prot · GS0971 · 2005-02-08 00:00:00 — Där är det inte aktuellt att gå in i något abonnemangssystem eftersom tandhälsan från början är i så dåligt skick att det krävs väldigt stora insatser för att nå ett slags första nivå för att kunna inträda i en sådan försäkring. Om vi ska diskutera förändringar i försäkringen, vilket vi naturligtvis bör göra, ska vi inte tro att det är så enkelt att det räcker med att införa abonnemangstandvård, men det kan vara en del att ge ett ökat stöd till detta. Men jag tror också att någon form av högkostnadsskydd måste finnas med, även om jag inser att det är vårddrivande med ett högkostnadsskydd. Men vill vi ha någon effekt för de människor som anser att de inte har råd att gå till tandläkaren eller avstår från att utföra de behandlingar som tandläkaren föreslår, är det ett högkostnadsskydd som kan klara just den gruppen. Det måste vi kanske också införa om vi vill undvika att vi får klasskillnader i tandhälsan. Det är ingen lätt uppgift att komma fram till hur man ska utforma en förbättrad tandvårdsförsäkring. En annan fråga är att man måste ha pengar för att kunna genomföra detta, och det är en dyr förändring att göra det. Det är min ambition att vi ska kunna komma fram till det, men vi har inte dessa pengar . 110 (): säger att det inte är någon lätt uppgift. Det är klart, men vem är det som har sagt att det ska vara lätt att regera? Vi har inga pengar, säger . Men om man inför abonnemangstandvård får man ju pengar. Det är idén med försäkringar. Man betalar in pengar för att kunna ha dem när man sedan drabbas. Jag vill se det positivt, som alltid. Det som är positivt med statsrådets framträdande här är att det verkar som om inser fördelar med abonnemang. Om man är lite historiskt lagd kan man beklaga att inte beslutade om ett sådant system när man hade ett sådant förslag . Men historia är ju inte det viktigaste, utan det viktigaste är att göra någonting . som går innan man tar ett kraftfullt steg för att införa abonnemangstandvård är ju ett förlorat år för uppbyggnaden av ett försäkringsskydd. Jag tycker naturligtvis att det är bra att man skaffar sig bättre statistik, men jag tycker att vi redan vet en del . Där har vi regeringens egen utredning och material som man har lämnat till regeringen. Den som inte tycker att det är tillräckligt måste också anse att LO och är ute i ogjort väder. De säger att det är så här. Jag tycker att det är utmärkt om man skaffar sig statistik, men det får inte bli någon ursäkt för att vänta. Vill man bygga upp ett försäkringsskydd gäller det att starta. Då är det lite synd att regeringen inte ens har en tidtabell för hur det hela ska gå till. Jag kan försäkra att jag kommer att ägna all energi jag kan åt att skapa ett politiskt tryck och en opinion som tvingar regeringen att göra någonting åt detta så att inte LO ska behöva gå ut i en valrörelse mot regeringen. Det vore väl synd. 111 Statsrådet (): Det är tyvärr inte så enkelt, . Du säger här att om man inför abonnemangstandvård får man ju pengar. Ja, om det vore så väl. Förbättringar i tandvårdsförsäkringen kostar pengar, och det är dyra förändringar. Det är stora system, och det finns stora behov att tillfredsställa. Det är regeringens ambition att vi ska kunna införa en förbättrad tandvårdsförsäkring under den här mandatperioden. problem är inte att jaga mig med en tidtabell, utan det är att även i hans eget parti och i den allians som säger att man vill regera försöka skapa ett ekonomiskt utrymme för en förbättrad tandvårdsförsäkring. Det har ni inte i ert alternativ. Vi har en budget där vi försöker att satsa på den offentliga verksamheten. Den räcker ännu inte till för en förbättrad tandvårdsförsäkring. Jag hoppas att vi når ett sådant läge. Vi har en sund ekonomisk utveckling som inger hopp om att vi kommer att kunna genomföra den förbättrade tandvård för befolkningen som både jag och vill se. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2004/05:320 om stöd till psykiatrin efter naturkatastrofen 112 Statsrådet (): har frågat mig om jag har för avsikt att ha överläggningar med eller vidta andra åtgärder för att säkerställa det långsiktiga stödet till dem som på olika sätt har drabbats av naturkatastrofen i . Följderna av naturkatastrofen i kommer att innebära påfrestningar för det svenska samhället på både kort och lång sikt. I den inledande akuta fasen kunde konstateras att både sjukvård och sociala myndigheter hade en stor beredskap för att ta hand om direkt drabbade, anhöriga och andra i samband med katastrofen. Många har vittnat om att det första mottagandet såväl på flygplatser som i hemkommunerna fungerade bra. Sett på är det känt att psykisk ohälsa, bland annat i form av posttraumatiska stressyndrom, kan uppkomma efter att man har gått igenom en upplevelse av detta slag. har uppskattat att uppemot en fjärdedel av dem som direkt utsattes för flodvågen riskerar att drabbas av sådan mer betydande psykisk ohälsa. Också en stor andel av de närmast anhöriga till dem som avlidit eller saknas vid stora katastrofer kan befaras utveckla någon form av psykisk ohälsa. Dessa personer måste också få stöd och professionell hjälp. Det är mot denna bakgrund viktigt att nu vara uppmärksam på ökade behov av psykiatrisk vård eller psykosocialt stöd. Regeringen följer noggrant utvecklingen i landstingen och kommunerna vad gäller efterfrågan på och tillgång till psykiatrins och tjänster. bevakar utvecklingen av belastningen på primärvården, psykiatrin, barn- och ungdomspsykiatrin, och Posomgrupperna. Via landstingen och länsstyrelserna kommer att göra regelbundna nationella inventeringar med särskilt fokus på kommuner där många drabbats av katastrofen. Vad gäller den generella tillgången till vård och omsorg för personer med psykisk ohälsa har regeringen redan vidtagit kraftfulla åtgärder för att förbättra situationen. Bland annat satsar regeringen, genom den särskilda psykiatrisatsningen, totalt under detta år och nästa för att stärka vård, sysselsättning, boende och verksamhetsutveckling. Därutöver kommer regeringen att teckna en överenskommelse med det nya förbundet och Landsting om att av de medel som har hanterats inom den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården ska satsas på förbättringar av psykiatrin . Regeringen har täta kontakter med sjukvårdshuvudmännen och andra organisationer och myndigheter. Jag anordnade så sent som ett möte med företrädare för , och samt där vi diskuterade situationen inom psykiatrin och på mot bakgrund av katastrofen. Jag kan garantera att jag också fortsättningsvis kommer att upprätthålla nödvändiga kontakter för att hålla mig väl informerad om utvecklingen av både kort- och långsiktiga behov inom sjukvård och socialtjänst. 113 vice talman (): Tack, statsrådet, för svaret! Jag tycker att jag har fått ett ganska bra svar på mina frågor. Anledningen till att jag ställde interpellationen är ju att vi vet att det finns ganska stora brister inom psykiatrin. Jag får ofta rapporter om att människor inte får tillräcklig hjälp. tänker jag inte bara på de psykiatriska mottagningarna. Där vet vi ju också att det är problem. Men det är tyvärr alltför ofta så när en människa har råkat ut för en olycka, en trafikolycka till exempel. Man har fått en fysisk skada, men man kan också få en psykisk skada efter det att man har varit med om en våldsam bilkrasch, man har överlevt och man är tacksam för det. Den fysiska skadan får man hjälp med, men det är sällan någon som frågar: Hur mår du psykiskt? Samma sak händer också naturligtvis människor som får besked om svåra sjukdomar eller när någon anhörig avlider. Det är oerhört viktigt att vi också måste kunna hjälpa dem, men vi har ett stort ansvar för att hjälpa dem som drabbades av katastrofen med flodvågen i . Det är klart att man blir lite betänksam när man ser på till exempel mitt hemlän, . Där drar man nu ned på barn- och ungdomspsykiatrin därför att man har så stora kostnader och måste göra satsningar på rättspsykiatrin. läste jag i att man här på minskar anslaget för att ta hand om äldre människor med psykiska problem. På många håll i landet skär alltså landstingen ned på den psykiatriska vården. Det behöver inte alltid bara vara fråga om besök på psykiatrisk klinik det finns ju andra som kan klara detta. Primärvården kan till exempel med vissa resurser också klara det här. Det är väldigt bra att regeringen har avsatt pengar, både de som finns i budgeten och de extra pengarna. Från har vi uppmärksammat psykiatrin . Vi avsatte redan för och fortsättningsvis också 500 miljoner . Vi är alltså överens om att det behövs pengar. Vi kanske hade behövt göra något åt psykiatrin för att inte nu vara i den besvärliga situation som vi är i. Men jag tar statsrådet på orden när hon säger att hon ska följa det här och vara noga med att se till att det kommer att fungera . Jag kan också lova statsrådet att jag och kommer att följa den här frågan väldigt noggrant, därför att den är oerhört viktig för väldigt många människor. 114 Statsrådet (): Jag är glad för djupa engagemang i frågan. Jag vill bara hålla med om att det är sant att psykiatrin är i en sådan situation att man är i behov av stora satsningar, av upprustning. Just därför finns det anledning att känna viss oro för den ökade belastning som flodvågskatastrofen förmodligen för med sig. Vi vet ännu inte hur det ser ut, just mot bakgrund av att det är oerhört viktigt att vi inte får några undanträngningseffekter gentemot andra människor som av andra skäl har lika stort behov av psykiatrisk hjälp som dem som är drabbade av flodvågskatastrofen. Det är självklart så att för den person som har förlorat en nära anhörig hade det varit en lika traumatisk upplevelse om det hade varit fråga om en bilolycka eller någonting annat. Det speciella med flodvågskatastrofen var att så många svenskar drabbades , men för individens perspektiv kan det vara nog så allvarligt med någon annan traumatisk upplevelse eller naturligtvis psykiska sjukdomar. När jag träffade företrädare för de största landstingen och var deras bild glädjande nog samstämmig . Man var noga med att betona att det var så . Den bild man gav var att det hade varit en mycket måttlig efterfrågan på psykiatri i de berörda landstingen, och det var också den bild som hade nationellt. Man hade inte haft svårt att klara av detta och hade inte sett några undanträngningseffekter. Ett stort behov som man såg var behovet av att överföra kompetens från psykiatrin till kommuner och primärvård, eftersom många kan förväntas vända sig dit. Man hade också tankar om att den måttliga efterfrågan möjligen kunde bero på att en stor grupp kanske det vet vi inte har sökt sig privat till psykiatrisk eller psykoterapeutisk hjälp, men det är ingenting som vi vet. Det vi enades om och som den stora samstämmigheten gällde är att det är alldeles för tidigt att dra några slutsatser. Därför kommer jag också särskilt att ge i uppgift att noga följa de här frågorna och göra det , just därför att, som så väl beskriver, psykiatrin har så pass stora behov av satsningar redan från början att risken för undanträngningseffekter därför måste bedömas som stor. Därför är det oerhört viktigt att vi följer detta, och om nödvändigt får vi vidta åtgärder. 115 vice talman (): Syftet med min interpellation var ju inte att ställa grupp mot grupp utan snarare en oro som gäller att vi ska klara av alla dem som behöver den här hjälpen. Jag vet också att det har fungerat väldigt bra, men som jag pekar på i min interpellation: Vi vet ingenting om hur det ser ut . Vi vet inte hur det ser ut . Vi har ju erfarenheter från människor som har kommit till och som har varit drabbade av krig och annat som har gjort att de har skadats psykiskt. Det har dröjt . Jag tänker på personer från . De kanske hade varit i i fem, sex eller , och plötsligt hände något. Vår psykiatri stod då helt handfallen och visste inte vad som hände. Vi vet alltså inte ett dugg, och därför är det så otroligt viktigt att vi har den här beredskapen och att man följer det här ett bra tag framöver för att se vad som utvecklas. Vi får kanske också fundera lite över hur primärvården ska se ut. Kanske behövs förstärkning just på den psykiatriska sidan, så att det blir väldigt lättåtkomligt. Jag tror också att det är väldigt viktigt att vi slår vakt om att den vård eller behandling som ska ges ska vara av bra kvalitet. Jag har i spåren efter flodvågskatastrofen sett att det finns ganska många som annonserar om att de kan ställa upp med hjälp, och en del av de annonser jag har sett tycker jag inte verkar vara seriösa. Då vill det ju till att den offentliga sjukvården, naturligtvis både den landstingsdrivna och den privatdrivna, också kan möta det här kravet, så att inte människor som söker men inte får hjälp kanske vänder sig till oseriösa företag det finns också organisationer som tydligen påstår sig ha kompetens för katastrofhjälp, vilket jag betvivlar att de verkligen har för då kanske man gör ont värre. Det är därför det finns en hel del att fundera på framöver vad gäller detta. Jag tänker avsluta denna debatt med att jag inte tror att vi på något vis är oense om vad som behöver göras. Från sida kommer vi också att se till att i våra budgetförslag ha med satsningar på psykiatrin även . Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2004/05:315 om krisberedskap vid kärnkraftsolyckor 116 Statsrådet (): har frågat mig om vad jag gör för att öka säkerheten vid kärnkraftverk i andra länder. När det gäller våra svenska kärnkraftverk har säkerhetsfrågorna alltid haft hög prioritet. I och med 1986 blev vi dock varse att en kärnkraftolycka även på långa avstånd utanför våra gränser kan få allvarliga konsekvenser för . Alltsedan dess har vi därför även varit mycket engagerade i att höja säkerheten i vår omvärld. var ett av de länder som tog initiativet till att få till stånd en kärnsäkerhetskonvention som blev färdigförhandlad och kunde undertecknas 1994. Denna konvention ställer höga krav på parterna på kärnsäkerhetsområdet. Där finns krav på lagstiftning och oberoende tillsynsmyndigheter med tillräckliga resurser och krav på anläggningarna avseende platsval, konstruktion, drift och avveckling. Konventionens styrka är att den har en pådrivande verkan på parterna. Vid de regelbundna granskningskonferenserna ska varje part presentera en rapport om hur man lever upp till kraven i konventionen och hur man avser att driva säkerhetsarbetet vidare. Parterna kan sedan ställa frågor men också vara kritiska till hur man löser olika problem. Med kärnsäkerhetskonventionen som förebild har även en konvention om hantering av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle kommit till. hör till de pådrivande länderna i det omfattande säkerhetsarbete som drivs genom . Detta arbete innefattar bland annat att ta fram säkerhetsstandarder och riktlinjer. Vidare omfattar arbete många andra närliggande frågor såsom strålskydd, fysiskt skydd av anläggningar mot obehörigt intrång och icke-spridning av kärnvapen. Vidare deltar mycket aktivt i kärnenergibyrås () arbete. Där drivs bland annat projekt kring beredskapsfrågor vid olyckor, utbyte av driftserfarenheter, lagstiftning och forskning. var också en av initiativtagarna till att bilda ett samarbetsforum för de europeiska kärnsäkerhetsmyndigheterna kallat WENRA () där nu även de nya EU-medlemsstaterna är medlemmar. Genom detta samarbete pågår ett stort projekt att kartlägga och jämföra de krav på kärnsäkerhet som finns i de olika länderna i avsikt att få en gemensam grund för höga säkerhetskrav i hela . Inom EU har precis en kartläggning och analys påbörjats om hur väl medlemsstaterna tar till vara det internationella samarbetet för att öka säkerheten nationellt. Detta projekt syftar även till att öka insynen i medlemsstaternas säkerhetsarbete. Även till detta arbete har varit en av initiativtagarna. drev under det svenska ordförandeskapet i EU en kartläggning av säkerheten i kandidatländerna som ett led i utvidgningsförhandlingarna. Detta arbete ledde sedan vidare till viktiga åtaganden om åtgärder från kandidatländerna gällande anläggningar, lagstiftning med mera. Vissa länder åtog sig även att stänga anläggningar som inte ansågs tillräckligt säkra. Som ett exempel på detta ser vi stängningen av första reaktor för . Sedan murens fall har vi också haft ett omfattande bilateralt samarbete med våra grannländer i . Regeringen har satsat på detta genom sina säkerhetsmyndigheter och . Här var insatserna till en början koncentrerade till , och och då framför allt till säkerhetshöjande insatser vid kärnkraftverket samt stöd till att bygga upp säkerhets- och strålskyddsmyndigheter i dessa länder. Men sedan dessa länder blivit medlemmar i har stödet till dem fasats ut. koncentreras insatserna till nordvästra . Här görs bland annat insatser vid de två kärnkraftverken utanför och Kola på . Detta är några av de viktigaste exemplen på det omfattande internationella säkerhetssamarbete är engagerat i, och jag vill passa på att nämna att har ett mycket högt anseende i detta arbete. 117 (): Jag och miljöministern är överens om att i fråga om riskerna för kärnkraftsolyckor och konsekvenserna av sådana handlar det inte bara om våra egna kärnkraftverk utan också om kärnkraftverk i andra länder. Det är bra att tagit initiativ i säkerhetsfrågorna i form av konventioner, tillsynsmyndigheter och samarbetsformer. Det är självklart intressant vad gör. Men vad gör ? Eftersom jag anser att det finns tecken som kan orsaka och orsakar oro vill jag i den fortsatta diskussionen särskilt tala om östsamarbetet. beslöt att ändra inriktning, från satsning på till en satsning på . I den proposition som låg till grund för den ändrade inriktningen står det bland annat: Behovet av stöd till på områdena reaktorsäkerhet, utbränt kärnbränsle och radioaktivt avfall är stort. Avsaknaden av ett juridiskt ramverk begränsar möjligheten att bistå . Regeringen är beredd, så snart de juridiska frågorna fått en acceptabel lösning, att förstärka stödet till på de områdena. För 20062009 föreslås en kraftig reducering på kärnsäkerhetsområdet i medan kärnavfallsområdet föreslås ligga kvar på oförändrad nivå. Jag menar att prioriteringen inte stämmer med uppfattningen att riskerna för svensk miljö ligger i reaktordriften i det svenska närområdet i . En annan risk som det svenska expertorganet pekar på är att en neddragning och utfasning av det svenska utvecklingssamarbetet kan komma att utnyttjas av de krafter i som vill dra ned på det internationella samarbetet. 118 Statsrådet (): Låt mig säga att även när det gäller samarbetet med Öst- och har haft en mycket aktiv roll, precis som säger. Vi har fortfarande en mycket aktiv roll. Vi är nu på väg att fasa ut biståndet till , och såsom överenskommet och fokuserar biståndet till . lämnar regeringen finansiering på sammanlagt . Det här samarbetet omfattar bland annat kärnkraftverken i och på . Det avser säkerhetsarbete i mycket hög utsträckning, till exempel strålskydd, och även utbyte av information och annat. Vi har också lagt stor vikt vid myndighetssamarbete i detta samarbete, till exempel stöd när det gäller tillståndsprövningar. Det är en stor bredd i det arbete vi just nu bedriver. Jag vet inte riktigt vad syftar på när det gäller detta arbete, om han syftar på ansökningar eller pågående arbete. Just nu pågår arbete med att bereda kommande års bistånd till , fördelning av det på olika sektorer. Det är alltså under beredning i just . 119 (): Jag har noga läst den utredning som presenterades . I den står det bland annat att den förändring som föreslås är att andelen utrustning i stödet till kärnkraftverken minskas. Motiveringen är förbättrade förmåga till självfinansiering. säger utredarna att storleken på stödet är ett politiskt beslut. Om utredningen sade SKI bland annat att anslaget för utvecklingssamarbetet måste ha en viss storlek för att verksamheten ska kunna bedrivas effektivt. Den i utredningen föreslagna nivån på är baserad på en alltför förenklad analys, sade SKI. Mot bakgrund av från utvecklingssamarbetet i och bör det årliga anslaget vara omkring 15 miljoner vardera för kärnkraftverken och Kola och till avfallsproblemen i . Om anslaget sade SKI vidare: Om anslaget skulle bli lägre än så förordar SKI mot bakgrund av utredningens resonemang beträffande risker för svensk miljö att reaktorsäkerheten vid och Kola prioriteras. Det är den här utredningen och den ekonomiska plan som har upprättats efter det att utredningen antogs som gör mig och andra oroliga. 120 Statsrådet (): Det gäller att göra klart vad vi talar om. Enligt min uppfattning är det inte korrekt att vi skulle ha en kraftig sänkning av stödet på kärnsäkerhetsområdet 20062009, vilket hävdade i sitt första inlägg. Låt mig nu gå tillbaka till framtidsprognoserna och den utredning som avses. Den utredningen är en av flera inlagor som ingetts beträffande det framtida stödet till kärnsäkerheten i . Storleken på stödet är ett politiskt beslut. Så är det. Vi ser naturligtvis att på lång sikt har förutsättningar att i högre grad än klara sin kärnsäkerhet. Så är det icke , och därför fortsätter vi med vårt stöd till . Men på lång sikt har större möjligheter. Vi ser att den tekniska säkerheten höjts avsevärt. Det har gjorts stora investeringar. Säkerhetsmedvetandet, intresset för god teknik, har ökat. Vi ser också att verken har en förhållandevis god ekonomi. handlar det om att på ett klokt sätt fortsätta med detta stöd och samarbetet med . Självklart ser vi helst att verken i Kolaområdet och är prioriterade ur kärnsäkerhetssynpunkt. En viktig fråga framöver är hur fördelningen på de olika områdena ska se ut. har vi det juridiska regelverk som vi behöver för samarbetet med kring kärnavfall. kunde vi nämligen underteckna , som ger större förutsättningar att bland annat arbeta med kärnavfallsfrågor. Därmed har förutsättningarna för ett bredare samarbete med blivit betydligt bättre . Jag delar engagemang och intresse för ett fortsatt aktivt arbete i nordvästra . Vi tycker att det är mycket angeläget, och arbetet fortsätter. Som jag sade pågår i , vid , beredning av kommande års anslag och hur de ska fördelas. På kommer emellertid möjligheter att självt ta ansvar för sin säkerhet att öka; där är vi tydliga. Behovet av bistånd kommer att minska. Däremot kommer behovet av samarbete att i allra högsta grad kvarstå. kommer det att bli i något annorlunda former som i fråga om , och . Där är vi dock inte . 121 (): Det som oroar mig är reaktionerna från i första hand SKI och från den projektorganisation som finns inom SKI; jag har för mig att den förkortas SIP. Deras reaktion på slutsatserna av utredningen oroar mig fortfarande, och jag har inte blivit helt lugnad av miljöministerns redovisning. Från det hållet sägs nämligen att kärnkraftverkens förbättrade ekonomi innebär att samfinansierade projekt för utrustning och kunskapsöverföring blir väsentliga. De säger också att utredningen har ett kameralt perspektiv, inte ett strategiskt, eftersom andelen utrustning anses kunna minskas. Om inte är med och delfinansierar blir vissa projekt inte av. Man för också ett resonemang kring anslaget och menar att biståndsanslaget ställts mot anslaget för dessa insatser. Som socialliberal tycker jag att det är viktigt att vi har anslag för bistånd, och också ökar det. Jag menar att det är olyckligt om solidaritet med ställs mot solidaritet med kommande generationer, vilket det ju blir fråga om i det här fallet. Dessutom, fru talman, är ställningstagande när det gäller anslagen för säkerheten i knappast i överensstämmelse med beslut om jag läst utredningarna korrekt, vilket jag tror att jag har. 122 Statsrådet (): Låt mig först säga att det jag här försvarar är regeringens politik. Den utredning som gjordes har sina analyser. Den utgör en del av underlaget för regeringens politik, men den är inte identisk med regeringen politik på det här området.