prot · GS0961 · 2005-01-20 00:00:00 — Det tycker jag är bra och tacknämligt. Men vore det inte bra att fundera på de människor som faktiskt finns i och arbetar här för att kunna få en plats på arbetsmarknaden? Vi vet att vi kommer att behöva få människor till för att bidra till välfärden och till uppbyggnaden av den och av det svenska samhället. Vi har redan många av de människorna här. Låt dem bara få en plats! Det är det jag kräver. säger, utan att egentligen svara på varför man inte ska ge amnesti eller skriva under om migrantarbetares rättigheter, att vi inte ska vrida klockan tillbaka. Vi ska inte tillbaka till ett samhälle där det begås rovdrift på människor av utsugande företag. Nej, det ska vi inte. Jag håller helt med . Jag tycker att Socialdemokraterna och fackförbunden historiskt har gjort ett viktigt arbete för att komma bort från det samhället. Men vi är på väg tillbaka dit igen. En del människor lever redan där. Det är de papperslösa arbetarna. Låt dem få samma rättigheter som vi har kämpat oss till! Utfärda en amnesti för papperslösa arbetare! Det skulle ge en plats och en möjlighet för de människor som är här. Jag har fortfarande ett par förslag för att se till att vi inte hamnar i samma situation igen. Vi kan säkert tänka ut fler tillsammans. Jag vill ha ett svar på den här frågan, som jag har ställt : Varför vore det så jobbigt? Varför ska vi utelämna de här människorna? Varför ska de fortsätta att leva utan rättigheter i vårt land? Den andra frågan som finns i min interpellation vill jag också ha ett svar på: Varför ska inte skriva under om migrantarbetares rättigheter? 155 Statsrådet (): Jag sade i mitt förra inlägg att jag är överens med om att vi inte ska ha rovdrift på människor. Vi är också överens om att vi inte ska skapa en subkultur i som gör att människor lever här illegalt. Jag delar helt synen i beskrivning av dessa människors utsatthet. Att leva utan tillstånd är svårt. Det handlar om att man blir väldigt utsatt, framför allt på arbetsmarknaden. Men det handlar också om att vi får människor som lever i någon sorts ingenmansland, vilket naturligtvis är oerhört påfrestande. Men lösningen på det är enligt att vi ska ge uppehållstillstånd till alla som över huvud taget finns här och som vill arbeta i , och detta oavsett varför de är här och oavsett om vi över huvud taget vet vilka människor det är. Vi och alla andra EU-länder har erfarenhet av vad så kallade engångsamnestier leder till. Jag tycker inte att man behöver tänka särskilt länge för att förstå att en sådan amnesti leder till förväntningar på nästa amnesti. Det betyder alltså att människor går under jorden, och sedan får de amnesti. När en sådan amnesti har utfärdats ska man plötsligt börja pröva och kräva att människor ska ha tillstånd. Det är självklart att ännu fler människor går under jorden då och väntar på att nästa amnesti ska komma. Jag skulle vilja veta vad vi ska göra då enligt . Vi kan ju inte utfärda en engångsamnesti en gång till. Vi har ju redan gjort en. Det finns en rad olika skäl till varför vi inte ska ha amnesti. Jag menar att vi i stället ska göra allt för att minska risken för att människor som har sökt asyl går under jorden. Det kan vi åstadkomma med en tydlig, rättssäker och effektiv asylprocess. Vi ska ha en asylprocess med ett tydligt slut, där man faktiskt verkställer fattade beslut och där människor har ett väldigt starkt förtroende för de beslut som fattas. Vi måste också stå upp för att alla människor inte kan stanna. Alla människor får inte stanna. Det finns vissa som får ett avslagsbeslut. Personer som inte har skyddsskäl ska alltså återvända hem. Jag menar att en amnesti är precis motsatsen till det som jag just nu sade. Sedan måste vi också ha en rad olika insatser på arbetsmarknaden. Det är självfallet så att vi måste arbeta väldigt intensivt med att se till att lagar och regler på den svenska arbetsmarknaden följs. Här har vi ett arbete på gång för att fackförbunden ska få en verklig möjlighet att bevaka att kollektivavtal verkligen följs och att lagar och regler på den svenska arbetsmarknaden följs. Det är det arbetet som vi måste fortsätta med. 156 (): Det låter nästan som om är riksdagsledamoten och ministern. Det är som frågar mig hur det skulle se ut om den här amnestin blir verklighet och vad som händer sedan. Jag har lämnat några förslag på vad man skulle kunna göra för att förbättra för de här människorna. Ministern har inte serverat oss i någonting. Hon har konstaterat att problemet finns, men hon har inte presenterat en enda lösning för att hjälpa de människor som lever under de här förhållandena. Jag ska svara på frågan om vad vi ska göra för att inte hamna där igen efter en amnesti. Det behövs en bortre gräns i asylsystemet så att inte handläggningstiderna blir för långa, en human asylprövning som skapar förtroende också hos den asylsökande och legala vägar för arbetskraftsinvandring. Det är ett recept för att vi inte ska behöva hamna där igen. säger också att hon håller med mig om att vi inte ska skapa en subkultur, men subkulturen är här. Utsattheten för människor är här. Låt mig konstatera att människan nog är likadan som hon alltid har varit. Precis som när och en gång tog sig från det fattiga Duvemåla i till för att skapa sig ett bättre liv finns det människor som tar sig från olika delar av världen till och andra länder i för att skapa sig ett bättre liv. Precis som och inte gjorde något fel eller något man ska moralisera över eller svartmåla gör inte dessa människor något fel när de försöker skapa sig en bättre framtid. Människan är precis som hon alltid har varit, men världen ser dock annorlunda ut. Det är enklare att resa . Fler människor har möjlighet att komma någonstans. Man behöver inte sitta så länge som och gjorde. Det gör att vi har en ny situation. Socialdemokratin verkar också vara annorlunda. I stället för att kämpa för de mest utsatta vill man inte tillerkänna dem några rättigheter. Man kan inte ens svara på varför man inte vill skriva under , om nu inte gör det i det sista inlägget. Det finns vissa som insett det här problemet. Frivilligrörelsen diskuterar det, Röda Korset hjälper människor, inom fackförbunden pågår ett arbete med att organisera papperslösa, men socialdemokratin blundar. I andra länder inför man amnesti. I är det en omöjlighet. Det gör mig ledsen. 157 Statsrådet (): Jag svarade på frågan om i mitt första inlägg, men jag kan svara en gång till. har ratificerat konvention om migrerande arbetstagare, men däremot har inte ratificerat den konvention som hänvisar till. Den bedömning som vi har gjort är att har en lagstiftning som ger ett fullgott skydd åt migrerande arbetare och deras familjemedlemmar. Sedan händer det väldigt mycket på det här området. Vi har en global kommission som arbetar med de här frågorna för att se om vi kan få en konvention som omsluter alla stater. Jag tror att det är viktigt att titta på vad den kommissionen kommer med för förslag till FN:s generalsekreterare nu . Jag skulle vilja avsluta med att säga någonting om politiken som helhet. Jag menar att svensk migrationspolitik står på två ben. Vi har å ena sidan rätten till asyl, som vi måste värna. Å andra sidan har vi en reglerad invandring. Det finns en spänning mellan dessa två mål. Det innebär väldigt många svåra avgöranden. Det innebär bland annat att människor som inte har asylskäl, som inte har skyddsskäl, ska få stöd att återvända hem. För den som vill ha en helt fri invandring är detta med amnesti ganska lätt. Då är amnesti ett delmål på vägen mot en helt fri invandring. Det är ett steg på vägen mot att alla ska få ett ja . Men om man har ansvar för helheten och har den här dubbla målsättningen är och förblir amnesti ett mycket dåligt förslag. Det tycker jag är ett ganska tydligt svar till . Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2004/05:247 om läromedel till elever i 158 Statsrådet (): har frågat mig om vilka åtgärder jag avser att vidta för att uppvärdera skolboken och för att stimulera kommunerna att satsa mer på bra skolböcker. I styrdokumenten för skolan framgår tydligt att alla elever ska ha tillgång till goda och aktuella läromedel. Eleverna ska utan kostnad ha tillgång till böcker, skrivmateriel, verktyg och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning enligt skollagen (1985:1100). Regeringen anser också att tillgång till bra och omväxlande läromedel är en viktig förutsättning för god kvalitet i skolan. Läromedel är i första hand en angelägenhet för kommunerna. De har ansvaret att se över skolornas läromedelsstandard, bevaka skolornas läromedelssituation samt avsätta medel och vidta åtgärder för att komma till rätta med brister i tillgång och kvalitet. Sedan är det lärarna och skolledarna som ska göra den pedagogiska bedömningen av vilka läromedel som ska köpas inom ramen för verksamhetens budget. Kostnaderna för läromedel, utrustning och skolbibliotek varierar kraftigt mellan kommunerna. Det är viktigt att i sammanhanget påminna om de resurser som redan finns och som kan utnyttjas på ett effektivare och bättre sätt. Skolböckerna utgör enbart en del av skolornas samlade läromedelsresurser. Enligt min mening är också ett välutrustat skolbibliotek oerhört viktigt för tillgången till skön- och facklitteratur och andra läromedel och även som lärmiljö. Myndigheten för skolutveckling redovisade exempelvis ett fyraårigt regeringsuppdrag att stödja och stimulera förskolornas och skolornas pedagogiska arbete med språkutveckling, läsning och litteratur som kallas Språkrum. Skolbiblioteket som resurs och som ett viktigt kollektivt läromedel i skolan lyfts där fram av myndigheten. Den riktade satsning regeringen gör för att anställa 15 000 lärare och andra specialister i skolan liksom det minskande antalet elever i kan skapa ett utrymme för kommunerna att satsa mer på läromedel. Kommunerna och landstingen får dessutom sammantaget 2005 i ytterligare stöd jämfört . Vissa delar av stödet är inte öronmärkta, vilket ger kommunerna möjlighet att avsätta resurser till andra angelägna ändamål. I och gymnasieskolan går ca 1,2 miljoner elever. En satsning på läromedel motsvarande per elev skulle kosta . Enligt förordningen om kvalitetsredovisning inom skolväsendet (1997:702) ska alla kommuner och skolor redovisa verksamhetens resultat och måluppfyllelse. Syftet med kvalitetsredovisningarna är att främja skolornas och kommunernas kvalitets- och utvecklingsarbete. har fått i uppdrag av regeringen att utarbeta ytterligare bestämmelser för hur regelverket kan kompletteras utifrån tidigare redovisat förslag. Skolornas materiella förutsättningar, till exempel tillgången till läromedel och skolbibliotek, ska kvalitetsredovisas. Även läromedlens kvalitet samt val av och kvalitetssäkring av läromedel ska genomgå fördjupade granskningar med vissa intervall. ska redovisa sitt förslag till förordningsförändringar och uppdragets övriga delar . Staten har ett ansvar för att skolorna håller högsta kvalitet. Tillgången till bra och aktuella läromedel är en kvalitetsfråga. Jag anser att det är positivt om kommunerna väljer att låta skolorna använda en del av det ovan nämnda statliga stödet till läromedel och skolbibliotek samt anställer fler skolbibliotekarier och specialpedagoger. Myndigheten för skolutveckling har i sitt uppdrag att främja användningen av skolbiblioteken i de socialt mest utsatta områdena. I budgetpropositionen har regeringen föreslagit att ytterligare resurser avsätts för att stärka insatserna i skolor i segregerade områden. Dessa resurser ska delvis användas till att förstärka läsningen i skolan. 159 (): Jag vill börja med att tacka skolministern för svaret. Eleverna på den kommunala Öjeskolan i måste för egna pengar köpa övningsboken i engelska. I svaret på min interpellation säger skolministern: ska utan kostnad ha tillgång till böcker, skrivmateriel som behövs för en tidsenlig utbildning. Verkligheten ser inte riktigt så ut, inte för eleverna på Öjeskolan i alla fall. Det finns andra skolor som har samma problem. Det är bilden av svensk skola . Självklart drabbats hårdast de barn som bor i familjer med dålig ekonomi. Det visar också väldigt tydligt att många kommuner och många skolor inte tycker att det finns tillräckligt med pengar för att satsa på läromedel. I genomsnitt satsar man per elev och år, men det finns undantag. Det finns till exempel ett frigymnasium i som satsar . Genomsnittet ligger dock på bara . Effekterna av detta är flera. En ser vi i Öjeskolan, där eleverna själva får betala övningsboken i engelska. En annan ser vi i andra skolor, där eleverna får använda gamla, sönderrivna, inaktuella böcker i sin undervisning. Hälften av lärarna anser att eleverna inte har tillgång till de skolböcker som krävs för att få bästa möjliga resultat. Lärarna anser också att de inte har tillgång till det arbetsmaterial som behövs för att göra bästa möjliga insats. Man kan fundera på hur det skulle se ut på andra arbetsplatser om man hade det på det viset. Skulle det accepteras? Återigen: Skolministern svarar: Eleverna ska utan kostnad ha tillgång till böcker, skrivmateriel och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. Så ser ju inte verkligheten ut riktigt. Jag vet, fru talman, att det är många som väntar på ett positivt besked från regeringen om skolböcker. En av dem är . intervjuade han statsministern i . Statsministern gav då ett löfte. Om lovade se till så att hans kompisar i skolan slutade klottra i böckerna och skötte böckerna bättre skulle statsministern se till så att varje elev fick mer till skolböcker. De tog i hand på detta, och höll sin del av avtalet. Statsministern gjorde det inte. har han inte sett till att det löfte som gavs i ett barn- och ungdomsprogram i tv har genomförts. Vad var det löftet värt? Jag skulle gärna vilja ha en kommentar från skolministern. Tycker skolministern att det var rätt av statsministern att ge ett sådant löfte och att sedan inte hålla det? Läroboken är viktig. Den strukturerar lärandet och den underlättar kommunikationen mellan läraren och eleven, men den underlättar också för föräldrarna att ta sin del i ansvaret för att eleverna lär sig. Också eleverna tycker själva att läroboken är viktig. Sju av tio elever tycker att bra skolböcker är nödvändiga för att de ska få ett sammanhang och en ordentlig överblick över ämnet. Det är också så att bra läroböcker stimulerar lusten att lära och kanske även lusten att läsa. Men vilken bild får en elev som möter trasiga böcker i skolan? Vilken chans och vilket intresse får den eleven att kasta sig in i böckernas värld och läsa skönlitteratur, något som jag vet att både jag och skolministern tycker är viktigt? Jag skulle vilja avsluta det här inlägget med en konkret ja-eller-nej-fråga. Som skolministern mycket väl vet är det alldeles för många elever som halkar efter och som inte klarar kunskapskraven i svensk skola. Var sjätte lärare anser som jag sagt att deras elever inte har nödvändiga läromedel. Hälften av lärarna anser att de inte har tillgång till de skolböcker som krävs för att ge kunskapsrätten. Tror skolministern att fler elever skulle klara kunskapskraven om statsministerns löfte om mer till skolböcker verkligen hölls? 160 Statsrådet (): I dagens skola används skolboken som ett av många läromedel. Generellt tycks tillgången på läromedel vara god, om man också innefattar elektroniska källor och inte bara avser den traditionella läroboken. Emellertid finns det inte någon nationell kartläggning av tillgången på goda läromedel. Jag ser det som en uppgift att öka resurserna för skolan. har den socialdemokratiska regeringen föreslagit till , och också fått bifall för, att öka tillskottet till kommunsektorn med , och 8 av dessa 12 miljarder går till primärkommunerna, som har ansvar för skolan. Det löfte som gav var per elev. 1,2 miljoner elever finns det i . till 1,2 miljoner blir 120 miljoner. Bara förstärks alltså bidragen till kommunerna, som ju är skolans huvudmän i mångt och mycket, med . Jag måste säga att jag blir förvirrad av anklagelsen att det tillskottet inte har skett. Jag måste säga att jag inte riktigt förstår vad och vill. I många sammanhang förekommer det att folkpartistiska företrädare, inte minst vice ordförande, anför att den svenska skolan har mest pengar i hela världen och att det borde räcka. Ändå står här och säger att skolan inte har tillräckligt med pengar. Den uppfattningen delar jag. Det är därför den socialdemokratiska regeringen tillför riktade medel, men också generella statsbidrag, till skolan och till kommunerna. Vi tycker nämligen att skolan är så pass viktig att vi både ska göra riktade satsningar för att anställa fler lärare och annan personal och också ge möjlighet i form av generella statsbidrag att kunna göra andra satsningar i den kommunala sektorn, inte minst i den svenska skolan, som ju utgör nästan hälften av den offentliga sektorn i kommunerna. 161 (): Skolministern blandar bort korten. Löftet från var per elev till nya skolböcker. När statsministern gav löftet var det per elev som gavs. Är det nu? Jag tror inte att skolministern kan påstå det. Jag tror inte att det är särskilt lyckosamt att använda nyspråk i detta, särskilt inte när löftet har givits i ett ungdomsprogram i tv som väldigt många ungdomar har sett, ett ungdomsprogram som dessutom handlar om att försöka få elever, ungdomar, mer konsumentmedvetna. Det är sant, fru talman, som skolministern säger, att det formellt är kommunerna som avgör hur mycket som satsas på skolböcker. Det är sant. Men all makt i är inte formell. Jag anar att det finns en och annan socialdemokratisk kommunpolitiker som lyssnar på statsministern och lyssnar på skolministern även när det gäller områden där regeringen inte formellt har makt. Jag tror att det finns skolpolitiker i kommunerna som skulle lyssna om skolministern med kraft propagerade för bättre skolböcker och mer resurser till skolböcker så att det här löftet till i ett ungdomsprogram kunde hållas. Man kanske borde vara bränd, men jag tar ändå en chansning. Jag skulle vilja föreslå en överenskommelse. Om jag lovar att skriva i att jag tycker att kommunerna borde satsa mer pengar på skolböcker, kan då skolministern lova att göra detsamma? Jag menar inte i , men kan skolministern lova här i kammaren att skriva i till exempel Aktuellt i Politiken och uppmana de socialdemokratiska skolpolitikerna att satsa mer resurser på skolböcker? Jag tror att det skulle vara ett sjyst sätt, ett snyggt sätt, att försöka rädda det löfte som gav. Sedan är det klart att argumentationen inte riktigt håller. Den är inte hundraprocentigt glasklar. När skolministern säger att det är kommunernas fel och fortsätter den skylla-ifrån-sig-politik som har blivit så vanlig väcker det ett antal frågor. Det var ju statliga satsningar på Itis. Det fungerade, men inte skolböcker. Skolministern har givit ett nytt löfte om att staten ska se till att det blir mer skönlitteratur på skolorna. Jag tycker att det är ett jättebra löfte. Jag tycker att det är en bra ambition. Men varför kan skolministern ge ett sådant löfte, om skönlitteratur, när man inte kan se till att det finns bra skolböcker? Hur fungerar logiken? Och när lovade att se till att det gick från till per elev vad var det för löfte när han visste om att han inte hade makt över det? Färsk statistik visar att andelen elever som inte har godkänt i de viktigaste ämnena har ökat. I svenska, engelska och matematik är det fortfarande som inte har godkänt. kom flera internationella undersökningar. Jag tror att och skolministern ska debattera flera av dem senare i en interpellationsdebatt. Många av dem visar att halkar efter. Skolministern sade i sitt inlägg att det inte finns så mycket internationell statistik, men det finns åtminstone lite internationell statistik när det gäller skolböcker. Ta till exempel. I de undersökningar som kommer att diskuteras i nästa interpellationsdebatt visar det sig att fungerar bättre än när det gäller skolan. De har bättre resultat än . Kan vi lära något av när det gäller skolböcker? Vi kan säkert lära av på många områden, men också på detta. I lägger man mer pengar än i på skolböcker. Varje elev får skolböcker för mer än i . Vilken slutsats drar skolministern av detta? 162 Statsrådet (): efterlyser ett löfte om att propagera för satsning på skolböcker, läromedel. Jag blir något konfunderad, må jag säga. I det interpellationssvar som jag alldeles läste upp sade jag: Jag anser att det är positivt om kommunerna väljer att låta skolorna använda en del av det ovan nämnda statliga stödet till läromedel och skolbibliotek. Jag skulle kunna uttrycka det betydligt oftare om tror att det i sak skulle förändra något att jag uttryckte det på detta vis. Det är en självklarhet att vi ska ha tillgång till goda läromedel i skolorna. Kostnaden för läromedel 2001 var per elev i den svenska skolan. tillför vi kommunerna ytterligare resurser både generellt och riktat till skolorna för att ge ett utrymme just för att göra satsningar. Dessutom vet vi att elevantalet i den svenska minskar. Det ger också i sig ett utrymme för att kunna göra satsningar. Det löfte som utfärdade om per elev och år är mer än uppfyllt. Bara tillförs som sagt primärkommunerna för att kunna göra satsningar på den kommunala sektorn. Jag får en känsla, när vi debatterar denna fråga, av att det är en läpparnas bekännelse. Delar sin skolpolitiske talesmans uppfattning att den svenska skolan har för mycket pengar? Han anser uppenbarligen att vi har satsat mest i hela världen. Anser att staten återigen ska detaljstyra skolorna och helt och hållet ta över ansvaret för läromedlen? Ska vi övergå till en gammaldags detaljstyrning av skolorna? Bra skolbibliotek är en viktig källa till bra läromedel. Regeringen har avsatt resurser till skolor i utsatta bostadsområden, och en del av dessa medel ska gå till att stärka skolbiblioteken. Hur ställer sig till den satsningen? Det skulle vara intressant att få höra vad förutom de vackra orden och den darrande rösten vill göra konkret. Anser att den svenska skolan har för mycket pengar? Och om det är på det viset att man avser att göra satsningar på läromedel varför fanns det då inte ett öre till detta i budgetförslag? 163 (): Anfall är som bekant ofta det bästa försvaret. tycker inte att det finns för mycket pengar i skolan. Däremot tycker vi, som skolministern mycket väl vet, att pengarna används på fel sätt. Vi tror att man skulle kunna få mycket mer ut av pengarna om man satsade dem . Man kunde till exempel se till att det fanns ordentliga läroböcker så att elever tidigt lär sig läsa, skriva och räkna och lär sig engelska. Man kan se till att de slipper köpa övningsboken i engelska. De som inte hade råd att göra det fick skriva alltihop på papperslappar i stället. Jag är bekymrad över att statsministern ger konkreta löften som han sedan uppenbarligen inte har något intresse av att fullfölja. sade att det skulle bli till nya böcker. Möjligen kan skolministern använda de återstående till att rädda hans ansikte. Det är jättebra att det finns ett interpellationssvar, men handen på hjärtat kan vi väl erkänna, fru talman, att interpellationssvaren inte läses av de tusentals människorna. Däremot skulle kanske en artikel i i Politiken kunna göra så att socialdemokratiska skolpolitiker i kommunerna skulle följa skolministerns intresse och råd att satsa mer på skolböckerna. Det skulle nämligen rädda ansikte. Nej, jag tycker inte att vi ska detaljstyra skolan från starten. Jag tycker att vi ska ha en nationell skolpeng, men jag tycker att de enskilda skolorna ska ha mycket mer att bestämma om. Kan skolministern använda den tid som är kvar till att förklara varför det funkar att staten detaljstyr datamaskinsinköp men inte skolboksinköp?