prot · GT0950 · 2005-12-13 00:00:00 — Jag är inte av den åsikten att allt som säger och gör är det bästa, men i det här fallet tror jag att man är på rätt spår. President säger att situationen i har förbättrats, men folket håller inte med. Då måste ju någonstans finnas vilseledande information. Även UD och utrikesministern har ju enligt ministerns svar på min interpellation nåtts av den informationen och inte bara presidentens ord om att läget har stabiliserats i . Man har också fått de här oroande uppgifterna om att det ökar. Vilka krav ställer då på för att vi ska fortsätta stödja OAS-missionen? 59 Utrikesminister (): Vi lyssnar naturligtvis på de olika organisationer som är engagerade i det här arbetet. Vi har träffat Redvivir. De har varit på besök här i , och vi har träffat dem på och tagit del av deras uppfattning. Men olika grupper har ju sin egen historia och egna anknytningar och gör sina egna värderingar. För oss är det viktigt att vi lyssnar på så många som möjligt för att kunna bilda oss en egen uppfattning. När det gäller det juridiska ramverket för den här processen har det internationella samfundet och länge efterlyst att det måste finnas en lagstiftning som reglerar hela den här processen för att bland annat säkerställa att paramilitärerna inte ska komma att åtnjuta straffrihet. Det har varit ett krav. Jag har i och för sig förståelse för att det finns många som ändå är kritiska mot lagen eftersom den ju så tydligt präglas av ett kompromissande, och de skrivningar som finns där kan tolkas lite olika. Lagen ger viss strafflättnad, och det var ju faktiskt en förutsättning för att förmå paramilitären att acceptera en avväpning. Men den är trots sina brister inte unik. I de freds- och demokratiseringsprocesser som i modern tid har ägt rum på olika håll i världen har det alltid utfärdats amnestier eller upprättats sanningskommissioner. Det har ju varit det gängse mönstret. har valt att ändå ställa de ansvariga till svars i processer, även om man kan ha kritiska synpunkter på de straffnivåer som har fastställts i lagen. Jag har haft anledning att skriva till min kollega i och där framföra de synpunkter som vi har och hur angeläget vi anser att det är att man ändå upprätthåller en trovärdighet i det fortsatta arbetet. Den balansgång som man har, att få ett frivilligt avväpnande, ska balanseras mot erbjudande om möjligheter att skapa sig en ny tillvaro och ett nytt liv. Det här är en oerhört viktig fråga att över huvud taget engagera sig i att skapa alternativ till människor i . Det är så många människor som är beroende av kokaodlingen. Vid sidan av avväpningsprocessen och det arbete som bedrivs måste vi fortsätta ställa krav på den colombianska regeringen så att den utnyttjar sina möjligheter och de resurser som som land ändå har, men också använder internationellt bistånds- och utvecklingsarbete för att säkerställa alternativa försörjningsmöjligheter. Det är också ett sätt att rycka undan förutsättningarna för en hel del av det våld som försiggår i . 60 (): Att det är paramilitären som behöver avväpnas var ju ett av alternativen som ministern lyfte fram. Men vad säger man om Farc då? Över huvud taget nämns inte Farc i svaret, utan det är bara paramilitären man talar om. Jag upplevde när jag var där att det så att säga inte är ens fel att två träter. Båda två är kanske lika allvarliga i sitt våldsutövande. Det är bra att ministern säger att paramilitären inte ska slippa straff. Det håller jag fullkomligt med om. Det gäller ju att man ska följa den här lagen, fred och rättvisa, och se till att den fungerar bra. Kokaodlingen är alltså det stora problemet. Vad är alternativen till odlingarna, och hur ska man lösa det där? Det gläder mig att utrikesministern har kontakt med utrikesministern i och lyfter fram de här frågorna, så att man känner att vi från övriga delar av världen verkligen har ögonen på vad som händer och att vi är måna om att det colombianska folket verkligen ska få leva i fred och rättvisa. Det är väl den högsta önskan och den främsta mänskliga rättigheten som alla på jorden håller främst. Jag önskar innerligt att de människor som jag träffade de var internflyktingar och bodde i en skola, vilket gjorde att eleverna inte kunde få undervisning kommer bort från de problemen. Kan man inte ge urbefolkningen undervisning kommer det att vara ytterligare problem i väldigt framöver. 61 Utrikesminister (): Jag fick en konkret fråga och vill svara på den. Frågan var varför den största gerillagruppen, Farc, inte nämns. Vår ambition är att få med alla grupperna i förhandlingar. Det är ju en förutsättning för att få en helt fredlig lösning. förekommer inga förhandlingar. Ingen process pågår med Farc. Det är därför som de inte nämns över huvud taget. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2005/06:152 om situationen i och 62 Utrikesminister (): har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att oppositionsledare ska kunna verka fritt i , för att förmå den etiopiska regimen att frige fängslade oppositionspolitiker och för att få klarlagt hur många som har arresterats under och efter demonstrationerna som genomfördes efter valen . har vidare frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att förmå den etiopiska regimen att frige , och andra människorättskämpar samt om jag avser att verka för att även EU:s bistånd till och dras in på grund av den militära upptrappningen mellan de båda länderna. Händelseutvecklingen inför valen i gav goda förhoppningar om betydande framsteg för demokratiseringsprocessen i . Det blev en jämförelsevis öppen valrörelse med ökat utrymme för oppositionen att agera fritt och offentliga debatter i tv och radio. Internationella valobservatörer inbjöds . Valresultaten, med de frågetecken som omger dessa, visade trots allt på betydande framgångar för oppositionspartierna. Det är därför djupt beklagligt att denna utveckling mot ökad pluralism och demokrati avbrutits och tagit flera steg tillbaka, genom bland annat omfattande arresteringar av oppositionsföreträdare, journalister och personer inom det civila samhället. har inför, under och efter valet agerat i syfte att främja demokratiseringsprocessen i . Vi har agerat bilateralt, genom EU och FN samt i den bredare kretsen av biståndsgivare i . Vi har verkat för att det internationella samfundet ska ge ett samlat och tydligt budskap då detta är centralt för att dialogen med den etiopiska regeringen ska ha förutsättningar att påverka de beslut som fattas av regeringen. Vi gav tidigt besked om att arresteringarna av oppositionsföreträdare i skulle vara en oacceptabel åtgärd. Vi har efter de omfattande arresteringarna tydligt begärt att de politiska fångarna ska släppas och att åtgärder ska vidtas för att möjliggöra för oppositionen att inta sina platser i parlamentet. När det gäller det svenska biståndet har händelseutvecklingen efter valen redan fått långtgående konsekvenser. På ett tidigt stadium, , förklarade att inga nya insatsavtal skulle ingås på grund av den betydande osäkerheten. Den svenska linjen gäller alltjämt och har de flesta givarna vidtagit liknande åtgärder. Efter kravallerna , och de händelser som följde på dem, har det internationella samfundets budskap varit entydigt och tydligt. Budgetstöd är inte aktuellt . Gemensamt ser nu biståndsgivarna över formerna för det fortsatta samarbetet. Det är en styrka att det internationella samfundet agerat samlat. En utmaning blir att försöka finna vägar för att minska de negativa effekterna för de allra fattigaste av det uteblivna biståndet. fortsätter ansträngningarna i dialog med myndigheter, oppositionsföreträdare och övriga intressenter. En rad punkter, i linje med flera av frågor, kommer att utgöra krav i denna strävan. Vi har bland annat begärt att en oberoende kommission ska undersöka händelserna och samt att politiska fångar ska släppas och dialogen mellan parterna återupptas. Oppositionspartierna utsätts för stora svårigheter. Vi begär att oppositionen, som tagit plats i parlamentet, ska respekteras och att parlamentsprocedurerna ska ses över så att oppositionen kan agera fritt. Vi begär att de som fängslats ska ges en rättvis rättegång, eller släppas, och få ta emot besök av anhöriga och humanitära organisationer. Jag vill försäkra att spelar en aktiv roll i ansträngningarna att vända den negativa utvecklingen i . Vi tar fortlöpande olika initiativ i detta syfte. Förhoppningen är att vi ska kunna bidra till att kommande lokalval liksom valen 2010 blir viktiga steg framåt i demokratiseringsprocess. De viktigaste aktörerna i denna process är dock givetvis etiopierna själva. Vad gäller fråga om den militära upptrappningen i gränskonflikten mellan och för en dialog med båda länderna om vikten av att undvika ytterligare eskalering. Vi för en nära dialog med övriga internationella partner, inklusive , om hur vi gemensamt kan bidra till en lösning på gränskonflikten. har uppmanat båda parter att bidra till en lösning på gränskonflikten och inte förhindra FN:s arbete. Ett första viktigt steg är att accepterar gränskommissionens beslut och möjliggör att en demarkering av gränsen kan genomföras. är restriktioner mot FN-missionens verksamhet mycket oroande och ger fel signaler om villighet att medverka till en fredlig lösning på konflikten. Vi uppmanar därför att dra tillbaka flygförbudet och övriga restriktioner mot FN-insatsen samt att återta sitt krav på att vissa länders personal i FN-insatsen ska lämna . antog i går slutsatser med denna innebörd samt med en uppmaning till att vidta omedelbara och konkreta steg för att möjliggöra en demarkering av gränsen. 63 (): Jag tackar för svaret. Det är en obehaglig utveckling som vi har skådat . Vi vet att genomfördes valen och att röstsammanräkningen avbröts ganska . Skälen är väl ganska uppenbara. Man fick inte det resultat man velat få. Vi noterade förstås redan då omfattande demonstrationer och ett mycket hårt svar från regimens sida. När röstsammanräkningen sedan ändå slutfördes visade den självfallet att den sittande regimen hade fått majoritet. Då återkom protesterna, av självklara skäl. Än en gång var regimens svar våldsamt. Människor sköts ihjäl. De dödades därför att de krävde en rättvis valprocess. Vi vet också att människor har fängslats. Inte bara de personer som jag nämner i min interpellation utan också tusentals andra har fängslats. Det finns rykten, numera kanske bekräftade, om stora fångläger där människor hålls helt utan mänsklig värdighet. De hålls fängslade bara därför att de har uttryckt sina åsikter och bara därför att de råkar ha fel åsikter i regimens ögon. En sådan här interpellationsdebatt kan ha flera syften. Ett syfte är förstås att ytterligare uppmärksamma situationen, att fästa fokus på ett område som man tycker är för lite belyst i den allmänna debatten, i medier och så vidare. Vi har sett en del nyhetsrapporteringar från den här situationen och från den process som har föregått det som vi nu talar om. Men det här kan vara ytterligare ett bidrag till en fortsatt sådan diskussion. Det handlar också om ställningstaganden. Vi får nu en del ställningstaganden som inte har varit kända i alla fall inte i den allmänna debatten, även om de självfallet har varit desamma under hela det svenska agerandet. Det handlar om välkomna ställningstaganden, till exempel om ett avståndstagande från den utveckling mot en ökad pluralism som varit men som avbrutits. markerar man tydligt att den utveckling som sker är negativ. Man tar avstånd från de fängslanden som skett av oppositionsföreträdare, journalister och personer som, återigen, inte haft något annat fel i sitt agerande än att de har haft åsikter som misshagat regimen. Vi får besked om att det svenska biståndet har förändrats, att inga nya insatsavtal ingås, att budgetstöd är aktuellt. Det är ett välkommet ställningstagande som oppositionen i också ställer sig bakom. Vi får besked om att kommer att använda sig av flera av de frågor som jag har ställt, säkert utan min förskyllan. Men man hade ändå avsett detta. Man kommer att kräva en oberoende kommission som utreder vad som egentligen har hänt. Och man kräver att de fängslade ska friges eller ges en rättvis rättegång. Det här är välkomna ställningstaganden. De säger en hel del om den svenska positionen. Men jag har ändå ytterligare några frågor, för låt oss under diskussionens gång ändå försöka komma än närmare vad det handlar om när det gäller det svenska ställningstagandet. Vad är det egentligen som gäller när det handlar om EU:s bistånd? Det talas om att man gemensamt ska se över formerna för samarbetet. Vad betyder det? Är det ett svenskt krav att man ska dra in EU:s bistånd till helt? Utrikesministern nämner ingenting om röstsammanräkningen och att den avbröts. Vad är kommentarerna på denna punkt från utrikesministerns sida? Den officiella versionen handlar ju om att många av dem som demonstrerade var beväpnade. Men det är väldigt få personer på regeringssidan som har dödats eller skadats. Vilka slutsatser drar utrikesministern av detta? 64 Utrikesminister (): Jag tror att det är viktigt att vi uppmärksammar vad som sker på , inte minst utvecklingen i . är ju ett land som har samarbetat med . Det finns nära relationer mellan många människor i och i . Det är ju bakgrunden till att vi också reagerar när utvecklingen avstannar och det händer saker som vi inte kan acceptera. Det är bra att frågan uppmärksammas för det här är ett engagemang som berör många, och många vill veta hur vi ställer oss och vad vi gör i den uppkomna situationen. ställer ett antal frågor om vad som händer . Den första frågan handlade om vad som händer med EU:s bistånd. Där är det så att flera biståndsgivare, inklusive , nu avvaktar med sina biståndsprogram i . Men jag tror inte att det skulle finnas ett enhetligt stöd i EU-kretsen för ett totalt stopp av biståndet till . Men det är säkert en fråga som vi kommer att ha anledning att återkomma till. När det sedan gäller vad som har hänt med valet och därefter är det ju så att EU:s observationsmission inte är avslutad. Vi har ännu inte fått slutrapporten från den. Den avvaktar vi nu och ser vad den innehåller. Då kommer EU naturligtvis att få anledning att ta ställning till hur vi ska agera utifrån vad vi då får veta. 65 (): Det är bra att vi är överens om att uppmärksamma situationen. Men jag vill nog ändå försöka efterhöra ytterligare ställningstaganden från sida, eller i varje fall kommentarer. Visst kan vi vänta in en . Det tror jag att vi ska göra. Jag tror att det är värdefullt att få en omfattande och lite djupare bild av vad som verkligen har hänt. Men har väl ändå egna informationskanaler också, eftersom vi just har så pass nära kontakter som utrikesministern nämner. Därför skulle jag gärna vilja höra kommentarer, trots allt, om den avbrutna röstsammanräkningen. Vad är den svenska positionen när det gäller detta? Var det, som en del hävdar, nödvändigt att göra det därför att det vilken dag som helst skulle utbryta oroligheter ändå? Det är så regimen ibland har motiverat detta. Eller är det snarare så att det här var ett sätt att undvika ett nederlag som skulle komma för den sittande regimen? När det gäller de demonstrationer som har genomförts är den etiopiska officiella versionen att det var beväpnade demonstranter som med våld skulle gripa makten trots att de inte hade majoritet. Det är mot den bakgrunden ändå viktigt att veta vad den svenska positionen i det sammanhanget är. Med all respekt för att man vill återkomma när man får ytterligare underlag, men den information vi har kan vi väl ändå försöka att gemensamt analysera. Låt mig också något kommentera gränsdragningen och kriget. Det är klart att det är en av de aktuella frågorna . Man försöker att osynliggöra hela konflikten genom att kräva att internationella observatörer och människor tillhörande hjälporganisationer lämnar området, och en militär upptrappning sker. Vi är överens om den ståndpunkt som har intagit när det gäller huvudlinjerna i konflikten. Men det är väl trots allt också värdefullt att minnas att här är det de som har makten i respektive land som använder konflikten för att undvika att behöva tala om det som sker på hemmaplan. Så gäller för . Så gäller också för . Man vill ogärna att den inhemska situationen, som ju är dramatisk, med stora motsättningar där människor kräver rättigheter och rättvisa, ska bli föremål får någon omfattande diskussion. I stället drar man återigen i gång krigsmaskineriet mot sitt grannland. Visst har mycket att vinna på att vi inte talar mänskliga rättigheter och yttrandefrihet i . Det visar inte minst den diskussion som har pågått om , den journalist som har varit fängslad, mot sin vilja, självfallet, men också i strid med vad som borde vara fallet. Jag tror att jag vill höra mer när det gäller biståndet också. Vad är den svenska positionen? Jag förstår att man avvaktar från EU:s sida. Vad anser att EU borde göra? Anser att EU borde göra som gör, avbryta det bistånd vi har, även budgetbistånd? Eller är det upp till EU att bestämma sig först och för att sedan tycka att EU gjorde rätt? 66 Utrikesminister (): Vi vill nog när det gäller bedömningen av hur vi ska se på den avbrutna röstsammanräkningen avvakta att vi får en slutrapport. Även om vi har tagit del av andra rapporter och det från flera håll finns ganska tydliga tecken på att oegentligheter har ägt rum det är en ganska oroande bild vi redan har ska vi innan vi tydligt tar ställning, uttalar en uppfattning och agerar utifrån den avvakta observatörernas slutrapport. Att dra bort uppmärksamheten från inrikespolitiken genom ett utrikespolitiskt agerande är onekligen ett sätt, och det kanske varken eller är ensamma om, att använda yttre konflikter och händelser för att slippa tala om det som händer inom det egna landet. Det finns större länder än de här som har använt sig av den metoden. Det är det som är skälet till att vi från svensk sida, och från EU:s sida också, är angelägna om att uppmärksamma den inrikespolitiska situationen. EU:s uttalande handlar både om att vi sätter press på att acceptera skiljedomen om gränsdragningen och säkerställandet av en demarkering av den och också uppmärksammar den negativa utvecklingen när det gäller mänskliga rättigheter och yttrandefrihet i och även i . Även om vi nu måste koncentrera oss och försöka bidra på ett konstruktivt sätt till att lösa den konflikt som finns beträffande gränsdragningsfrågan och därigenom undvika ett eventuellt upptrappande av våldssituationen igen är det viktigt att både , bilateralt, och EU uppmärksammar den inrikespolitiska situationen, framför allt när det gäller agerandet mot oppositionella, bristen på yttrandefrihet och bristen på respekt för mänskliga rättigheter. Det är en viktig fråga att också uppmärksamma. När det gäller biståndet är det svenska agerandet väldigt tydligt, och vi argumenterar för att EU borde resonera på samma sätt. Här pågår ett samtal mellan EU:s medlemsländer för att hitta en gemensam position. 67 (): Jag ska fatta mig kort. Vi använder säkerligen ibland olika språkbruk. Jag skulle inte så ofta tala om att uppmärksamma den inrikespolitiska situationen. Jag skulle i stället tala om att ta avstånd från de övergrepp som sker mot oppositionen. Jag noterar trots allt att, till skillnad från i flera andra sammanhang där vi har diskuterat, så finns här kraftfulla ställningstaganden. Den skillnaden i utrikesministerns svar den här gången är uppmärksammat. Det är värdefullt och välkommet. Vi kommer att få återkomma till frågan, till exempel när EU:s rapport är klar. Då kommer vi kanske att stå här igen och diskutera. Det har vi ju dessutom båda välkomnat att göra för att fortsätta att sätta tryck och för att fortsätta att uppmärksamma frågan. Jag vet att många litar till att gör vad vi kan. Många människor känner till de nära relationerna mellan länderna. De förväntar sig att tar kraftfull ställning. Vi har tagit ett steg i den riktningen med dagens debatt. Många andra kommer att tas i det fördolda eller i sammanhang som inte är lika offentliga som detta. Men vi kommer säkert att få återkomma till rapportering från dessa diskussioner och med en redovisning av det som då har gjort. Tack för diskussionen! Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2005/06:109 om 68 Statsrådet (): har frågat mig dels vilka förändringar jag avser att göra i lagstiftningen kring offentlig upphandling av välfärdstjänster, dels om jag avser att lägga fram förslag som möjliggör längre kontraktstider för vissa utförare av välfärdstjänster, förutsatt att de bedrivs med god kvalitet och kostnadseffektivitet. Jag är väl medveten om att det då och då uppkommer problem med tillämpningen av lagen om offentlig upphandling i samband med att landstingen väljer att lägga ut hälso- och sjukvårdstjänster på entreprenad. I en upphandlingssituation finns det alltid en risk för att en viktig faktor som kontinuitet i vården måste stå tillbaka till förmån för faktorer som kostnader och krav på konkurrensutsättning. finns det en hel del privata aktörer som är verksamma inom den offentligt drivna hälso- och sjukvården och har avtal med landstingen. I förhållande till antalet entreprenörer är det i ett litet antal fall som upphandlingarna uppmärksammas. Den stora merparten av all hälso- och sjukvårdsverksamhet drivs dessutom av landstingen. Avsikten med att sjukvård som läggs ut på entreprenad ska upphandlas med jämna mellanrum är bland annat att sjukvårdshuvudmännen ska kunna försäkra sig om att skattemedlen används till den sjukvård som ger mest för pengarna. Regelbundna upphandlingar innebär att nya privata vårdgivare ges en möjlighet att lägga anbud och utveckla verksamheter, vilket kan gagna hälso- och sjukvårdens kvalitet. Sjukvårdshuvudmännen måste dessutom regelbundet ompröva vilka hälso- och sjukvårdstjänster de ska erbjuda sina medborgare. Ett behov som fanns i samband med en upphandling kanske inte längre finns, vilket naturligtvis kan påverka landstingen vid nästa upphandling. Jag vill inte närmare kommentera det aktuella fallet med . Jag har själv besökt verksamheten och jag vet att den har varit uppskattad och har gott rykte. Jag utgår dock från att i sin upphandling har gjort en omsorgsfull bedömning när det gäller valet av en ny entreprenör. Jag kan också förstå den besvikelse som uppstår när en omtyckt entreprenör inte får fortsätta med en viss verksamhet. När det gäller ändringar i lagen om offentlig upphandling vill jag nämna att lagen redan är föremål för översyn. I en lagrådsremiss som bereds i föreslås bland annat att lagen ska delas upp i två lagar. I detta skede av översynen berörs dock inte hälso- och sjukvårdstjänster särskilt. kommer att överlämna sitt slutbetänkande till regeringen. Betänkandet behandlar mer specifikt så kallade B-tjänster, vilket bland annat innefattar hälso- och sjukvårdstjänster. I direktiven till utredningen nämns bland annat landstingens och de enskilda patienternas särskilda intresse av kontinuitet för att kunna etablera och vidmakthålla en god och långsiktig relation till vårdgivaren. Betänkandet från kommer att remissbehandlas och beredas i vanlig ordning innan ny lagstiftning kan träda i kraft. Lagen om offentlig upphandling innehåller inga bestämmelser om hur långa kontraktstiderna får vara och hur ett avtal får förlängas utan att en ny upphandling måste göras. Upphandlingar ska genomföras affärsmässigt. I det begreppet ligger att avtalsperioderna inte ska sträcka sig över alltför långa perioder. Vad som är en rimlig avtalstid får avgöras från fall till fall. Drift av mer komplicerad verksamhet som sjukhus kan kräva längre avtalstider än driften av mindre sjukvårdsmottagningar. Avslutningsvis vill jag nämna att regeringen kommer att tillsätta en särskild utredning som ska se över vilka initiativ som kan behövas för att förbättra villkoren för idéburna vårdgivare som vill verka inom den offentligt finansierade hälso- och sjukvården.