prot · GS09131 · 2005-06-01 00:00:00 — när vi ska fira på , när diskussionens vågor går höga kring ett nytt ramverk för EU och när vi alltmer närmar oss 200-årsdag finns det skäl att påminna om att vi bär vidare en lång tradition, nämligen att från parlamentets sida granska den offentliga makten. Genom granskningen här i parlamentet bidrar vi till att göra makten öppnare för insyn, till att göra till ett öppnare land. Det är en granskning som också är öppen för väljarna att pröva och ytterst bedöma. Regeringen styr riket, och den gör det på den grund som väljarna och denna kammaren ger. Vi som enskilda ledamöter, men även enskilda utskott, har på väljarnas mandat makt och därmed också skyldighet att granska och kontrollera regeringens styre. Vi som sitter i är därvidlag skyldiga att granska statsrådens tjänsteutövning, initierat av ledamöter men också av utskott även av oss själva när det gäller tsunamikatastrofen. Det har sagts tidigare att vi har rekordmånga anmälningar och också att vi saknar både tsunamikatastrofen, utvisningen av egyptierna och Guantánamofången. Vi återkommer i de ärendena. Då är frågan, herr talman, om de rekordmånga anmälningarna är ett uttryck för klåfingrighet, för ledamöternas vilja att synas, för orättvisa, eller för stundande val. Orsakerna kan säkert vara flera, men vi har all anledning att anta att anmälningarna kommer att öka, liksom interpellationerna och frågorna. Vi har också all anledning att stärka granskning av statsrådens tjänsteutövning. Detta ska inte ses som klandervärt, utan något som bör uppmuntras. Det är nämligen ett viktigt arbete vi utför genom att därmed ge väljarna bättre möjligheter att granska och för att få ett öppnare . Det finns ett antal relationer med en balans mellan olika makter. Vi har relationen riksdagregering när det till exempel gäller tillkännagivanden, vi har regeringenmyndigheter vilket vi ser i några av ärendena, vi har regeringenmedier, regeringendet lokala självstyret och regeringenEU. En sådan balans är naturligtvis inte för alltid given, och den är inte heller alltid tydligt angiven. Då är det naturligtvis viktigt för oss att se på dessa och kritisera om fel begås. Det är viktigt att förebygga, och där delar jag den bedömning som tidigare framfördes om vikten av prevention. Det är emellertid också viktigt att vi i vår granskning i denna kammare ger vägledning för konstitutionell utveckling, för om vi i kammaren inte klarar den uppgiften på ett från väljarnas synpunkt tydligt och bra sätt kommer de naturligtvis att ställa sig frågan: Hur ser alternativet ut? Vi har sett, och kommer nog tyvärr att även se, hur de slutna rummen, slutenhetskulturen, vållar bekymmer och riskerar att leda fel i samhällsutvecklingen. Därför är det viktigt att det alltid finns en parlamentarisk makt med insyn kopplad till exekutiva organ. , herr talman, är detta ett tydligt bekymmer när det gäller EU-frågorna, något som är nog så aktuellt . Därför vore det nya fördraget klart bättre än dagens ordning med stängda dörrar. En ny ordning skulle stärka såväl kontrollmakt på EU-nivå som vår kammares kontrollmakt både i relation till EU-nivån och i relation till regeringen. Det finns därför alla skäl att utveckla arbete med EU-frågorna, även i relation till regeringen. Och den som så vill kan genom vår granskning också se att här finns ett område för konstitutionell utveckling. Jag vill beröra några frågor som redan tagits upp i de tidigare inläggen. Det gäller de frågor där vi har en samsyn i utskottet. Det gäller regeringens överprövning av asylärenden och i det här fallet utvisning och asylfrågor kopplat till . Vi markerar från utskottets sida vikten av att detta sker med varsamhet, noggrannhet och också med skyndsamhet. Det får ses som en signal att det inte var det som fullt ut präglade handläggning i detta ärende. Det finns en fråga som inte har tagits upp och som gäller indelningslagen. Det är en fråga som varit aktuell i kammaren i rätt många olika sammanhang och som vi i det här fallet har granskat. Det är frågan om förändring av indelningslagen. Vi noterar i samsyn en förväntad utveckling från regeringens sida. Vi förväntar oss verkligen att här kommer att tas de steg som signaleras i utskottets betänkande. Allt annat vore oerhört allvarligt, herr talman. Det gäller inte minst efter de tydliga signaler som delgivits i utskottet. Vi har som ett av de andra kontrollerande organen. Det är viktigt eftersom det är ett organ i vår tjänst vid sidan av denna kammare som ska hjälpa oss att se och kontrollera den offentliga makten. Här har vi från utskottets sida kunnat arbeta i samsyn med biträde av tidigare chefs-JO . Utskottet pekar med sikte och vägleder regeringen i dess fortsatta agerande visavi . Det är viktigt att vi kan säkra att det finns full tillgång också från till de handlingar och det underlag som finns inom . gäller det , som har berörts. Det är kanske det mest tydliga exemplet som vi funnit i vår granskning där regeringen inte varit tillräckligt varsam utan agerat i mindre god samstämmighet med våra andra grundlagar på yttrande- och tryckfrihetsområdet. Det är en viktig signal som jag är glad att vi har varit eniga om i utskottet och som vi hoppas att regeringen tar till sig. Vi förutsätter att regeringen tar till sig det. Allt annat vore också i det fallet anmärkningsvärt. Med detta yrkar jag på godkännande av anmälan i reservationerna 8, 9, 10, 12 och 13. Självklart står jag också bakom alla övriga reservationer där och jag finns med. 11 (): Det har här tidigare i debatten talats om rekord. Det har talats om att vi har fått in flera anmälningar än om inte så åtminstone på mycket längre. Det har talats om att det betänkande vi nu behandlar är ovanligt tjockt att det innehåller ovanligt många olika frågor som vi i utskottet haft att titta igenom, fundera över och komma med en bedömning av. Man ska givetvis inte dra för stora växlar på ett sådant förhållande. Vi har i den debatt som förevarit kunnat höra olika tolkningar om varför det förhåller sig så. Men någonstans måste det väl ändå vara så att antalet anmälningar och misstankar om att någonting inte har gått riktigt rätt till kan fungera som en värdemätare för hur relationen fungerar mellan å ena det folkvalda parlamentet och å andra sidan den exekutiva makten regeringen. Jag har i de tidigare granskningsdebatter jag haft förmånen att närvara vid talat just om vikten av en god relation och en förtroendefull relation mellan riksdag och regering. Det handlar om att kan lita på att regeringen efterkommer de tillkännagivanden som gör. Det handlar om att regeringen agerar i internationella sammanhang, till exempel i Europiska unionen, på ett sätt som har föreskrivit. Det handlar om att får vara delaktig i de processer som den varit med och startat på ett öppet och förtjänstfullt sätt. Det handlar om att till exempel kan följa utnämningsmakten när den ligger på regeringens bord. På samma sätt har regeringen givetvis förväntningar på . Men vi får inte glömma vilket som är landets högsta och enda folkvalda organ. Jag anser inte att vi har den förtroendefulla relation som borde vara mellan riksdag och regering. Säkerligen kommer den aldrig att finnas där fullt ut av den enkla anledningen att olika partier har andra politiska uppfattningar än vad regeringen har. Det är inte bara rimligt utan också riktigt och viktigt. Men hade regeringen haft ett bredare parlamentariskt stöd för sitt arbete och varit större i sin sammansättning utifrån förhållanden hade givetvis förtroendet och samarbetet kunnat gå betydligt bättre. Jag tycker inte, och det känner kammaren väl till, att det är hållbart att i längden fortsätta med minoritetsregeringar. Ett ord som ofta har förekommit i de utfrågningar och samtal som varit i utskottet har varit respektavstånd. Ordet har någonstans kommit att användas så ofta att det riskerar att bli lite utslitet och appliceras på i stort sett allting som man inte tycker verkar riktigt som det skulle vara. Det är farligt. Det ordet pekar på någonting som är mycket viktigt. Det är nämligen så att makt aldrig är så farlig som när den är omedveten. Risken att överträda sina maktbefogenheter blir aldrig så stor som när man inte riktigt vet vad maktbefogenheterna är eller riktigt kan analysera den ställning man har. Vi har i ett par sammanhang kunnat titta på ganska aningslösa, eller åtminstone till synes aningslösa, uttalanden, förhållanden och projekt som regeringen har drivit eller använt gentemot myndigheter eller gentemot medierna. Många av de tidigare talarna har tagit upp Flickakampanjen. Det är en mycket bra kampanj som initierade men som genom att den kom direkt från regeringen kom att överträda eller åtminstone som vi skriver stå i mindre god överensstämmelse med grundlagens skrivningar om tryckfriheten. Det hade givetvis varit mycket bättre om regeringen som såg ett verkligt behov i samhället att samtala om hur unga tjejer och för den delen pojkar objektifieras och illustreras i medierna hade anslagit medel för frivilligorganisationerna att göra ett sådant arbete än att regeringen direkt gjorde det. Det är den här aningslösheten och kanske den bristande analysen av sin maktposition som jag talade om. På samma sätt kan vi titta på hur man uttalat sig gentemot vissa myndigheter. Vi kommer att återkomma till det. Det viktiga är att de instanser i landet, medier och myndigheter, som ska kunna vara oberoende och opartiska i sin granskning i det ena fallet och i sin maktutövning i det andra fallet är just oberoende och opartiska. På så sätt kan vi få en så bra politik som möjligt, en så bra granskning som möjligt och en så bra användning av våra skattepengar som möjligt. Det är givetvis lika viktigt när det motsatta förhållande råder, när det finns ett organ, en instans eller ett bolag som inte ska vara oberoende utan ska vara styrt att det också blir det. Vi kommer att återkomma till ett ärende om det helstatliga bolaget där en majoritet i men en minoritet i kammaren det kan möjligen utvecklas till det, åtminstone när det blir voteringar om de bedömningar som är gjorda i utskottet anser att man har brustit i styrning. Jag har nämnt några av de frågor som vi kommer att behandla i senare debatter. Låt mig också nämna några av de frågor som inte kommer att återkomma i speciella debatter. Det första och viktigaste uttalande som kommer att göras av i enighet handlar om handläggningen av ett antal asylärenden på migrationsområdet. Regeringen har möjligheter, åtminstone än så länge, att ibland överpröva eller analysera olika beslut som är fattade av myndigheterna eller helt enkelt ta över överprövningen av ett asylärende. Den gjorde så vad gällde ett antal tjetjener. Den skulle fatta ett praxisbeslut för tjetjenska asylsökande. Vad vi kunde konstatera när vi tittade på hur det handlades var att man inte bara tittade på det som så att säga återstod för regeringen att granska vad gällde detta, nämligen hur man skulle tolka en viss lagparagraf och i någon mån hur ett bifallsbeslut till dessa flyktingars asylsökande skulle påverka förhållande till främmande makt, i detta fall , utan man startade om en asylutredning redan från början. Jag anser att jag har fog för att säga att man drog ut onödigt mycket i och med denna utredning. Därför konstaterar ett enigt utskott att det finns skäl att understryka betydelsen av att ärenden av detta slag, som berör enskilda i en mycket utsatt situation, bereds på ett sätt som inte bara tillfredsställer kravet på noggrannhet vid prövningen utan också innebär att onödig tidsutdräkt undviks. En annan fråga som vi har tittat på har varit miljökonsekvensbeskrivningar i vissa ärenden. Utskottet kan nu konstatera att regeringen numera har en miljöpolicy vilket inte var fallet i de anmälda ärendena som fastslår att man i alla beslut ska väga in miljökonsekvensanalyser. Avslutningsvis: Kampen mot och det globala kriget mot terrorism har gjort och det finns det skäl för alla riksdagspartiers ledamöter att fundera över att globala regler, rättighetssystem och rättsprinciper har satts på undantag. Sådant som har varit självklart betraktas inte längre som självklart. På KU:s bord hamnar ibland att granska om på något sätt har varit delaktig i detta. Vi har en pågående granskning i två delar, men i helt olika perspektiv. Det ena handlar om det lyckosamma och goda arbete som regeringen gjorde för frigivandet av en svensk medborgare som utan åtal och utan anklagelse satt på Guantánamobasen på i amerikanskt förvar. Det andra fallet handlar om den mycket olyckliga och mycket uppmärksammade avvisningen av två egyptiska medborgare till ett land där de sannolikt har utsatts för tortyr. Men, som sagt, vi återkommer i dessa två delar. 12 () replik: Jag har ett par kommentarer. Det används här uttrycket att regeringen har att efterkomma beslut, och vi har kanske tillfälle att återkomma till den debatten. Men jag vill gärna i redan i det här skedet säga att det förhåller sig ju inte på det sättet att regeringen har en absolut lydnadsplikt gentemot , och det har KU heller aldrig uttalat. Tvärtom har KU sagt att om regeringen av tidsskäl eller av sakpolitiska skäl inte kan efterkomma beslut ska regeringen återkomma till och redovisa sina skäl för detta. Sedan får naturligtvis fortsätta att pröva saker och ting. Denna tillkännagivandefråga, som vi som är lite nördar på det här området kallar den, hänger naturligtvis samman med minoritetsregerandet. Vore det en majoritetsregering, som förespråkar, vore förhållandena något annorlunda när det gäller den här frågan. Jag vill bara konstatera att den här frågan ju inte kan lösas enskilt. I så fall måste man ju enligt min mening titta på valsystemet, och det får ägna sig åt. Jag vill också peka på att begreppet oberoende myndigheter är oegentligt. Det finns inga oberoende myndigheter. Myndigheterna lyder under regeringen och är till för att verkställa den politik som och regeringen har fastställt. De är oberoende i sin myndighetsutövning mot enskild och i sin tolkning av lag eller normföreskrifter. I övrigt finns det inga oberoende myndigheter. Beträffande asylfrågan har jag inget annat att säga än det som vi har varit eniga om i utskottet. Det uppstår naturligtvis problem om man försöker att uttolka mer än vad som utskottet har varit enigt om. Där tycker jag att det finns anledning för oss som utskott att samfällt vara försiktiga med egna utflykter i den terrängen. 13 () replik: Jag är rädd för att är något överkänslig i frågan om tillkännagivanden från . Man blir kanske det när man så pass länge har varit företrädare i för ett parti som har innehaft regeringsposition i minoritetsställning. Att efterkomma ett tillkännagivande kan lika gärna handla om att informera om varför man inte har verkställt det som ville. Återinformation till är också en form av efterkommande. Detta kommer vi att ha en debatt om . Om hade studerat betänkandet ordentligt, vilket jag i och för sig är fullt övertygad om att han har gjort, skulle han ha insett att jag och han är fullt eniga på den punkten, så det är en ganska märklig polemik. Sedan är det självklart så att man mycket väl skulle kunna lösa frågan om majoritets- och minoritetsregeringar enskilt. Det handlar om att de partier som bildar majoritet i funderar över om man inte också borde bilda regering ihop. Myndigheterna lyder självfallet under regeringen. Regeringen utfärdar regleringsbrev och andra formella instrument för strukturer och organisationer. Myndigheterna får direktiv från sin uppdragsgivare regeringen. är det mycket viktigt och vi återkommer till det att myndigheterna när de granskar den förda politiken känner att de har möjlighet att föra fram sådana ståndpunkter och slutsatser som man vet att uppdragsgivaren regeringen inte delar. Det är mycket viktigt att slå fast att regeringen då givetvis har möjlighet och anledning att försvara och förklara sig och gå i polemik mot slutsatser i en myndighetsrapport, men inte på ett sådant sätt att det framstår som att det var fel av myndigheten att utföra det arbetet och den granskningen. Jag tror att alla vet att jag syftar på och Baylans uttalande, men vi återkommer till det i en särskild debatt. 14 () replik: Jag hade tänkt säga ytterligare ett par saker om kampen mot terrorismen. Det är väl inget parti som inte förespråkar att den kampen ska vara effektiv, men den ska också föras inom ramen för de principer som finns för mänskliga rättigheter och annat. Sedan kan man naturligtvis säga att självklara principer som har gällt har åsidosatts. Å andra sidan konfronteras dessa självklara principer med en ny verklighet. Den globala terrorism som vi har identifierat dessvärre har tagit nya former, och det är naturligtvis ett bekymmer. Det här resonemanget ska inte leda till att man ska ompröva grunderna för mänskliga rättigheter, men det är möjligt att internationellt beslutsfattande, FN-deklarationer och annat måste tas med större noggrannhet och aktsamhet i förhållande till juridiska aspekter. Där erbjuder EU med sitt rättsliga system en bättre arena än många andra internationella organisationer. Beträffande tillkännagivanden vill jag säga att det är möjligt att en åsikt är fel därför att den framförs av någon som har varit med . Men det är ju inte uteslutet att erfarenhet också kan vara en tillgång i den politiska debatten. 15 () replik: Om det hade rått någon som helst oenighet om den sista meningen mellan mig och hade jag känt mig ansvarig att svara på den. Men eftersom det inte gör det lämnar jag den utan kommentar. Det är just när världen utmanas av svåra motståndare och krafter mot demokratiska värderingar som de mänskliga rättigheterna sätts på prov. Det är då som det är så viktigt att vi står upp för de värden som uttrycks i konventionen om de mänskliga rättigheterna och att den inte urholkas. Annars är den ingenting värd. Där är jag fullt övertygad om att det inte finns någon skillnad i sak mellan min och åsikt, även om vi givetvis har olika sätt att tackla den uppkomna situationen. Jag för min del anser till exempel att Europeiska unionens track record när det gäller de mänskliga rättigheterna inte alltid är den allra bästa. Titta till exempel på den terrorlagstiftning som har tagits fram där. Jag tycker också och det återkommer jag till att det finns skäl att ifrågasätta stöd för vissa delar i kampen mot terrorismen, till exempel det indirekta stödet när man exporterar vapen till krigförande stater som för folkrättsvidriga krig. Det är bra om kan få en klarare och tydligare utrikespolitik på dessa områden, för den avspeglar också vad man har för syn i dessa frågor. Men jag tror att det är någonting som avspeglas i den lagstiftning som vi har, till exempel för vapenexport. 16 () replik: Det är lite spännande att höra de återkommande regeringsförhandlingar som försöker föra från kammarens talarstol. Han talar om förtroendet eller misstroendet mellan regering och riksdag som om det hänger samman med om han finns med i regeringen eller inte. Det låter lite spännande, åtminstone för mig som betraktare. När är med vid köttgrytorna och hanterar de tillkännagivanden som kammaren har gjort, och vi kommer snart in på dem, verkar det som om de far all vindens väg, och mer lättvindigt i vissa fall än vad vi över huvud taget hade kunnat föreställa oss. Det är lite spännande att fundera på om en miljöpartistisk närvaro i regeringen skulle leda till att förtroende här i skulle växa. Sedan vill jag ta upp en liten punkt till. Skulle ha intagit någon annan ståndpunkt i de frågor där vi har en gemensam reservation om hade suttit i regeringen? 17 () replik: Den som tror att miljöpartister trivs vid köttgrytor är varmt välkommen att besöka serveringen på våra kongresser. Svaret på konkreta fråga om jag hade haft en annan inställning i någon av de frågor som vi behandlar här om jag suttit i regeringen är självfallet nej. Jag tycker att det tydligaste beviset på att så är fallet är Vattenfallärendet som jag återkommer till. Där har varit med och gjort ett mycket gott arbete som också beröms i den gemensamma reservation som vi har om ta fram ett nytt direktiv. Men vi inser , granskat på ett formellt sätt utifrån de olika riksdagsbeslut som finns, att detta inte är tillräckligt, och då är vi beredda att uttala det. Jag har den principiella uppfattningen, och det handlar inte om att föra regeringsförhandlingar i kammare, att de partier som utgör regeringsunderlag naturligt också borde ingå i en regering. Jag tycker att det är en rimlig principiell uppfattning som det är rimligt att föra fram när man diskuterar förtroendet mellan det folkvalda parlamentet och den exekutiva makten, alltså just det sammanhang som vi nu befinner oss i, jag och . Jag tycker att tillkännagivanden, såsom det ser ut , har en ganska tydlig reglering. De ska efterkommas av regeringen. I att efterkomma ingår att antingen verkställa det ville eller att informera om grunderna till varför så inte görs. Jag anser att i de två ärenden som vi kommer att behandla här har man uppfyllt det. Man har tittat på vilka beslut som har fattats och på vilka sätt de har fattats. har varit onödigt luddig, till exempel när det handlar om frågan om en parlamentarisk utredning om könsneutrala äktenskap. Då har regeringen givetvis haft ett ökat handlingsutrymme i de frågorna. har man varit ganska konkret, och då har regeringen återkommit till om varför man har valt att inte göra som har velat. har man också, tack och lov, gjort det har velat. 18 () replik: Oavsett hur det ser ut med mathållningen på kongresser, finns det uppenbarligen en glidning mellan syn på tillkännagivanden beroende på om man finns med eller inte. Det framgår, herr talman, om man granskar hanteringen av tillkännagivanden i ett antal olika ärenden. Men vi får väl anledning att återkomma. 19 () replik: Den anklagelse som riktar mot mig faller något platt om man tittar på vilka majoriteter som drivit fram de tillkännagivanden som vi sedan har att granska här. Vi kan ta exemplet med tillkännagivandet om en utredning om socialförsäkringarna. Där var vi med i den riksdagsmajoritet som drev fram det tillkännagivande som regeringen sedan har haft att behandla. När vi sedan tittar på den formella behandlingen av tillkännagivandet, utifrån det regelverk som vi har och som arbetats fram inte minst utifrån granskning, kan vi se att regeringen har gjort det man måste göra för att uppfylla det. Givetvis skulle vi som varit med i en riksdagsmajoritet helst sett att man verkställde det vi önskade, men regeringen har den rätten, när tillkännagivandet är formulerat såsom det är, att göra något annat. Jag skulle gärna önska att tittar vidare på hur tillkännagivanden fungerar och på dess ställning. Det bör ju finnas en majoritet i utskottet för att så bör vara fallet. Det kan vara ett sätt att komma ifrån dessa ändlösa debatter. Men hur som helst, anklagelsen från om att allt handlar om vilka majoriteter vi önskar och våra politiska utgångspunkter faller ju ganska platt och slår dessutom väl tillbaka på och hennes kamrater i den borgerliga alliansen. Socialminister beslut att inte tillsätta en parlamentarisk utredning om socialförsäkringarna (avsnitt 1.10) och Justitieminister agerande i fråga om en utredning om könsneutral lagstiftning (avsnitt 1.11) 20 (m): är vi inne på ett avsnitt som berör de här principiella frågorna kring hur regeringen hanterar tillkännagivanden. De har ju delvis berörts här tidigare i debatten. Det är intressanta frågor, och de har blivit än mer intressanta eftersom vi under lång följd av år har haft minoritetsregeringar i det här landet. Jag är inte främmande för att man bör låta titta lite på hur man ska hantera detta med tillkännagivanden i fortsättningen, och jag tror man också kommer att göra det. Det är ju, som sade, så att regeringen inte har en absolut lydnadsplikt. Det stämmer, men att efterkomma beslut i någon del måste ändå inbegripa att regeringen inom rimlig tid på ett eller annat sätt underrättar om hur den bedömer en beställning.