prot · GT0942 · 2005-12-01 00:00:00 — Hur skulle man från polisens sida ha gjort under Göteborgskravallerna för att ha en dialog med stenkastarna? Hur gör man när folk löper amok och slår sönder fönsterrutor, bryter sig in, stjäl saker och beter sig illa? Ska man prata med dem? Tror du att det hjälper? Det gör det inte. Det är klart att det är mycket bättre att ha en regel där ingångsvärdet är vilka principer som gäller för demonstrationer. Då behöver man ju inte prata om det. Alla vet vad som gäller. Sedan får man ingripa om det behövs. Men du gör ingenting. Du presenterar inte ett enda förslag i detta betänkande om vad vill göra för att lösa de här problemen. Det tolkar jag så att faktiskt försvarar de människor som medvetet förstör demonstrationer och möten för andra. 7 () replik: Jag bestrider naturligtvis de insinuationer som kommer med. De saknar all grund. Vi bekämpar odemokratiska tendenser var vi än träffar på dem. Jag vill påminna om att minsta studium i historien visar att demonstrationsrätten infördes i det här landet i strid mot högerkrafterna den höger som fortfarande tillhör. Så ligger det till. Polisen anser att dialogen är viktig, men det polemiserar uppenbarligen mot och tycker sig veta bättre än polisen. Jag håller nog på att polisen gör en bättre bedömning. Det är knepigt att inte också kan se och erkänna att det finns många situationer, många hotbilder, som i grunden kan legitimera att människor slipper röja sin identitet och ändå få utöva rätten att bilda opinion och delta i manifestationer som vill peka på just de hotbilder som de är rädda för och där de har anledning att inte röja sin identitet. Det är beklagligt att vill neka människor den rätten. Det är att, ännu mer brutalt än regeringen, inskränka den demokratiska friheten att kunna demonstrera. 8 (): Vi kommer väl alla ihåg de där dagarna våldsamheterna i . hade inte tidigare drabbats av motsvarande upplopp. Sådant hade vi bara sett på tv. En ung man blev till och med skjuten. Som svar på detta vill regeringen införa en ny straffbestämmelse i olaga maskering. Jag tror inte att det är rätt väg att gå. Upploppen i hade inte minskat om demonstranterna inte hade haft sjalar för ansiktet. Det hade skett i alla fall. Eller också hade demonstranterna behållit sina maskeringar och kastat sten ändå. Det är inte demaskeringen i sig som gör en demonstration lugnare. Ett exempel är , som vi hört här tidigare. Under toppmötet i genomfördes demonstrationer. I Berlusconis land är det förbjudet att maskera sig, och vill ta efter och göra likadant. måste vi lyfta blicken och se förslag om maskeringsförbud i dess helhet. Ett maskeringsförbud berör inte bara bråkstakar som kastar gatstenar. Det gäller alla. Det finns tillfällen då det kan finnas fog för att dölja sin identitet i en demonstration. Skulle exempelvis personalen i en kommun eller på ett företag vilja protestera mot sin arbetsgivare kan jag förstå att de inte vill röja sin identitet. Detsamma gäller om någon vill demonstrera mot en grupp som på något sätt uppträtt hotfullt. Då hade jag också täckt mitt ansikte. Ett maskeringsförbud innebär för ett oacceptabelt ingrepp i mötes- och demonstrationsfriheterna. Dessa friheter är en förutsättning för ett demokratiskt samhälle. Att införa en regel som säger att du måste begära tillstånd för att täcka ansiktet är en inskränkning i yttrandefriheten. Mötes- och demonstrationsfriheterna utgör fundamentala delar i den fria åsiktsbildningen. Jag kan förstå hur många resonerar, även här . Polisen ska ha tydliga identifierbara nummer på sina hjälmar, och då kan man tycka att samma regler ska gälla för demonstranterna. Kommentarer som vill man demonstrera så ska man stå för det man tycker förekommer i dessa diskussioner. Men här har ju polisen ett stort övertag. Polisen representerar en myndighet och har möjlighet att ingripa. Det är ju då två grupper som befinner sig på helt olika nivåer. Som ni vet är det inte bara genom ord man kan sprida åsikter. I den politiska skolan har vi fått lära oss att kroppsspråket och det kläderna utstrålar är minst lika viktigt. Ett visst sätt att klä sig kan vara en tydlig markör för vad man tycker. Denna möjlighet till fri åsiktsbildning också via kläderna ska naturligtvis finnas kvar, men man ska inte behöva fråga om lov när det gäller detta. Det ska i stället vara en självklarhet, som det är . Förslaget från Socialdemokraterna skulle innebära att den som går till en demonstration eller ett möte utan att visa sin identitet inte vet om han eller hon kommer att begå ett brott. Förbudet aktualiseras ju då det vid sammankomsten uppkommer en störning av den allmänna ordningen eller en omedelbar fara för en sådan störning. Och det ska enligt förslaget vara polisens uppgift att ge en så kallad skingringsbefallning eller helt enkelt säga: De i det första ledet bråkar , så av med sjalen! Det säger sig självt att ett maskeringsförbud med sådana oklara regler ifrågasätts. Problemet med våldsamma demonstrationer har andra lösningar. För att kunna stoppa upplopp och oroligheter borde polisen ha andra befogenheter. Polisen borde kunna ingripa tidigare om man anar oråd. Bland remissvaren till detta förslag finns bland annat Riksåklagarens svar som är inne på just den linjen, att man ska se till att polisen tidigare kan stoppa förberedelser till våldsamt upplopp. Med dagens förslag om maskeringsförbud skulle polisen kunna gå in och konfrontera den som har täckt för munnen, men att stoppa en person som exempelvis samlar gatstenar i en hög kan man inte göra. Det är inte förrän stenarna är kastade som polisen kan göra något. Denna ordning tycker jag är fel. Man borde i stället lägga krutet på att ge andra befogenheter åt polisen för att stoppa förberedelser till våldsamt upplopp. Det hjälper inte med ett maskeringsförbud. Därför vill jag och yrka bifall till reservation 1. 9 (m) replik: Jag blir lite chockerad över det säger, att om anställda vill demonstrera mot sin arbetsgivare kan de behöva maskera sig. De kanske jobbar i en kommun och är kritiska till hur barnomsorgen sköts eller så har de en privat arbetsgivare. Vilket samhälle får vi med en sådan inställning? Jag accepterar inte de här påhoppen på anställda som utövar sin opinionsfrihet. Kan det verkligen vara så att man, som gjorde , nästan ger tips till nya grupper att maskera sig? Ska barnskötarna i kommun, om de är irriterade på kommunen, börja maskera sig för att utöva sin yttrandefrihet? Det här andas också, så som du beskriver det, en väldigt låg tilltro till samhällets möjligheter och vilja att skydda människor som yttrar sig och framför sina egna åsikter. Vi moderater har tvärtom en väldigt hög tilltro till att polisen kan förebygga, ingripa och utreda brott mot kränkningar av enskildas rättigheter. Men det är också en skyldighet för oss att slåss för den här öppna, frimodiga opinionsbildningen. Jag vill nog ha ett förtydligande på den här punkten. Är det verkligen meningen att kommunalanställda och andra anställda, för att slippa chefens negativa synpunkter, ska känna att det viktiga enligt är att maskera sig? 10 () replik: Nej, det är givetvis inte ett sådant samhälle vi vill ha. Men jag kan ändå se situationer där det här kan vara nödvändigt. Det kommer alltid till en avvägning när man fattar beslut, och det mesta har trots allt både fördelar och nackdelar. Jag och gör den bedömningen att maskeringsförbud inte kommer att ge den önskade effekt som man tror. 11 (m) replik: Problemet är att ni inte ens vill låta pröva om det ger en lugnare situation. Jag kan också se situationer där maskering kan vara intressant. Om man till exempel vill demonstrera mot kycklinguppfödning kanske man vill att många demonstranter ska klä ut sig till höns vad vet jag? Men då får man väl ansöka om det i särskild ordning. Det är väl inget konstigt. Det finns ju tillfällen när man klär sig lite annorlunda. Det är det vårt förslag går ut på. Enligt den finska modellen sätter polisen in det i ett sammanhang och ser om det är rimligt eller inte rimligt. Det är faktiskt en mycket märklig hållning att uppmana människor att maskera sig för att de inte gillar hur det är på jobbet eller för att de är rädda att ingen kommer att bry sig om att skydda deras fri- och rättigheter. 12 () replik: Återigen har missuppfattat det här med vår uppmaning, vad vi vill göra med demonstranter eller inte. Låt oss ta ett annat exempel! Om vi har nya svenska medborgare som demonstrerar utanför kan jag mycket väl tänka mig att de inte vill visa sin identitet. Vi sätter då den fria åsiktsbildningen högre än så här och vill inte att folk ska behöva fråga myndigheterna om lov för att täcka ansiktet. 13 (): Jag tror att det här är åttonde gången som vi för en diskussion angående maskeringsförbud. Det har varit uppe . Det har mött motstånd. Lagrådet har haft sina invändningar. Det har tagits tillbaka. Det har blivit modifierat, och har vi ytterligare en modifikation framför oss. Jag tycker att det här visar åt vilket håll man vill gå i stället för att söka en annan väg för att lösa problematiken, nämligen konflikterna vid demonstrationerna, och ändå ha möjligheter att bevara mötes- och åsiktsfriheten. Jag ska inte upprepa allt det som har sagts, utan jag yrkar bifall till reservation nr 1 som vi har tillsammans med och . Men jag vill understryka det som nämndes av och som vi har tagit upp i en särskild reservation, nämligen reservation nr 6, som jag härmed också yrkar bifall till. Den handlar om att försöka gå en annan väg än den konfrontatoriska, att försöka få en dialog mellan polis och demonstranter, att skapa en större förståelse för vad som förorsakar demonstrationer och få en insikt i människors olika kulturella beteenden. Det tror jag kan skapa en atmosfär där man undviker konflikter. nämnde till exempel att det är väldigt viktigt att polisens beteende fungerar på ett korrekt sätt. Hastiga ingripanden, till exempel de som skedde närmast överfallsmässigt från polisens sida nere i då man störtade in från två tvärgator, leder naturligtvis till konflikter. Andra sådana historier har vi också från Göteborgskravallerna och när det gällde hanteringen av demonstranter som ännu inte hade hunnit demonstrera på skolor och på . Jag känner väl till de situationerna och tycker att det hade funnits skäl att finna en annan strategi från polisens sida och från demonstranternas sida. De dialoger som fördes räckte tydligen inte till, men den vägen är framkomlig. Hur är det då med ett maskeringsförbud? Jag anser att det ligger i ordets karaktär att man, när man demonstrerar, visar sin åsikt och står för sin åsikt. Men jag har också full förståelse för att världen inte är lika mycket sörgårdsidyll som vi ofta har vant oss vid här i . Jag kan mycket väl tänka mig, som säger, att människor som jobbar inom demonstrerar mot arbetsgivaren och att det, om de blir åsiktsregistrerade som motståndare eller för att de tar ställning i en fråga, kan leda till konflikter med arbetsgivaren. Det är ingen tvekan om att detta kan ske. Det har vi också sett ett exempel på i en demonstration. Men framför allt skulle jag känna mig väldigt orolig om jag går i en demonstration med antirasister och ser att rasisterna står vid sidan om med kamera och fotograferar alla. Jag har ingen lust att hamna på en dödslista med fotografi därför att jag intar en antirasistisk inställning, när rasisterna står vid sidan om och registrerar. Det finns alla skäl att uppträda maskerad där, även om jag rent principiellt inte skulle göra det jag skulle hellre avstå från en demonstration i det fallet. Jag tycker att det finns flera skäl att säga nej till den här propositionen angående maskeringsförbud. Det finns skäl att söka nya vägar med utökat samtal och dialog mellan poliser och myndigheter och eventuellt kommande demonstranter. 14 (m) replik: slår in helt öppna dörrar när han pratar om dialog. Dialog är ett utmärkt förhållningssätt och en grundläggande faktor i den taktik som polisen utbildas i och som man försöker hitta tillämpningsområden på. Men världen är, precis som Björnlod sade, inte en sörgårdsidyll. Det kan vara som i , i eller på andra håll: Det händer saker. Det är det vi diskuterar: Vad ska man göra då? försöker försvara varför man inte kan säga att folk ska visa sitt ansikte: Han skulle inte våga demonstrera mot rasism utan att maskera sig. Jag har väl aldrig hört något så fegt att inte våga stå för sin åsikt. Jag trodde att Ku Klux Klan var de mest fega man kunde tänka sig. Jag tror att demokrati innebär att vi måste stå upp för våra värderingar och vara beredda att personligen säga vilka idéer vi tror är viktiga och varför och ta debatten. Hur kommer det att se ut om de tokskallar som är ute och slåss på gatorna får maskera sig, och vi som är mot rasism och mot nazism och försvarar demokratiska rättigheter också ska dra på oss luvor? Ska vi springa omkring som tomtenissar hela högen? Det är inte ett sådant samhälle vi ska ha. Vi måste motverka det. Vi måste våga stå för det. Det fanns tidigare ett argument från en annan talare som jag kan ha respekt för. Det finns invandrare som kan vara rädda för sin regim och därför inte vill visa sitt ansikte. Jag håller med om det. Men vi kan inte acceptera de regimerna, och därför måste vi hålla på våra regler. Det går alltid att göra undantag när det behövs. På vilket sätt kan du försvara en sådan idé som att du inte skulle våga demonstrera mot rasism utan att dölja ditt ansikte? Det får du faktiskt förklara. 15 () replik: Med tanke på sprängda bilar i journalisters ägo, som har registrerats vid demonstrationer eller från passfoto, kan jag mycket väl förstå att det finns människor som blir skrämda. Men om hade lyssnat på vad jag sade hade hon hört att jag hade föredragit att inte delta i den demonstrationen av den enkla anledningen att jag inte vill uppträda maskerad. Men det ligger i mitt privata ställningstagande. Jag har förståelse för människor som känner rädsla inför de svarta krafter som till viss del tyvärr är rådande på vissa områden och i vissa sektorer i samhället. I det fallet har jag förståelse för de människorna. Det är ingenting som jag rekommenderar. Vi ska givetvis ha ett sådant samhälle där man kan uppträda öppet och ärligt och uttrycka sin åsikt utan att behöva riskera repressalier. Men tyvärr, precis som sade, finns det andra länder, andra traditioner och andra grupper i det här landet som gör att människor kan känna rädsla, och en befogad rädsla. 16 (m) replik: Jag är väldigt förvånad att har tagit sig till om han känner den här rädslan. Men det är bra att det inte är något man rekommenderar. Jag måste säga att det är vår skyldighet i denna kammare och som politiker att hävda grundläggande demokratiska rättigheter, att visa att man ska stå för sin åsikt. Vi får väl aldrig vika för rädslan, för hot och annat. Är det så att vi känner den, måste Björnlod jobba hårdare i sin allians för att se till att polisen får de resurser som krävs för att skydda människor som känner rädsla vid demonstrationer eller när de i andra sammanhang utövar sina fri- och rättigheter. 17 () replik: Du får lyssna lite bättre, . Jag säger att jag inte känner den rädslan men att jag har förståelse för att andra människor kan känna den. Jag respekterar den rädslan. Det tycker jag att man ska göra, för annars blir de helt tystade. Vi ska inte ha ett tyst samhälle, utan vi ska kunna stå upp för våra åsikter och synpunkter. Det finns en sak som kan vara lite positiv när det gäller ett maskeringsförbud, och det är att vi inte behöver ha maskerade poliser inne i demonstrationer. Å andra sidan förser vi nu poliser med en falsk identitet, så de behöver inte uppträda maskerade. Jag tycker att tydligheten, att vi också kan identifiera poliserna i den här situationen, är väldigt viktig. 18 (): räknas mer än hälften av världens länder som demokratier. Men demokratier är inget givet. Vi kan se tillbaka på vår historia och konstatera att många av de europeiska demokratierna ännu bär ungdomens prägel. I många länder runtom i världen väntar man ännu på att demokratier ska födas. Och där demokratier har kämpats fram krävs det nya kamper för att skydda, behålla och utveckla dessa demokratier. Vår politiska demokrati kännetecknas av den nödvändiga folkmakten, men också av fri- och rättigheter, rättssäkerhet och maktdelning. All offentlig makt i utgår från folket. Den svenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildning och på allmän och lika rösträtt. Så lyder den inledande stadgan i regeringsformen, den mest centrala av fyra grundlagar. Rättigheter som yttrandefrihet, tryckfrihet, mötesfrihet, demonstrationsfrihet, föreningsfrihet och religionsfrihet uppfattas i vårt samhälle som en nödvändig förutsättning för att folkmakten ska få genomslag. Därför har vi i grundlagsfäst dessa friheter. Vi ska vara skyddade från att det allmänna utan vidare inskränker vår möjlighet att ta del av och utöva våra demokratiska rättigheter. Rätten att ha vilken åsikt han eller hon vill, sprida den och försöka övertyga andra om den är något vi ska vara stolta över. Men dessa rättigheter ger också alla oss medborgare ett ansvar. Vår öppenhet och våra demokratiska rättigheter får inte användas som medel att inskränka demokratins grundtanke. Våld, skadegörelse, hot, kränkningar och rädsla ska inte gå hand i hand med våra demokratiska rättigheter. Demokratins utövning får inte bli ett medel i kriminalitetens händer. Då blir demokratins rättigheter sin egen fiende. Opinionsbildningar i vårt land har historiskt sett varit både fredliga och ofredliga. Men det har även funnits tillfällen då opinionsyttringar lett till bråk och våld. Vi som vuxit upp minns Hötorgskravallerna. 1965 samlades ett hundratal mods på trappa. Det resulterade slutligen i att kravaller utbröt mellan polis och mods. Myndigheterna upptäckte att det fanns en ny ungdomsrörelse, och flera sociologiska undersökningar startade. Också vid almstriden i utbröt kravaller. förekom flera sammandrabbningar mellan rasister och antirasister. Jag minns oroligheterna i . Det var nog första gången jag på tv såg maskerade demonstranter, och det var diskussionen om ett maskeringsförbud startade. Men starkast och närmast i våra minnen finns ändå Göteborgskravallerna 2001. Jag tror inte att någon av oss kunde tänka oss in i den förstörelse och den täta stämning som rådde i . Det hade förekommit kravaller i andra länder vid olika toppmöten, men kanske trodde vi att vi skulle bli förskonade från detta. Upploppet i blev ingen isolerad företeelse. Vi har sett att det vid ett flertal tillfällen i samband med att det vid demonstrationer eller manifestationer blivit mer och mer vanligt att maskera sig, men även att störa den allmänna ordningen och förstöra egendom, ibland till och med använda våld. Reclaim the Streets-fester, och skadegörelsen i vid Stureplan 2003 är några exempel. I ett demokratiskt land är det fundamentalt att få yttra sig och att ägna sig åt opinionsbildning. Det får inte vara så att ett fåtal människor skrämmer bort seriösa opinionsbildare. Det får inte vara så att skadegörelse och brottslighet går hand i hand med fundamentala rättigheter. Det finns människor som av rädsla och obehag drar sig för att demonstrera då de ser att deras åsikter sammanfaller med sådant som framförs av människor som gömmer sig bakom masker. De avstår från att delta i demonstrationer. Var finns deras frihet? Ett maskeringsförbud kommer att stärka möjligheterna till fri opinionsbildning för alla, med budskapet att demokratin möter vi med öppna ansikten. Därför måste också demonstrations- och mötesfriheten stärkas. Polisen måste få bättre möjlighet att upprätthålla ordning och säkerhet vid demonstrationer och politiska möten. För att förebygga händelser som till exempel Göteborgskravallerna och skadegörelsen vid Stureplan lägger regeringen nu fram ett förslag till om maskeringsförbud vid demonstrationer, politiska möten och sammankomster. Förslaget innebär ett förbud att helt eller delvis täcka ansiktet på ett sätt som försvårar identifikationen om det vid sammankomsten uppkommer en störning av den allmänna ordningen eller en omedelbar fara för en sådan störning. Maskeringsförbudet är därmed inte generellt. Vilka sammankomster rör det sig då om? Förslaget gäller den som på allmän plats deltar i en allmän sammankomst enligt ordningslagen, demonstration eller en sammankomst som hålls för överläggning, opinionsyttring eller upplysning i allmän eller enskild angelägenhet. Huvudregeln är att allmänna sammankomster inte får anordnas på offentliga platser utan tillstånd. Men det finns tillfällen när människor samlas utan att någon demonstration eller manifestation är planerad. Det kan handla om grupper av personer från en fredlig demonstration som efter att demonstrationen är avslutad orsakar oroligheter och stör den allmänna ordningen och som är maskerade. Straffskalan ska enligt det här förslaget vara böter eller fängelse , och det ska inte dömas till ansvar i ringa fall. Förbud ska inte heller gälla den som täcker ansiktet av religiösa skäl. Och anordnaren har möjlighet att i samband med att man ansöker om demonstrationstillstånd undanta grupper eller enskilda som kanske helt eller delvis vill täcka sitt ansikte just på grundval av det sade, rädsla. Lagen föreslås träda i kraft . Därmed, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Jag går över till att ge några korta kommentarer till reservationerna. Jag kan börja med reservation 1 av , och där de säger att förbudet strider mot den grundläggande mötes- och demonstrationsfriheten. Med den begränsning som finns i förslaget finns inget som strider mot dessa friheter. Dessa friheter får enligt regeringsformen begränsas av hänsyn till bland annat ordning och säkerhet vid sammankomster och demonstrationer och enligt också med hänsyn till den allmänna säkerheten, till förebyggande av ordning eller brott eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. Reservation 6 från vill jag gärna stanna upp vid ett slag. Reservanten anser att det krävs en utökad dialog mellan demonstranter och polis. Efter händelsen i vet vi ju alla att polisen startade ett omfattande arbete med att just se över och förbättra sina arbetsmetoder vid allvarlig ordningsstörning. Kommittén konstaterade allvarliga brister när det gällde svenska polismäns utbildning för att just kunna ingripa mot folkmassa och att de saknade kunskaper om de politiska grupper med flera som fanns i . Som ett resultat av det började man på polishögskolorna att just jobba med kommunikation, konfliktlösning och mental träning i våldsförebyggande syfte. Utbildningen är ett samarbete mellan dansk och svensk polis. Givetvis är polisens dialog med politiska organisationer och andra opinionsgrupper av stor betydelse för att förhindra allvarlig ordningsstörning. Genom en dialog kan polisen och arrangörerna diskutera och finna gemensamma lösningar på olika praktiska frågor. Det är ett gemensamt ansvar, och demonstranterna har också ett ansvar att värna våra demokratiska grundprinciper. Anordnaren av en demonstration har ett stort ansvar och kan tydligt skriva in ett maskeringsförbud i den inbjudan som går ut. Så skedde vid demonstrationståg 2001. Maskeringsförbudet var tydligt, och deltagarna uppmanades innan tåget avgick att gå omaskerade. 20 000 deltagare genomförde denna demonstration i lugn och ro. Jag tror att och jag är mycket överens om att allt inte enbart kan ses som en ordningsfråga som ska hanteras med polisiära insatser utan också som en politisk fråga som rör demokrati, inflytande och utanförskap. Men vi, du och jag, politiska organisationer och partier måste ta ett större aktivt ansvar för att stödja fredliga demonstrationer, lyssna på våra ungdomar och ta vara på deras engagemang på ett positivt sätt. Dessutom måste vi lära dem att här i möter vi demokratin med ett öppet ansikte. Det är vi skyldiga vårt demokratiska land. Det är vi skyldiga våra barn och ungdomar. I detta anförande instämde , , Elisebeht , , och (alla s).