prot · GS0972 · 2005-02-09 00:00:00 — Man kan också säga att om alla registreras är det varken kränkande eller diskriminerande. finns det de som hävdar att ett sådant register innebär ett förstatligande av den privata identiteten. Man skulle kunna ställa frågan: Vad ska man då säga om personnummer och fingeravtryck i passen? Men integritetsfrågorna är viktiga i sammanhanget. Skulle man komma fram till att det finns ett behov av ett sådant register måste det klart kringgärdas av tydliga åtkomstregler. Finns det missbruksrisker? kan man fråga sig. Ja, i all mänsklig verklighet finns det missbruksmöjligheter. Har PKU-biobanken missbrukats trots att den innehåller all genetisk information från de flesta som fötts efter ? Det är en bra fråga. Man ska veta att ett DNA-register inte kan användas för genetisk information utöver identifieringen. Jag ska sluta med att citera och i : Brott kan upp. Detta är en central samhällsuppgift. Begränsade polisresurser kan räcka till mer. Kostnader kan skäras ner. Mänskligt lidande kan besparas. Men brottslighet kommer också att motverkas. Inget är så effektivt för att förhindra brott som en hög upptäcksrisk. Den som vet att hans DNA finns registrerade kommer rimligen att tänka sig för innan han begår ett brott som lämnar ett ovedersägligt bevis att det var han som gjorde det. Ett heltäckande DNA-register skulle vara ett utomordentligt effektivt vapen mot våldtäkt och andra sexualbrott. Kvinnor och barn behöver det skyddet. Detsamma gäller den tröstlösa raden av seriebrott inbrott, smårån, etcetera som framför allt begås för att finansiera narkotikakonsumtion. Det tål att fundera på i en kommande analys av ett heltäckande DNA-register. 83 (): I betänkandet redovisar att det just nu sker väldigt mycket inom det här området gällande dessa frågeställningar. Det är utredningsarbete på gång. Det kan vara intressant för kammaren att få veta att har sammanträtt för . Jag nämner det därför att det är just den här kammaren som så ivrigt har hejat på utredningens tillsättande. Den är i fullt arbete. Flera av motionsyrkandena avstyrks med hänvisning till att Offentlighets- och sekretesskommitténs förslag till ny sekretesslag just nu bereds i . I vårt betänkande kan man utläsa att Oseks förslag är i linje med flera av de motionsyrkanden som vi behandlar. Det gäller till exempel upphävande av nuvarande sekretessregler mellan myndigheter för att öka möjligheterna till samkörning för att avslöja missbruk av bidragssystem. Det är också ett genombrott när det gäller en öppning av sekretesslagens tillämpning inom hälso- och sjukvården och för att kunna lämna uppgifter till polis och åklagare även vid misstankar om försök till brott. I det förslag till ny sekretesslag som är under beredning behandlas också frågan om möjligheterna för sjukvårdspersonal att anmäla misstankar om brott vid könsstympning. Utskottet är, som vi också hörde säga, enigt i sina ställningstaganden när vi på punkt efter punkt hänvisar till det arbete som pågår med de här frågorna. Det gäller förutom på en punkt. Där är vi kanske egentligen också överens, även om ger uttryck för i sin reservation och också i sin motion att man vill initiera en utredning om ett allmänt DNA-register. Utskottet säger ingenting på den punkten i sak annat än att det inte finns någon anledning att initiera eller att göra ett tillkännagivande om behovet av en utredning. ligger kanske steget före här när de pekar på de många frågeställningar som man behöver få analyserade innan man kan ta ställning till ett generellt DNA-register. Jag tycker att motion är klok. Den tar också upp många av de problematiseringar som finns om detta. pekar man i motionen också på möjligheterna med ett sådant framtida register. Men möjligen ligger de lite före frågan. Vi menar att den inte är aktuell . Ett beslut i frågan om att registrera alla svenska medborgare måste föregås av noggranna utvärderingar, säger . Det tror jag att vi kan vara väldigt överens om i den här kammaren. Det råder ingen åsiktsskillnad där. De båda särskilda yttranden som finns i betänkandet tar också upp det viktiga i att det finns klara avgränsningar för användningsområdet för ett generellt register. Frågan om DNA-teknikens möjligheter att stärka rättssäkerheten i brottsbekämpande verksamhet bereds just nu i . Vad jag har inhämtat är man på väg med ett förslag om att utvidga möjligheterna i polisdatalagen till DNA-registrering. Det innebär att DNA-prov ska kunna tas och registreras på personer som är misstänkta för brott som kan ge fängelse. Det förslaget ska vi inte debattera . Det får vi i sinom tid ta ställning till. Det kommer inget förslag om ett allmänt DNA-register för hela befolkningen, även om den debatten har förekommit i samhället. I en radiointervju hörde jag justitieministern säga att det inte är aktuellt. Han hänvisade just till de farhågor som finns om många integritetsaspekter. säger att vi inte är beredda att tillstyrka eller förorda en utredning just . Frågan är inte aktuell på det sättet. Men om och när ett sådant register blir aktuellt, , måste frågan utredas, analyseras och tydligt lagregleras. Användnings- och tillämpningsområdet ska avgränsas, och säkerhets- och integritetsaspekterna ska vaktas. Det råder nog enighet om det. När det gäller frågor och bestämmelser på området offentlighet, sekretess och integritet rör det sig alltid om många motstående intressen som måste vägas mot varandra. Insyns- och öppenhetsintresset måste vägas mot skydds- och sekretessintresset. Det är en grannlaga uppgift. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet, och jag yrkar också avslag på reservationen. 84 (m): I det KU-betänkande som vi nu debatterar berörs bland annat frågan om inrättandet av ett centralt DNA-register över personer bosatta i vårt land och faran med att ett sådant skulle kunna missbrukas och användas också för andra ändamål och syften än blott och bart att klara ut begångna brott och övergrepp mot andra. Vi moderater motsätter oss att ett sådant kontrollsamhälle kommer till stånd. Det skulle allvarligt inkräkta på den enskildes rätt till integritet. De förslag som föreligger tar nu sikte på att utöka möjligheterna att registrera sådana uppgifter som enligt polisdatalagen får föras i DNA-register över personer som är misstänkta för eller har dömts för brott på vilket fängelse kan följa eller för förberedelse av brott som är straffbelagt. Vi delar uppfattningen att det är angeläget att förbättra möjligheterna för säkrare brottsutredningar också på detta sätt. Vi utgår dock från att regeringen vid den fortsatta beredningen av hanteringen av DNA-registrering och andra biobanker utöver detta PKU-banken till exempel noga beaktar den rätt till individens integritet som här också gör sig starkt påmind. Det finns också några angelägna motioner i betänkandet om att det ska vara möjligt att registrera personer som har fått djurförbud på grund av misshandel och vanvård av djur och att de också ska kunna vara spår- och identifierbara för myndigheter som är berörda av tillsyn över djurhållningen detta för att de som har djurförbud inte heller ska kunna få tillstånd att ha djur enligt djurskyddslagen. har dock fått ett uppdrag av regeringen att inrätta ett djurskyddstillsynsregister, och ska i detta sammanhang också pröva om ett register över personer som har djurförbud ska inrättas. När det gäller den viktiga frågan om gränsen för statens data- och teleövervakning pågår det flera utredningar och beredningar som på olika sätt berör huvudfrågan. Från moderat utgångspunkt är skyddet av den personliga integriteten därvidlag av ett överordnat intresse, som i och för sig inte alltid kan vara absolut. Vi utgår ifrån att integritetsaspekter också beaktas i de här sammanhangen, och det blir också anledning att återkomma i det ärendet. Åtgärder för att komma till rätta med bidragsfusk av olika slag är synnerligen viktigt, herr talman. Den som vill komma i åtnjutande av något offentligt stöd skulle få godkänna att vederbörande också kommer att hamna i ett register som kan komma att kontrollköras mot andra register. Ett sådant förbehåll kan faktiskt uppställas av en myndighet enligt 14 kap. 9 § sekretesslagen. Vidgade möjligheter till samkörning av register övervägs för övrigt inom . När det gäller skyddet för fingerad identitet och sjukvårdspersonals möjligheter att anmäla misstankar om könsstympning bereds också dessa sekretessfrågor inom . Vi har därför, herr talman, från moderat sida mot bakgrund av att alla de här berörda frågeställningarna antingen bereds eller utreds valt att avvakta pågående utredningsarbeten och inte i detta skede reservera oss. Vi lär få anledning och skäl att återkomma. 85 () replik: Jag har några frågor till . Först ska jag förklara att vi inte har sagt att ett DNA-register för hela befolkningen ska inrättas. Men vi har sagt att tanken är så pass intressant att man borde pröva den i en analys och en utredning. Jag vill bara slå fast det. avvisar detta med att det finns missbruksrisker i samband med detta. Vad är det för missbruksrisker som finns i sammanhanget? En kanske mer generell fråga är: Vilka mänskliga organisationer och regler kan inte missbrukas? Han säger att han inte vill ha detta för att det leder till ett kontrollsamhälle. Låt oss säga att det finns ett DNA-register på nio miljoner DNA-profiler. Man kan jämföra detta med PKU-biobanken, som innehåller all genetisk information. Det gör inte ett DNA-register. PKU-biobanken innehåller cirka tre miljoner profiler med total genetisk information. Hur ser man egentligen på missbruksrisker i de sammanhangen? 86 (m) replik: Som framgår av motionsbetänkandet sägs det att missbruk bland annat skulle kunna visa sig i att sociala myndigheter intresserar sig för att spåra vad man definierar som problemrisker, släktskap och predestination till brottslighet eller alkoholism och dylikt. Den typen av forskning måste i så fall användas med stor försiktighet och tveksamhet när det gäller om man ska använda den för ett sådant här ändamål och register över huvud taget utan att träda den enskildes integritet för när. Det här är sådana exempel som vi varnar för kan uppstå. Det är riktigt som påpekar; det är mycket som kan missbrukas. Mycket i vårt samhälle bottnar i och bygger på ett förtroende från enskilda människor gentemot varandra, vare sig vi nu är anställda i offentlig eller privat tjänst. Det är ett förtroende för att man har någon form av heder i sitt sätt att förhålla sig till andra och till sitt arbete. Så visst missbruksrisken föreligger alltid. Det är tyvärr väldigt svårt att helt värja sig för den. 87 () replik: Jag blir något konfunderad över den första delen i replik om att sociala myndigheter skulle kunna utnyttja det här för att analysera sjukdomar och så vidare. Det går inte! innehåller skräp-DNA som inte säger någonting om egenskaperna hos personen utöver identifikationen. Jag trodde att vi hade rensat ut de där konstigheterna som finns i den moderata motionen i sammanhanget. Det har tydligen inte gått in riktigt. 88 (m) replik: Jag kan bara svara att från forskningens nuvarande ståndpunkt så kanske man kan säga att det förhåller sig på det sätt som säger. Men vad framtidens forskning kan frambringa när det gäller att via DNA få fram nya kunskaper om den mänskliga organismen och kropp och själ står ännu skrivet i stjärnorna. Det vet vi inte så väldigt mycket om. Men det är angeläget att i slutna laboratorier ändå etablera någon form av forskningsetik som grundar sig på respekten för den enskilda människan och hennes okränkbara rätt. Det är viktigt att slå vakt om det. Det vet jag att gör, men det gör faktiskt även . 89 (): Vad är egentligen integritet? Själva ordet går förstås att definiera med hjälp av en ordbok, men det är troligtvis omöjligt att komma fram till en entydig och allmänt accepterad definition av begreppet personlig integritet. Möjligen underlättar det om man utgår från vad det är som ska skyddas och varför. Ändå är det inte självklart att vi alla här inne kommer fram till samma slutsatser. Något som vi däremot kan bli överens om är att det är angeläget att förebygga, bekämpa och beivra brott. Det är mycket enklare att enas om det. Jag menar att det är särskilt viktigt att tillvarata de möjligheter som ges just för att nå målet att färre brott begås och att fler upp. Här har DNA-tekniken öppnat nya möjligheter just när det gäller att binda människor till brott. När det en gång blev möjligt att identifiera brottslingar via fingeravtryck var det ett viktigt steg framåt för kriminaltekniken. är det faktiskt som den tekniken upptäcktes. Ändå är det nog många som fortfarande betraktar det som någonting nytt. Upptäckten har ju påverkat oss alla. Ett område där tekniken har fått särskilt stor betydelse är just kriminaltekniken och rättsmedicinen. I vårt land har DNA använts i större omfattning vid utredande av brott , då registren inrättades. Men ingenting är som bekant så bra att det inte kan bli bättre. De möjligheter som DNA-registreringen ger i den så kallade polisdatalagen, som flera har hänvisat till här, är inte tillräckliga. Dagens lagstiftning innebär nämligen begränsningar när det gäller att använda den moderna tekniken för att utreda brott. Här behövs förändringar som underlättar arbetet. Lagen är utformad på så vis att om ett brott som inte ger fängelse i straffskalan upp med hjälp av DNA-prov måste materialet kasseras när utredningen är färdig. Vid vissa brott, som till exempel skadegörelse, sexuellt ofredande och överträdelse av besöksförbud, får inte proverna sparas. Man kan tycka att det är märkligt med tanke på att det skulle underlätta utredningar och spara en massa resurser. Lika viktigt som det är att möjligheten till registrering ökar är det förstås att de prover som tas och som sedan sparas används på rätt sätt. Det krävs självfallet klara och tydliga begränsningar när det gäller i vilket sammanhang proven och resultaten av desamma får användas. förstår naturligtvis att det är ett jättestort steg att gå så långt som att registrera en hel befolkning. Det är verkligen tveksamt vad ett sådant register skulle användas till och hur. Jag och menar att det är ett viktigt och betydelsefullt steg framåt att utöka möjligheten att spara prover som tagits på människor som begått brott dels för att öka antalet uppklarade brott, dels för att på ett tidigt stadium frikänna oskyldiga människor. Precis som har sagts här tidigare är den här frågan föremål för beredning i . Vi ser med tillförsikt fram emot en väl avvägd proposition i ämnet. Det finns med andra ord anledning att återkomma till den här frågan. I detta anförande instämde och (båda fp). 90 (): Jag tror att sekretess- och integrationsfrågorna har blivit alltmer centrala i den politiska debatten. Man kan urskilja åtminstone två huvudskäl till det. Det ena är tekniskt, och det andra är politiskt. De tekniska möjligheterna har ökat oerhört när det gäller att bevaka, övervaka, registrera, dokumentera, lagra, ordna och söka uppgifter om vad vi har för oss under dygnets alla timmar. Det politiska skälet är det krig mot terrorismen, eller hur man nu uttrycker det, som förs, i synnerhet efter . Det finns också andra skäl som tas upp, till exempel det som har med fusk i olika välfärdssystem att göra och sådana saker. Det finns ett tryck på oss som lagstiftare att tillhandahålla möjligheter att förebygga och utreda brott av olika slag. Det är naturligtvis inte alltid så lätt att i varje enskilt fall hävda att här ska vi inte använda de möjligheter som finns att förebygga och utreda brott. finns det en annan tendens som kan tyckas gå i motsatt riktning. Det är en tendens i riktning mot mer sekretess. Vi i den här kammaren är i alla fall beskyllda för att ägna oss åt att steg för steg öka sekretessen och minska offentligheten i samhället. Om nu detta är sant är väl detta en sekretess som inte skyddar den enskilde i första hand, utan en sekretess när det gäller myndigheters förehavanden. Man skulle kunna få en bild av att vi går emot en utveckling med allt mindre integritet för den enskilde och alltmer sekretess för myndigheter och deras förehavanden. Jag påstår inte att det är på det sättet. Jag tror att bilden är något mer komplicerad. Men vi bör ändå ställa oss frågan om vi bör vara oroliga. Jag tror att vi ska vara lite oroliga, åtminstone uppmärksamma. Låt mig ta ett exempel, och detta gör jag inte för att måla fan på väggen eller så utan för att tydliggöra argumentationen. Låt oss säga att man kunde operera in ett datachip i varje medborgare vid födseln som gör det möjligt att minut för minut följa varje människas rörelser dygnet runt och att man i efterhand kan ta reda på exakt var var och en och har varit vid varje enskild tidpunkt. Det skulle vara ett strålande verktyg i brottsutredningar, men jag tror inte att någon skulle föreslå något sådant. Det intressanta är varför inte någon skulle föreslå något sådant. Jag tror att man ska tänka efter där. Vilka är skälen till att vi inte föreslår detta? De skäl, även om ett sådant scenario inte skulle bli verklighet, som vi har för att inte föreslå något sådant gör sig nog också gällande när det gäller betydligt mindre ingripande inskränkningar av den personliga integriteten. I det här betänkandet föreslår vi ett avslag på de motioner som finns på några lite olika delområden inom det här stora politiska området. Vi gör det dels med hänvisning till en sittande utredning, , som arbetar, dels med hänvisning till beredningen av förslagen från Offentlighets- och sekretesskommittén. Jag tror att det är klokt att göra på det sättet. De här frågorna behöver bedömas i ett bredare perspektiv med en ordentlig utredning, beredning och remissförfarande. Men vi ska vara medvetna om att som vi säger stopp och belägg och att vi väntar på utredningar när det gäller de här motionerna, kommer i ett annat politiskt spår en förhållandevis strid ström av förslag, framför allt från EU, om att vi ska vidta åtgärder på det här området. Där har vi inte alls samma möjligheter vi har inte använt oss av dem i alla fall till utredningar, beredningar och remissförfaranden. Det är något som inte minst vi i KU har tittat på . Jag ska inte gå in på exempel på detta, men det finns ett antal sådana frågor som ligger i pipelinen, som det heter. Vi ska inte använda sådana ord och uttryck, men ni förstår vad jag menar. Jag tror att vi ska vara lite oroliga för detta också. På en del av det politiska området har vi goda möjligheter att tänka efter före och göra ordentliga beredningar av ärenden och så vidare, men i en annan del av den politiska processen har vi inte alls samma möjligheter att tänka efter. Det här betänkandet tar upp ett antal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden och är därför inte heltäckande på något sätt. Som redan påpekats finns det en reservation från kd. Vi föreslår avslag på den vad gäller en utredning om det här . Det gör vi av det enkla skälet att en utvidgning av den nuvarande DNA-registreringen är föremål för beredning. Jag tror att det inte är helt galet att vänta på den beredningen. Sedan får vi väl se efteråt vad som kan finnas anledning att göra. 91 (): Offentlig verksamhet, offentligt rum, den här kammaren, det vi gemensamt finansierar med våra skattepengar ska vara offentligt och öppet att granska för dem som finansierar, det vill säga för våra uppdragsgivare. De ska kunna granska vårt styre och också kunna granska övrig offentlig verksamhet. Det är det som är utgångspunkten. Det är också en grund för att kunna utkräva ansvar i andra sammanhang. Därför är offentlighet ett oerhört viktigt ingångsvärde när vi pratar om vår gemensamt finansierade verksamhet. Offentlighet måste alltid ha företräde när man pratar om vår verksamhet. Men det finns ju några fall som ändå måste skyddas. Det rör sekretessfrågorna. Det rör enskilda som kan lida skada. Det kan vara enskilda personer eller enskilda företag. Civilsamhället kan drabbas i mötet med det offentliga rummet om uppgifter når ut. Det finns ett intresse i vissa sammanhang att skydda människor, och det intresset är då större än det offentliga allmänintresset. Därför har vi en sekretesslagstiftning som vi ska vara uppmärksamma på. Om det offentliga rummet blir mer stängt så kommer medborgarnas möjligheter att kunna delta, utkräva ansvar och granska våra göranden och låtanden att försvåras, och det kan inte vara vårt uppdrag. Därför måste vi ge noga akt på alla önskemål om sekretess och sekretesslagstiftning. Här har vi då en kommitté som redan har relaterats till, Offentlighets- och sekretesskommittén, som har gjort en genomlysning. Den rör den kommunala verksamheten och landsting, och den rör en lång rad olika frågeställningar. Vi har, som redan har framgått av debatten, kommit fram till att vi inte nu flyttar positioner innan vi har fått den här kommitténs slutsatser och regeringens bedömningar på bordet. Men vi ser med all önskvärd tydlighet att det finns skäl att göra en rad justeringar. I det här sammanhanget är det viktigt att lyfta integritetsfrågorna. Respekten för den enskilda människan, för det privata rummet, är någonting som riskerar att komma i bakvattnet när, precis som sade, tekniken ger allt större möjligheter att granska, kontrollera och gripa in. Många talar om övervakningssamhällen med kameror, tekniska möjligheter och information om oss som enskilda medborgare som blir allt större, och det är klart att det här är viktigt att hävda integritetsaspekterna att vi som enskilda människor äger vårt eget liv och inte blir fångar i systemet. Men det är, som framgått tidigare, inte en helt enkel avvägning, därför att det finns ju intressen när det gäller att kunna bekämpa brott. En av de motioner som finns med i det här betänkandet handlar om kontantkort till mobiltelefonnätet och möjlighet för personer att kunna komma till rätta med sådana som trakasserar via mobiltelefon. Möjligheten att registrera den typen av uppgifter skulle naturligtvis vara oerhört betydelsefull för de människor som drabbas, ofta kvinnor. Men frågan är om det är rätt avvägning. Från vår sida är vi inte beredda att gå dit än i det här skedet. Vi ser fram emot och är glada för den integritetskommitté som uppenbarligen haft sitt andra sammanträde . Det finns en stor uppgift och en stor förväntan på att den kommittén kan bringa reda i en hel del av just de här frågorna, eftersom det finns alltmer knepiga avvägningar som måste göras, alltfler möjligheter, alltfler konflikter och allt svårare avvägningar. I det sammanhanget har vi då haft den diskussion som har funnits om biobankerna och biobanksregistret där man från många enskilda har uppfattat att de justeringar som vi har öppnat för har misstänkliggjorts. Många har dragit sig ur och sagt att man inte vill vara med därför att uppgifter har samlats in med en utgångspunkt men använts på ett annat sätt. När man då pratar om att ett DNA-register skulle införas tror jag att man först måste reda ut de här frågorna. Det är då bra att vi får en översyn också i den här delen när det gäller biobankslagen. DNA-register ja, men inte ett som registrerar alla medborgare. Där står inte vi . Vi ser inte det som skälig avvägning. Det är också en fråga om att inte registrera för mindre brott. Och självklart där tror jag att vi alla är överens är det så att om vi ska ha ett DNA-register, om det bedöms rimligt, så är det bara för identifiering, inte de andra uppgifterna, och det är viktigt att hålla isär när vi pratar om de här frågorna. Vi har från sida valt att stå bakom det utskottsbetänkande som föreligger och har nöjt oss med ett särskilt yttrande om , herr talman. Jag yrkar alltså bifall till förslaget i utskottets betänkande. 92 () replik: Jag har ett par frågor till . I den sista meningen i det särskilda yttrandet står det så här: En förutsättning måste också vara att tekniken är utformad så att det inte går att använda DNA-registreringen till något annat än identifiering. är det ju så att det redan finns ett DNA-register. Har någon invändning mot detta?