där barn är inblandade och att ska underrättas. Alla aktörer som är inblandade i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa måste samverka på bästa sätt. har staten genom olika lagändringar skärpt kraven på samverkan. På uppdrag av regeringen presenterade ett förslag på en övergripande strategi för samverkan i frågor som rör barn som far illa. Barn som bevittnar våld i hemmet har under vissa förutsättningar rätt till skadestånd från förövaren. Men detta gäller långt ifrån alla barn som tvingas bevittna våld i hemmet. Barn som på detta sätt bevittnar våld behöver framför allt annat stöd än ekonomisk ersättning. Men även möjligheten till ekonomisk ersättning kan vara ett viktigt bidrag till att dessa barn synliggörs och får en konkret upprättelse. I departementspromemorian Barnen i brottets skugga (Ds 2004:56) föreslås att det i brottsskadelagen införs en särskild rätt till ersättning från staten för barn som bevittnar ett brott som är ägnat att skada tryggheten och tilliten hos barnet i dess förhållande till en närstående person. har ett ansvar för barn som bevittnar våld i hemmet eller på annat sätt riskerar att fara illa. I promemorian föreslås att socialtjänstlagen ska ändras så att detta ansvar blir tydligare och för att dessa barn ska betraktas som offer för brott. Promemorian remissbehandlas till . Därefter kommer regeringen att ta ställning till om dessa båda förslag kan vara lämpliga åtgärder för att barn som bevittnar våld ska synliggöras och i ännu högre grad få upprättelse för de övergrepp som de blir utsatta för. Avslutningsvis vill jag framhålla att barn som blir vittne till våld mellan föräldrar bäst uppmärksammas genom att de erbjuds kvalificerat stöd och hjälp från och andra som har detta till sina huvudsakliga uppgifter. Detta uppnås inte genom att barnen dras in i rättsprocesser.
frs · GS121044 · 2005-03-11 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1044 om tullens befogenheter att utföra nykterhetskontroll har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att ge tullen befogenhet att utföra alkoholkontroller i färjelägen. Rattfylleriet utgör en av de största riskfaktorerna i trafiken och som vet pågår ett omfattande arbete för att bekämpa trafiknykterhetsbrott, där bland andra polisen avsätter stora resurser. En av polisens mer betydelsefulla uppgifter på området har samband med kontrollverksamheten. Antalet alkoholutandningsprov ökar stadigt och togs drygt 1,5 miljoner sådana prov, vilket är en ökning med ungefär 180 000 prov. Rattfylleriet är ett av de största hindren för att uppnå den av antagna nollvisionen. Samhället måste därför bekämpa trafiknykterhetsbrott mycket kraftfullt och på olika fronter. Polisen samverkar med en rad myndigheter på trafikområdet, till exempel , , kriminalvården, landsting och länsstyrelser. Det är positivt med initiativ som möjliggör för myndigheter att samverka när det gäller brottsbekämpningen. Till exempel kan nämnas förslag om att ge befogenhet att utfärda ordningsbot. Naturligtvis ställer jag mig positiv till en diskussion om ett utökat samarbete även mellan tull och polis på detta område. Det är polisen som utför alkoholutandningsprov och vid behov kan polis naturligtvis också utföra dessa prov vid färjelägen. kommer att presentera sitt förslag . Jag vill avvakta med att diskutera åtgärder vad gäller befogenheter att utföra alkoholkontroller till dess utredningen presenterat sitt förslag.
frs · GS121045 · 2005-03-09 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1045 om mobiltelefonanvändning vid rättspsykiatrisk vård har frågat statsrådet vilka åtgärder han avser att vidta för att få fram en lagändring i syfte att begränsa rätten till mobiltelefonanvändning vid rättspsykiatrisk vård. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Såsom påpekar är det ibland ett problem inom den rättspsykiatriska vården att en patient kontaktar målsägande och andra eller använder tekniska hjälpmedel såsom mobiltelefoner och datorer för att begå brott. Bland andra och har påtalat att problemet förekommer i liknande former inom både den rättspsykiatriska vården och den psykiatriska tvångsvården. Regeringen har med anledning av detta hos den nationella psykiatrisamordnaren väckt frågan om behovet av inskränkningar i patientens rätt att använda bland annat telefon och post. Psykiatrisamordnaren har utrett frågan och har redovisat sina förslag för regeringen. Psykiatrisamordnaren föreslår bland annat att patientens rätt att använda till exempel mobiltelefon ska kunna begränsas under vissa förutsättningar. Beredningen av psykiatrisamordnarens förslag pågår inom .
frs · GS121046 · 2005-03-08 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1046 om garanterad vård för avvisade har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att sjuka barn som har återvänt till hemlandet efter avvisning ska garanteras fortsatt vård. Vid bedömningen om ett uppehållstillstånd ska beviljas på grund av sjukdom har den beslutande myndigheten tillgång till omfattande information om sjukvårdssituationen i flertalet ursprungsländer och har möjlighet att bland annat genom svenska ambassader låta utreda tillgången till vård i enskilda fall. Det faktum att vården är bättre i eller att personen i fråga inte har ekonomiska möjligheter att betala för sin vård i hemlandet är i sig inte tillräckligt för att bevilja uppehållstillstånd. Några garantier för utländska medborgares vård i sina hemländer kan svenska myndigheter @ av naturliga skäl @ inte utfärda. En avvisning eller utvisning av en sjuk person förutsätter att det står klart att personen i fråga inte uppfyller villkoren för att beviljas uppehållstillstånd av humanitära skäl. Det är därför inte rimligt att svenska myndigheter ska göra en uppföljning av utlänningars situation i hemlandet efter återvändandet. Mot bakgrund av den mycket speciella situation som har uppkommit med de barn i asylprocessen som uppvisat uppgivenhetssymtom, förefaller det emellertid önskvärt att i dessa fall göra en uppföljning. Det skulle bidra till en ytterligare förståelse av fenomenet. I arbetet som utförs av den nationella samordnaren för barn i asylprocessen med uppgivenhetssymtom är ambitionen således att man ska göra en mer individbaserad uppföljning av denna grupp. Svenska myndigheter har emellertid inte någon given rätt att utreda enskilda personers situation i deras hemländer och en förutsättning för att lyckas med detta i sammanhanget är bland annat att personerna som ska utredas lämnar sitt samtycke.
frs · GS121047 · 2005-03-08 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1047 om väntetider för beslut om medborgarskap har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att invandrade personer ska kunna åtnjuta sina demokratiska rättigheter att rösta i riksdagsval och gör i det sammanhanget en tydlig koppling till de långa väntetiderna för svenskt medborgarskap. Regeringen är medveten om problemet med långa handläggningstider vid gällande medborgarskapsärenden. Målet är att verket ska fatta beslut . avgjordes av ärendena inom den tidsramen och den genomsnittliga tiden för beslut var cirka . Inkluderas även de beslut som överklagas och därmed hanteras av är målet 14 månader och som indikerats i frågan finns det personer som tyvärr har fått vänta än så på slutgiltigt besked. Den nya medborgarskapslagen som trädde i kraft innebar bland annat möjligheten att inneha dubbelt medborgarskap. Enligt verkets bedömning har detta, sedan lagens ikraftträdande, lett till ca 12000 fler ärenden än vad som annars hade varit fallet. Svårigheter med att utreda den sökandes identitet utgör, liksom i asylprocessen, en annan viktig förklaring till de långa väntetiderna. Arbetet med att minska de långa handläggningstiderna för medborgarskapsärenden handlar delvis om att informera den sökande om vilka krav som ställs, inte minst när det gäller identitetshandlingar. Därutöver är naturligtvis arbetet inriktat mot att så långt det är möjligt, utan att ge avkall på rättssäkerheten, effektivisera handläggningen av dessa ärenden. Vad gäller kravet på hemvisttid i för att kunna beviljas medborgarskap kan konstateras att reglerna är förhållandevis förmånliga för den enskilde. Medborgarskap kan således beviljas vistelse i landet. För statslösa och flyktingar räcker det med och för nordiska medborgare är tillräckligt. Många andra länder har krav på längre hemvisttid. I övrigt kan nämnas att regeringen i samband med valet genomförde särskilda demokratisatsningar i syfte att öka valdeltagandet bland grupper med lågt valdeltagande. Insatserna har bland annat avsett gruppen röstberättigade med utländsk bakgrund. Även års val avser regeringen att genomföra en demokratisatsning riktad till grupper med ett lågt valdeltagande.
frs · GS121049 · 2005-03-08 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1049 om demokratiska val i har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att vallagstiftningen i ska uppfylla standard. Som noterar finns brister i uppföljning av rekommendationerna i ODIHR:s (kontor för demokrati och mänskliga rättigheter) valrapporter, vilket inte minst ODIHR självt påpekat. Detta är ett generellt problem. Det är beklagligt att deltagande stater inte alltid gör tillräckliga ansträngningar för att åtgärda de brister som påtalats av organisationen. Deltagarstaterna skulle kunna göra ytterligare ansträngningar för att följa upp rekommendationerna i ODIHR:s valrapporter och härigenom närma sig och i slutänden uppfylla internationella standarder för demokratiska val såsom dessa formulerats i ESK/Köpenhamndokument . EU har i vid olika tillfällen påtalat dessa brister. Senast i permanenta råd anmodade EU att vidta alla erforderliga åtgärder i syfte att bringa vallagen i linje med internationell standard och OSSE-åtaganden. EU påminde om rekommendationerna i rapporten från /ODIHR:s valövervaknings-mission efter presidentvalet . EU uppmanade också parterna att engagera sig i de politiska strukturerna och att överbrygga meningsmotsättningarna genom dialog. EU har vidare i permanenta råd samt i ett uttalande uttryckt oro över de stränga fängelsestraff som tilldömts sju ledande oppositionspolitiker efter oroligheterna i samband med presidentvalet . Vid de samarbetsråd som hålls inom ramen för EU:s partnerskap och samarbetsavtal med tas frågorna om reformeringen av landet regelbundet upp. Vid det senaste samarbetsrådet framförde EU oro över problemen i landet vad gäller mänskliga rättigheter och demokratisering. EU:s förväntningar, att parlamentsvalet lever upp till internationell demokratisk standard, framhölls också liksom vikten av att implementeras. I ett uttalande uppmanade EU att upprätthålla demokratiska värden och rättssäkerhet i enlighet med åtaganden inom ramen för och . Så sent som framförde EU i ett uttalande oro över om rättegångsövervakning vari konstateras att rättegångarna inte lever upp till internationella åtaganden vad gäller de mänskliga rättigheterna, och uppmanade myndigheter att följa . EU framhöll också sin beredskap att bistå i implementeringen av de internationella åtagandena. Inom följer ministerkommittén situationen vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Detta sker genom en särskild övervakningsgrupp, i vilken ingår. är därtill föremål för samarbetsprogram, som syftar till att underlätta uppfyllandet av de åtaganden som följer på medlemskapet i . Även arbetar med att främja den demokratiska utvecklingen i . kommer fortsatt att följa utvecklingen i och inom ramen för såväl som , EU och bilateralt verka för att uppfyller sina åtaganden vad gäller medlemskap i och och att landets vallagstiftning uppfyller standard. har tidigare ställt valobservatörer till ODIHR:s förfogande och har för avsikt att göra det även vid parlamentsvalet i .
frs · GS121050 · 2005-03-02 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1050 om löneskillnader i försvaret har frågat mig vad jag avser att göra för att komma till rätta med de stora och osakliga löneskillnaderna mellan kvinnor och män i försvaret. Jämställdhetslagen ställer krav på att arbetsgivare som Försvarsmakten bland annat ska kartlägga och analysera löneskillnader mellan kvinnor och män som utför arbete som är att betrakta som lika eller likvärdigt. Försvarsmakten ansvarar som arbetsgivare för efterlevnaden av denna lag och då inom ramen för den arbetsgivarpolitiska delegeringen som ytterst lagts fast av . De krav som jämställdhetslagen ställer på arbetsgivare ger uttryck för regeringens jämställdhetspolitiska mål med lika lön för lika och likvärdigt arbete. Den myndighet som har fått i uppgift att ta upp ärenden där arbetsgivare underlåtit att följa lagarnas föreskrifter är , JämO. JämO har dessutom möjlighet att göra en framställning om vitesföreläggande hos vilket nu har skett i det här fallet. Försvarsmakten konstaterar själv att det behövs en central försvarsgemensam och förbandsövergripande identifiering och kategorisering av lika arbeten. Först när en arbetsgivare har kännedom om och har tagit ställning till vilka arbeten som är att betrakta som lika kan en analys av löneskillnaderna mellan kvinnor och män i dessa arbeten genomföras. Av JämO:s ansökan om vitesföreläggande framgår att Försvarsmakten inte genomfört en fullständig kartläggning och en därpå vilande analys av löneskillnaderna mellan kvinnliga och manliga arbetstagare som utför arbete som är att betrakta som lika. Försvarsmakten konstaterar att en central jämförelse av likvärdiga arbeten inte har kunnat genomföras utan stöd av en central arbetsvärdering. Enligt JämO:s uppfattning har Försvarsmakten trots detta gjort en mycket bra analys ur ett könsperspektiv och Försvarsmakten redovisar öppet de brister myndigheten själv funnit. Som försvarsminister välkomnar jag att jämställdhetsarbetet inom Försvarsmakten ytterligare utvecklas och granskas. Vad gäller det specifika ärende som frågar om kan jag dock som statsråd inte föregripa bedömning av de brister Försvarsmakten och pekat på. slutliga bedömning av ärendet blir däremot viktig information som jag kan bära med mig i de kontinuerliga dialoger jag för med Försvarsmakten kring jämställdhet.