prot · GT0945 · 2005-12-06 00:00:00 — Tydligen gör man olika politiska bedömningar från utredningsmomentet till regeringen fastän det är samma parti. Det är lite märkligt. blir min reflexion: Vad ska man ha utredningar till om man ändå gör en politisk bedömning? Det har suttit sakkunniga och experter av olika slag. Det har varit ute på remiss. Majoriteten säger att vi behöver lagskydda vårt svenska språk. Var ligger då regeringens politiska bedömning? Hur kan den bli så annorlunda än vad alla experter som är anlitade och majoriteten av remissyttrandena säger? 197 () replik: vet att remissinstanserna inte var helt eniga när det gäller om vi ska lagskydda det svenska språket eller inte. Då får de olika politiska partierna själva tänka efter vad man tycker känns angeläget och viktigt. För oss har det viktigaste varit att få en ordning där vi lägger fast en nationell språkpolitik och språkpolitiska mål som sätter svenskan som huvudspråk som ett mål och plockar upp allas rätt till språk exempelvis. Vi tycker att det är viktigt att det som vi beslutar här i får verkan ute i samhället. Vi har lutat oss mer på det som säger att lagstiftningen kan ge tolkningsproblem. Det är framför allt en symbollagstiftning utan normerande verkan. Det viktiga för oss är då att se till att det blir något bra av det beslut som vi tar. Det är viktigare än att lagstifta. 198 () replik: Jag citerades när det gällde praktisk och symbolisk betydelse. Det var ett citat från . har ända sedan tid arbetat med vårt språk. De fick uppdraget att göra en ordbok och en ordlista. Ordlistan tror jag har kommit ut i elva upplagor. har man nu kanske klarat av till och med bokstaven s. Hur det ska gå med den vet vi inte eftersom regeringen inte talar om hur man har tänkt sig att finansiera . Förklara det här med diskriminerande en gång till. Varför är det diskriminerande att ha en språklag? Jag sitter i som jobbar med alla våra diskrimineringslagar. När jag ser den här formuleringen i propositionen blir jag väldigt förundrad. Jag skulle vilja få en tydligare definition på hur någon kan känna sig diskriminerad av att vi har en lag som skyddar vårt officiella språk. 199 () replik: Jag konstaterar att företrädare inte kan ge några exempel på hur det skulle få större praktisk betydelse om vi lagstiftade jämfört med det förslag som Socialdemokraterna tillsammans med har lagt fram när det gäller en nationell språkpolitik, nämligen en förstärkt språkvårdsorganisation och läsfrämjande insatser. säger att man tar sig för pannan och kallar de socialdemokratiska argumenten fåniga. Jag tycker att det visar rätta ansikte. Man tycker att man är lite finare och lite bättre än sossepatrasket som tror sig förstå något. För oss handlar det om att det är svårt. Det är ett ställningstagande. Det finns argument både för och emot. Det skulle bära mig emot att kalla andra partiers argument för fåniga. Att det kan uppfattas som diskriminerande har inte varit något tungt vägande skäl för oss socialdemokrater att avstå från att lagstifta det svenska språket. Vi har sagt att vi kan se att det finns en risk att det inträffar. Vi vill inte stå bakom en lagstiftning där det kan finnas en risk att den uppfattas som diskriminerande. För oss har det tyngsta skälet varit att vi känner en viss respekt för den lagstiftande makt vi som har förtroendet att sitta här i har fått. Vi tycker inte att det finns någon anledning att ha en symbollagstiftning utan normerande verkan när vi får den effekt vi vill ha ändå. 200 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag får be debattörerna att vårda språket enligt 2 kap. 12 § riksdagsordningen. 201 () replik: Varför anser vi att det behöver skyddas? Vi anser att det behöver skyddas. Det är det som gäller. Det är främst från engelskan som vi har ett väldigt stort hot. var det inte jag som tog mig för pannan. Jag hade mycket citat, för jag lyssnar på och läser många andra. Det var , som sitter i , som gjorde det, och jag höll med honom. Sedan tycker jag att det är viktigt att man faktiskt för debatten på rätt sätt. Jag förstod av det du läste upp att du trodde att jag skulle säga någonting som skulle ge dig möjlighet att hävda att jag hade uttalat mig om det socialdemokratiska partiets medlemmar och hur de var. Så tror inte jag att vi ska arbeta i . Det skulle aldrig falla mig in att ha synpunkter på något annat än de argument ni lägger fram. Jag känner er inte personligen. Jag känner inte till hur ni lever, er bakgrund och allt detta. Jag tar inte för givet att människor ska vara på ett visst sätt, utan jag lyssnar på vad de säger. Jag ställde frågan: Vad är det som gör att man kan känna sig diskriminerad av att vi har en lag som skulle skydda vårt språk på samma sätt som man har i , där man alltså har en helt annan bevakning av sitt språk? kan jag säga att när jag en gång i världen läste svenska på skulle komma på besök och prata om hur det var . Han stormade in ni vet hur han är och sade: Jag ska inte alls prata om det. Jag ska prata om vad ni gör med ert svenska språk. Där har vi väl ett föredöme! Han är den av nästan alla svenska författare som har jobbat mest på att lära sig svenska, och han lärde svenska studenter att vi ska vårda vårt språk. Det här är ett exempel på hur vi kan göra det. 202 () replik: Jag ska naturligtvis ta talmannens uppmaning om ett vårdat språk på allvar, speciellt när vi debatterar just en språkproposition och ett språkbetänkande. Jag retade dock upp mig lite över att man kallar argumenten för fåniga bara för att man inte delar dem. Var och en av oss gör ju avvägningar i alla politiska beslut som vi tar. Jag sade ingenting om , för jag hann inte det sist. Det är en lagrådsremiss på gång som ska lösa problemen för . Det är väl skönt om den kommer fram så att vi kan få en lösning på de problemen. Det jag avslutningsvis skulle vilja säga är detta: Det är inte så att vi socialdemokrater inte tycker att svenskans ställning behöver markeras. Det tycker vi. Många av de problem som lyfts upp här i debatten är ju anledningen till att vi nu lägger fram en nationell språkpolitik där vi använder oss av nationella språkmål som ett sätt att komma vidare i diskussionen. Som jag sade finns det olika argument. För oss har det viktigaste argumentet varit att denna lagstiftning är en symbollagstiftning utan normerande verkan, och då ser vi ingen anledning att gå på det lagstiftningsförslaget när vi faktiskt får till en ordning utan att lagstifta. Sedan får vi se vad kommer att besluta i den här frågan. Så är det. 203 () replik: Jag har fått svar. De frågor som jag hade tänkt ställa har ställts och några till, för all del. Jag tror inte att kommer att ändra sina svar bara för att jag ställer om frågorna, så jag avstår. 204 () replik: Jag kommer inte att avstå. Jag vill gärna ta ett replikskifte här. Jag vet inte om jag gör rätt i att plåga ytterligare kring just detta att svenskan ska få ett lagskydd. Det finns dock en del oklarheter i hennes svar, herr talman, som gör att jag ändå måste få fortsätta där. När jag läser hur majoriteten i betänkandet behandlar de motioner som är väckta i den här frågan hittar jag två argument som jag inte tydligt har hört komma fram här . De argumenten är ganska förvånande. Det ena, och det har tagits upp, är att majoriteten anser att ett lagskydd inte skulle få någon normerande verkan och inte skulle kunna följas av en påföljd. Det resonemanget har man inte fört när det gäller det lagskydd som finns för minoritetsspråken, som jag trots invändning ändå vill ta upp. Det är ett annat resonemang i den delen. Det andra argument som förs fram, som det andra av två, handlar om att det finns tjänstemän på som behöver få möjlighet att använda andra språk än svenskan. Det skulle då vara ett skäl att inte ha ett lagskydd. Jag tycker att detta är mycket magra skäl, om jag får uttrycka mig så. 205 () replik: Jag tycker att jag i tidigare replikskiften har försökt tydliggöra det ställningstagande som vi socialdemokrater har gjort. Jag tycker också att hade ett bra inlägg i debatten när det gäller minoritetsspråken. Jag tycker inte att det är rätt att jämföra med minoritetsspråkens lagskydd när vi nu pratar om svenskan som huvudspråk. Svenskan är dominerande och har så varit . Som sade var det snarare en alltför stark svensk språkpolitik som gjorde att minoritetsspråken behövde lagskyddas. De höll på att dö ut, helt enkelt. Jag håller alltså med om det hon sade i det inlägget. Jag får väl säga det igen: Vi socialdemokrater tycker också att svenskans ställning behöver markeras. Vi tycker att vi gör det genom att lägga fram en nationell språkpolitik och de här språkpolitiska målen, genom att vi kopplar på en förstärkt språkvårdsorganisation och genom att vi också tar upp läsfrämjande insatser. Jag tycker att det ger en helhet och en bra grund för ett fortsatt språkvårdsarbete i . Det är klart att man kan diskutera olika argument för den här lagstiftningen. Så är det. Men det skulle också vara lite spännande om någon ur den nu enade borgerligheten när det gäller lagskydd kunde svara på den fråga som jag har ställt: Kan ni ge exempel på vilken större praktisk betydelse ett lagskydd för svenskan faktiskt kommer att ha utöver de insatser vi har i propositionen och betänkandet? 206 () replik: Här är det ju så att regeringen och Socialdemokraterna säger sig veta bättre i den här frågan än de allra flesta remissinstanser. Det handlar alltså om två tredjedelar av remissinstanserna som tycker att det ska vara ett lagskydd för svenska språket som ett antal partier tycker, som utredningen kom fram till och som organisationer kommer fram till. Det är intressant att Socialdemokraterna än en gång sätter sig över en gedigen kunskap som noga har penetrerat den här frågan. Det handlar självklart om oerhört viktiga signaler. Det är oerhört viktigt att det ligger ett lagskydd i botten jämfört med att det inte gör det. Det är ju frågan i sig. Det är en självklarhet att en lag är ett starkare skydd av språket än inget lagskydd. Svaret ligger väldigt tydligt i den delen. Sedan får jag bara ta upp det säger om att koppla på läsfrämjande insatser. Det skulle då vara ett sätt att skydda svenskan. Men hur går det med utvärderingen av de läsfrämjande insatserna? har fattat beslut om att en utvärdering ska ske. Det är 3 ½ år sedan. Den utvärderingen har ännu inte kommit till stånd. Likväl kopplar Socialdemokraterna på de läsfrämjande insatser som görs som ett argument för att stärka svenska språket. Det här hänger ju inte ihop. När kommer utvärderingen? Gör den innan ni använder den som ett redskap för att stärka svenska språket! 207 () replik: Först och främst vill jag säga att vi inte tycker att vi vet bättre än någon annan. Vi gör bara en annan avvägning av hur vi anser att vi kan stärka svenskans ställning som huvudspråk men också hur vi kan jobba med våra minoritetsspråk, med teckenspråket, med invandrarspråken och med andra främmande språk. När det gäller de läsfrämjande insatserna visar sig väl här den skillnad som finns mellan en borgerlig kulturpolitik och en socialdemokratisk kulturpolitik. För oss är läsfrämjande insatser ett självklart instrument för att utjämna de skillnader som finns i läsningen men också i språket. Därför är de också självklara inslag i en språkproposition och i ett språkbetänkande. För borgerligheten är de inte lika självklara inslag utan man säger att man först måste utvärdera innan man kan sätta in dem i det här sammanhanget. Men jag vet, som också säger, att vi har ett tillkännagivande från att vi ska se över litteraturstödet som helhet och här kommer också detta in. Jag kan bara beklaga att det har dragit ut , för det är ett tillkännagivande från . Det man nu säger från regeringens sida i denna budgetproposition är att man tänker återkomma till det . Det får vi väl hoppas att man gör. 208 (): Låt mig än en gång få upprepa de föreslagna målen för vår nationella språkpolitik. Svenska språket ska vara huvudspråk i . Svenskan ska vara ett komplett och samhällsbärande språk. Den offentliga svenskan ska vara vårdad, enkel och begriplig. Alla ska ha rätt till språk: att utveckla och tillägna sig svenska språket, att utveckla och bruka det egna modersmålet och nationella minoritetsspråket och att få möjlighet att lära sig främmande språk. Så långt är dessa mål bra, men Med detta som bakgrund går jag väl in i huvuddebatten, den debatt som förekommit alltsedan regeringens och Vänsterns förslag kom, nämligen huruvida det ska lagstiftas om svenska språkets roll eller inte. Låt mig först konstatera att svenska indirekt är officiellt språk i på grund av offentlighetsprincipen, det vill säga alla handlingar som upprättas av svenska myndigheter måste skrivas på svenska. Enda undantaget är akademiska avhandlingar och artiklar, som ju inte är allmänna handlingar i tryckfrihetsförordningens mening. Det betyder att all officiell kommunikation mellan och inom svenska myndigheter, således även inkluderande kommuner och landsting, måste ske på svenska. Inofficiellt kan kommunikation ske på vilket språk som helst, men i allmänna handlingar måste språket vara svenska. Det finns dock utöver detta inga bestämmelser som direkt säger att svenska är ett officiellt språk i , mer än indirekt. Så länge folk pratar svenska kommer det de facto att vara ett offentligt språk och då även ett officiellt språk. Jag har därutöver mycket svårt att se att vi inom överskådlig tid kommer att överge svenskan inom ramen för offentlighetsprincipens tillämpning vad avser upprättande av handlingar. Det går därmed inte att underskatta den praktiska och symboliska betydelsen av en lagstiftning och därför yrkar jag bifall till reservation 1, som vill införa en lagstiftning. När det kommer till tillämpningen av när, var och hur svenska ska användas finns det en fråga i detta betänkande som tydliggör hur vi inom de gröna tänker, och det är svenska språkets ställning inom EU. Där skärper reservation 5 hållningen till förmån för användandet av svenska i EU. Jag anser att det är av central betydelse att svenska språkets ställning inte undergrävs inom Europeiska unionen. Det är också viktigt att med större kraft än värnar om svenskans ställning och bruk inom EU och att man i instruktionerna för svenska delegater och tjänstemän inom EU inskärper att det inte ligger i vårt nationella intresse att bereda vägen för engelskan som ett överordnat arbetsspråk inom unionen. Att få tala och läsa sitt eget språk vid förhandlingar är enligt uppfattning en självklar rättighet för att garantera att svenska intressen och åsikter inte tappas bort på grund av brist på kunskaper i främmande språk. Med anledning av att vi inte är representerade med ordinarie ledamot i kulturutskottet och därmed inte har möjligheten att få vår inställning synliggjord i betänkandet via reservationer vill jag yrka bifall till reservation 5 avseende just svenska språkets ställning i EU. 209 (): Jag är en av motionärerna till motion Kr6 och tänker förhålla mig till både svenska språket och de nationella minoritetsspråken. En av de tidigare talarna nämnde just att det också är en speciell dag för en av de nationella minoriteterna . Det är sverigefinnarna som firar . Det var många som besökte ambassaden , så även jag. Sedan kan vi konstatera att sverigefinländarna däremot formellt sett inte är en nationell minoritet. Bästa språket behandlar främst svenska språket men berör även nationella minoriteter. Jag kommer att fokusera på just det som avser motion Kr6 därför att utskottet avstyrker ett av de yrkanden som behandlas här med motiveringen att detta är i linje med utskottets uppfattning. Det tänkte jag polemisera emot. De nationella minoriteterna och minoritetsspråken har bidragit och bidrar till utveckling. De är en tillgång. är det svenska språket det språk som är fullt ut samhällsbärande. Goda kunskaper i detta gemensamma kommunikationsspråk är lika viktigt för minoritetsspråkstalande som för alla andra. Det handlar alltså inte om att välja mellan svenska och minoritetsspråken. Det handlar om att välja bådeoch. ratificerade ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk. Det innebär ett erkännande av nationella minoriteter och deras språk och att minoritetsspråken ges ett stöd för att hållas levande. har det gått beslutade om åtgärder för de nationella minoriteterna och inriktningen av en minoritetspolitik. Goda kunskaper i detta gemensamma kommunikationsspråk, svenskan, är lika viktigt för minoritetsspråkstalande som för alla andra. Det tål att upprepas. Men har också ett folkrättsligt åtagande att stödja de nationella minoritetsspråken och ge individer större möjligheter att både bevara och utveckla dem. Regeringens och minoritetspolitiska beslut innebär, som har nämnts här, att samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar erkänns som nationella minoriteter liksom deras minoritetsspråk. Det är möjligt att använda samiska, finska och meänkieli i kontakter med myndigheter och domstolar i vissa geografiskt avgränsade områden, så kallade förvaltningsområden, som finns i norra . utreds i utredningen till mitt språk. Utredare är , som också sitter som ledamot i kulturutskottet. I den behandlas möjligheten att använda finskan och sydsamiskan. Inte minst detta ger mig anledning att vara bekymrad över behandlingen av motion Kr6, som behandlar nationella minoriteter och nationella minoritetsspråk, för där betonas specifikt användningen av modersmålet. Jag menar att utskottet, liksom propositionen, inte alls stöder det som motionen ville stödja, det vill säga att ge alla elever som tillhör de fem nationella minoritetsgrupperna möjlighet att använda sitt eget språk. Det är nämligen så att för samiska, tornedalsfinska och romska elever gäller rätten att få undervisning i sitt modersmål, även om det inte är ett dagligt umgängesspråk, samt att kommunen är skyldig att anordna undervisning, även om det inte finns minst fem elever som önskar det. Detta är under förutsättning att lärare med erforderliga kunskaper kan erbjudas i kommunen. I annat fall uteblir kommunens skyldighet. De finskspråkiga eleverna och de elever som talar jiddisch omfattas inte av samma möjlighet. I enlighet med utskottets behandling skulle alla minoritetstalande ha samma möjlighet. Det är viktigt att poängtera att regeringen inte avser att ändra på de här bestämmelserna, enligt propositionen, s. 20. Jag menar att dessa bör ges samma rätt att få studera sitt modersmål som de som har den rätten utifrån rådande regelverk och lagstiftning. Jag vill också här kommentera , som jag har tagit upp i några tidigare debatter. Hon är en av de ungdomar som tillhör en av de nationella minoritetsgrupper som inte får rätten att lära sig sitt modersmål. Det tycker jag är väldigt synd. Hon har fått avbryta sina studier därför att hon inte omfattas av detta regelverk. Jag kan därmed inte ställa mig bakom vare sig utskottets eller propositionens hållning i denna fråga. Jag vill yrka bifall till reservation nr 7 under punkt 7 med anledning av att där yrkas bifall till just yrkandet i motion Kr6. Jag vill också betona att under den allmänna motionstiden har väckt en motion om nationella minoriteter som även behandlar hur de här språken kan införlivas och nämnas i regeringsformen, vilket är ytterligare ett viktigt synliggörande. Jag kan konstatera, herr talman, att även finns det oftast få som debatterar nationella minoriteter, men frågan är nog så viktig att framhålla i alla avseenden. 210 (): Jag ska beröra ett litet men ack så viktigt ämne, nämligen svenska språkets ställning i EU. Hela debatten, texten i utskottet och reservationen utgår nämligen från svenskans ställning i EU, precis som gäller där borta, det vill säga i och . Jag vill som ledamot i hävda att många av de handlingar som vi får till , och som vi i respektive utskotten har att ta ställning till, alltför ofta kommer på engelska, franska och tyska. Regeringen måste tänka på, när man tar till sig tillkännagivandet, att det har betydelse när vi ska behandla EU-frågorna i , för att vi ska kunna fatta beslut och ge direktiv till hur regeringen ska agera i EU, att vi får svenska dokument, att vi kan förmedla till våra väljare vad det är som ska beslutas i EU utifrån våra synpunkter. Det måste fram att de handlingarna ska vara på svenska. Undantaget är litet. Tyvärr är det så att många av de tjocka handlingarna kommer på engelska, och det försvårar vår ställning, som jag uppfattar det, i EU. Det var mitt lilla, korta inlägg i den här debatten. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 10 § Fokus på film en ny svensk filmpolitik Föredrogs kulturutskottets betänkande 2005/06:KrU5 Fokus på film en ny svensk filmpolitik (prop. 2005/06:3). 211 (): Dildo, , boogie, , Gitmo, , Brevet från , , Lilla spöket , , Krama mig, ja, listan kan göras lång på svenska filmer som får stöd. Flera lyckas med filmerna som lockar stor publik. Andra lyckas hitta en något smalare nisch. Det är just dessa stöd den sena kvällens debatt ska handla om. betänkande KrU5, Fokus på film en ny svensk filmpolitik, ska behandlas här i kammaren. har tillstyrkt regeringens förslag att ansvaret för filmpolitiken ska delas så att produktionsstöd till svensk film samt vissa stöd till distribution och visning av film i landet finansieras via filmavtal, medan staten övertar ansvaret för att finansiera övriga, främst filmkulturella, stödformer. Utskottet tillstyrker även förslaget om handlingsoffentlighet för den verksamhet vid som inte avser stöd enligt filmavtalet. Slutligen tillstyrker utskottet förslaget att parterna bakom filmavtalet även fortsättningsvis ska få göra avdrag för avgifter och bidrag som betalas till i enlighet med filmavtalet. Betänkandet behandlar också motioner från allmänna motionstiden och motioner med anledning av propositionen. Motionerna handlar om digital bio, bevarande av film, regionala filmcentrum, skadligt medieinnehåll med mera. 12 reservationer har inkommit och 4 särskilda yrkanden har gjorts, och det är troligen kring dessa som debatten kommer att föras. Med detta anser jag att betänkandet är beskrivet och ser fram emot en intressant debatt mellan de olika politiska företrädarna. Och jag tror att alla har suttit på sin kammare och förberett sina manus väl, dock inte filmmanus som jag hade kunnat säga när sände. 212 (): Tänk om jag hade förmågan att skriva filmmanus. Då skulle jag inte stå här. Då skulle jag göra något helt annat. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 1 och reservation 9 så att jag inte glömmer det. Men jag står självfallet också bakom de övriga reservationerna. Filmbranschen står inför många utmaningar, positiva såväl som negativa. Det konstaterade vi här så sent som när filmfrågorna diskuteras i kammaren. Film är ju numer i hög grad en näringslivsfråga likväl som en kulturfråga. Till bekymren hör att det är riskfyllt att producera film, kostsamt också. Det är få filmer som går med rejäl vinst, och ett fungerande avtal mellan staten och branschens olika aktörer är nödvändigt. Men positivt är att filmmarknaden i växer, de kommande fem åren med . Vi svenskar vill också gärna se svensk film. Här hemma verkar alla lättade över att filmavtalet äntligen är i hamn, men ingen är ändå riktigt nöjd. De tolv parter som försökt förhandla fram ett nytt avtal konstaterar nu utmattade att det nog var sista gången. behövs sannolikt en annorlunda konstruktion. Hur en sådan ska se ut är däremot svårt att beskriva, inte minst därför att filmproduktioner ju numera inte är nationella utan internationella projekt. konstaterar att de som har hoppats på mer pengar till svensk filmproduktion blir besvikna. satt i intensiva förhandlingar med . konstaterar: Det kommer inte att vara möjligt att genomföra det som departementet sagt att vi ska göra. Först blir deras förhandlingar med departementet klara. En stor post i det ekonomiska pusslet för är kostnaderna för hyra och underhåll, och det påverkar verksamhet.