prot · GS09102 · 2005-04-11 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Meddelande om allmän debattimme Tredje vice talmannen meddelade att information om den allmänna debattimmen efter voteringen kl. 9.00 delats ut till kammarens ledamöter. 3 § Svar på interpellation 2004/05:484 om ägarlägenheter och ökad mångfald inom boendet 1 Samhällsbyggnadsminister (): har frågat om jag avser att dels ta initiativ till en utvärdering av reglerna om tredimensionell fastighetsindelning, dels återkomma med förslag om ägarlägenheter. Jag vill inledningsvis klargöra att de frågor som ställt till mig ligger inom justitieministerns ansvarsområde. Då bland annat tar upp ett uttalande som jag gjorde har jag valt att besvara frågorna. Frågan om ägarlägenheter har varit uppe . Jag har då försökt klargöra min uppfattning, bland annat i interpellationsdebatten . Jag upprepade detta i ett svar på en fråga från . Senast har frågan om ägarlägenheter berörts i interpellationsdebatten om åretruntboende i skärgården . har vi en mångfald inom boendet: hyresrätt, kooperativ hyresrätt, bostadsrätt och äganderätt. När det gäller så kallade ägarlägenheter bedömde och regeringen att det inte borde införas några regler om äganderätt till enskilda lägenheter i flerbostadshus. Jag ser inte heller nu något skäl att göra någon annan bedömning. När det gäller frågan om utvärdering är jag allmänt av den uppfattningen att olika offentliga åtgärder bör utvärderas. När det gäller reglerna om tredimensionell fastighetsindelning har dock dessa varit i kraft . Reglerna trädde nämligen i kraft så sent som . Regeringen har tidigare ansett att det ska göras en uppföljning av reglerna om just tredimensionell fastighetsindelning. Enligt vad jag har inhämtat från anses det dock ännu för tidigt att ta initiativ till en sådan uppföljning. 2 (): Jag börjar med att tacka för svaret. Statsrådet anger olika debatter. Datumen finns angivna i statsrådets svar. Vad gäller motiveringar till ett nej till ägarlägenheter har de debatterna delvis avsett andra bostadspolitiska frågor. Jag kan lova statsrådet att jag mycket noggrant har följt vad som har sagts från kammaren och också läst protokollen. Jag vill börja med att ta upp frågan om ägarlägenheter och återkomma till frågan om statsrådets uttalanden. Jag menar att det egentligen inte finns några juridiska problem med ägarlägenheter. Det är min ståndpunkt. Det finns i många, många länder. I infördes ägarlägenheter 1966, i . I har ägarlägenheterna blivit populärare än bostadsrätterna. I ombildas alltfler till så kallade eijersektioner. I finns det i många, många länder ägarlägenheter, så även i och i . De finns spridda globalt. Man kan konstatera att av bostadsbeståndet i är ägarlägenheter. Fördelarna är också många. De gör äganderätten mer genomsynlig. Det är enklare för alla aktörer att förstå de äganderättsliga förhållandena. Det leder till billigare finansiering, vilket kan vara möjligt på många sätt. Beskattningen blir enklare. Det här är också något som gillas, inte minst av bostadskonsumenterna. Det finns många andra positiva fördelar som jag avser att komma med i kommande repliker. Det som jag tycker är intressant är citaten från statsrådet, om man tittar på vad statsrådet har sagt i de olika debatterna. Jag kan konstatera att det finns tre egentliga huvudskäl för statsrådet och regeringen att säga nej. Det första brukar vara riksdagsbeslutet, att har sagt nej. Då kan jag tala om för statsrådet att det finns en betydande majoritet i riksdag för ägarlägenheter om regeringen skulle vilja göra någonting på detta område. Det andra är att den så kallade utvärderingen av lagstiftningen om tredimensionell fastighetsindelning inte är gjord. Statsrådet själv tog upp frågan i en debatt om skärgårdsboende med att en utvärdering borde göras och att den också skulle innefatta skärgårdsboendes möjligheter utifrån den här lagstiftningen. Statsrådet har i ytterligare en debatt anfört att utredningen om ägarlägenheter inte var tillfyllest. Det är ju också en fråga som i så fall går att lösa, om statsrådet då åtminstone är tydlig med vilka problem det är med den tidigare utredningen som statsrådet anser inte vara tillräckligt utförligt motiverade. Alla de här tre faktorerna går ju faktiskt att åtgärda. Jag ser inte dessa vara skälet till att man så envetet från statsrådets och regeringens sida säger nej. Då är frågan: Vad är dagens besked? Om de här tre motiveringarna går att lösa, varför är det så svårt att få gehör hos regeringen i den svenska bostadspolitiken när våra grannländer har infört detta? Det är en upplåtelseform som fungerar. Det är ett mycket vanligt sätt att äga en lägenhet i ett flerbostadshus i och ute i världen. Vad gör svenska förhållanden så unika att det är fullständigt omöjligt, trots att argumenten brister, att få till stånd en sådan utveckling i ? 3 (): Jag vill också försöka komplettera frågeställningen lite grann här med anledning av den interpellation som har ställt. Det är naturligtvis så som ministern skriver, att det är som formellt har frågan. I grunden är det ändå en bostadspolitiskt intressant fråga. Då är det inte så konstigt om initiativet skulle kunna komma från samhällsbyggnadsministern. Jag skulle nästan se det som naturligt i sammanhanget. när jag har deltagit i debatten om ägarlägenheter tycker jag att den har präglats av ett tydligt motstånd, ett passivt motstånd, från regeringens sida mot att få fram lösningar kring ägarlägenheter. Det har pågått ända sedan tillkännagivandet 1999 när man skulle ta fram regelverket. Det tog ju innan första förslaget kom fram. När det väl kom fram och har diskuterats har vi haft debatter utifrån bostadsutskottens betänkanden. Så sent som , , var det socialdemokratiska huvudargumentet att de fastighetsrättsliga frågorna i det närmaste var olösliga. De gick inte att ordna. Det var det som var huvudargumentet den gången. Det kan man avfärda som mycket överdrivna farhågor. I ett land som har vi ett lantmäteri, samfällighetsföreningar och sådant som har fungerat under många årtionden på ett mycket bra sätt. Det är inte svårare att ordna de frågorna i ett hus där man äger lägenheterna än i ett bostadsområde där man har radhus, gemensamma garage och sådana saker. Det går ju faktiskt att lösa det. Det är inte helt ointressant att få höra om samhällsbyggnadsministern har någon grundläggande inställning till ägarlägenheter som företeelse. Förre bostadsministern klargjorde mer eller mindre tydligt att han inte var intresserad över huvud taget att införa detta. Egentligen spelade det ingen roll vilka argument vi kom med. Om man har den inställningen kan man bara hitta hindren. Det går säkert att hitta så många hinder att man kan säga nej. Om man gör det av rent ideologiska skäl följer fel debatt på något sätt. Man diskuterar problemen kring regelverken när man egentligen inte vill införa dem. Man ser inte ägarlägenheterna som en möjlighet att öka valfriheten, bostadsbyggandet och att få vissa finansiella fördelar. Även det okonventionella som togs upp om skärgårdsboendet är ett argument i sammanhanget som vi inte har haft med i debatten tidigare men som kan vara nog så intressant. De möjligheterna måste man se. Om man däremot bara ser det som ett hot att vi ska införa ytterligare en upplåtelseform kan man säkert stoppa det här, så länge man har majoritet, egentligen hur länge som helst. Jag kan rimligtvis inte se att mångfalden, som togs upp i svaret och som naturligtvis är bra, skulle kunna ta någon skada av att man breddade det här något. 4 Samhällsbyggnadsminister (): hoppades att hon skulle få tydliga besked. Det tycker jag att hon fick i interpellationssvaret, men jag utvecklar och förtydligar det gärna. Den första frågan gäller ägarlägenheter. Jag ser inget behov av ägarlägenheter. Vi gör olika bedömningar, och så är det ofta och ska vara, i den politiska debatten. Som jag och regeringen ser det har vi en mångfald av upplåtelseformer, och det ska vi ha; det är väldigt viktigt för bostadspolitiken och för möjligheterna till valfrihet. Men den stora fråga som jag ser det och som delvis hör ihop med detta är att min stora kamp i dessa tider handlar om hur vi bevarar och utvecklar hyresrätten, vilket jag tycker för mångfaldens och valfrihetens skull är en oändligt mycket större och viktigare fråga än denna om ägarlägenheter. Jag har gett ett tydligt svar, måhända icke godkänt utifrån och horisont. Jag ser inget behov av ägarlägenheter. Däremot ser jag ett stort behov av att fortsätta att utveckla mångfalden, inte minst hyreslägenheternas möjlighet till fortlevnad och utveckling, vilket bland annat handlar om och som vi kommer att återkomma till. Det andra tydliga beskedet gällde den tredimensionella fastighetsbildningen, där jag sade, vilket jag upprepar, att den ska utredas. Det råder ingen tvekan om det. Jag tycker att det var en intressant infallsvinkel på detta när vi hade diskussionen om skärgårdsboendet. Jag tycker också att det är rimligt att säga att det är alldeles för tidigt att göra en utvärdering. Systemet har funnits . Här är det ingen skillnad i åsikter. Vi ska utvärdera det systemet, men det är något tidigt att redan nu ta det initiativet. Två tydliga besked kanske inte godkända utifrån vad tycker, men ändå tydliga utifrån hur regeringen har förhållit sig och fortsätter att förhålla sig i de här frågorna. 5 (): Jag ser inget behov, säger statsrådet, och det får statsrådet tycka. Hon har all rätt att ha den uppfattningen. , som kanske ringer ungefär en gång i kvartalet och också de övriga bostadskonsumenter som hör av sig, har att ta fasta på statsrådets besked. Jag kan säga att blir det och det jobbar vi stenhårt för en annan majoritet och en annan regering har och alla andra som hör av sig hopp om att det kommer bli ägarlägenheter även i . Jag som bostadspolitiker gör inte bedömningen hur folk ska bo. När människor hör av sig och säger att ägarlägenheter skulle kunna innebära att de kan kompletteringsbebygga en stadsdel eller bygga utgående från den befintliga fastigheten, då säger: Helt okej! Vi får titta på om lagstiftningen är ett hinder. Går det att öka bostadsbyggandet kommer jag att göra allt jag kan för att riva de hinder som finns. Jag ser också möjligheter att lösa de befintliga problemen för bostadsrättsföreningar med gästhyresgäster, med att man också kan se till att få ett inskränkt offentligt ägande i ett befintligt bestånd. Det handlar om jourlägenheter. Det handlar också om de oäkta bostadsrättsföreningarna, som bestraffas för att de har en vårdcentral i bottenplan och hamnar i en annan kategori. Det finns mängder av utmaningar med befintliga upplåtelseformer, där man också skulle kunna hitta en lösning genom denna form. Men huvudpoängen för mig när jag för den här debatten är att möta de bostadskonsumenter, enskilda boende och människor som hör av sig och säger att de har bott utomlands, i , och har sett hur det är i , och frågar varför de svenska förhållandena är så unika att socialdemokrater i säger nej när socialdemokrater i andra länder säger ja. Det är en oerhört väsentlig diskussion att föra. Då spelar det ingen roll vilka argument vi för fram från talarstolen, om riksdagsbesluten och utvärderingar med mera som jag vill påvisa inte är skäl nog, för vill man inte så vill man inte. Det är naturligtvis också ett svar. Jag kommer att fortsätta att argumentera för varför man måste försöka eliminera de hinder som finns. Om av bostadsbeståndet och nyproduktionen skulle vara ägarlägenheter innebär det tusentals nya bostäder i . Jag är inte beredd att säga nej till den typen av förändringar. Forskare påvisar att äganderätten skulle bli mer transparent och att man kan hitta nya spännande och billigare former för finansiering. Ett uppdrag som statsrådet har gett till en utredning är just att se över möjligheterna att finansiera sitt boende. Om det här är en pusselbit i det, vilket många anser det vara, tycker jag att man ska våga pröva det. Men återigen: Är det en utredning som inte tillfredsställer regeringen och statsrådet finns det möjligheter att komplettera den. Jag har mycket svårt att förstå argumentet att statsrådet inte ser något behov. Det får ytterst väljarna och våra medborgare ta ställning till. Men jag menar att regeringen då är svaret skyldig hur man ska hitta lösningar på de befintliga bekymmer med den upplåtelseformen som finns för just flerbostadshus. Där finns det väldigt mycket utmaningar. Jag ser möjligheter med ägarlägenheter. Jag ser inte det som ett hinder för att värna hyresrätten. Tvärtom för att värna hyresrätten behövs helt andra åtgärder. Det vore intressant att få veta när förslaget om hyresrättsliga frågor kommer i det avseendet. 6 (): Det är naturligtvis inte så väldigt förvånande att jag delar uppfattning när det gäller bedömandet av behovet. Det är i många sammanhang så att vi här i ser med uppifrånperspektivet och försöker fundera kring vad människor har för behov. Det tycker jag är helt felaktigt. Tycker man att det inte finns något behov av att tillåta ägarlägenheter, kommer det att visa sig att det blir den marginella företeelse som förre bostadsministern en gång förebådade att det skulle bli. Då är det marknaden som har bestämt detta. Precis som säger finns det inget motsatsförhållande, att vi måste göra det ena eller det andra, utan hyresrätten är absolut lika viktig för oss i som för regeringen. Jag kan inte tänka mig något annat. När det gäller utvärdering av tredimensionell fastighetsbildning är jag egentligen väldigt pessimistisk om vad den kommer att innehålla med tanke på den debatt som var när den en gång infördes. Det var problem kring att den knappt skulle kunna fungera med de restriktioner som man då redovisade. När vi drev frågan om att lägga in enskilda ägarlägenheter sades det att det absolut inte skulle fungera. I och för sig skulle jag bli väldigt glad om man i en sådan utvärdering ytterligare genomlyste frågan om bristen på ägarlägenheter. Jag är lite pessimistisk om den nuvarande regeringen kommer att göra en sådan genomlysning. Jag tror att man kommer att göra en utvärdering utifrån det storskaliga perspektivet, att det egentligen inte gäller i den här frågan. Men samhällsbyggnadsministern kan rätta mig om jag har fel i det fallet. 7 Samhällsbyggnadsminister (): Vi lär väl inte övertyga varandra, även om vi tar alla repliker här. Vi lär säkert återkomma till det som också mycket riktigt var inne på när det gäller helheten i bostadspolitiken och vilken roll hyresrätten kan ha och hur vi bedömer den. Jag vill upprepa två frågor. Den ena handlar om det tog upp. Jag tycker att vi självfallet ska, som jag har sagt tidigare, utvärdera den tredimensionella fastighetsindelningen. Jag vill också upprepa att det kan vara befogat att se särskilt på just skärgårdsboendet. Det tog jag intryck av i interpellationsdebatten, och det bär jag med mig när regeringen tar ställning till att utvärdera den reformen. Det andra jag vill säga handlar om något jag tycker blir lite problematiskt med sätt att resonera. vill ha ägarlägenheter, säger . Eller det finns i andra länder förlåt, det kanske var så det var. Men då drog direkt slutsatsen att inför man ägarlägenheter blir det ett ökat bostadsbyggande. Är det så säkert? Eller skulle det bli en omfördelning av redan befintligt byggande? Det är ju ett antal sådana frågeställningar som också delvis avgör vilket behov vi ser och det gör vi olika eftersom formen blir viktig för , vilket den inte är för mig. Jag fortsätter att slåss för mångfalden i upplåtelseformerna och för att utveckla de former vi har. Jag fortsätter också med en dåres envishet att tycka att jag inte ser något som helst behov av att införa ägarlägenheter. 8 (): Svaret på den frågan, samhällsbyggnadsministern, kommer vi i alla fall inte att få med den nuvarande politiken. Så länge vi inte ens har möjligheten att pröva om det skulle bli fler eller inte kommer vi inte att få svaret på den frågan. Jag tror däremot att det finns skäl, självfallet, till att denna lagstiftning finns i andra länder. Jag har läst ett antal rapporter, utvärderingar och bostadspolitiska inlägg från de övriga länderna och kan konstatera att där har ägarlägenheterna en roll att spela. Man ställer inte heller den formen mot hyresrätten, bostadsrättsföreningen etcetera som form, utan man ser den som ett komplement, en form bland flera. Som jag uppfattat det har den också bidragit till att man byggt bostäder inte minst i lägen där det ibland är väldigt svårt att hitta former för att bygga utifrån andra förhållningssätt. Avslutningsvis, fru talman, skulle jag vilja citera vad två forskare vid KTH sagt i ett debattinlägg i samband med debatten kring tredimensionell fastighetsindelning: Vi kan enbart se fördelar med ägarlägenheter, inte minst ur ekonomisk och juridisk synvinkel. Till saken hör att den utredning, som ligger i byrålådan, kom fram till en lösning som troligen är den mest genomtänkta i hela världen. I t.ex. , där s.k. condominiums är den vanligaste boendeformen i flerbostadshus, är lagstiftning och avtalsformer betydligt mera risiga. Ändå fungerar det! Precis som statsrådet har anmärkt kommer statsrådet att stå fast vid sin uppfattning, och jag kommer att stå fast vid min. Mitt budskap till och alla andra är att jag kommer att fortsätta att kämpa för att även ska få ägarlägenheter. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2004/05:485 om prövning av vindkraftverk 9 Samhällsbyggnadsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att särbehandla vindkraften i förhållande till motsvarande industriell verksamhet vid prövning enligt och . Om så är fallet efterlyser han de skäl som talar för en sådan särbehandling. Bakgrunden till frågan är att jag i samband med att jag redovisat min syn på energipolitiken uttalat att plan- och bygglagens och regler ibland leder till onödigt långdragna tillståndsprocesser. Jag har också framhållit att jag anser att det behövs förenklingar i de nuvarande regelsystemen. Som ett direkt svar på fråga vill jag svara att det inte är aktuellt att särbehandla vindkraftsetableringar i dessa avseenden. Att ställa om energisystemet mot förnybar energi är en central uppgift för samhällsbyggandet. har antagit ett ambitiöst planeringsmål för vindkraften som innebär att fysiska förutsättningar ska skapas för en vindkraftsproduktion om . Detta bör kunna underlättas och stimuleras genom en framsynt planering hos statliga och kommunala myndigheter. Regeringen har därför gett länsstyrelserna i uppdrag att i samarbete med berörda kommuner och i dialog med berörda intressen utarbeta ett planeringsunderlag för utbyggnad av stora vindkraftsanläggningar. Resultaten av arbetet kommer att bli ett mycket viktigt underlag för kommunernas planeringsarbete och i tillståndsprövningen av enskilda projekt enligt och . Länsstyrelserna ska redovisa resultatet av uppdraget vad avser landområden och för havsområden . Som stöd för den fortsatta planeringen har också pekat ut ett stort antal områden som myndigheten bedömt vara av riksintresse för vindkraft, alltså områden som är särskilt lämpliga för elproduktion. Som angett i interpellationen arbetar nu en parlamentarisk kommitté med översyn av och en kommitté med översyn av . ska enligt sina direktiv bland annat redovisa vilka åtgärder som kan vidtas i syfte att effektivisera beslutsprocessen enligt PBL och förkorta dess längd. Kommittén ska också redovisa vilka lagstiftningsåtgärder som behövs för att uppnå en så effektiv och smidig samordning som möjligt mellan plan- och bygglagstiftningen och med flera lagar. Kommittén ska vidare överväga och redovisa åtgärder för att stärka demokrati- och rättighetsperspektiven. Ett slutbetänkande ska lämnas . har bland annat haft i uppdrag att se över möjligheterna att effektivisera och förenkla miljöprövningen. Kommitténs betänkande i denna delfråga har remissbehandlats, och regeringen har beslutat att överlämna propositionen En effektivare miljöprövning till . I den föreslås en rad förändringar. Det övergripande syftet är just att effektivisera prövningen, det vill säga att göra den snabbare och enklare utan att åsidosätta hälso- och miljöskyddskraven. En utgångspunkt är att hålla handläggningstiderna så korta som möjligt utan att försvåra möjligheten att uppnå miljömålen eller åsidosätta allmänhetens rätt till insyn och deltagande. Som framgår av vad jag nu angett pågår det ett aktivt arbete med att effektivisera de processer som styrs av PBL och . Värnandet av miljön och rättssäkerheten för den enskilde sakägaren får dock inte äventyras till följd av dessa förändringar. 10 (): Jag får tacka för svaret. Jag får väl säga att jag i grunden är nöjd med beskedet från samhällsbyggnadsministern att det inte är aktuellt att särbehandla vindkraften vid miljöprövningar. Jag kanske läste för mycket mellan raderna, men i de texter jag läste tyckte jag inte att det riktigt framgick att detta var generella regelförändringar. Men det är väl bra att vi har samma uppfattning i den frågan. Sedan delar samhällsbyggnadsministern och jag en annan uppfattning, nämligen att värnandet av miljön och rättssäkerheten för den enskilde sakägaren inte får äventyras, att effektiviteten i miljöprövningsprocessen inte får sätta detta på spel. Där har vi två grundläggande saker som vi faktiskt kan samarbeta om . Problematiken kring vindkraftsutbyggnaden blir naturligtvis lite tudelad när och regeringen diskuterar frågan. Å ena sidan har vi så pass olika syn på inriktningen av energipolitiken, och å andra sidan har vi den förhoppningsvis gemensamma ambitionen att förenkla och effektivisera miljöprocessen. Det är ju dessa två ingredienser som finns i detta. har i många motioner framfört att vi vill ha generella förenklingar i PBL och , att de är mycket angelägna och att de bör komma till . Vi har också påpekat och där har vi tydligen samma uppfattning att en vindkraftsanläggning ska räknas som en industriell anläggning vilken som helst. Det finns ju konflikter också kring vindkraft som är ganska påtagliga inom vissa områden. Sedan skiljer sig naturligtvis från regeringen genom att vi inte har satt upp målen på samma sätt. Vi säger att inhemsk energiproduktion ska prövas utifrån mer generella krav på inverkan på miljö och hälsa och ser inte energiproduktionsmetoden som ett politiskt beslut i sammanhanget. Låt oss dock lämna den frågan, fru talman. Samhällsbyggnadsministern tog upp den kommunala nivån som en viktig nivå att samarbeta med i sammanhanget. När denna typ av nationella mål förs ned för genomförande ute i lokalsamhället är det naturligtvis oerhört viktigt att kommunerna rent generellt får instrument i regelverken så att man kan genomföra dessa mål utan att tumma på det lokala inflytandet. Kommunerna har naturligtvis även i detta sammanhang en nyckelroll. Och många kommuner tar ett stort ansvar genom att jobba med detaljplaner och områdesbestämmelser för att styra upp vindkraften utan att de egentligen känner något större behov av att man utser områden som riksintresse. Just det utpekande som har gjort kan man kanske sätta en hel del frågetecken kring också. Det som är viktigt i sammanhanget är att arbete nu har fördröjts . Det kan ju hända av naturliga och förklarliga skäl, men har vi äntligen en slutpunkt när det gäller både PBL- och Miljöbalkskommittéernas arbete. Då skulle jag vilja höra med ministern vad som händer sedan. Finns det en tidsplan för hur man ska gå vidare med detta? En mängd bra förslag förändrar trots allt inte verkligheten i ett slag. De måste ändå överföras till att ändra i lagstiftningen. Har regeringen funderat på vilka tidsramar detta kan ske inom? 11 Samhällsbyggnadsminister (): Det var bra att , till skillnad från i den förra interpellationsdebatten, var någorlunda nöjd med det här svaret. Det tycker jag var viktigt, så att inte det inlägg som jag gjorde om energipolitiken i stort kom att uppfattas på det sätt som hade gjort.