prot · GS09118 · 2005-05-11 00:00:00 — För oss är det en mycket viktig demokratisk princip att alla medborgare, även studenter, själva får avgöra vilka föreningar som de vill tillhöra. I sammanhanget kan jag inte låta bli att påpeka att kårobligatoriets blotta existens visar hur anmärkningsvärt liten tilltro den svenska statsmakten har till studenters förmåga att skapa och upprätthålla frivilliga sammanslutningar för att tillvarata sina egna intressen. Jag tror att man underskattar studenterna. Motståndarna till avskaffandet av obligatoriet framför ofta ren skräckpropaganda i debatten. En del hävdar till exempel att nationerna kommer att gå under. Det är inte sant. Som en före detta lundastudent, bärare av ölbackar på och varm vän av nationerna är jag övertygad om att nationerna kommer att klara sig alldeles utmärkt även utan ett obligatorium. Studenter uppskattar nationernas verksamhet och kommer garanterat att fortsätta att vara medlemmar även efter ett avskaffande av obligatoriet. Även de skattetekniska frågorna går att lösa eftersom nationerna är väl avgränsade och tydliga institutioner. Det hävdas också i debatten att studentdemokratin och studentinflytandet kommer att försvinna och att kårerna kommer att förlora alla sina medlemmar. Det är inte heller sant. Det är ju ingen som har föreslagit ett abrupt avskaffande av obligatoriet. Tvärtom har vi i den borgerliga alliansen och varit väl medvetna om att det finns en rad frågor som måste lösas innan obligatoriet kan avskaffas. Exempelvis måste studentinflytandet, studenternas möjligheter att bedriva utbildningsbevakning och studentkårernas oberoende mot lärosätena säkras. Dessutom måste en kommande utredning lämna förslag på framtida definitioner och avgränsning av studentkårernas kompetens och hitta en lösning på skattefrågorna. Utgångspunkten ska vara att dagens kårer och nationer inte ska missgynnas skattemässigt när obligatoriet avskaffas. För att alla dessa frågor ska bli noggrant utredda vill vi i den borgerliga alliansen och att regeringen tillsätter en parlamentarisk utredning som tar fram en handlingsplan och en tidsplan för avvecklingen som vi här i sedan kan ta ställning till. I utredningsprocessen är det viktigt att studenterna engageras och görs delaktiga. Vi är angelägna om att studenternas tvångsanslutning avskaffas. Men vi är också angelägna om att göra det med sunt förnuft. 141 (): Jag har en djup övertygelse om att sökande efter ny kunskap är den bästa drivkraften att utvecklas för människor. Jag tycker själv att jag nästan aldrig har haft så roligt som när jag har gått och utbildat mig och lärt mig något nytt. Jag tror att det är väldigt många som tycker likadant, alla de som söker sig till olika skolor, vuxenutbildning, universitet och högskolor. frågar en del vad universitet och högskolor egentligen är till för. En del svarar då snabbt att de är till för samhällets behov, och andra svarar att de är till för näringslivets behov. Men jag svarar med ett enkelt liberalt svar: Universitet och högskolor är till för dem som ägnar sig åt att söka kunskap. Det är huvuduppgiften. Sedan är det en helt annan sak att detta kunskapssökande faktiskt gynnar hela landet och faktiskt gynnar företagande och utveckling. I talar vi om begreppet den fria akademin där kunskap har ett egenvärde, där det är frihet från politisk styrning och där det råder kvalitet på undervisning och forskning. Den fria akademin sätter, enligt mig, kvaliteten före kvantiteten, och den står i motsats till den typiska socialdemokratiska utbildningsfabriken. har här och i andra sammanhang, bland annat i motioner, fört fram ett antal förslag för att komma till rätta med de problem som bevisligen finns och allt tydligare syns i de svenska högskolorna. Förutom att vi i budget lägger på förstärkning av forskning och på kvalitetshöjningar i grundutbildningen har vi ett antal konkreta förslag. Vi kräver att man ska höja kravet på förkunskaper så att gymnasiet tar sitt ansvar. Högskolan ska inte repetera gymnasiekurser. Vi tycker inte att man ska ge några pengar alls till högskolor som ger nybörjarkurser i tyska och franska. Sådant ska gymnasiet klara av. Vi vill höja kvaliteten genom att, som sagt, ge mer pengar och låta varje student kosta mer i fråga om undervisning. Vi vill höja kvaliteten genom att låta kvalificerade kurser, B- och C-kurser, på högskolorna få mer pengar per student. Vi vill höja forskningsanslagen så att lärarna slipper att slitas mellan att missköta forskningen och att missköta undervisningen. Vi vill införa en studentpeng så att fler studenter får studera där de vill. Många av dessa frågor kommer tillbaka i debatten om högskolepropositionen som väntas senare i vår. Det kanske blir , tyvärr. Vi har väntat på den och undrar varför den inte kommer. Därför koncentrerar jag mig ändå på några få frågor. Den första frågan är den om universitetens och högskolornas frihet. Där har vi ju sett att Socialdemokraterna dragit åt greppet om styrningen av högskolorna. Styrningen går allt längre ned. Ändå vet vi att den europeiska traditionen med fria, autonoma, universitet visat sig väldigt framgångsrik när det gäller både högre utbildning och forskning. utsågs rektor genom ett valförfarande, och rektorn var ordförande i högskolans styrelse. utses rektor av regeringen, med ett minskat inflytande för lärosätet. får inte rektorn vara ordförande i styrelsen, även om många skulle tycka att rektorn skulle kunna passa för det. Regeringen utser också majoriteten av styrelsen och även ordföranden i styrelsen. Där har vi redan i en annan gemensam proklamation från den borgerliga alliansen föreslagit ett avskaffande av den här politiska direktstyrningen av högskolorna. Det räcker faktiskt att vi i genom våra budgetbeslut påverkar utbildningspolitiken. Vi behöver inte sätta dit regeringsutsedda företrädare som kommer nära de lokala besluten. En undersökning visade att av 16 ordförande med partipolitisk bakgrund vid våra största högskolor hade 13 socialdemokratisk bakgrund. Man frågar sig om det inte finns någon vänsterpartist, folkpartist, moderat eller miljöpartist som skulle vara lika lämplig. Där ser vi risken för politisk styrning. Vi tycker i stället att styrelsen ska tillsättas av studenter, lärare och forskare. Sedan ska det också finnas allmänföreträdare det är viktigt och de ska också utses av lärosätet. Det här är, fru talman, en ideologisk fråga. En annan ideologisk fråga här är den om kårobligatoriet tvånget att tillhöra en studentkår eller en studentnation. För att få tenta och för att få ut sitt betyg måste man betala en avgift till en kår. Avgiften kan uppgå till . Det är olika på olika håll i . I råder annars föreningsfrihet. Det är otänkbart med tvångsanslutning till ett politiskt parti eller ett fackförbund, men för studenter är det annorlunda. har regeringen tydligen lyssnat lite grann på liberala argument i debatten om kårobligatoriet, för nu har man utlovat en utredning som ska diskutera möjligheten till en nollnation i där inte avgift behöver betalas, precis som det finns i . Man vill tydligen också lite grann se över och mjuka upp reglerna för deltidsstudenter. Det är synd att Socialdemokraterna och inte vågar ta steget fullt ut och avskaffa kårobligatoriet helt. De krånglar till det i onödan och missar hela poängen, nämligen att ingen mot sin vilja ska kunna bli tvångsansluten till en organisation. Vi borgerliga och föreslår en utredning som ska komma med ett förslag om en successiv och ansvarsfull avveckling. Den här utredningen ska också lämna förslag om hur studentinflytandet ska stärkas. Inte minst tycker jag, som har bott i både och och som känner till nationernas verksamhet, att det är jätteviktigt att de skatteförmåner som de har får behållas och även att studentkårernas ekonomiska möjligheter att klara sig säkras. Det är sådant som utredningen ska syssla med. På många högskolor ligger valdeltagandet vid val till fullmäktige. Jag tror att de som frivilligt ansluter sig till en organisation är mera benägna att engagera sig i verksamheten. Studentinflytandet är fortfarande för svagt vid många svenska högskolor. Där jobbar kårerna på ett föredömligt sätt. Men högskolorna själva måste ta ett större ansvar för att anordna val och garantera studentrepresentation i olika organ. Studenter borde få sitta med i fler beslutande organ än de gör, till exempel vid val av dekan eller rektor. Staten måste också, om kårobligatoriet avskaffas, ta ansvar för att studenterna får möjlighet att bedriva utbildningsbevakning, komma med remissvar på förslag och så vidare. Studenter är ändå, fru talman, vuxna människor. De ska ha rätt att påverka sin utbildning. De ska också ha rätt att få välja om de vill vara med i en förening eller inte. har man försökt försvara kårobligatoriet med argumentet att det inte är en förening utan en del av . Men då försöker man sitta på två stolar. Är det en del av ska man ju inte i första hand företräda studenternas intressen. Man kan liksom inte ha bådeoch. Vi märker alltså en ideologisk skillnad mellan inte minst mitt parti men framför allt alliansens partier och Socialdemokraterna även i det här betänkandet detta fastän inte alla frågor kommer upp här. Den här ideologiska skillnaden märks när det handlar om studenternas frihet att välja utbildning, studenternas frihet att välja organisationstillhörighet, studenternas rätt till kvalitet i undervisningen samt universitetens och högskolornas frihet att styra sig själva. Där står Socialdemokraterna för en helt annan ideologi än vad vi gör. Jag nöjer mig i det här sammanhanget med att yrka bifall till reservation 24 under punkt 16 och till reservation 33 under punkt 22. 142 (): återvände jag från som i mångt och mycket har kommit längre än i att skapa framgångsrika samverkansformer mellan vetenskap och näringsliv. besökte jag för en inblick i deras samverkan mellan näringsliv, kommuner, landsting och universitet. Mycket görs där och vid andra lärosäten. Men ännu saknas en heltäckande strategi från regeringens sida för att stimulera samarbete, samverkan. Vi väntar på en proposition om högskolefrågor. Jag säger väntar. Det är ju det vi får göra med den nuvarande regeringens politik för högre utbildning. Nog så betecknande är behandlingen av den så efterlängtade forskningsproposition som till slut kom , försenad och med knappast några förslag för framtiden en besvikelse och en proposition som jämfört med den gemensamma satsning som vi kristdemokrater tillsammans med övriga i presenterat enbart tedde sig tunn. På samma sätt väntar högskolevärlden på de reformer som behövs i den grundläggande högskoleutbildningen. En rad frågor om kvaliteten i den högre utbildningen, antagningen och mycket annat väntar på sin lösning. Inte minst handlar det om att påverka och förverkliga Bolognaprocessen med bland annat en harmoniserad examensordning som ju är central för att stärka svenska studenters och arbetstagares möjlighet att korsa gamla gränser och för möjligheter att attrahera utländska studenter att berika våra lärosäten. borde ligga i framkanten i internationaliseringsprocessen och inte, som den nuvarande utbildningsministern gör, slå igen dörren till . Frågan är om Socialdemokraterna och stödpartierna kommer att orka föreslå de mått och steg som behövs i högskolan. Att döma av den ribba som forskningspropositionen satte lär få bli nöjda när högskolepropositionen kommer om den kommer. Det är bra att fler fått tillgång till högre utbildning. Men det är förödande att kvaliteten blivit lidande och att resurserna urholkats. Det kritiska och utvecklande inslaget har ersatts av en utbildningsfabrik som på löpande band och i god tayloristisk anda ska klara av student efter student. Vi kristdemokrater vill tydligt sätta fokus på kvaliteten. Det är därför som vi i vårt budgetförslag satsar mer på grundutbildning och forskning än Socialdemokraterna och stödpartierna. Det är rimligt också av kvalitetsskäl att tydligare ange vilken undervisningstid som ryms inom en kurs och att högskolans lärare garanteras kompetensutveckling. Resurser bör ges utifrån svårighetsgraden på kurser så att det inte lönar sig att fylla föreläsningssalarna till brädden. Kunskap har ett egenvärde. borde möjligheterna till bildning vara större . För när om inte i med kunskapssamhället och alla dess informationsvägar skulle det vara möjligt med bildning för alla? Det handlar inte om att tugga i sig faktakunskaper à la Trivial Pursuit. Nä, det handlar om det personliga synsättet. Om inte den engagerade samhällsmedborgaren, den gode studenten, har ett självständigt och reflekterande förhållande till kunskap, vem ska då ha det? Då fordras akademisk frihet och en fri utbildning och forskning som stimulerar nyfikenheten med respekt för människovärdet och de goda värdena. Det är nödvändigt att slå vakt om fria lärosäten med heterogena akademiska miljöer. När lärosätenas frihet inskränks tystnar det fria och öppna samtal som är kännetecknande för en demokrati i mångfald. Varje tendens att politiskt minska lärosätenas frihet är ytterst ett hot mot demokratin. Det gäller att vara vaksam. Makt kan korrumpera. undersökte vilka partier de ledamöter i högskolestyrelserna som den socialdemokratiska regeringen utsett har anknytning till. Resultatet är slående. Sex av tio med partipolitisk koppling är s-märkta, tre av fyra politiska ordförande är s-märkta. Exemplen är många. Ett av de mer graverande är förstås , med en socialdemokratisk ordförande och fem socialdemokratiska styrelseledamöter jämfört med en borgerlig. Till kuriosan hör sedan att partiledaren, som råkar vara statsminister, fick en doktorshatt som tack för hjälpen att högskolan blev universitet, trots avrådan. Det finns en risk att den socialdemokratiska regeringen vid beslut om universitetsstatus eller nya vetenskapsområden tar alltför stora hänsyn till annat än kvaliteten. kan regeringen mer eller mindre öppet röstfiska med hjälp av löften om universitetsskyltar. Principen som vi kristdemokrater vill slå vakt om är i stället att det är bedömning av kvaliteten som ska avgöra om det blir universitetsstatus, vetenskapsområde eller ej. Vi har tillsammans med övriga i lagt fast att universitetens och högskolornas självbestämmande borde säkras genom lag. Lärosätena ska ges frihet att bygga upp sin organisation, och styrelserna ska inte partipolitiseras. Bland ledamöterna ska det finnas allmänföreträdare som kan komma från politiken, näringslivet eller ha annan kompetens. Alla högskolor och universitet tar inte arbetet mot diskriminering på allvar. Vi kristdemokrater vill skärpa lagen så att alla lärosäten arbetar för likabehandling. Ingen ska diskrimineras på grund av sexuell läggning, kön, funktionshinder, etniskt ursprung eller annan omständighet. Vi vill även att en tydlig värdegrund med utgångspunkt i det okränkbara människovärdet skrivs in i högskoleförordningen. Få kan vara nöjda med studenternas inflytande och trygghet. Det hjälper inte att studentkåren gör ett gott arbete. känner varken lärare, övrig personal eller ens studenterna själva till vilka rättigheter som finns. av studenterna deltar i kårvalen, vilket knappast för demokratisk legitimitet. Det obligatoriska kårobligatoriet är en demokratisk luftpastej, en chimär. Vi kristdemokrater har lagt fram flera förslag för att stärka studenternas rättssäkerhet. har regeringen sett sig tvungen att besluta om vissa förändringar, men än finns mycket kvar att göra. Det behövs moderna strukturer för studentinflytande som grundas i rättssäkerhet, frivillighet, delaktighet och demokrati. Därför är det viktigt att ersätta det föråldrade kårobligatoriet med andra och nya former för inflytande. Kårernas mandat bör tills vidare tydliggöras. Kårobligatoriet är en kvarleva från en svunnen tid. , har enats om att obligatoriet bör tas bort, efter en utredning om alternativa och bättre former för inflytande. Enligt de fem partiernas förslag, som kammaren har att ta ställning till i detta betänkande, ska en utredning tillsättas där alla partier ingår och där studentorganisationerna har möjlighet att framföra synpunkter just för att finna en lämplig väg. Det är dags, fru talman, att på allvar forma en högskola som utifrån studentens bästa bygger på bildning, kvalitet och tillgänglighet så att våra studenter vår framtid får de allra bästa förutsättningarna att leva i kunskapssamhället. Avslutningsvis vill jag säga att jag givetvis står bakom samtliga reservationer i betänkandet, men jag yrkar för tids vinnande bifall enkom till reservationerna 22 och 24. 143 (): Först skulle jag vilja kommentera lite grann de tidigare anförandena. Jag tillhör själv en universitetsstyrelse, i . Vi har faktiskt med stor glädje hälsat vår nya ordförande , moderat riksdagsledamot och tidigare skolminister, välkommen. Vi är övertygade om att hennes bakgrund är av betydelse för bildnings- och forskningsuppdrag, vilket just är grunden för regeringen när den utser nya ledamöter i högskole- eller universitetsstyrelser. Jag skulle vilja kommentera ord om att den forskningspolitiska propositionen, som är en samarbetsproposition av Socialdemokraterna, , inte blickar framåt och saknar visioner. Jag har läst maktalliansens med sina stödpartier åsikter om den framtida forskningspolitiken. Där blickar man så långt framåt att man är framme vid 2010, vilket är en bra bit in för nästa forskningspolitiska proposition, som vi kan förvänta oss läggs fram 2008. Men ibland kan det bli så. Jag skulle också vilja kommentera kårobligatoriet. I vissa delar kan vi principiellt dela farhågorna. Men man måste komma ihåg att studentkårerna faktiskt är demokratiskt uppbyggda och att de representanter som utses har uppdraget att företräda alla studenter. har flera reformer genomförts som givit studenterna ökat inflytande och bättre rättigheter att vara representerade i högskolans både beslutande och beredande organ. De reformerna har faktiskt kårobligatoriet som grund. Om kårobligatoriet avskaffas riskerar studentorganisationerna att försvagas, och det finns en risk att det bildas kårer som konkurrerar sinsemellan. Det har faktiskt inte studentdemokratin någon fördel av. Jag tycker att vi måste erkänna att studentdemokratin har fördjupats och att det därför framstår som ganska orimligt att så där oövertänkt bara riva ned en organisation, som finns på plats och som kan utvecklas, moderniseras och förändras. Det kommer den utredning som är tillsatt att lämna förslag på. Jag tycker också att de borgerliga företrädarna borde betänka att det är varken studenter, lärare eller universitetens och högskolornas ledningar som driver frågan om avveckling av kårobligatoriet, utan det är politiker här i som gör det. Kårobligatoriet är nära anslutet till nationsväsendet och därmed till studenternas möjlighet att själva organisera både boende, fritid och, inte minst viktigt, studiesociala aktiviteter. Nationstraditionen och nationshusen i främst och är faktiskt en del av vårt kulturarv, och verksamheten är en viktig förutsättning för att studenterna ska kunna träffas över ämnesgränser, knyta sociala kontakter och delta i meningsfulla aktiviteter i anslutning till studierna. Det är faktiskt en väldigt viktig del av studentlivet. Jag tror att många av oss har upplevt det så också. Det är mycket värdefullt inte minst för de utländska studenterna. Men det är också värdefullt för studenternas personliga och sociala utveckling, alltså för deras bildningsresa. Dessutom skulle studentkårernas ekonomi kunna komma att undergrävas genom att de förlorade avgiftsintäkterna och genom att de fastigheter som kårer och nationer äger skulle beskattas på ett annat sätt om man förlorade sin skatterättsliga status. Det är, tror jag, ganska osannolikt vi får väl se vad utredningen kommer fram till att vi skulle få en speciallagstiftning som just är riktad till studentkårerna. En sådan speciallagstiftning skulle förmodligen på sakliga grunder avvisas redan av Lagrådet. Det finns faktiskt en rad stiftelser och organisationer som på lika goda grunder, skulle jag vilja säga, skulle kunna hävda att de också borde skattebefrias. Jag tror alltså att vi måste tänka igenom det här ordentligt. Att slopa kårobligatoriet får inte äventyra studenternas självförvaltning och självbestämmande. Då skulle det finnas en uppenbar risk att vi i stället skulle få finansiera de här aktiviteterna genom statsbudgeten. Då skulle studentkårerna berövas den styrka och den frihet som de har . De skulle bli mycket mer beroende av statsmakternas generositet. Sedan ska jag prata lite grann om det som vi har en del motioner om. Jag tänkte ta upp några frågor som rör lagen om likabehandling av studenter i högskolan som slår fast att studenter oberoende av kön, etnicitet, religiös åskådning, sexuell läggning eller funktionshinder ska behandlas likvärdigt. Denna huvudregel är i de flesta fall självklar. Avsteg kan endast accepteras då det gäller intressen som uppenbart är överordnade förhindrandet av diskriminering i högskolan. Men tycks det råda osäkerhet om hur denna undantagsregel ska tolkas. Det har inneburit att lärosätenas arbete med att öka mångfalden i högskolan har fördröjts, något som vi beklagar. pratade vackert om att mångfald var en av de grundläggande principerna för . Men det gällde mångfald av lärosäten. Vi tycker att det är väldigt viktigt att universiteten och högskolorna också har en mångfald av studenter med olika bakgrund, olika etnicitet, olika religion och så vidare. Det är en viktig fråga. Jämställdheten är en politisk viljeyttring som samtliga partier har kommit överens om. Jämställdhetssträvan har också skrivits in i styrdokumenten för både skolan och högre utbildning. När det gäller högskolan finns det en bestämmelse i högskolelagen om att jämställdhet mellan kvinnor och män alltid ska iakttas och främjas i högskolans verksamhet. Men för att kunna leva upp till den paragrafen krävs kunskap om könsmaktsordningen, om kvinnors och mäns olika livssituation, om feministiska teorier och om samhällsanalyser. Vi menar att det på högskolenivå borde skrivas in dessa kunskapsaspekter om jämställdhet i examensordningarna. Det gäller alla examina, men särskilt viktigt är det för de utbildningar som leder till yrken där man arbetar med människor, såsom läkare, sjuksköterskor, jurister, socionomer, psykologer och så vidare. Vi tycker också att genuskunskaper bör prioriteras i all fortbildning av personer i just dessa yrken. Med detta vill jag yrka bifall till vår reservation 44 under punkt 31. 144 () replik: nämnde mitt namn, men sedan sade hon någonting annat, nämligen att det är politiker som driver att kårobligatoriet ska avskaffas. Det stämmer inte. En lång rad studentkårer i har på sitt eget program uppfattningen att kårobligatoriet ska avskaffas just därför att man upplever att det inte är den optimala formen för ett modernt demokratiskt studentinflytande. Det här är en rörelse hos väldigt många studenter, och det finns också på många håll ett gott stöd för uppfattningen att kårobligatoriet är gammaldags och förlegat. Det vore tacknämligt om höll fast vid den uppfattning som artikulerar åtminstone senast jag läste i ert partiprogram att man är emot kårobligatoriet. I ena sekunden säger att det är principiellt tveksamt, i nästa sekund säger hon att hon inte vill stödja förslaget om att ta bort kårobligatoriet. Då avslöjar hon ett slags vinglighet som gör att vi snart kan veta vad står för när det verkligen kommer till kritan. Finns det fler punkter, , i Vänsterns partiprogram som vi kan stryka, för när det kommer till omröstning gäller de inte längre? Sedan vill jag också passa på att fråga och om utbildning till olika yrken: Anser att det finns en plats för yrkesutbildning också i svensk högskola? 145 () replik: Om man tittar i universitetens och högskolornas utbud finns det väldigt gott om yrkesutbildningar. Med den nya möjligheten att förlägga kortare utbildningar om 80 poäng för yrkeshögskoleexamen har dessa möjligheter faktiskt ökat.