prot · GT0945 · 2005-12-06 00:00:00 — och är exempel på sådana länder. Personligen tror jag inte att talibaner, terrorister eller krigsherrar gör någon som helst skillnad mellan Isaf och OEF. De aktörerna vill naturligtvis att varje organisation som stör deras verksamhet ska bort. De vill fortsätta att sprida skräck och osäkerhet. Om inte åker till , vem ska göra det i stället? FN förfogar dessvärre inte över några egna trupper. Vem ska då upprätthålla ordning och säkerhet? Om inte åker till , vem ska då implementera resolution ? Är det något som vi ska överlämna till dem som tidigare styrt landet? Visst ska vi grundligt diskutera vilka insatser som bör engagera sig i och på vilka villkor, men när jag hör tillbakalutade små diskurser om avståndet och förväxlingsrisker med operationer slås jag av hur lyckligt lottade vi svenskar är och hur mycket vi kan kosta på oss. Den tragiska olyckan blev också en påminnelse om det ansvar som den här kammaren har för att skapa goda och trygga förutsättningar för de soldater som vi sänder ut. Alla internationella uppdrag innehåller riskmoment. Det är i första hand därför som vi använder militär personal. innebär särskilda risker. Både med avseende på säkerhetssituationen i landet, avståndet från och den dåliga infrastrukturen. Dessa förhållanden ledde att motionera om en översyn av säkerheten och snabbare beslut om förstärkning och undsättning när säkerheten för svensk personal hotas. Ett enigt utskott har föreslagit att regeringen ska fatta övergripande beslut om undsättning och förstärkning och att Försvarsmakten som operativt ansvarig myndighet inom den ramen ska få möjlighet att genomföra besluten och fatta beslut om genomförande. Det är helt enkelt en fullmakt för myndigheten att själv trycka på knappen. Tiden mellan då behovet av till exempel en undsättning av våra internationella förband uppstår och hjälpen är på plats måste ovillkorligen göras så kort som möjligt. När upplopp utbröt i Kosovo och flera svenska soldater under hårt tryck skadades tog det den fattade beslut om förstärkning och innan denna förstärkning var på plats. noterar med tillfredsställelse att förutsättningarna för att undvika en upprepning av detta nu finns på plats. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 80 () replik: Jag ska börja med att säga att har lyssnat något dåligt om han säger att förväxlingsrisk skulle vara det stora skälet. Jag sade att det faktum att afghanerna inte kan skilja på vilken organisation man tillhör kan öka risken för den svenska truppen. Men det är en liten del. Det som är hårda fakta och som vi är så kritiska emot är den sammanblandning och sammankoppling som sker mellan OEF och Isaf. Man har två svenska försvarsofficerare som sitter i i , och det är därifrån bedriver sitt terroristkrig med speciell inriktning på det är ett direkt samarbete. Man tillsätter nu också en gemensam chef för de olika operationerna. När då även Isafchefen general säger att vi till fullo samordnar våra operationer och erbjuder ömsesidig hjälp åt varandra blir man de facto, även om man har olika uppdrag, en del av samma operation i där man har en gemensam chef och där man har detta gemensamma samarbete. Det är det som vi är kritiska till och vänder oss emot. När det sedan gäller övergreppen får jag kanske återkomma till dem i mitt nästa inlägg. 81 () replik: Det inlägget kan komma . Jag förstår inte vad skillnaden egentligen är mellan förväxling och sammankoppling. Jag kan inte förstå den nyansen. Jag kan konstatera att de olika styrkorna, Isaf och OEF, har delvis sammanfallande uppgifter, om man ser till vad deras huvudmän har föreskrivit. Jag kan också konstatera att det finns möjligheter till samarbete och samordning dem emellan som kan öka säkerheten ömsesidigt för de trupper som deltar. Detta är dock ingenting, , som jag ser som ett bekymmer. Jag instämmer helt i det som så väl uttryckte tidigare: Det viktiga är inte att OEF eller Isaf lämnar , utan det viktiga är att övergreppen lämnar . 82 () replik: Då ska jag övergå lite grann till övergreppen. När dessa i den här diskussionen, bara för att jag tog några exempel, tenderar att pekas ut som övergrepp av enskilda soldater som säkert kommer att ställas inför rätta är ju inte det ett faktum. Här bedriver man faktiskt systematisk tortyr, och det är bevisat på många olika håll. Men även om vi lämnar den biten kan vi bara gå in på någonting som OEF och USA-alliansen inte förnekar över huvud taget, nämligen de fängelser som finns i där över hundratalet afghaner sitter som inte får besökas av Röda Korset. Man släpper inte in internationella organisationer i fängelserna, vilket jag tycker är väldigt märkligt och detta är en organisation som vi ska ha det här täta samarbetet med! Inte heller ställs de inför rätta, får tillgång till advokat eller får träffa sin familj. Detta är någonting som är bestämt uppifrån. Det går inte att säga att det är enskilda soldater som håller dem inlåsta i fängelserna. Detta är ett sätt att bedriva kriget mot terrorism, och det kan vi inte ställa upp på. Vi har också Guantánamobasen, som är en del av detta. Vi vet att väldigt många av dem som hålls där är afghaner. Jag är beredd att försvara afghanernas rätt till säkerhet, men hur vi kan gå in i ett samarbete där man inte ger afghaner, oavsett om de är misstänkta terrorister eller inte, tillgång till de internationella konventioner och den rättssäkerhet som vi kräver i resten av världen är för mig fullständigt obegripligt. Jag förstår inte hur kan säga: Ja, men det är väl klart att vi får ett slags sammanblandning. Vi har ett samarbete och en gemensam chef. Det ser vi inga problem alls med. Jag ser ett problem med att samarbeta med en styrka som faktiskt bedriver terroristkriget på det här sättet. 83 () replik: Jag kan bara återigen säga detta: Om möjligheten hade stått till buds för amerikanska soldater att tortera och mörda människor, utan att detta sker inom ramen för en stridssituation eller något liknande, skulle ju inte krigsförbrytare i åtalas och dömas. Det är ju en självklarhet! Då skulle de naturligtvis vandra fritt oavsett alla sina övergrepp och sina begångna brott. Men så är inte fallet. Jag har lyssnat noga till det som säger, och jag instämmer i hennes kritik av det som sker på Guantánamobasen. Enligt den uppfattning som mitt parti företräder är det inte i linje med internationell rätt. Hemliga fängelser där människor inte konfronteras med en domstol eller ens med anklagelsepunkter om vad de misstänks vara skyldiga till kan inte accepteras. Det är en sak. Men vad glömmer bort är att om Isaf och OEF lämnar kommer i det landet och det vet också om att utbryta det helvete som har rått under med miljoner människor som dör, med fattigdom och förtryck och inte en tillstymmelse till mänskliga rättigheter. Det är ju det som är alternativet. 84 () replik: Jag reagerade bara på en liten vändning i anförande, nämligen detta att försvaret har fullmakten att trycka på knappen när det gäller en eventuell undsättning eller evakuering. Bara så att vi är helt klara över vad som gäller: Detta är inte en fullmakt som försvaret har utan en fullmakt som försvaret kan få vid behov. Grunden är ett regeringsbeslut. Som det står i betänkandet: Regeringen fattar övergripande beslut om eventuella evakuerings- och förstärkningsinsatser, vilket ger en ram inom vilken Försvarsmakten kan fatta flexibla och situationsanpassade genomförandebeslut. 85 () replik: Det enda som glömde att läsa upp var de två ord som kommer före hans citat, nämligen utskottet anser. Det här är alltså en beställning från utskottets sida. har det varit regeringen och bara regeringen som fattat de här besluten. Vi har från sida konstaterat att det tyvärr i ett enskilt fall har lett till en tidsutdräkt. Genom att man nu på förhand klarar ut detta, att regeringen skapar ramar inom vilka myndigheten senare kan agera och reagera, ska förhoppningsvis sådana här situationer inte upprepas . Det är en operation som jag tror till sin fulla innebörd är väsentligt farligare än genomsnittet av de operationer som vårt land har engagerat sig i. Eftersom det är denna kammare som skickar i väg soldaterna, som skickar i väg , är det då viktigt att vi vidtar alla de försiktighetsmått som rimligen kan begäras. 86 (): vill uttrycka vårt deltagande i den sorg och smärta som anhöriga upplever med anledning av den tragiska olycka som drabbade svenska fredsarbetare i . Det är mycket tragiskt att personer som satsar sin tid och kraft för en fredligare värld ska behöva drabbas av skador och till och med av död. De onda krafterna i världen är ofta alltför påträngande. För att rädda framtiden får vi dock aldrig ge upp kampen för fred och frihet. Vi vet att internationella säkerhetsuppdrag inte är ofarliga. Därför måste vi utrusta våra fredsarbetare med den bästa utrustning som vi kan åstadkomma och dimensionera personalstyrkorna så att de kan fullgöra sina uppdrag med minsta möjliga personliga risktagande. Utskottets majoritet har inhämtat information från ÖB om hur arbetet bedrivs med den svenska styrkan i . Vi kristdemokrater har förtroende för ÖB:s planering, och därför vill vi kristdemokrater också yrka bifall till majoritetens förslag i det här betänkandet. Jag vill också säga att det är djupt beklagligt att vi har en reservation i betänkandet från , som därmed inte ger sitt stöd till fredsarbetet för det afghanska folket. Genom reservationen tar man avstånd från de nationer i väst som för kampen mot terrorismens rötter. Det är indirekt ett stöd för terrorismens förespråkare som fjärran från demokrati och mänskliga rättigheter vill bygga ett samhälle som styr mot totalitära värderingar. De kommunistiska ränderna går uppenbarligen aldrig ur . Detta är ett faktum som måste komma fram i den politiska debatten, ett faktum som jag verkligen beklagar som denna. 87 () replik: Jag hade egentligen inte tänkt begära replik utan sitta och inte springa upp i talarstolen för att ta upp tid när vi har så mycket annat att debattera. Men jag kunde som sagt var inte låta bli. Att som göra det här till en fråga om att ränderna aldrig går ur kommunisterna och att vi ger ett indirekt stöd till terroristerna genom att lyfta fram den här frågan är så absurt att jag är tvungen att gå upp i talarstolen. I Amnestys rapporter och i rapporterna från Human Rights Watch kan man se att den stora delen av människorättsorganisationerna och juristerna i , och av befolkningen i , är bekymrad över det sätt som terrorismbekämpningen faktiskt går till på. Vi har den starka kritiken mot Guantánamobasen. Är alla de människorna bara ett inslag av kommunismen som ränderna aldrig går ur? Det är fullständigt befängt. Men för är det uppenbarligen så att man inte kan kritisera eller någonting som gör utan att bli bedömd som kommunist. Den personen kan då bara avfärdas och man behöver inte lyssna på argumenten. 88 () replik: Det har med all önskvärd tydlighet framgått att har och drivs av en fobi mot och amerikanerna. Det är det som driver debatten och alla dessa repliker som vi har fått delta i här . Ni går längre än era vänner i som faktiskt deltar i kampen mot terrorismen. Men ni avviker. Ni går längre. Indirekt är detta ett stöd till de grupper som bedriver terrorism mot vår del av världen, och det tycker jag att ni ska stå för i sammanhanget. Det är inte som är själva målet utan kampen står faktiskt mot terrorismen. Det är också i det sammanhanget som vi försöker bedriva vårt fredsarbete. Även om den fienden är väldigt svår att finna, svårare än i ett normalt krig, bedriver vi fredsarbetet för att bekämpa den terrorism som drabbar vår värld så mycket . Det finns endast ett mål för . Det är att ta avstånd från västalliansen. Hellre ger man ett stöd till terrorn. Och det afghanska folkets behov av fred och frihet ser man förbi i sammanhanget. 89 () replik: Det är uppenbart i den här debatten att kd drivs av ett kommunisthat och en kommunisthets som gör att man inte klarar av att se förbi och lyssna till argumenten. Men uppenbarligen står kd för en terrorismbekämpning som inte behöver bedrivas med respekt för mänskliga rättigheter, för en terrorismbekämpning som kan bedrivas med tortyr, för en terrorismbekämpning där misstänkta kan låsas in i fängelse utan några som helst rättigheter över huvud taget. För är det inte en kamp mot terrorism. Det är internationella förbrytelser. Kampen mot terrorism måste bedrivas med respekt för mänskliga rättigheter. Vågar man inte kritisera när de brotten sker blir man också en del i de brotten mot mänskliga rättigheter. Det är väldigt tydligt i den här debatten att för kd spelar det ingen roll vad USA-alliansen gör. För kd spelar det ingen roll vilka brott som begås i kampen mot terrorismen, för säger man någonting om det är man för terroristerna och det vill inte kd vara, så kd vågar inte kritisera utan man accepterar de övergrepp som sker. Det är ju klart och tydligt i debatten. 90 () replik: Hela den lista som läser upp om är naturligtvis ett rent påhitt av gentemot oss. Den har ingen som helst verklighetsförankring. De övergrepp som sker i krig står vi aldrig någonsin bakom. De görs ofta av enskilda soldater som begår brott, och det är ingen som försvarar dem, aldrig . har säkert också insikt i att det är bekymmer med mänskliga rättigheter i alla krigssituationer där de inte respekteras av enskilda soldater. Det är omöjligt att komma ifrån detta. Vi försvarar det aldrig. Men glömmer också att och deras motsvarigheter heller inte arbetar med mänskliga rättigheter. När tusentals människor i dör i deras anfall och i anfallen mot och mot råder det heller inga mänskliga rättigheter. Men för detta blundar hon, och hon gör det medvetet. Terroristerna för sin kamp mot internationell folkrätt och mot mänskliga rättigheter. Men det nämner man aldrig i argumentationen. är, det vet vi, kritiskt till EU-uppdrag. Men detta är faktiskt ett FN-uppdrag och det talar ni alltid för i andra sammanhang. Varför gör ni inte det här och ? Ni är avvikare från svensk sida. 91 (): har råkat ut för en tragedi. En svensk FN-soldat har avlidit och två har skadats svårt och allvarligt vid ett attentat i . Jag vill framföra mitt och mitt partis varma deltagande med de anhöriga. kidnappades en indisk lastbilschaufför i södra . När hans företag vägrade att dra sig ur ett vägbygge mördades mannen och dumpades vid vägkanten. En tysk soldat och åtta civila afghaner dödades när två bilar körde rakt in i en folkmassa i . Vi kan alltså konstatera att våldet i har trappats upp . Våldsnivån är förmodligen den högsta sedan störtades . Och attackerna tycks bli alltmer samordnade. Det är i tider som dessa vi ställs inför hårda prövningar. Familjer som förlorar familjemedlemmar prövas oerhört hårt. Ingen som inte har upplevt detta kan föreställa sig vad det innebär att förlora en nära anhörig. Solidariteten med dem som har det allra sämst i världen sätts också på prov. Att stå upp för dem som lever under rädslans förtryck i fattigdom och misär kan tyckas självklart när riskerna bedöms som begränsade. Men när tragiken kommer och riskerna ökar är det lätt att börja vackla. Också det politiska ledarskapet utsätts för svåra prövningar. När förluster inträffar och riskerna bedöms öka kommer ökade krav på, i detta fall, truppbegränsningar och tillbakadragande. Lidandet för alla drabbade påverkar självklart också politiker. Det är i tider som dessa som det politiska ledarskapet måste stå pall. Att stå rakryggad när det blåser snålt är inte lätt, men det är, som jag ser det, absolut nödvändigt. trupper befinner sig i med ett mandat från . De gör ett fantastiskt jobb i arbetet att stödja övergång till ett demokratiskt styre. Våra trupper är efterfrågade. ser insatser i som oerhört viktiga och stöder ambitionen att utöka det svenska deltagandet inom ramen för den internationella säkerhetsstyrkan. Varför stöder då vi i denna insats? Jo, därför att situationen i är allvarlig. folk har lidit länge och lider fortfarande. Starka krafter gör i princip vad som helst för att motverka en utveckling i demokratisk riktning. Det rådande kaoset är något som utnyttjas av organiserade brottslingar vars verksamhet har förgreningar över hela världen, inte minst inom brottslighet kopplad till narkotika. När parlamentsvalet i genomfördes trodde många att säkerhetsläget äntligen var på väg att förbättras. tycks det som att våldet har ökat igen och delvis ändrat karaktär. Vi har sett självmordsattentat som fört med sig stor förödelse och tagit många människors liv. Flera attentat har genomförts i städerna. I vissa fall har attentaten riktats mot andra grupper än militären. Attackerna är mer samordnade än tidigare och attentatsmännen tycks ha avancerad teknologisk kunskap. Så gott som genomförs alltså attentat med dödlig utgång. Sammanlagt är det omkring 1 400 människor som dödats bara . Till denna bild bör läggas att många av de terroraktioner som sker i olika delar av världen har sin härkomst i detta geografiska område. Det framtida säkerhetsläget i kommer alltså med största sannolikhet att avspeglas i omvärlden i övrigt även i fortsättningen. Den enda chansen att få på rätt spår är att fortsätta arbetet med att bygga upp en demokrati och den kollapsade statsapparaten. I detta arbete spelar de svenska FN-styrkorna en roll, och en viktig roll. Genom att skicka fler svenska soldater till bidrar vi till att skapa förutsättningar för afghanerna att avgöra sin egen politiska framtid med ett fungerande rättsväsende, en polis och en armé som kan försvara dess eget territorium. Vi bidrar också till en säkrare värld utanför . Attentatet mot den svenska styrkan var säkert ägnat att skrämma och andra från att delta i den här typen av missioner. Sådana hot får vi inte falla till föga för, som jag ser det. Nej, i tider som dessa är det viktigt att vi sänder tydliga signaler, signaler som understryker att riksdag och svenska folket stöder det arbete som svenska trupper gör i , att vi står bakom de kvinnor och män som i praktisk handling kämpar för fred, mänskliga rättigheter och demokrati. Det är svenskar som riskerar sitt liv för att andra människor ska kunna möta en bättre framtid. har ett solidariskt ansvar gentemot de folk som är satta under olika typer av krigsherrar och deras förtryck, men också gentemot andra nationer som hjälper till i detta fredsarbete. Andra ska inte behöva göra det här ensamma, utan vi måste också hjälpa till efter förmåga. Jag vill, herr talman, yrka bifall till förslaget i föreliggande betänkande. 92 (): Ärade ledamöter i kammaren, försvarsministern, åhörare, protokollsläsare! De här debatterna brukar jag alltid inleda med att säga att varje gång som tar ett beslut om att skicka trupp till internationell fredsfrämjande insatser är detta kvittot på ett misslyckande, nämligen ett misslyckande från världssamfundets sida att förebygga en situation som lett fram till ett sådant beslut. I just fallet var det världssamfundets misslyckande med att stärka goda krafter i och bistå en positiv utveckling. I och med att vi inte gjorde det gavs andra krafter fritt spelrum som har lett fram till den fruktansvärda situation som vi har sett . Jag vill i det här inlägget ta upp också den debatt som pågår i samhället och som har pågått utanför . Det har framförts krav på att inte ska bidra till den här FN-insatsen. Vi ledamöter har utsatts för en lobbykampanj och fått en lång rad olika utskick, där man bland annat påstår att det här är första gången som svensk trupp deltar i ett angreppskrig mot och en ockupation av ett främmande land och att det saknar stöd i folkrätten. Demonstrationen utanför hade parollen Rädda folkrätten, och i affischeringen var man emot regeringens förslag att sända soldater till och Natos krig. Mycket av den här desinformationen har gått igen i debattartiklar i rikstidningar och lokaltidningar och har till viss del återfunnits i något inlägg här i kammaren . Jag vill understryka att det här bottnar i en medveten sammanblandning av insats i och FN:s insats i . Den är vilseledande och är i sak fel. FN:s fredsbevarande styrka är en säkerhetsstyrka ämnad att skapa säkerhet för att möjliggöra en civil utveckling i . Styrkan är där på ett FN-mandat. Den är efterfrågad av den afghanska regeringen. Den har därmed starkt stöd i folkrätten och ett brett folkligt stöd från civilbefolkning. Det är inte så konstigt, därför att civilbefolkningen vet vad alternativet är. Alternativet är att olika krigsherrar, narkotikasyndikat, talibaner, terrorister och andra krafter skulle ta makten, och det skulle med största sannolikhet bli en återgång till det helvete man befann sig i tidigare. Den här sammanblandningen som man medvetet, menar jag, försöker göra bygger man under med olika argument, till exempel att civilbefolkningen blandar samman FN-insatsen och den amerikanska insatsen och styrkorna. Det gör att man angriper FN-insatsen. Först och främst är det viktigt att understryka att de fordon som man använder från FN:s sida är vitmålade. Den amerikanska insatsens stridsfordon är militärmålade. Det är ju inte så att det är gemene man i som riktar attentat mot de fordon som sprängde minan som kostade en svensk soldat livet, utan det är helt andra krafter som agerar. Det är de lokala krigsherrarna, det är narkotikaorganisationerna och det är terrorister som har alla intressen i världen av att stoppa såväl amerikansk närvaro som FN:s närvaro. All internationell närvaro som kan leda till en civil demokratisk utveckling är något som man sätter sig emot. Det hotar de mångmiljardintressen som finns i narkotikahanteringen och från de lokala krigsherrarna. Man hävdar också i den här debatten att det är för att nu minskar sin närvaro i som FN ökar sin och att vi i genom att öka bidraget möjliggör en förflyttning av amerikanska trupper till och är medskyldiga till den krigföring som där sker. Detta är också, herr talman, fel i sak. Det var i och med att FN beslutade att FN-insatsen skulle vidgas från att bara skydda människor och skapa säkerhet i till att också omfatta övriga som behovet av en ökning av FN-truppen uppstod. Det är bara att beklaga att den ökningen inte har kunnat tillgodoses tidigare. Det är mer än välkommet att vi nu äntligen kommer att lyckas öka FN-närvaron i . Sammanblandningen av argument och sammanblandningen av den amerikanska antiterrorinsatsen och FN:s fredsbevarande insats bottnar i, som jag uppfattar det, en antiamerikanism i första hand. På hemsidorna kan man se att det som organisationen till krig och föreningen i första hand vänder sig mot är krigspolitik. Det är det som är botten och grunden för denna medvetna sammanblandning av helt olika insatser. Men konsekvenserna av att FN skulle lämna är varken solidariska, fredliga eller ett stöd för folkrätten. Det är viktigt att understryka här i kammaren att både , med erfarenhet av solidaritetsarbete i , , landets största och äldsta fredsorganisation, och en majoritet i riksdag stöder FN-insatsen i och ett ökat svenskt bidrag till denna FN-insats. Men vi vet också, vi i , Fredsrörelsen och majoriteten här i riksdag, att för solidariteten med det afghanska folket räcker det inte med att bara ställa upp i FN-insatsen. Det räcker inte med att vi har ett omfattande bistånd och ökar det. Det förutsätter också en kritik mot de delar av amerikansk politik som står i strid med folkrätten. mål i är att bekämpa terrorism. Men agerandet innebär motstridiga signaler till olika aktörer i . Å ena sidan stöder president , å andra sidan stöder olika krigsherrar som är emot president med beväpning. Man har hjälpt dessa krigsherrar att bygga upp egen milis som är emot den afghanska statsapparaten. Dessa USA-stödda styrkor har tagit kontroll över delar av . De har begått grova övergrepp. Det innebär att den amerikanska politiken har bidragit till att stärka de krafter som motsätter sig en demokratiseringsprocess i . Tyvärr, som så ofta, uppvisar en smått schizofren inställning till demokrati i sitt handlande.