prot · GS09130 · 2005-05-31 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Arbetstid vid vägtransporter Föredrogs trafikutskottets betänkande 2004/05:TU15 arbetstid vid vägtransporter (prop. 2004/05:132). Kammaren biföll talmannens förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 3 § Arbetstidsfrågor för flygpersonal m.m. Föredrogs trafikutskottets betänkande 2004/05:TU12 Arbetstidsfrågor för flygpersonal m.m. (prop. 2004/05:134). Kammaren biföll talmannens förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 4 § Ett utvidgat skydd mot könsdiskriminering Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2004/05:AU7 Ett utvidgat skydd mot könsdiskriminering (prop. 2004/05:147). 1 (): Inledningsvis vill jag säga att självfallet står bakom samtliga reservationer som vi har skrivit under, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation nr 1. Det moderata jämställdhetsidealet är frihet för alla individer. Kvinnors och mäns liv ska inte bestämmas av traditionella könsroller. Ingen ska behöva känna krav på att behöva vara det ena eller det andra utifrån omvärldens förväntningar. Varje individ ska ha rätt att skapa sitt eget livsprojekt. Frihet ger jämställdhet för alla. Vi anser att jämställdhet utgår från alla människors lika värde och rätt till respekt för sin person, sina val och sina känslor, vilka de än må vara. Det är en fråga om rättvisa. Ingen ska särbehandlas, varken negativt eller positivt på grund av sitt kön eller av andra orsaker. Med det här som utgångspunkt blir det en klar skiljelinje mellan oss och andra partier i den här kammaren. Vi pratar om individer, om tron på den egna förmågan, om det fria valet och att politiken ska styra allt mindre och människan alltmer till skillnad mot dem som ropar på mer politik, mer regleringar och mer styre. Skillnaden mellan oss är stor. Vi tror på människan mer än på politiken. Politiken är till för människan, inte tvärtom. Vi moderater vill skapa en tydlig och sammanhållen lagstiftning, en enda lag med förbud mot diskriminering, oavsett om den sker på grund av kön, etnicitet, sexuell läggning eller någon annan grund. Vi föreslår därför att de fyra ombudsmännen som ska bekämpa diskriminering ska slås samman till en enda myndighet. Vi beklagar, herr talman, att regeringen fortsätter att lappa och laga i det system man har i stället för att ta ett ordentligt grepp i detta och se till att skapa ökad effektivitet och lösa olika gränsdragningsproblem. När det gäller utvidgningen av diskrimineringsförbudet, den föreslagna 9 §, vill vi höja inte bara ett utan fler varnande fingrar i luften. Själva tillämpningen av den riskerar att få konsekvenser som man troligen inte har tänkt sig. Ett sådant exempel är tjejtaxan hos vissa taxibolag. Tjejtaxa, det som gör att det blir billigare för flickor att åka taxi hem och minskar risken att de utsätts för brott, kommer att anses diskriminerande och kan alltså inte tillämpas . Resultatet blir att 9 § kan komma att försätta kvinnor i en mer otrygg situation än den de har . Det är en försämring för kvinnorna. Blev det någon ökad jämställdhet av det? Är det verkligen den effekt som Socialdemokraterna och stödpartierna vill ha? Uttalanden som att alla män är djur eller allmänna resonemang om att alla män är potentiella våldtäktsmän är förnedrande, inte bara mot en humanistisk människosyn utan också mot alla de män som faktiskt inte förtrycker kvinnor. var jag med på ett som en organisation som är väldigt omtalad i medierna hade i min hemkommun. Jag skrev senare om det så här: Det fanns ett sådant raseri, en sådan aggressivitet hos dessa kvinnor gentemot halva befolkning som jag överhuvudtaget upplevt. Här i kammaren kan jag nämna ett enda exempel. Man sade att det var sunt och naturligt att som kvinna använda hat i motprocessen mot män. Efter att ha läst de sånger som styrelsen sjöng om män under festkvällen den gången, vi kokar dem och vi bränner dem, var jag bekymrad och upprörd. Hat är ingen bra grund att bygga en god framtid på. Det löser inga problem, varken på arbetsmarknaden eller i hemmet. Jämställdhetsarbetet är inget krig som man vinner eller förlorar. Det borde vara ett gemensamt projekt som utmynnar i ett vinna-vinna-läge för alla. I finns det inga talibaner. Det finns män, och det finns kvinnor. Med gemensamma krafter kan vi tillsammans åstadkomma det som behövs. För det finns tyvärr fortfarande alldeles för mycket att arbeta med i jämställdhetsarbetet. Män har mer makt och inflytande än kvinnor. Män tjänar mer än kvinnor. Kvinnor finns i offentlig sektor, män i den privata. Chefer är mestadels män, utom i just . Det är också mycket bekymmersamt att konstatera att alldeles för få kvinnor startar företag. startades det 34 00038 000 företag . För varje kvinna som startade ett var det två män som startade var sitt. Det är väl paradoxalt att det finns en så stark motvilja i mot framväxten av en ny tjänstesektor för sådana uppgifter som tidigare utförts som obetalt och obeskattat arbete av kvinnor, i första hand hemmavarande. Att utveckla just den sektorn borde rimligen ses som en jämställdhetsfråga, särskilt om man anser att det är viktigt att kvinnors ekonomiska makt och inflytande ökar. Men i det socialdemokratiska ska kvinnor och män inte få köpa alla former av hushållstjänster. Snickare i hemmet är okej, gärna det. Målare i hemmet är okej, gärna det. Men lika rätt som Socialdemokraterna och stödpartierna tycker att det är att få göra avdrag för manliga hushållstjänster lika fel tycker de att det är med de kvinnliga. Måla fönsterkarmar men inte putsa fönster är socialdemokratisk logik och jämställdhet. Båda uppgifterna behöver göras oavsett om det är en man eller en kvinna som utför dem. Men Socialdemokraterna gör mannen och hans arbete till norm för vad som ska kunna subventioneras. Hellre blundar man för svartjobb i hemmen än öppnar upp för möjligheten till en ny arbetsmarknad. Det finns möjlighet till nya arbeten för en del och möjlighet att kunna ta ett ökat ansvar utanför hemmet för andra. Men det säger och stödpartierna nej till. Mannens arbetsuppgift är norm och kan göras avdragsgill. Kvinnans är det inte. Vi moderater beklagar denna inställning och kommer tillsammans med de andra partierna i alliansen vid ett maktskifte 2006 att se till att genomföra avdragsrätt för hushållsnära tjänster och därmed ge ökade möjligheter för många kvinnor. 2 (): För att jag inte ska glömma det börjar jag med att yrka bifall till reservationerna nr 2 och 9 och står naturligtvis bakom alla våra enskilda och gemensamma reservationer. Det börjar nästan bli en kär tradition att påminna om statsministerns löfte till alla kvinnor på 2001 den dagen då statsministern kommer ihåg att han är feminist. Då lovade han att de osakliga löneskillnaderna inom offentlig och privat sektor skulle vara åtgärdade . Vi skriver nu 2004. I går kom det siffror från som visar att män tjänar mer än kvinnor. Kvinnorna i tjänar nu alltså av en mans hundraprocentiga lön. Det stärker trenden att lönegapet ökar i detta världens mest jämställda land. Trots att lönediskriminering har varit förbjudet i lag , och trots statsministerns utlovade nollskillnad i lönerna har vi alltså en uppenbar lönediskriminering kvar. Regeringen brukar jämföra löneskillnaderna främst med andra länder inom EU för att finna stöd för sin politik. presenterade en rapport som glädjande nog visade att och ligger i täten vad gäller jämställdhet. Detta används nu friskt av socialdemokrater för att understryka hur fantastiskt bra vi är på jämställdhet i . Missförstå mig inte. Jag är också överlycklig över att vi ligger i topp på den listan. Något annat hade inte varit något annat än en katastrof för ett land som arbetat aktivt med jämställdhetsfrågorna . Sanningen är fortfarande att vi är bäst i en tävling där alla tävlar om jumbopriserna. Dessutom tar rapporten i stort fasta på jämlikhet lika mycket som jämställdhet. När det gäller jämlikhet är vi fortfarande duktiga i . Utspritt över hela kollektivet kvinnor det är så regeringen med samarbetspartier vill se oss, som en homogen klump kvinnor har vi i högre grad inflytande i . Vi har högre utbildning och god hälsa om man jämför med kvinnorna i till exempel , forna eller . Det är väl självklart. Något annat hade inte varit annat än en skam. Det är ännu hyfsat jämlikt i för kvinnor. Vi kanske ska säga att för kvinnor födda i är det fortfarande hyfsat jämlikt. Vad man inte tittar på från regeringshåll är andelen kvinnor med högre inkomster, andelen kvinnor med eget kapital, andelen kvinnor med chefspositioner. De andelarna är mindre än i andra länder. När det gäller andelen kvinnor i de högre löneskikten hamnar faktiskt bland de sämsta i EU. Man skulle kunna drista sig att säga att den något mindre löneskillnaden i i själva verket beror på att lönespridningen är sämre i . Det är alltså i själva verket svårare för svenska kvinnor att göra lönekarriär i än det är för utländska kvinnor i sina hemländer. Om detta och orsakerna bakom siffrorna pratar regeringen naturligtvis inte. Vi i anser att det är dags att genomföra en ny löneskillnadsutredning för att på nytt kartlägga och analysera löneskillnaderna, osakliga såväl som sakliga skiljelinjen där är väldigt svår att dra samt orsakerna och förklaringarna så att vi skulle kunna få en riktig grund för en debatt . För att komma till rätta med de egentliga löneskillnaderna och orsakerna bakom dem krävs att man har ett öppet sinne för nya lösningar och att man gör upp med de gamla strukturerna. Socialdemokraterna har makten. Ni skulle kunna göra något åt de här strukturerna. I stället vaktar ni på dem. Hellre än att riva hinder som skulle ge kvinnor möjlighet att styra över sina egna liv ska det lagstiftas om att ge kvinnor börsstyrelseplatser, och det ska skapas nya dyra fluffiga luddiga myndigheter. Det är ett kraftfullt agerande från ett regeringsparti. Vi vet att en majoritet av arbetsgivarna fortfarande inte följer jämställdhetsplanen. Varför ser ni inte till att facket och JämO fullgör det ansvar som har ålagts dem? Varför får man böter om man kör utan bilbälte men i bästa fall ett påpekande om man kör utan jämställdhetsplan? Finns det lagar ska de vara ändamålsenliga. De ska följas, och om de inte följs ska det svida åtminstone i plånboken. Frivilliga lagar kan inte ens betraktas som en politisk viljeyttring från vilken sida de än kommer. JämO måste ha en tydligare roll. Lagens bestämmelse om att JämO i första hand ska försöka få arbetsgivare att följa lagen frivilligt måste slopas. Finns det en lag ska den följas, punkt och slut. Ett ytterligare tecken på regeringens rutinmässiga hantering av jämställdhetsfrågan är propositionen om det utvidgade skyddet mot diskriminering som vi sannolikt kommer att fatta beslut om här . Låt mig, för att undvika spekulationer, säga att välkomnar alla förslag i propositionen utom den som avser 9 § om förbud mot diskriminering. Förslaget som gäller diskriminering gäller varor, tjänster och bostäder och präglas av avsaknad av en genomgående analys av diskrimineringsbegreppet och hur det till exempel förhåller sig till regeln om positiv särbehandling. Debatten och jämställdhetsarbetet blir lätt absurda när denna lagstiftande församling ägnar sig åt att förbjuda olika taxor för taxi den så kallade tjejtaxan eller till och med diskuterar huruvida det kommer att vara lagligt eller inte för hårfrisörskan att ta olika taxa när hon klipper en man och när hon klipper en kvinna. Är det detta vi ska syssla med när vi pratar om jämställdhet? Man skulle önska att hade börjat med att definiera vad de anser att diskriminering är. Diskriminering måste väl rimligtvis handla om att en individ blir negativt särbehandlad i förhållande till vad som är normal behandling, inte om hon blir bättre behandlad av en orsak som vi alla ställer oss bakom, nämligen det ökade våldet mot kvinnor. Jag hoppas att den senaste tidens belysning av och debatt om särartsfeministernas tentakler till och hur de i mycket har satt agendan för hur det äkta jämställdhetsarbetet ska se ut och bedrivas kommer att leda till något gott. Just nu är det en enda soppa. Jag är fullständigt övertygad om att det inte är en enskild kvinnas fel eller tillkortakommande som gör att hon tjänar av männens lön. Det är inte heller alla mäns konspiration och kvinnohat som är orsaken. Det är strukturer och traditioner i samhället som låser oss fast i mönster. är de så svåra att se att vi tror att vi gör egna fria val fast vi i själva verket är inlåsta i något annat. Förtrycket är strukturellt, men lösningarna måste vara individuella. Allt som är icke vänsterfeminism utmålas som ett hot mot kvinnor av särartsfeministerna. Sanningen är att hotet faktiskt kommer från dem som inte vill förändra jämställdhetsarbetet, de som vill fortsätta och köra till med samma metoder som man har haft och som inte fungerar. Hotet kommer inte från dem som vill riva monopol och strukturer som låser inne kvinnor. Kvinnor behöver inget särskilt skydd. Vi behöver samma möjligheter och rättigheter som män, men inget särskilt skydd. 3 (): Dagens debatt om ett utvidgat förbud mot könsdiskriminering bottnar i ett EG-direktiv. Det är ganska vanligt att vi har ett EG-direktiv som driver på i vissa avseenden, men det är vi som bestämmer utformningen och tolkningen och implementeringen, det vill säga hur vi ska genomföra detta i svensk lagstiftning. Det är en ganska vanlig ordning. Därför har också riksdagsmajoriteten ett stort ansvar för hur man genomför besluten. skyller vi på EU, men det handlar mycket om hur vi själva hanterar och genomför de olika besluten. Jag ska börja med att citera ur principprogram. Grunden för jämställdhet mellan kvinnor och män är alla människors lika värde. Kvinnor och män ska ha likvärdiga villkor, både formellt och informellt, för att kunna utveckla sin fulla potential. Jämställdhet är att båda könen får makt över sina liv, makt att forma sitt liv utifrån sina egna önskemål. Det är en viktig uppgift att undanröja traditionella föreställningar, fördomar, strukturer och juridiska hinder som försvårar och förhindrar jämställdhet mellan kvinnor och män. Så heter det i principprogram. Här finns inget könskrig. Här finns inget rätt sätt att leva. Här finns rätt att leva det liv man själv vill leva och att vara sann mot sig själv. Detta bör också prägla jämställdhetspolitiken. Det handlar om värderingar, traditioner och strukturer visst. Det handlar om hur man uttrycker sig gentemot varandra. Det handlar om könsord i skolan. Det handlar om lönesättning. Det handlar om respekt för hur man väljer att leva. Jag ska kommentera tre punkter i det här betänkandet och den här diskussionen. Det första är att vi i vår motion pekar på vikten av respekt för det civila samhället och religionsfriheten när det gäller undantag från diskrimineringsförbudet. Det handlar exempelvis om att ska kunna anställa homosexuella i sin verksamhet. Det handlar om att , som har en viss teologisk syn på vem som ska vara präst, ska kunna anställa bara män som sådana, likaså imamer som anställs i en moské. Det handlar om kvinnojourerna och liknande saker. Här fanns en oro eftersom man byter begrepp i lagstiftningen. Efter förtydligande från tjänstemän i har vi dock nöjt oss med ett särskilt yttrande i den frågan och anser inte att det är någon materiell skillnad på de nya formuleringarna i lagstiftningen. Det andra jag vill kommentera är förbudet mot diskriminering vid tillhandahållande av varor och tjänster. Här delar jag mycket av vad sagt. Det handlar om 9 §. Samtliga partier inom yrkar avslag på den utformning som paragrafen har fått. Vi skjuter frågan om diskriminering vid tillhandahållande av försäkringstjänster , men vi förbjuder taxiföretag att ha tjejtaxa för att öka tryggheten för kvinnor som exempelvis har varit ute och roat sig och vill ta sig hem på ett billigt, snabbt och säkert sätt. Det visar hur sjukt denna paragraf är formulerad. Jag tror att vi lätt drar ett löjets skimmer över jämställdhetspolitiken om vi inte ger oss på försäkringstjänster när vi vet att kvinnor får betala högre för att kunna försäkra sig för en dräglig ålderdom medan vi exempelvis förbjuder skilda åldersgränser på krogen för män och kvinnor eller tjejtaxa i taxi. 9 § är en dåligt formulerad paragraf som inte uppfyller de krav vi anser ska gälla. Den löser inte de verkliga problemen utan ger sig i stället på detaljer i vardagslivet som de flesta av oss inte upplever som det stora problemet. Jag skulle också vilja kommentera den diskussion vi haft i utskottet kring formuleringarna i betänkandet om könsmaktsordning. Det finns en formulering i betänkandet som majoriteten har envisats med att ha kvar, nämligen att det fortsatta arbetet nu ska ta sin utgångspunkt i den rådande könsmaktsordningen som innebär att kvinnor som grupp är underordnade och män som grupp är överordnade. Vi försökte få till en mjukare formulering som inte var lika kategorisk, men det avvisades av Socialdemokraterna, därav reservation 5 från vår sida. Det här är en ensidig formulering. Inte minst med tanke på den debatt som har förts efter tror jag att detta är ett farligt synsätt då det visar på att det bara finns ett enda perspektiv att analysera jämställdhetsfrågorna utifrån. Det är att göra radikalfeminismen till statsideologi, och det tror jag vore farligt och felaktigt. Är analysen felaktig leds nämligen också slutsatserna lätt fel. Det blir grupp mot grupp. Det personliga ansvarstagandet urholkas. Vad jag själv gör, vilka attityder jag själv har och vilka handlingar jag gör i vardagen blir inte lika viktigt det är strukturerna som blir viktiga och som fokuseringen riktas mot. Vi vet exempelvis att pratar om att man har ett klass- och könsperspektiv. Det är en klass- och könskamp man bedriver. Det är ett marxistiskt betraktelsesätt: Det finns någonting ovanför människorna som styr våra beteenden, och vi själva reduceras till någonting som inordnas i någonting stort som man inte riktigt kan påverka. Jag tror att detta är ett farligt synsätt eftersom det tar bort just det personliga ansvaret. Jag tror att mycket av bristen på jämställdhet i vårt samhälle handlar just om hur jag och andra beter oss i vardagen. Det är detta vi måste angripa: Vilka värderingar bär vi inom oss? Hur beter vi oss på skolgården, i arbetslivet, när vi sätter löner och när vi utformar arbetsformer inom exempelvis politiken? Med denna typ av formuleringar glömmer vi också de verkliga problemen. Jag läste en artikel på av ordförande : Vården är sjukaste arbetsplats. Inom vården arbetar ju en stor andel kvinnor. , som är aktiv socialdemokrat, skriver: Tillväxten har varit stark . Trots det är antalet sysselsatta drygt 200 000 färre än före 90-talskrisen. Den fast anställda arbetarstyrkan har minskat med en fjärdedel, cirka 450 000 personer. har de tillfälliga anställningarna ökat. Hon skriver vidare: Vårdtyngden har alltså ökat markant. Hon berättar att långtidssjukfrånvaron enligt en rapport är cirka större för kvinnliga medlemmar än för samtliga anställda på arbetsmarknaden. Detta är en oerhört dyster beskrivning av situationen inom vården, där oerhört många kvinnor arbetar. Är det då könsmaktsordningen som är problemet? Det är socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister som haft makten under de här tio åren vänsterpartister och miljöpartister mindre. har ni styrt, och ni har det här synsättet. Vi har fått fler kvinnliga fackföreningsledare under de här tio åren än . Vi har en mer jämställd riksdag. Vi har mer jämställda kommunala församlingar och landstingsförsamlingar. Vi har en mer jämställd regering sett till antalet kvinnor kontra män. Feminismen har fått en allt starkare ställning i vårt samhälle. Ändå är vården sjukaste arbetsplats! Är verkligen könsmaktsordningen den enda förklaringen? Eller är det fel värderingar och fel politik som är problemet? Visst finns det strukturer och attityder som är problematiska, inte minst i den här sektorn. Men det finns också en dålig analys, fel värderingar och en felaktig politik, och den har socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister ansvar för. Att lösa de här problemen är praktisk jämställhetspolitik. Att däremot göra radikalfeminism till statsideologi leder som sagt både till fel analys och till fel politik. Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 5. I övrigt står självklart bakom samtliga sina reservationer. 4 (): anmäldes 22 700 fall av misshandel där män misshandlade kvinnor. Det är 62 kvinnor som anmäler misshandel. Trots att det är mycket skambelagt, trots att kvinnan vet att hon riskerar att inte bli trodd, att bli ifrågasatt och att det hela kanske slutar med att det är hon själv som är orsaken till misshandeln, anmäler 62 kvinnor misshandel. räknar med ett stort mörkertal. Man säger att detta är toppen av ett och räknar med att ungefär vart femte fall anmäls. Med jämna mellanrum får vi dessa rapporter. Vi läser i tidningarna om enskilda händelser, om våldtäkter och om misshandel. Vi får rapporter med dessa gigantiska siffror, och ingen blir förvånad. Det är de här föreställningarna vi har om manligt och kvinnligt. Rapporterna och siffrorna blir som höstlöv som virvlar till och lägger sig ned, och så är det tyst. De väcker inga folkliga protester. Trots att omfattningen är så uppenbart stor och det handlar om ett samhällsproblem diskuteras frågan nästan inte. Så kommer då två tv-program som visar extrema uppfattningar inom föreningen , men som också är tendentiöst och osakligt vinklade. Det finns olika inslag i programmen. De här extrema uppfattningarna handlar om att man säger att män är djur. Jag tror till och med att man sade att män är maskiner. De allra flesta som hör det tänker ju att det här är en udda uppfattning och självklart inte många som står för. Så är det också. Det är en extrem och udda uppfattning. Men då blir det uppmärksamhet. Då blir det debatt i tv, och det blir en stor fråga. Man ger sig på kvinnojourerna i allmänhet. Man ifrågasätter politiken. Man ifrågasätter forskningen. Man ifrågasätter teorierna som ligger bakom både FN:s arbete och den svenska jämställdhetspolitiken. Det man tycker sig leda i bevis är att orsaken till allt det här är begreppet könsmaktsordning. Könsmaktsordning handlar om att man menar att det finns en ordning mellan könen som har med makt att göra och att kvinnor som grupp är underordnade män som grupp. Det paradoxala är att när debatten tar den här vändningen är det just uttryck för att vi har en könsmaktsordning, därför att det är männens perspektiv. Det är männens tolkningsföreträde. Om man i stället vände på det och skulle dra en slutsats av de här programmen utifrån den faktiska kunskap som finns om mäns våld mot kvinnor och att kvinnors erfarenhet skulle få komma till uttryck skulle man ju komma till slutsatsen: Tänk att det finns kvinnor som arbetar i kvinnojourer som möter en verklighet där män agerar på ett sådant sätt att dessa kvinnor tappar perspektivet, att de uppfattar att alla män är potentiella våldtäktsmän och potentiella misshandlare. Det är väl det som är upprörande. Men återigen är det kvinnorna som är problemet. Från sida skulle vi vilja se en politisk reaktion där vi markerar mot extrema åsikter men i grunden står upp för kvinnojourerna och tjejjourerna och deras verksamhet. Tusentals kvinnor i det här landet är beroende av kvinnojourerna och tjejjourerna som gör ett mycket bra arbetet, ett ovärderligt arbete. De behöver inte mindre resurser, de behöver mer resurser. Någonting som det här programmet har fört med sig är ju att fasaden hos de borgerliga partierna spruckit. Två tv-program och man lägger sig platt. Inget av de borgerliga partierna står upp för den maktanalys som svensk jämställdhetspolitik bygger på och som FN:s jämställdhetspolitik bygger på.