frs · GS122020 · 2005-08-10 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:2020 om förhållandet mellan och EU har frågat mig om "det brittiska initiativet" som diskuterades på toppmötet med G8 kommer att konkretiseras i och av . Låt mig göra ett förtydligande vad avser rapporten. Rapporten är inte en brittisk produkt. bildades "Commission for " bestående av 17 ledamöter från både i- och och med den brittiske premiärministern som ordförande. Slutsatserna i kommissionens rapport togs upp vid i Gleneagles. välkomnar denna ambitiösa rapport för . Flera av åtgärderna i rapporten har genomfört. Det gäller inte minst skuldavskrivningar och ökat bistånd till de fattigaste länderna i . Det gläder mig därför att först G8:s finansministrar och sedan själva toppmötet kunde enas om både skuldavskrivningar och ökat bistånd. EU får anses vara en viktig drivkraft bakom dessa åtaganden. Inte minst genom biståndsministrarnas beslut om att uppnå en biståndsnivå om 0,() av BNI inom EU-25 . gäller det att leva upp till dessa åtaganden och fortsatt sträva mot att uppfylla målet om 0,. För del uppgår vårt utvecklingssamarbete innevarande år till 0,av den beräknade bruttonationalprodukten för . Andra viktiga förslag i rapporten rör de rika ländernas handelspolitik gentemot de fattiga länderna, främst då i . Även på denna punkt har och ofta haft sammanfallande åsikter i kravet på handelsliberaliseringar gentemot den fattiga världen. Det gäller inte minst kraven om en reformering av EU:s gemensamma jordbrukspolitik och bättre marknadstillträde för produkter från de fattigaste länderna. Enbart ett ökat marknadstillträde löser inte de fattiga ländernas handelsproblem. Flera av länderna lider brist på kapacitet att kunna producera och exportera de produkter som världsmarknaden efterfrågar. Det är här som det handelsrelaterade biståndet kommer in i bilden. Stöd behövs för att de fattiga länderna ska kunna dra nytta av ökat marknadstillträde och handelsförmåner, vare sig de ges bilateralt av EU eller multilateralt via Doharundan i WTO. Det behövs också stöd att identifiera och driva sina intressen i handelsförhandlingarna. I frågan till mig refereras indirekt till brittiska tankar som förts fram i samband med EU:s pågående förhandlingar om ekonomiska partnerskapsavtal med AVS-länderna, (78 länder i , och ) varav merparten är afrikanska. Den brittiska regeringen vill låta de fattiga länderna i i större utsträckning själva bestämma hur de behöver och hur omfattande öppnandet av marknaderna ska vara. Dessutom vill britterna att EU ska avstå ifrån att pressa de afrikanska regeringarna att förhandla fram kontroversiella avtal om investeringsregler och offentlig upphandling. Inom WTO finns regler om regionala avtal och frihandelsavtal. Såsom reglerna nu är utformade kan de afrikanska länderna inte själva bestämma, vare sig om tidpunkt eller produkttäckning i ett avtal med EU. För detta krävs en ändring av rådande artikel XXIV. ser positivt på en ändring av artikeln. då vi diskuterade och utformade förhandlingsmandatet för kommissionen i EPA-förhandlingarna gjorde (och andra likasinnade) helt klart att syftet med avtalen måste vara att främja den regionala utvecklingen genom ökad handel och integration. Utvecklingsperspektivet skulle således stå i fokus. Detta har även EU:s handelskommissionär upprepat . Därför kan jag entydigt svara att det aldrig kommer att bli tal om att tvinga de afrikanska regeringarna att acceptera avtal som de inte vill ha. Däremot har jag svårt att se att länderna i fråga ska kunna utvecklas utan investeringar. Därför ser jag det som naturligt att till exempel investeringsfrågor ingår i den dialog om regional integration som för inom ramen för förhandlingarna om de ekonomiska partnerskapsavtalen.