prot · GS09137 · 2005-06-10 00:00:00 — Bytet blev varor till ett värde av . Jag besökte Per Catoni i hans butik i . Han talade om att det blir allt jobbigare att röja upp, att beräkna förlusten, att beställa nya varor och att ta kontakt med försäkringsbolaget. Per Catoni funderar på om det är lönt att kämpa vidare. Det blir allt svårare efter varje inbrott. Men han ställer sig också frågan: Ska man verkligen behöva ge upp inför den tilltagande brottsligheten? Per Catoni är inte ensam. har drabbats av en våg av inbrott riktade inte minst mot företag och mindre butiker på mindre orter. Brottsförebyggande rådets statistik för 19942004 visar att antalet anmälda brott i kategorin stöld i butik, varuhus och kommersiell utställningslokal har ökat . I gårdagens får vi ytterligare besked om hur brottsligheten har ökat mot just företagsamheten. Antalet inbrott i kontor har ökat i kommun, i , i kommun och i kommun . Den tilltagande brottsligheten är naturligtvis allvarlig därför att den skadar människors trygghet till liv och lem, men den är också ett hinder för tillväxt, jobb och företagande i landet därför att den här brottsligheten leder till stigande försäkringskostnader och ökade utgifter för larm och bevakning. De marginaler som företagarna har krymper, och kalkylerna går inte längre ihop. Företag riskerar att läggas ned. Många som har haft en företagsidé vågar inte starta företag därför att man inte vet om man kan göra en ekonomisk vinst på grund av att det är en så stor brottslighet. Detta är ett hot mot företagare i en region som är känd just för att ha en stark företagsamhet och ett starkt entreprenörskap. Jag menar att regeringen är alltför passiv. I retoriken och i debatten i samhället ses företagarna alltför ofta som potentiella brottslingar och som skattesmitare. Man ser inte företagare som brottsoffer. Brott mot företag nämns inte ens i regeringens senaste regleringsbrev till polisen. Och tyvärr ger inte, herr talman, justitieministerns svar här heller något större hopp. Justitieministern talar om att det nu sker enorma satsningar på det svenska rättsväsendet på poliser, åklagare och domstolar. Min fråga är: Vilka är dessa satsningar? De allra flesta människor som jag möter ute i verkligheten upplever mest nedskärningar. Det tar allt innan polisen kommer och rycker ut. Ett antal polisstationer läggs ned. har över 100 polisstationer lagts ned i landet. Åklagarnas arbetsbörda blir allt tyngre, och tingsrätten just i Gnosjöområdet, , har lagts ned genom justitieministerns försorg. Frågan är alltså: Var är alla dessa satsningar på rättsväsendet? Var finns alla dessa poliser som ska stå upp för rättssäkerheten och se till att människor inte bara har trygghet till liv och lem utan också kan garantera att vi har ett företagande i det här landet, som vi alla inser att vi behöver. Kan justitieministern ge ett klart och tydligt besked till bland annat Per Catoni här om att det nu kommer ordentliga satsningar som märks ute i vardagen? 73 Justitieminister (): Det är nästan tur att vi inte har någon publik, för det blir ju lite ensidigt när vi talar om samma saker. Jag hoppas ni har överseende med det. Det är inte desto mindre väldigt viktiga saker som tar upp här. Jag vill först kommentera en sak. Jag vet inte om jag uppfattade det rätt att någon polisstation har lagts ned genom min försorg. Om jag uppfattade det rätt, så är det i alla fall totalt felaktigt. Det är nämligen inte någon justitieministers ansvar eller uppgift att lägga ned en enda polisstation, utan det avgör man i länen. Låt mig också säga att det är nog så viktigt att det finns polisstationer för att medborgarna ska kunna få service, men inte har det någon betydelse när det gäller till exempel rånbrott. Då är det mycket viktigare att poliser är ute på gator och torg och att man arbetar på ett effektivt sätt. Det är inte stationerna i sig som är avgörande i den betydelsen, men säkert i många andra, bland annat att anmäla brott och att ansöka om pass. Då har de betydelse. Det är alltså nog så viktigt, i och för sig, men som sagt: Det är en uppgift för länen själva att avgöra hur man ska bedriva sin verksamhet och hur mycket man ska satsa på stationer som är öppna . Låt mig också, , säga att under de år vi har gjort de här satsningarna det hoppas jag att du för vidare till har det blivit flera poliser, nu . Du kan också upplysa om att vi också har gjort satsningar på civilanställda. Det innebär att har, då du har vaknat, nettoantalet faktiskt ökat med en. Det kan du också berätta för , att de här satsningarna har gällt även honom. Men det räcker inte nej, du ska faktiskt inte nämna det till honom, därför att det hjälper ju inte honom i hans situation. Men det kan vara bra för den politiska debatten att känna till det. Det är inte så att den person som har drabbats av ett brott är intresserad av brottsstatistik, utan det är en katastrof i sig. Jag håller helt med om att det är oerhört allvarligt när brott riktas mot företag, därför att det är inte bara en del av näringslivet och svensk ekonomi, utan det är särskilt allvarligt att drabbas av brott när man befinner sig på sin arbetsplats. Det vill jag verkligen understryka. Det räcker heller inte med de satsningar som jag nu har talar om här och i tidigare interpellationer. Det behövs mycket mer än så. Det räcker heller inte med att vi har förbättrat möjligheterna till kameraövervakning och att vi har ändrat lagen om godtrosförvärv. Det har säkert gjort nytta det har säkert försvårat men det räcker inte. Det räcker inte så länge det finns en enda som drabbas av brott. Vi måste fortsätta utveckla det arbete som pågår. När det gäller rån är det viktigt att bland annat utveckla arbetet för att förhindra och stoppa vapen på olika sätt. Det handlar om att se till så att färre vapen kommer in till . Det arbetar vi med. Det handlar om att öka kontrollen över vapen och över vapenhandlarna. Det arbetar vi också med och med förslag. I det arbetet finns det också en ökad kontroll av så kallad skrotning av vapen. Den ska flyttas över till polisen så att man ska få en bättre kontroll över vapnen. Det handlar också om att vi på olika sätt ska ge polisen möjligheter, som jag sade, till att bättre kunna klara upp brott. Då är det väldigt viktigt att vi får ett utvecklat register när det gäller DNA. Av de personer som begår rån det kan jag återkomma till senare är visserligen ganska många unga, men även de har faktiskt också begått ett brott tidigare. Därför är det så viktigt, just med tanke på den här typen av brott, där man lämnar kanske ett hårstrå eller något annat som räcker för att man ska kunna få en , att vi också har ett väl utvecklat register. Det är därför som regeringen kommer att lägga fram ett förslag här som innebär att vi kommer att få ett väsentligt utvidgat DNA-register, som inte bara ser till så att vi klarar upp den här typen av brott utan också förhindrar dem . 74 (): Självfallet är det inte så att justitieministern rent fysiskt åker runt till landets polisstationer och tar ned skylten. Det tror jag inte har föresvävat någon. Däremot är det så att justitieministern är del av en regering som har suttit och vars politik den ekonomiska politiken och politiken för rättsväsendet har lett till att över 100 polisstationer runtom i landet nu har lagts ned. har den här nedläggningsvågen nått mitt hemlän. Där läggs det nu ned ett antal polisstationer, och det ska ske framåt hösten. Det är klart att om de här nedläggningarna av polisstationerna som justitieministern talade om hade skett som människor upplevde att det blev lättare att komma i kontakt med polisen, att polisen kunde rycka ut snabbare och att polisen fick en starkare operativ kapacitet så hade man kunnat fördra just nedläggningarna av polisstationer. Problemet är att de här två företeelserna inträffar : Alltfler polisstationer läggs ned som människor upplever att de har svårt att komma i kontakt med poliser och att få poliser är på plats när brott väl har inträffat. På båda dessa punkter har alltså den socialdemokratiska regeringens politik misslyckats. Justitieministern återvände till de stora satsningar som sker. Vi kan ju dribbla statistik fram och tillbaka, jag och justitieministern. Jag tar min utgångspunkt i vad människor upplever ute i verkligheten. Där är upplevelsen att det är svårare att komma i kontakt med polisen. Det är svårare att få brott utredda. Det är allt svårare att få människor som har begått brott också gripna för brott. Det är allt svårare att komma i kontakt med polisen. Det intressanta när vi talar om brottslighet riktad mot företag tycker jag är att detta ju inte har varit en prioriterad uppgift för den socialdemokratiska regeringen. I den politiska debatten har det ledande temat när det handlat om företagare kopplade till brott varit att företagare förmodas begå brott. Företagare framställs som potentiella skattefifflare, människor som möjligtvis bara tillfälligtvis råkar befinna sig på fri fot. Jag tycker att vi måste ha ett helt annat perspektiv på företagare och också uppmärksamma företagare som utsätts för brott. Följande är betecknande, menar jag, och det har inte justitieministern valt att svara på: Varför nämns över huvud taget inte brottslighet riktad mot företag i det regleringsbrev som regeringen har utfärdat gentemot polisen? Det är självfallet så att justitieministern inte kan gå in och peka med hela handen och säga exakt vad polisen i olika situationer ska göra. Justitieministern och regeringen kan ändå tala om för polisen i sitt regleringsbrev att brott mot företag är någonting som är viktigt att uppmärksamma för polisen och också att prioritera i den verksamhet som polisen bedriver. När vi tittar på de konkreta åtgärder som justitieministern ändå pekar på finns det några mindre ljusglimtar som nämns i interpellationssvaret. Jag tycker att det är bra att justitieministern har tagit till sig av den kritik som har funnits. återstår ju oerhört mycket att göra. och flera andra partier i har lagt fram åtskilliga förslag som handlar om hur man ska stärka möjligheterna att bekämpa brott mot företag och se till att vi förhindrar upprepad brottslighet. Ett exempel som vi har lagt fram handlar om att införa en så kallad huliganlag för handeln. Alldeles klubbade en huliganlag som handlade om att kunna utestänga människor från exempelvis fotbollsarenor om människor har begått brott på fotbollsarenor. Vi menar att det borde vara lämpligt att införa en sådan princip också när det gäller de brott som begås exempelvis i affärer eller hemma hos Per Catoni. Har justitieministern några konkreta åtgärder att komma med när det gäller att trappa upp arbetet i kampen mot brottslighet mot företag? Kan justitieministern ta den här chansen att ge Per Catoni och många andra som väntar på besked ett klart och tydligt besked att detta nu ska prioriteras? 75 Justitieminister (): , jag har ju nämnt alla de saker som vi arbetar med. Jag har berättat om , om utvidgade möjligheter för polisen och om flera olika saker som har gjorts, som i fråga om godtrosförvärv och kameraövervakning. Jag har berättat om just de sakerna. Men det räcker ju inte så länge det är människor som drabbas av den här typen av brott. Anledningen till att vi inte nämner företag i sig innebär inte att vi har någon annan inställning till det. Vi är helt överens om det. Jag är dessutom en före detta egen företagare. Jag vet att man inte har tid för något annat än att driva sitt företag när man gör det. Därför är det också extra viktigt att vi satsar på det här. Men brotten som drabbar företagare är inte enhetliga. De ser helt olika ut. Snatterier kan vara nog så besvärligt men har väldigt lite att göra med bedrägerier mot företag. Jag tror att det vore oklokt om polisen nu skulle önska att man skulle satsa på att klara upp snatteri, bedrägeri, rån och stölder på någon slags enhetlig rotel. Jag ska inte lägga mig i det, men jag skulle inte ge någon styrning till det. Jag tror att det skulle bli väldigt ineffektivt. Låt oss i stället, från lagstiftning och polis, koncentrera oss på de olika typerna av brottslighet, så blir det mycket bättre. Jag vill bara säga att hur man fördelar lokalerna ska man avgöra själv i de olika länen. Vi kan se en utveckling där det har blivit färre lokaler. Det är flera stationer som har haft öppettider och . Det är en serviceinrättning för allmänheten när man till exempel ska anmäla ett brott eller söka ett pass, men det har i stort sett ingenting med brottsbekämpning att göra, tvärtom. Poliser ska i så stor utsträckning som möjligt arbeta ute på gator och torg och de tider de bäst behövs. Man ska hålla isär de här frågorna. Jag nämner det, för vi talar ju bland annat om brott som rån. Då har stationerna inte någon betydelse. Men det är i sig en intressant debatt. Det finns tydliga fakta på det här området, hur mycket som har gjorts och hur mycket som ytterligare kunde ha gjorts. Många människor upplever det så, men det är väl inte alltför djärvt att våga gissa på att det kan ha att göra med hur vissa debattörer beskriver situationen i debattartiklar och annat. Om många debattörer väljer att lite slarvigt beskriva om jag ska uttrycka mig milt en annan verklighet och gärna mana på myter om att det görs nedskärningar, till exempel använder en polisstation som har öppet och säger att nu är det en reträtt för att man inte klarar av brottsbekämpningen, då kan många människor som är oroliga ute i naturligtvis ta det som intäkt. Det kanske mer handlar om att ta ett större ansvar för att bedriva den form av debatt som vi så väl behöver för att kunna klara upp flera brott och kunna få en ännu bättre brottsbekämpande myndighet hos polisen. Det finns mycket kvar att göra. Bland annat vill jag nämna just uppklaringen. Det är alldeles för få brott som upp. Men det kan vara ett stort värde i att man ser till så att man har samma verklighetsuppfattning, för då kan man på olika sätt se till att det är de rätta åtgärderna som vidtas så man inte ständigt behöver använda tid för att korrigera felaktiga uppgifter. Det tror jag vore ganska värdefullt, inte minst för den allmänna debatten. 76 (): Justitieministern är bra på att skjuta ansvaret ifrån sig. I den fråga som vi nu har kommit in på och som handlar om antalet polisstationer är det så att länen och de olika länsmyndigheterna satsar sina resurser beroende på vilka resurser de får från riksdag och regering. Det är det som avgör deras handlingsutrymme. Om man har små begränsade resurser innebär det naturligtvis att man i praktiken tvingas att administrera socialdemokratisk rättspolitik, en rättspolitik som man kanske inte vill administrera. Jag tycker att den här debatten har varit värdefull och viktig. Den har visat att justitieministern inte tar de här problemen på det allvar som jag tycker att de förtjänar. Den statistik som finns över antalet brott mot företag som har ökat kraftigt visar att det nu är dags att ta ett krafttag mot den här brottsligheten. Det ska inte vara så i ett land att människor som har idéer om att driva företag och att starta butiker ska behöva ge upp det på grund av kostnaden för larm och bevakning och för att försäkringskostnaderna stiger. Det ska inte vara så att företagande, välfärd och jobb får stryka på foten för att rättssamhället inte klarar sin uppgift. Då har vi hamnat i en mycket besvärlig situation. känner många människor, inte minst ute på mindre orter, en stor maktlöshet över att rättsstaten inte verkar bry sig. Justitieministern säger att det inte görs några nedskärningar, men det är inte den bild som människor har ute i verkligheten. Ett exempel är att har lagts ned. Det är ett tydligt exempel på en nedskärning i rättsväsendet. låter det som om justitieministern vill byta folk och byta ut människor som kommer med obehagligheter. Jag tycker att det är bättre att vi tar chansen att byta justitieminister. 77 Justitieminister (): Jag ska svara något om domstolar. Vilka är det som vill att vi sammanlägger domstolar? Det är domarna själva. Det är inte av ekonomiska skäl. Det är av verksamhetsskäl. Så sker i hela , och så vill även partikamrater till . Om man använder sådana saker i retoriken om att det inte görs satsningar på rättsväsendet tycker jag att man är ganska slarvig. Man bör kanske fundera på hur man använder sig av olika utvecklingar av verksamheter på rätt sätt. Man kan naturligtvis göra det för retorikens skull, men man kan då inte gärna betrakta det som att man på ett seriöst sätt diskuterar de saker som det verkligen är frågan om, nämligen sammanläggning av domstolar för att få en bättre rättssäkerhet för människorna. Det är väldigt svårt för de allra minsta domstolarna att klara sig. De första att säga det är domarna själva. De borde veta bättre än . Jag är helt överens med domarna om att vi i liksom i andra länder ska utveckla domstolsväsendet. Jag är helt överens med polisen om att den ska utveckla sitt arbete på bästa sätt. Man bör kunna ha en ödmjuk inställning till att de som arbetar med de här frågorna kanske är bäst lämpade att avgöra till exempel hur många människor som ska jobba på en domstol. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2004/05:651 om polisens etiska råd 78 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att vid uppfyller sin funktion. Jag har så sent som svarat på en fråga från om vilka mandat och riktlinjer jag avser att ge vid . Jag hänvisar återigen till budgetpropositionen där det står skrivet att rådet ska belysa principiella frågor där integritetsaspekten är viktig eller som rör utrustning och arbetsmetoder som har anknytning till i första hand våldsanvändning, men även andra områden som kräver etiska överväganden. I förordningen (1989:773) med instruktion för anges att får använda rådet för etiska överväganden. Det ankommer således på att avgöra vilka frågor som rådet ska behandla. gav rikspolischefen det i uppdrag att överväga frågor om polisens utrustning och användning av särskilda hjälpmedel vid våldsanvändningen. Polisens tjänsteammunition kan inte ses isolerad från våldsanvändningen i övrigt och blir då en naturlig del av översynen. Rådets etiska överväganden redovisas till rikspolischefen. 79 (): var det en interpellationsdebatt här i kammaren som initierade. Den handlade om polisen och val av metoder. Det handlade om allt från prickskyttar, distraktionsgranater, uniformering, elpistoler och mycket annat. Jag delar justitieministerns uppfattning att det bör vara en fråga för polisen om valet av ammunition är rätt eller fel. Det har fått konsekvenser när man gör stora ändringar som har med våldsanvändning att göra och polisens våldsmonopol i samhället. Det finns inget forum för oss folkvalda och det allmänna att påverka och komma med synpunkter på vad som är klokt och vad som ökar polisens förtroende respektive vad som kan undergräva polisens förtroende. Det gäller till exempel en sådan fråga som uniformering. Den normala standarden är att polisen ska ha en uniformering som inger respekt och trovärdighet och inte skrämmer eller upprör folk i onödan. Där har det skett en glidning som ingen har tagit tag i och som man kan diskutera. Jag har mycket riktigt ställt frågor kring . Det beror på att vi som är sitter i justitieutskottet och är folkvalda inte har fått någon som helst information om hur man ser på olika frågor och vad som konkret har hänt . Det är angelägna frågor för oss folkvalda. Vi får många frågor och synpunkter. Inte minst när polisen är tvungen att skjuta i tjänsten får vi frågor som rör ammunition och annat som vi inte kan besvara. Det känns otillfredsställande att det ligger på ett ställe där inga folkvalda har insyn. Jag tycker att det är en brist. Jag vill fråga justitieministern varför det inte finns några folkvalda i det . Jag vill också gärna veta vilka frågor som behandlas utöver frågan om ammunition. Har det skett någon återrapportering till uppdragsgivaren, och justitieministern, när det gäller de här angelägna frågorna? 80 Justitieminister (): Det här rådet ska enligt instruktionen bestå av högst sju ledamöter. Det är personer som på olika sätt representerar viktiga delar i det . Vi har som företräds av flera personer från den parlamentariska gruppen och är representerade genom sina politiska partier. Det är en viktig del. Jag tycker att det är bra att man har det här . Men det är faktiskt polisen som slutligen avgör de olika frågorna. För att få en annan sammansättning än att det bara är myndigheterna eller regering och riksdag som avgör frågor tyckte jag att det var viktigt att bredda detta. Det finns en poäng med att ingen från eller polisen är med i det . Det ska vara andra personer som kanske kommer med andra infallsvinklar. Det är det som är tanken. Första gången rådet träffades var alltså . Som jag sade har arbetet sedan gått vidare. har givit i uppdrag att utreda frågan om polisens utrustning och användning av särskilda hjälpmedel, som jag sade. Man kommer att ge den här redovisningen . Självklart kommer den att komma till mig och till regeringen. Jag ser inget som helst hinder mot att vi sprider den informationen vidare. Det är svårt att säga innan man har fått informationen, men det har inte varit tanken. Tvärtom ska detta vara underlag för en viktig debatt. Vi får återkomma till det. Rådet sammanträder ungefär en gång . Jag kan passa på att berätta att rikspolischefen har för avsikt att inrätta en arbetsgrupp för etiska frågor. Den kommer troligen att bestå av ett antal länspolismästare och ledas av överdirektören. De här frågorna är utomordentligt viktiga för polisen. I stort sett varje gång som polisen är tvungen att ta till grovt våld för att bemöta en väldigt svår situation blir det diskussion om huruvida det var rätt ammunition eller rätt vapen. Det blir inte bara diskussion om den enskilda situationen, utan det blir ofta en principiell diskussion. Det är inte bra. Vi behöver få ett bättre underlag för diskussionerna. Det är det som är bakgrunden till det . Det är fortfarande i sin inledning. Jag har inte fått de första rapporterna. Jag kan förstå att av flera anledningar är väldigt angelägen att få informationen. Det är positivt. Om det är något jag vill att detta ska leda fram till så är det en ökad diskussion från olika delar av samhället och att det inte bara är så att polisen svarar: Det här är vår fråga. Låt oss sköta den utan diskussion. Det här är tvärtom så viktiga saker att vi måste kunna diskutera dem utöver de enskilda tillfällen då det ofta bedrivs diskussioner och debatter i ett, av naturliga skäl, väldigt högt stämningsläge. 81 (): Jag tycker att det känns betryggande att vi i varje fall i en fråga säkert i fler har samma uppfattning, nämligen att det här är viktiga och angelägna frågor. Det känns också bra att man ser på etikfrågorna med större allvar . Det är bekymmersamt. Jag hoppas att justitieministern ändå kan överväga att få in en parlamentarisk insyn i de här frågorna som är av avgörande betydelse för polisens förtroende i samhället. Det gäller inte minst sådana som kan verka triviala men där människor upplever att de känner sig rädda för polisen. Inte minst när det gäller våra nya svenskar som kan förknippa polisen med odemokratiska krafter är det viktigt hur man uppträder och bemöter människor och att man har tid och att det är ett tillräckligt antal poliser som kan förhandla och diskutera och inte är så snabba att använda de hjälpmedel som finns i verktygslådan. har man inte tagit sig , vilket kan leda till onödig våldsanvändning. Det kan vara användning av pepparsprej till exempel, som ju har varit på tapeten. Jag har inte för avsikt att förlänga debatten. Jag ser fram emot justitieministerns återrapportering, gärna till oss ledamöter och suppleanter i justitieutskottet. Därmed är jag nöjd med svaret den här gången. Den här debattdagen har varit ovanligt lång. För att uppmuntra justitieministern har jag med mig ett par chokladbitar. 82 Justitieminister ():