prot · GS0999 · 2005-04-06 00:00:00 — Vi har fått ganska massiv kritik från FN-organ. Där menar vi att det är viktigt att vi ser till och arbetar för att ta bort transportörsansvaret både här i och i . En fråga som vi också haft uppe i åtskilliga debatter är anhöriginvandringen. Jag satt själv med i där vi lade fram många förslag. Det är länge sedan det betänkandet lämnades till regeringen, men vi har ännu inte sett de förslag som vi väntar på. Bestämmelserna skärptes 1996, och det blev då betydligt svårare för nära anhöriga att få komma hit. Det är viktigt att vi har en öppnare attityd mot dessa sista-länken-anhöriga. Man måste kunna söka uppehållstillstånd i . Det finns de som etablerar ett förhållande, och vi vet flera fall där det till och med har varit barn på gång i familjen men där mannen har varit tvungen att ta sig till sitt hemland för att söka uppehållstillstånd därifrån. De kan inte leva kvar i vårt land utan måste hem till sitt hemland och kan inte få de handlingar som krävs för att få vara kvar. Vi måste se till att vi ändrar så att vi ökar arbetskraftsinvandringen. Vi behöver inte vänta på det förslag som ska komma från den utredning som sitter; det går att öppna på ett annat sätt . Det finns humanitära skäl där vi menar att man måste förändra så att vi tillämpar dem i större utsträckning än vad vi gör . Det är alldeles för hård tillämpning. Människor som har utsatts för människohandel behöver få uppehållstillstånd. Det är åsikt. Vi står bakom påskuppropet och säger att människor inte ska behöva finnas i systemen . Om man samarbetar och gör allt man kan för att utreda sin situation ska man inte behöva vänta på besked. Om man inte har fått besked då ska man med automatik få uppehållstillstånd. Det är åsikt. När det gäller barn ska tiden inte vara längre än . Vi ser det som djupt förödande att man splittrar familjer. Hemma i min valkrets har vi just nu en sådan familj. Paret har varit gift . Man skickar hem mamman till ett land. Pappan, den fyraåriga dottern och några andra skickas till ett annat land. Hur humant är det mot ett barn, att skiljas från sin mamma och pappa, att utvisa människor till olika länder? Det finns alltför många punkter i detta betänkande där man starkt kan ifrågasätta om det är så här vi ska hantera de frågorna. Vi i tycker inte det. I detta anförande instämde och (båda c). 10 (): När jag kom in i för lite hade jag precis fått en vän. Jag hade lärt känna en liten livlig flicka med kastanjebrunt hår och ett klingande skratt som helst av allt ville bli doktor när hon blev stor. Hon bodde med sin familj i där hon hade fått en ny mormor i den lilla kommunens trygga . , som den här flickan hette, hade en svår och ganska ovanlig ögonsjukdom som skulle göra henne blind om hon sändes tillbaka till Bosnien där hon kom ifrån. Jag tog med henne hit till . Jag satte henne här på läktaren. I en frågestund mot dåvarande migrationsministern presenterade jag dem för varandra. Jag vet inte om fortfarande tänker på frågan han fick om vad betyder i utlänningsärenden. Men jag vet att och fortfarande tänker på det. är tillbaka i Gorazde, Bosniens fattigaste kommun. Hon får ingen vård, och hennes syn blir allt sämre. Hon kommer att växa upp i ett land utan några möjligheter för funktionshindrade, och hon kommer att vara dömd av de svenska utlämningsmyndigheterna till blindhet. Jag sade när utvisades att vi rullade nedför en moralisk nedförsbacke. har vi rullat snabbt. avvisar man barn utan några livsfunktioner till länder där de riskerar döden, avrättade av svensk flyktingpolitik. riskerar att göra någonting som för mig ter sig alldeles obegripligt, oanständigt och sorgligt. Om inte bifaller reservation 54, som kräver en regeringsförordning som ger de flyktingbarn som hamnat i tillstånd av apati en möjlighet att stanna för vård i , riskerar vi att putta svaga, sjuka och döende barn över den gräns där de aldrig igen kan bli återställda, aldrig kan få det liv som de inte ens hunnit börja. Runtom i vårt land ligger 100, 150, kanske 200 barn som kommit hit från länder i krig eller med svår etnisk förföljelse. Det är trasiga barn som bär på svåra trauman, minnen av att se sin mamma bli våldtagen, sin pappa dödad eller som kanske själva har blivit våldtagna. Det är barn som brutit samman av sina trauman också i den svenska asylprocessen. Det är barn som kan äta, kan gå på toaletten, inte kan kommunicera, barn som skulle dö om de inte matades med sond. Det är apatiska, devitaliserade barn. Det är dessa barn som några inte tydligt vill säga ska stanna i . Man kan tänka sig att något av dessa barn sänds tillbaka till de länder och den förföljelse där de en gång fick sina trauman. Argumentationen för utskottsmajoritetens linje mot en särskild förordning för dessa barn har fallit som ett korthus. De myter som har presenterats har totalt överbevisats. Sådana här barn finns inte bara i . Tillståndet är internationellt känt, och den medicinska förkortningen är PRS. Det här är inte något helt nytt. Det nya är att sådana här barn numera inte får stanna i . Man kan säga, som till exempel gör, att de här barnen redan borde ha fått stanna och att asylprocessen redan borde ha tagit hand om de sjukdomar och trauman de bär på. Det är helt riktigt. Så borde det vara. Men om det nu inte är så, ska man då låta principerna och formen gå före barnens rätt? Situationen för dessa barn upprör och berör. I dagens Metro skriver journalisten en tänkvärd krönika. Tillåt mig citera den: Hur får man en sjuåring att ligga , veckor och månader? Hur får man en nioåring att tystna? Är det någon som vet? För jag vet det inte. Däremot vet jag en sak. Barn som skär sig i armarna mår inte bra. Barn som ligger lik mår inte bra. Jag är ingen läkare, jag är ingen psykolog, men så mycket förstår jag. Och det är inte det att jag inte förstår . Det är inte det att jag inte förstår de här människorna som springer omkring och antyder att de här barnen borde belönas med en . Jag förstår att det finns försvarsmekanismer, och jag förstår att en migrationsminister måste stänga av . Däremot har jag aldrig förstått hur man stänger av. En kvinna som . Hur gör man när man går till jobbet? Hur fixar man att stå där framför tv-kamerorna och säga orden som måste sägas för att det här är den soppiga flyktingpolitik som vi har? Hur formar man läpparna till Det här är ett symtom som bara finns i och det är ett symtom som vi inte har sett i heller som man buffar på folk med ett Nudge, nudge, know what I mean, know what I mean? Också den myten, den verklighetsfrånvända föreställningen om att barn, sällan mer än , skulle kunna låtsas vara så sjuka som de är har fallit. Barn kan inte simulera ett tillstånd där man inte äter, dricker, går på toa eller kommunicerar. Idén som verkar bygga på ett närmast rasistiskt antagande om att föräldrar från vissa länder kan antas utnyttja sina barn på det grövsta sätt för att få vård i har mött mothugg av alla de som arbetar med barn och av internationell medicinsk expertis. Att några använder en sådan argumentation i riksdag är i sig skandalöst. Myterna har alltså raserats. Jag hoppas att de riksdagsledamöter för de två största partierna som baserat sin tanke på dessa myter att inte rösta för reservation 54 om en förordning för dessa barn tar hänsyn till det, tänker efter om det finns några argument kvar. Vi som ska fatta beslutet är riksdagsledamöter. Men vi är också, och i första hand, människor. Vi har alla syskon. Vi är kanske föräldrar. Vi har alla något barn som vi håller extra kärt, som vi kanske har sett växa upp. Jag hoppas att alla riksdagsledamöter , när vi fattar beslutet, tänker på just det barnet. Tänk på det där barnet som ni håller extra kärt, som står er extra nära! Det barnet är inte på något sätt annorlunda än något av de 20 barn som riskerar avvisning, något av de barn som har försatts i ett vakuum av de svenska myndigheterna, något av de barn som anses för sjuka för att avvisas men inte heller får stanna i . Så fort de barnen visar tecken på förändring tvingas de lämna landet. Det där barnet som du håller extra kärt är inte på något sätt annorlunda än det barn som det fattades beslut om skulle utvisas, en 12-årig flicka från som vårdas i ett apatiskt tillstånd. säger: Vården har ju inte fungerat, så då kan vi lika gärna utvisa flickan. Det där barnet ni tänker på när ni röstar är inte på något sätt annorlunda än de barn som ni riskerar utvisa om ni inte bifaller reservation 54. har 46 barn i apatiskt tillstånd fått sina fall prövade av . Tre av fyra barn har fått avslag. De som röstar mot reservation 54 tar på sig ett mycket tungt ansvar för de traumatiserade barnen. , inte långt ifrån , kommer vi att få en rapport om hur ett sådant barn passerat gränsen, dött i väntan i eller tillbakavisat till det land där det fått sitt trauma. Enligt artikel 24 i har och de andra konventionsstaterna erkänt barnets rätt att åtnjuta bästa uppnåeliga hälsa och rätt till sjukvård och rehabilitering. I står att konventionsstaterna skall sträva efter att säkerställa att inget barn är berövat sin rätt att ha tillgång till sådan hälso- och sjukvård. Sug på orden. Det står nämligen: inget barn. känner inga gränser inga nationsgränser, inga etniska gränser. Ändå funderar man alltså nu på att utvisa ytterligare apatiska barn. Några har redan flugits ut ur vårt land som . När vi får en rapport om ett av dessa barn som fallit över gränsen, mist sitt liv, tagit sitt liv i eller tillbaka i det land där det fått sina trauman, då ska jag se till att alla i får del av den rapporten, att ni alla får höra om det. Jag hoppas att ni som inte röstar med oss skäms då. Jag hoppas att ni skäms lika mycket som några av oss skäms över att vara svenskar när vi ser hur sjuka barn behandlas. Ni har fortfarande en chans. Det finns fortfarande möjlighet att backa från intagna positioner, att tänka på det där barnet ni håller extra kärt, att rösta med oss . Det krävs att 25 riksdagsledamöter från Socialdemokraterna och bifaller fempartireservationen för att den ska gå igenom. Ni har fortfarande en chans. Och ni har alla ett personligt ansvar. Svensk flyktingpolitik har fler skamliga inslag än behandlingen av apatiska barn. På samma sätt innehåller betänkandet som vi debatterar fler krav på förändringar inom flyktingpolitiken. Gröna reservationer om asylvisum, att riva upp Dublinförordningen, att reformera EU:s flyktingpolitik om utvidgat flyktingbegrepp, att ompröva transportörsansvar och en kommissionsgranskning av svensk flyktingpolitiks väg från solidaritet till flyktingförakt återkommer. I reservation 31 pekar vi och på det viktiga kravet att utlänningsmyndigheternas kunskap om situationen för romer i Kosovo måste öka och att kosovoromers skyddsbehov bör prövas enbart mot Kosovo. Svensk flyktingpolitik har nått den gräns där den färgas av skam och där den som ser den bara kan bli ilsken, galen eller avtrubbad. Förslag efter förslag har kommit till , och alltför många har passerat som inneburit inskränkningar i asylrätten. och arbete i budgetförhandlingarna, och vårt och de borgerligas arbete i , har lett till att vi nu äntligen kan vänta en proposition åt andra hållet, en proposition om en nedläggning av , en förbättring av rättssäkerheten vid asylprövning och en lägre ribba för skyddsskäl. Det är välkommet, och det borde markera starten på en vandring mot solidaritet och medmänsklighet. Kristna Råd tillsammans med bland andra muslimer, kräver därför att övergången kompletteras med någon form av nollställning av systemet. Prövningen i domstolar ska inte få tyngas av en ryggsäck fylld med trasiga människoöden. Kravet är viktigt, humant och logiskt har dömt ut det gamla systemet borde en del av dem som prövats enligt det, men finns kvar i vårt land, få stanna. de gröna stöder påskuppropet, som är det namn som kravet går under. kommer ärkebiskop till , och kl. 8 kan de riksdagsledamöter som så vill träffa honom för att diskutera kravet. Nedläggningen av och ett nollställningsbeslut borde kompletteras med att det införs en bortre gräns i asylprocessen. Den som väntat på ett slutgiltigt besked borde automatiskt få stanna. Detta kräver vi i reservation 40, som jag avslutningsvis vill yrka bifall till. 11 (): Det betänkande, 2004/05:SfU10, som vi ska behandla utgörs av regeringens årliga skrivelse kring migration och asylpolitik. Till detta har kopplats såväl motioner med anledning av skrivelsen som motioner från den allmänna motionstiden. Jag vill inledningsvis yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Skrivelsen ger en bred beskrivning av hur regeringen ser på frågorna utifrån en genomförd politik men också på de behov av förändring som behövs och som planeras. Anledningen är den förändrade bild som finns och som kan förutses i såväl vårt närområde som i omvärlden i stort. Utskottet har delgivits information från regeringen om handläggningen av politikområdet utifrån ett europeiskt perspektiv, men har också på olika sätt fått del av den mera globala debatten kring migration och asylpolitik. Av informationen framgår att den via FN redovisade situationen rörande människor som är i behov av skydd radikalt minskar men att den globala migrationen ligger kvar på en hög nivå. Situationen är dock inte av sådant slag att man kan bortse från människors behov av skydd. roll som asylland är, precis som framgår av regeringens skrivelse, av stor betydelse. Detta framgår också av de kontakter som sker med , där lyfts fram som ett viktigt föregångsland för världens nationer. Den förändrade situationen i migrationsströmmar har också fått genomslag i den svenska situationen. Allt färre bedöms av ansvariga myndigheter ha asylskäl. I ökad utsträckning är det andra skäl som utgör grund för människor att söka sig från sitt hemland till förhoppningsvis bättre förutsättningar i annat land. Denna förändrade rörlighet bland människor, och härigenom minskad tillståndsgivning av uppehållstillstånd på grund av asylskäl, tas av många som intäkt för en hårdnande politik och en förändrad praxis. Varken eller kan verifiera att så skulle vara fallet i närtid. Det förhållande som tidigare gällt, med krig och väpnade konflikter i vårt närområde, är annorlunda. Dock kvarstår helt naturligt att människor är i rörelse inom , kopplat till den förstörelse av infrastruktur och den oro som kvarstår efter kriget på bland annat . Situationen inom det har inneburit ökad rörlighet från de nya stater som finns i området och så vidare. Jag har inledningsvis försökt beskriva en bra informationsskrift i form av regeringens skrivelse, som finns för den som är intresserad av den politik som bedrivits och som förväntas föras. Jag har också visat på hur utskottet informerats om den förändring som skett vad gäller migrationsströmmar och det minskande antalet personer med asylskäl som kommer till landet enligt ansvariga myndigheter. Jag kan också konstatera detta förhållande utifrån såväl skrivelsen som översända årsberättelser från och över den förändringsprocess som pågår och som på olika sätt försöker möta de nya problem som uppstår. Denna förändringsprocess är också ett sätt att möta den kritik som och Statskontoret, men också socialförsäkringsutskottet, framfört vad gäller behovet av ökad flexibilitet och snabbare handläggning. Jag kan även konstatera att regeringen gett uppdrag till om åtgärder för att möta och föreslå åtgärder. Resultatet av förändringsarbetet har redan kunnat konstateras, och mera kan vi vänta i takt med att personalen utbildas på ett bredare sätt. Vidare kan jag konstatera att en rad förslag är under beredning i och förväntas till men även . Det kanske mest uppmärksammade är förslaget om en ny instans- och processordning. En lagrådsremiss har förelagts i vilken en förändring av utlänningslagen ska skapa förutsättningar för handläggning av asylärenden inom förvaltningsdomstol med möjlighet till överprövning i Kammarrätten i . Genom förslaget ska läggas ned och en ökad rättssäkerhet skapas. Detta sker bland annat genom ökad öppenhet, men också genom att tydliggöra och förstärka vad gäller skyddsskäl vid domstolens prövning. Reformen är den kanske största satsningen någonsin inom politikområdet och ska möta de krav som ställt på ökad rättssäkerhet samt tydlighet och öppenhet i processordningen. Vi får för utskottets del anledning att återkomma i denna fråga och i kammaren efter sommaruppehållet. Budgetmässigt har ca anslagits under 20052006 för att kunna genomföra reformen. Härutöver finns, som sagts, ett antal propositioner aviserade, vilka nu bereds i och kommer att behandlas . Genom de aviserade propositionerna kan konstateras att en rad av de förslag till åtgärder som finns i reservationerna kommer att bli föremål för behandling i denna kammare vid senare tillfällen, och vår debatt på dessa områden bör därför, som utskottet föreslår, anstå till dess. Jag ska i övrigt försöka att bemöta några de reservationer som föreligger i betänkandet. För tids vinnande ska jag dock inte enskilt besvara alla 80 reservationer som föreligger utan hänvisar i stycken till mitt anförande i övrigt. I reservation nr 3 vill ha en kommission för att se över svensk flyktingpolitik. Få frågor har väl fått en sådan hantering och genomlysning som asyl- och flyktingpolitiken. Även om partierna här i kammaren inte har exakt samma uppfattning, vilket klart framgår av 80 reservationer med olika politiska konstellationer, finns en grundläggande gemensam syn på värdet av den svenska asyl- och flyktingpolitiken. Jag tvingas se en rad av dessa reservationer som en del i den politiska retorik som just nu finns inom den svenska politiken och som mer handlar om den polarisering som alltid föregår ett valår. hållning inom EU såsom pådrivande för en generös asylpolitik markeras i en rad reservationer. Jag kan konstatera, liksom utskottet har informerats om, att intagit en mycket aktiv roll i arbetet för en generös och offensiv politik inom ramen för Europasamarbetet. Jag kan även konstatera att det i flera av länder finns en debatt där man eftersträvar en betydligt skärpt hållning i asyl- och flyktingfrågor. För svensk del kan vi bara titta på våra grannländers nationella debatter. Frågan om en ökad migration via arbetskraftsinvandring för att möta de förändrade strömningar som finns, men också för att möta framtida nationella behov, har lyfts fram i några reservationer. En kommitté arbetar just nu under ledning av förra vice statsministern för att framlägga förslag inom området. Utan att föregripa denna kommittés arbete kan jag såsom en av två ledamöter från socialförsäkringsutskottet i kommittén konstatera att arbetskraftsinvandringsfrågan har en rad dimensioner som på inget sätt är lätta att hantera. I detta sammanhang vill jag även belysa asylsökandes rätt att arbeta inom ramen för handläggningstiden. Få av de asylsökande utnyttjar rätten till undantag från kravet på arbetstillstånd. Arbetsmarknadsläget är kanske inte av det slaget just nu att det står öppet för asylsökande. Likaså tycks arbetsgivares vilja att anställa vara begränsat. Frågan om skyddsbehov och humanitära skäl har jag belyst i min inledning. Jag hänvisade då till den beredning som sker inom ramen för den så kallade Nipuprocessen. Jag vill därför för eventuella svar på reservationer hänvisa till detta resonemang. En lagrådsremiss har som tidigare nämnts lagts fram, och i denna görs en rad förtydliganden för att stärka frågan om skyddsbehov och även lyfta fram barnens speciella roll i asylprocessen. Många reservationer tar upp situationen för de asylsökande . Detta gäller organiserad verksamhet, skolgång, sjukvård, boende, ersättning samt ersättning till kommunerna med mera. På flera av dessa områden har förhandlingar förts med där överenskommelser om ersättning liksom formerna för densamma har träffats. I vissa stycken styr dock kommunerna utifrån självbestämmanderätten över hur viss verksamhet ska bedrivas. Regeringen har inom delar av de i reservationerna upptagna frågorna uppdragit åt att se över frågorna och återkomma till regeringen för utifrån detta vidta erforderliga åtgärder. Jag vill avslutningsvis beröra de reservationer som gäller frågan om de så kallade apatiska barnen. Inom utskottet har frågan hanterats vid ett antal tillfällen. Utskottet har kallat till sig såväl regeringen, regeringens speciella samordnare, , som företrädare för professionen, det vill säga läkare, psykologer med flera. Härutöver har ledamöter haft kontakter med frivilligorganisationer och företrädare för de berörda barnen liksom barnen och deras föräldrar. Det är svåra situationer som vi möts av. Men det finns också en stor vilsenhet bland de många som haft synpunkter på vård, rehabilitering och vidare åtgärder för att motverka att barn hamnar i situationer som leder till apatiskt tillstånd. Det är därför av stort värde att, som sker, en noggrann bedömning redan inledningsvis görs hos av hälsotillståndet hos barnen men också hos vuxna. Detta görs för att kunna göra en bedömning vårdbehov för att härigenom förebygga ohälsa. Regeringens speciella samordnare har en viktig uppgift att kartlägga och klarlägga för att utgöra ett stöd till bland annat vårdgivare. En första forskningsstudie kommer att presenteras inom det snaraste. Jag beklagar vissa organisationers och partiers agerande för att misskreditera samordnarens arbete. Detta agerande kan knappast vara ett stöd i en viktig process som ska utgöra ett stöd till framför allt barnen. har i uppdrag att tillse att en lagstiftning finns och att ansvariga myndigheter utifrån denna fattar erforderliga beslut. och dess ledamöter kan knappast ikläda sig rollen att pröva varje ärende, utan måste tillse att rättssäkerhet tillämpas genom den myndighetsutövning som finns. När enskilda ärenden lyfts fram för ledamöter i medierna och på annat sätt kan ingen undgå att beröras. Utskottet säger i sitt betänkande att utskottet känner stark oro för de apatiska barn som utan tvivel befinner sig i en mycket svår situation. Utskottet kan också konstatera via beslut från att graden av sjuklighet i de ärenden som behandlats i nämnden varit varierande. Av detta framgår att det kan vara svårt att göra generella ställningstaganden. Varje ärende måste såväl för att klara en rättssäker prövning för den enskilde som för att utgöra ett stöd för den enskilde och dennes familj liksom för vårdande instanser prövas utifrån den speciella situationen. Ett generellt beslut, oavsett var ribban än läggs, löper risk att skapa en rättosäkerhet och ett tryck mot många barn som på inget sätt kan anses humant. Jag har respekt för dem som tar ställning för barnen och den mycket svåra situation dessa befinner sig i. Jag konstaterar dock att ansvariga myndigheter ser på varje enskilt ärende med såväl humanitära aspekter som rättssäkerhetsaspekter. Ett kollektivt beslut i enlighet med reservation nr 54 löper risk att bortse från båda dessa grunder. Även om professionen är oense i frågan om behandlingsform för de berörda barnen eller i vilken mån automatiskt uppehållstillstånd skulle tillämpas är det av största vikt att barnen erhåller den vård som erfordras såväl medicinskt som via psykiatrin. En utskottsmajoritet ser därför att en prövning i det enskilda ärendet utifrån rättssäkerhet, innefattande bedömning av sjuklighet eller den sammantagna bedömning som erfordras, är viktigare för berörda barn och övriga 10 000 barn i asylprocessen än en rättsosäker amnesti. Jag vill än en gång yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde , , , , , , , , , , , , , och (alla s). 12 () replik: Jag har några frågor till . Påverkas inte Socialdemokraterna på något sätt av den massiva kampanj som förts och den massiva kritik som ändå har lyfts fram från så många viktiga organisationer som verkligen arbetar för barns bästa i vårt land? Både och Röda Korset har gjort allt vad de kan. Jag menar att det också gäller den samlade kristenheten som verkligen jobbar för barns bästa i vårt land.