prot · GT0935 · 2005-11-22 00:00:00 — Alla kan ju inse vad det innebär, med de höga drivmedelspriser som vi har i dagens läge, att tvingas åka längre än en mil till närmaste affär, och där är ju bilen enda alternativet, eller för att tanka bilen. Det höga bensinpriset är ett av de största gisslen som drabbar de boende i glesbygden, ett gissel som Socialdemokraterna med sin gröna skatteväxling i allt högre utsträckning lägger på glesbygdens människor. Det ökade skatteuttaget på drivmedel är ett svek mot glesbygdens folk. av det jag som konsument får betala vid pump utgörs av skatt och moms. På varje hundralapp ska staten ha ca . Att betala mervärdesskatt på moms och moms på skatt är osunt, för att inte rent ut säga korkat. 41 (): Jag tänkte måla upp en lite ljusare bild av glesbygden. Åtminstone det jag möter när jag reser i är en ganska positiv bild. Man ser nu att det händer saker och ting inom gruvindustrin. Det skapas arbeten. Det händer saker i skogsindustrin. Biltestverksamheten är ett annat område. Turismen i fjällvärlden börjar blomma upp, vad man kan se, och det flyttar fler människor dit. Det känns lite grann optimistiskt faktiskt, åtminstone i det inland som jag möter. Det är klart att det finns tomma hus och riktig glesbygd med avfolkning. Det kan man väl inte göra så mycket åt. Men för de små tillväxtorter som finns, där man känner optimism och framtidstro, till och med överhettning ibland, är vägarna oerhört viktiga. Därför känner man lite frustration inför regeringens ryckiga politik på det området. Långtidsplanen 2004 såg ju ganska bra ut. Men minskades ramarna, och är planeringsramen ännu mindre. Det är glesbygden framför allt som tar stryk. Jag läste på nätet att glesbygden är den stora förloraren när sparar. Framför allt är det de mindre vägarna som drabbas. Den som bor i glesbygd kan räkna med minst en timmes ytterligare väntan på en plogbil jämfört med . Det är sådant som tar modet och geisten från dem som bor i glesbygden eller den som bor längs en enskild väg och inte kan driva sitt företag därför att han inte vet om han kan leverera varorna inom förfallotiden . Han måste givetvis flytta. Jag vill helt enkelt uppmana statsrådet att satsa mer pengar på drift, underhåll och upprustning av vägnätet i glesbygd. Det tror jag gynnar de tillväxtområden som faktiskt finns och ger ett hopp. 42 Statsrådet (): Jag skulle vilja instämma i mycket av det ljusa som beskriver. När jag reser runt i både och möter jag en helt annan framtidstro och en helt annan bild av livet och möjligheterna än vi gjorde för fem , inte minst kanske tack vare skogsindustrin och gruvindustrin. Om man tittar på gruvindustrin kan man se att det har gått oerhört snabbt. Det är bara vi hade en debatt om att vi inte trodde att gruvindustrin var en framtidsnäring i vårt land. När vi nu ser vilka prognoser som Bergsstaten visar över de mineraler som de har hittat runtom i vårt land finns det all anledning att vara optimistiska. Inte minst i , , ser vi om vi tittar på det arbete vi gemensamt bedriver runt och att framtidsutsikterna för gruva är så ljusa att vi till och med ska flytta i stort sett en hel kommun. Visst händer det många positiva saker. En av de näringar som växer snabbt är turistnäringen, som också beskrev. Det här positiva betyder naturligtvis inte att vi inte också ser att det finns svårigheter. Det finns alltid svårigheter med både offentlig och privat service som man måste ha respekt för. Livet och verkligheten kanske skiljer sig en del åt mellan inlandet och kuststräckan. Men bilden av och möjligheterna i både och är helt annorlunda än de var tidigare. Det är klart att vi ska hjälpas åt att hålla i detta. Vi har gjort ett gemensamt arbete där vi har skapat förutsättningar för de här ljusa bilderna. Vi har gjort det med utbildning och med högskolorna. Vi har gjort det med satsningar riktade mot skogsindustrin och gruvindustrin. Oavsett detta är det infrastrukturfrågorna som avgör hur väl det går. Med de långa avstånd som finns och med det faktum att vi bygger vår framgång på export är infrastruktur- och transportpolitiken oerhört viktig, att både korta avstånden inom länen och inom landet och också korta avstånden mot andra länder. Vi sitter nu i diskussioner om Haparandabanan som ju är en viktig del av infrastrukturen kopplad till näringen, inte bara i utan också näringen mot och mot . Det är en stor investering som vi kommer att komma i gång med . Vi tittar också på de upphandlingar som Rikstrafiken har gjort för flyget. Där får vi bättre kvalitet på upphandlingen på flyget till ett lägre pris, vilket naturligtvis är oerhört positivt. Men det jag känner oro för är det som pekade på, nämligen vägarna. Det är ingen tvekan om att vi åsidosatte underhållet på många av vägarna. Det är klart att det skapar irritation både bland enskilda och bland företag. Det är dessutom ett slöseri med gemensamma resurser och investerade pengar. Jag är därför oerhört mån om att noga följa anslag, både länsanslagen och de nationella anslagen. Min principiella ingång är att i valet mellan att bygga nytt och att underhålla det vi har kommer jag att satsa energi på att underhålla det vi har så att gjorda investeringar inte går till spillo. Vi har satt ett mål om att öka bärigheten på en del av landets vägar för att se till att de är farbara och en allt större del av året. Det är ett problem inte minst för de näringar som vi har pratat om här, skogsindustrin och gruvnäringen, att vi har problem med tjällossning på en del sträckor som innebär att stora delar av vägarna får stängas av under vissa perioder. Arbetet med det är nu prioriterat inom . Vi kommer inför vårpropositionen att titta på om det finns möjlighet att öka anslagen ytterligare för att leva upp till de ramar som är satta både för länsanslagen och nationellt. I valet av prioriteringar är det främsta att underhålla det vi har. 43 (): Jag kan hålla med statsrådet om att det finns en framtidstro i . Dessutom är vi av sådant slag att vi inte ger oss så lätt. Infrastrukturfrågorna, vägar och järnvägar, är oerhört viktiga, och mycket görs också där. Men det som är lite irriterande för mig som norrbottning är att så fort det händer någonting som kan liknas vid en katastrof i övriga landet säger man: måste vi ta pengarna från , nu måste vi ta pengarna från infrastruktursatsningarna. Många av de mycket goda förslag som regeringen har ligger också långt fram i tiden. Vi upplever det så att håller på att bli ett tvådelat land. Glesbygden glöms bort i flera av de stora satsningar som görs, inte minst satsningarna på tele- och IT-området som är bland de viktigaste förutsättningarna för gles- och landsbygdens villkor. Ta exempelvis en skogsarbetare som jobbar med sin maskin djupt inne i glesbygden. Han har ingen möjlighet att ha någon kommunikation med omvärlden. Han sitter där ensam också i svåra situationer. De regionala skillnaderna i är enligt min mening alldeles för stora. I våra grannländer har man statsrådet jämför våra grannländer med gjort stora satsningar, riktade satsningar. I har man infört sänkta arbetsgivaravgifter i glesbygden för att öka företagens möjligheter att nyanställa. Likaså har man infört avskrivningar av studielånen för dem som väljer att jobba i norra . I i har detta lett till att ett hundratal arbetstillfällen har skapats. Avskrivningar av studielånen är en åtgärd som jag har föreslagit här i , men det är ingen som har lyssnat på mig, tyvärr. Jag tror att en sådan åtgärd skulle locka många unga välutbildade människor till glesbygden, människor som förhoppningsvis stannar kvar, bildar familj och bidrar till ett levande samhälle. I finns ett annat system, ett så kallat Finnverasystem, där man tillgodoser behovet av riskkapital för småföretagare. Jag tycker att borde följa det exemplet och bilda ett så kallat Sveaverasystem, där man helt enkelt från statens håll tillsammans med EU ser till att försörja företagen med riskkapital. Arbetslösheten är ett annat gissel som drabbar glesbygden, inte minst glesbygd. I kommun, som ju statsrådet besökte , visade länsarbetsnämndens siffror på arbetslöshet. Några finns i så kallade åtgärder. I 8 av 14 kommuner har man arbetslöshet. Tre kommuner, , och , har tidigare kommit med goda exempel på vilka åtgärder som skulle kunna vidtas. Det är punkter som handlar om arbetsgivaravgifter, sänkt moms på energi och statliga garantier för finansiering. Men tyvärr har man inte lyssnat på dessa kommuner. Jag anser att regeringen bör ta till vara den kraft till förändring som finns i dessa kommuner och pröva möjligheten att föra en helt ny regionalpolitik i nämnda kommuner. Låt någon av dessa kommuner bli en försökskommun. 44 (): Först vill jag önska statsrådet lycka till med kamraterna i med mer pengar till vägarna. Vi moderater har föreslagit 4 miljarder mer . Jag hoppas att statsrådet får fram en liknande summa. Det skulle vara en bra hjälp på vägen. Jag håller med om att vi borde titta på våra grannländer när det gäller deras politik för folk i glesbygd och på landet, framför allt vad man gör för att skapa fler företag och underlätta för företagen. Men det behövs även en grundläggande samhällsservice. Jag tycker att det tar lite . Regeringen tillsätter utredningar, och man får aldrig något besked. Man orkar inte vänta helt enkelt, utan man flyttar. Ett sådant område är rättsområdet, där regeringen har lovat att man ska se på domstolar och åklageri i norra . först har man tillsatt en utredning, och först efter valet kommer resultatet. Sådant gör att man lite grann tappar sugen. Så lite mera handlingskraft och snabbare ryck efterlyser jag. 45 Statsrådet (): Jag önskar också att det gick snabbare . Det känns ibland som att vända en på . Det tar , när man ska vrida politiken, innan man kan mäta effekterna av den och också hinna reflektera över om det blev rätt eller om man ska justera den ytterligare. Jag skulle vilja säga att jag ständigt är beredd att titta på om vi behöver justera den ytterligare. Det är en svår balansgång mellan å ena sidan den nationella politiken och å andra sidan riktade åtgärder. Jag tror att vi behöver bådeoch. Det är ingen tvekan om att den nationella politiken med infrastruktur, med utbildning, med sjukvård och den offentliga servicen är oerhört viktig. Men vi vet också att det framför allt i små orter, när de ställs inför stora varsel eller när det är en svår omställning där man nästan ska skifta identitet, behövs någonting mer än den generella politiken för att hjälpa till med skiftet och hitta nya saker att utveckla och skapa tillväxt. Jag tror att man kan lära av grannländerna, men jag skulle vilja säga emot bilden av att vi gör mycket mindre. fick ett uppdrag att till förra mötet med ministrar för regionalpolitik titta på hur mycket av ansvar för regional utjämning de nordiska länderna tar inom sig. Vi gör den utredningen mot bakgrund av att vi nu sitter i förhandlingar om som ska börja gälla enligt en ny fördelning efter 2007. Av , , , och är det som tar det största regionalpolitiska ansvaret nationellt av alla dessa länder. Hur kan man komma fram till det? Jo, man tittar naturligtvis på all politik, allt ifrån betalningarna för isklassning via till post- och kassautredning, till bredbandspengarna och till den upphandling, , som vi har gjort på det gamla NMT-nätet. Det har varit viktigt för oss, eftersom NMT är en gammal teknik som har begränsad livslängd. När den tekniken släcks ned vill vi att nästa generation mobiltelefoni ska vara än bättre, inte minst i ett näringspolitiskt perspektiv. Den upphandling vi nu har gjort innebär att när NMT släcks ned blir täckningen och kvaliteten mycket bättre på det nya mobilnät som byggs upp. Jag tycker att det är självklart att om det inträffar en katastrof någonstans i vårt land jag hoppas verkligen att vi klarar oss från det , och inte bara i måste vi hjälpas åt. På samma självklara sätt som jag tycker att vi ska ha en aktiv regionalpolitik, där vi också försöker hjälpas åt och hålla ihop vårt land från norr till söder, måste vi hjälpas åt när det händer katastrofer. Det är alltid svårt att omprioritera pengar. Det var inte heller enkelt efter stormen , men vi var tvungna att göra det eftersom då utsattes för extraordinära omständigheter. Då valde vi att fördela ansvaret nationellt, så att alla län och alla anslag fick vara med och hjälpa till i den omfördelningen. Vi har fått positiva besked från när det handlar om återflödet från solidaritetsfonden, och ska de pengarna också gå tillbaka till de myndigheter som har hjälpt till med finansieringen. Det finns en del att lära av andra länder. Däremot tror jag inte att avskrivning av studielån är någon enkel väg. Frågan ställs då självklart: Är det bara för bristyrken som man ska tillåta den här avskrivningen? Är det bristyrken på en ort eller i länet? Ska man bara skriva av studielån för de människor som flyttar in till orten, eller ska man också skriva av studielånen för de människor som bor på orten och läser till ett bristyrke? Vi har i de utredningar som regeringen har gjort under många olika tillfällen kommit fram till att den frågan är för svår. Den skapar gränsdragningsproblem och därmed också väldigt mycket av orättvisa mellan dem som bor på en plats och dem som flyttar in. Vi har valt att inte gå fram med just det. Däremot vidtar vi många andra viktiga åtgärder när det gäller regionalpolitiken. 46 (): Statsrådet säger att satsar mest på regionalpolitiken i . Men kan det vara så att vi gör fel saker, att vi inte riktigt förstår att vidta de rätta åtgärderna? Visst måste vi hjälpas åt när det gäller katastrofer, men det känns väldigt svårt för mig att acceptera att den svagaste alltid ska drabbas hårdast, att de som redan har de allra sämsta vägarna ska få betala. Men jag håller med om att vi ska hjälpas åt när katastrofer inträffar. I norra avskriver man studielånen, och det verkar fungera där. Varför skulle det inte kunna fungera i vårt land? Det råder en paradoxal situation. Glesbygden, inte minst glesbygd, har på ett särskilt sätt bidragit till tillväxt. Vattenkraften, malmen och skogen har kanske varit de största byggarna av välfärd. Trots det halkar glesbygden efter. Om hela landet ska kunna leva, vilket regeringen upprepar gång på gång, på någorlunda lika villkor måste befolkningen ha möjlighet att bo kvar och verka på landsbygden. Glesbygdens speciella levnadsvillkor, med långa avstånd, höga skatter och höga kostnader, motiverar åtminstone en utredning där vi kan se hur vi kan lyfta fram glesbygden. Ge glesbygden förutsättningar! Jag är inte så hoppfull som statsrådet är om utvecklingen i glesbygden . Jag tycker att den går lite åt fel håll. Det räcker inte längre med att bedriva palliativ vård, utan vi måste komma med konkreta, offensiva satsningar. är beredda att stötta en sådan utveckling. 47 Statsrådet (): Gör vi fel saker, frågar . Nej, jag tror inte det, om jag ska lyssna på vad själv pekade på, nämligen behovet av IT-satsning, 5 ½ miljard i den statliga bredbandssatsningen eller behovet av bättre mobiltäckning. har vi gjort en upphandling, när NMT-nätet släcks ned. Jag utgår från att de exempel som lyfte fram är saker som både han och många andra tycker är viktiga. Jag tycker också det. Därför tycker jag inte att vi gör fel saker. Jag tror att vi ibland skulle behöva kraftsamla och göra sakerna på färre aktörer. Ett sådant arbete pågår mellan våra myndigheter, där man tittar på om det är rimligt att ha så många aktörer som är aktiva och verkar på olika sätt mot Norrlandslänen eller om vi skulle tjäna på att ha lite färre, spridda skurar och kunna kraftsamla lite mer. Jag tror det. Det arbetet håller vi nu på med. Ja, jag tycker att hela ska leva. Det kommer aldrig att bli samma liv överallt i vårt land, men det är det inte heller någon av oss som tror. Det är klart att regionalpolitiken spelar en oerhört stor roll, precis som det kommunala utjämningssystemet, Rikstrafiken, post- och kassaservicen eller servicen till kommersiell lanthandel, som vi nu också arbetar med. Jag tolkar löfte om att är beredda att hjälpa till som ett löfte om att de också är beredda att lägga lite mer pengar på regionalpolitiken. I de budgetförslag som har lagts fram vill spara. Jag välkomnar den ansatsen. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2005/06:95 om krav för bilsläpvagn 48 Statsrådet (): har frågat mig vilken linje jag driver inom EU i fråga om maximalt tillåtna totalvikter för bil och släp med B-körkort. Jag håller med om att viktgränsen för bil och släpvagn som får köras med B-körkort bör höjas. Dagens viktgräns har i många fall lett till oönskade problem. För en god trafiksäkerhet är det viktigt att kunna anpassa dragbilen till släpet, exempelvis vad gäller bromsar och motorstyrka. De nuvarande reglerna kan leda till att man använder en olämplig, mindre bil för att kunna dra en maximalt tung släpvagn. Viktgränsen kan också medföra att snarlika ekipage får olika krav på förarbehörighet, beroende på dragbilens tyngd. Även om en ny viktgräns kan medföra nya gränsdragningsproblem anser jag att fördelarna med en något högre viktgräns väger över. Viktgränsen bör därför höjas från till , och jag arbetar för att ändra dessa bestämmelser. kan dock inte på egen hand ändra bestämmelserna för körkortsbehörigheter. EU:s transportministrar har vid flera rådsmöten diskuterat ett förslag till nytt körkortsdirektiv, där bland annat en höjning av viktgränsen föreslås. Jag har då framfört syn på frågan, att totalvikten för bil och släpvagn med B-körkort bör ändras från till . Alla länder är inte positiva till en sådan förändring. Vi får nu avvakta de diskussioner som förs i ministerrådet och i parlamentet. kommer i dessa diskussioner att fortsätta driva linjen om en höjd viktgräns, och jag kommer att göra det aktivt. 49 (): Tack, statsrådet , för ett mycket bra svar! Jag kunde inte ha sagt det bättre själv. Jag ska ta upp några frågor på det sista stycket, men jag är belåten. debatter har varit viktiga, men rätt omfattande. Den här frågan är mer precis och konkret. Man kan tycka att det är en liten fråga, fru talman, men det är det inte. Det här är någonting som berör människorna i vardagen och som tvingar mängder av bilförare och familjer att ta olika beslut. Det vi är överens om är att med dagens ålderdomliga, fyrkantiga regler tar man ofta fel beslut, eller tvingas ta beslut som inte förbättrar trafiksäkerheten utan försämrar den. Man drar så tunga släp man kan med små bilar i stället för att dra samma släp med lite mer anpassade bilar, som man kanske annars hade valt att ha. Jag jobbar en del med hästbranschen och känner till det här. Hästsläp finns det väldigt mycket av i . Det är en växande bransch, och många transporterar hästar de älskar sin hobby och sin verksamhet. Där är det här ett bekymmer. Om ministern nu får gehör för det som vi är överens om, att totalvikten behöver höjas så att man kan använda normala bra bilar både som familjebilar och till att dra släpvagn, så får man en bra kombination. Läget är alltså att vi är överens i sak. Om vi inte hade varit med i EU hade vi kanske infört det direkt, vad vet jag. är vi med i EU, och vi är också överens om att det är bra. Då är det här ett direktiv som transportministrarna ska diskutera och som vi bör vara överens om i EU. Jag önskar verkligen statsrådet lycka till. Jag hoppas att det kan gå snabbt. Jag har några frågor. Det är några länder som tvekar. Vad beror det på? Jag har svårt att se några skäl för en sådan tvekan. Och vad är statsrådets bedömning? När kan den här förändringen träda i kraft? 50 (): Det var ett bra svar, särskilt när statsrådet gick ifrån protokollet och lade till en mening på slutet om att hon kommer att arbeta aktivt för detta. Det var glädjande. Jag har stått här i kammaren och debatterat det här. Jag började att driva den här frågan. Då kände jag mig väldigt ensam, men om jag nu har statsrådet med mig så kanske vi kan se att vi har en enighet i den här kammaren. Vad som har gjort mig ledsen med den här frågan var en debatt som jag hade 2002. Jag litar inte på Socialdemokraterna riktigt. Det har varit något raljerande över den här släpvagnsdebatten. Först var det avslag. Det fanns inget intresse att driva frågan. när vi hade den sista debatten den mandatperioden konstaterade företrädare: Det är väl bra att det finns någonting för trafikutskottet att jobba med under nästa mandatperiod. Så det var bra att frågan fick vara obehandlad. Enligt vad statsrådet nu säger kanske det inte behöver bli såsom jag hörde henne säga tidigare, att det känns som om man ska vända en vid . Är det något vi kan bidra med från sida så är jag övertygad om att vi efter så många års debatt som vi har haft om det här är eniga. Jag önskar lycka till. Låt inte det här bli en långdragen process! Det är inte landet betjänt av. 51 Statsrådet (): Jag tackar för stödet. Det är roligt att vi ibland kan driva gemensamma frågor och ha en gemensam ambition om vart vi vill. Det känns naturligtvis mycket bra. Vi har nästa transportministermöte i . Jag räknar med att frågan om körkortsdirektivet då kommer upp på ministrarnas bord. Det har varit lite olika synpunkter, för att svara på fråga om var kritiken egentligen ligger. För ett längre tag sedan, i den förra kommissionen, låg kritiken på det plan som är inne på, nämligen att man trodde att det skulle bli lite bättre om man körde lite lättare släpvagnar bakom tyngre bilar. Så kommer det naturligtvis inte att bli. Det blir tvärtom. Man försöker köra så tunga släpvagnar, och hästvagnar som möjligt bakom lättare bilar. Då får det motsatt effekt. Det blir inte ökad trafiksäkerhet. För oss är det självklart. Vi vill kunna köra stora också naturligtvis bakom våra svenska Volvobilar. Vi ser det som en trafiksäkerhetsåtgärd i sig, eftersom de svensktillverkade fordonen får en väldigt hög rankning när det gäller trafiksäkerhet. Bland medlemsländerna har det varit en helt annan fråga som ofta har gjort att det här direktivet har stött på patrull. Det är ovilja att anta det här direktivet innan deras val eftersom det bygger på att vi ska införa liknande och gemensamma regler för körkort. Så i det här direktivet finns inte bara frågan om bil och släp kopplat till B-körkort. Här finns också frågan om utformningen av det gemensamma körkortet. Det är inte alltid just den här delen i frågan som har varit problemet. Det har också varit andra delar. Till vill jag säga att jag inte har någon som helst ambition att skjuta över den här frågan till nästa mandatperiod, utan ju förr desto bättre. kommer jag att fortsätta att argumentera för linje. Jag är mycket glad om vi då kan komma till ett beslut. Om vi inte kan det vid det tillfället är jag beredd att fortsätta vid nästa tillfälle. 52 (): Jag hoppas att det blir beslut då och att det ligger i någotsånär närtid. Bara för att utveckla vad som är problemet: Vi tar körkort. Man ska ta körkort. Då ska man veta hur man kör bil och kan dra släp. har vi en konstlad gräns som gör att du tar körkort och du får köra bil och dra släp, men plötsligt om du har en viss kombination av bil och släp måste du ta nästa körkort. Folk drar sig för det. Det kostar pengar och tid att lägga ytterligare kraft på att lära sig mer. Då kör man mindre bilar. Så vi är överens om problembilden. Jag hoppas verkligen att EU kan samla sig snart. Om vi ställer den hypotetiska frågan att EU inte kommer till skott, att just den här lilla frågan skulle låsa sig, vilket jag inte tror, hur gör då? Jag är med på att vi behöver samordning och samarbete. Men är vi ändå olika länder. Borde vi inte själva kunna ha lite mod, våga visa lite framåtanda och införa det här ändå? Jag vet att om man tar körkort i eller andra EU-länder så kan man köra bil över hela EU det är bra men jag vet att det är ganska olika krav för att ta körkort. ligger givetvis i täten med hängslen och livrem och har säkert de mest avancerade frågorna som är jättekomplicerade och faktiskt försvårar för många ungdomar som inte är så studievana att ta körkort.