prot · GT0934 · 2005-11-21 00:00:00 — Med min bakgrund i en totalitär regim för länge sedan, med min egen erfarenhet, vågar jag hävda att det inte går att härifrån studera förtryckets mekanismer inne i . Jag vill också påminna om att alla länder som utövar hårt förtryck mot sin egen befolkning också är aktiva när det gäller flyktingspionage. Av någon mycket konstig anledning har vi mycket sällan diskuterat flyktingspionage i . Det dök upp som ett slags kometämne efter diktaturens fall i , och bara därför att man hade hittat dokument som klart och tydligt visade att flyktingspionage hade systematiskt ägt rum i och, vad värre är, via offentliga tolkar. Det här visste alla vi människor som har kommit från totalitära regimer till den demokratiska världen. Vi visste att vi var övervakade. Vi hade till och med en viss aning om vilka grupper det var och på vilket sätt de utövade den här verksamheten. Men det gick inte att diskutera den frågan över huvud taget. Jag menar att vad vi gör här och är mycket väl känt i de totalitära staterna, och då kan man inte utgå från att till exempel en klar och tydlig kritik mot förtrycket i skulle glömmas bort i och vi kan skicka tillbaka folk dit. Det är de här sakerna som jag gärna skulle vilja att vi oftare diskuterar och med mycket större tydlighet. 17 Statsrådet (): Jag tror, precis som , att det förtjänar att upprepas gång på gång att kärnan i asylpolitiken, i asylrätten, är att ge skydd till människor undan förföljelse. Jag är också överens med om att det i den allmänna debatten sker en glidning mot andra typer av också väldigt viktiga principer, precis som sade, som humanitära skäl och så vidare. Men vi får inte glömma bort kärnan i asylpolitiken. Det är en rättighet att söka asyl. Det är också en rättighet att få asyl om man är förföljd. Jag tycker, som sagt, att det förtjänar att upprepas. När det gäller asylrätten tycker jag också att det är viktigt att ha en diskussion om vad vi kan göra för att stärka asylrätten. Här är det väldigt mycket som pågår. Vi förändrar nu lagstiftningen. Vi utvidgar lagstiftningen när det gäller flyktingskäl och säger att också människor som är förföljda på grund av sin sexuella läggning eller förföljs på grund av sitt kön ska få flyktingstatus. Vi utvidgar också skyddsgrunderna. Vad vi ser är att det i en del av de nya demokratier som har vuxit upp kanske inte direkt finns förföljelse men ändå sker väldigt svåra övergrepp mot befolkningen, slumpartade, godtyckliga frihetsberövanden och så vidare. Där utvidgar vi också skyddsgrunderna. Vad jag också tror är viktigt att framhålla i det här sammanhanget, när det handlar om att värna asylrätten, är den stora reform som vi genomför när det gäller att föra över de här ärendena till domstol. Vi måste också ha en asylprocess som bär upp principerna om asylrätten. Sedan är det naturligtvis också det som här tar upp, handläggningstiderna. Det handlar just om att snabbt kunna avgöra vilka av de människor som kommer som är i behov av skydd, vilka som söker asyl på grund av förföljelse. Vad man nu har gjort på är att dela in asylprocessen i två spår. Det ena är en snabbprocess, och det andra är det som kräver större utredning. När det gäller snabbprocessen säger man att det handlar om till exempel Dublinfall, alltså människor som kommer från andra EU-stater. Det handlar också om människor som uppenbart saknar asylskäl. Det handlar vidare om människor som man från början kan se uppenbart har asylskäl. Problemet är att man kanske inte kan se det så tydligt från början. Här gäller det naturligtvis, som jag sade inledningsvis, identitetshandlingarna och problemet att inte har pass och andra identitetshandlingar. Då är det inte helt uppenbart. Då blir det så att väldigt många kommer in i den långa processen, och man måste göra väldigt många utredningar också om identiteten innan man kan ta vid och göra utredningar om själva asylskälen. 18 (): Tack, migrationsministern! Vi är lyckligtvis överens om väldigt många principer. Vi borde kanske diskutera rutiner lite mer och attityder som mer eller mindre har blivit reflexartade hos myndigheterna. Det är otroligt bra att hela asylprocessen reformeras nu och att det finns en mer rättssäker grund för behandlingen av komplicerade fall. Det vore bra om vi kunde komma överens om några grundläggande attitydfrågor. Hellre fria än fälla är en mycket bra princip när det gäller bedömning av människornas agerande. Jag har en känsla att väldigt många tjänstemän som har arbetat med sådana frågor hellre skulle ha fällt än friat, att det finns en misstänksamhet mot dem som söker asyl och en tendens att alltid tolka negativt det som de lägger fram som bevismaterial. vill jag påminna om att totalitära regimer är svåra att läsa utifrån. De är oerhört duktiga på desinformation. De är oerhört duktiga på att spela på en låtsasdemokratisering, en låtsasliberalisering. Det går i vågor. Det har vi sett mycket tydligt till exempel i fallet . Till och med iranska flyktingar lät sig luras av den tillfälliga liberalisering som genom propaganda presenterades som en ny situation i . Det var inte sant. Studenter fortsatte att bli måltavlor för mycket hårda repressalier så fort de försökte ta politisk ställning. Det hände mycket hemskt. Jag vill berätta för statsrådet om ett möte med en internationell iransk delegation som vi i IPU-delegationen hade en gång. Vi var på en internationell sammankomst, och iranierna ville gärna träffa oss för att berätta för oss hur mycket bättre det hade blivit när det gäller mänskliga rättigheter i . Då fick vi höra att det finns domare ute på landet som ringer till och vill genomföra dödsdomar, avrättning genom stenkastning. De har sina argument, fick vi höra. Folk som hängs dör säkert medan folk som avrättas genom stenkastning kanske har en chans att överleva. Bara det här sättet att argumentera visade hur långt ifrån allt som heter respekt för människolivet de här representanterna för en terrorregim var. Därför vill jag en gång till påminna om att en terrorregim är en terrorregim. Det är bättre att låta någon som har svagare bevisning få stanna i den fria världen än att skicka honom eller henne tillbaka till någonting som i bästa fall är tortyr, i sämsta fall mycket värre. 19 Statsrådet (): Situationen i är väldigt svår. Det är väldigt många människor som har det svårt, etniska minoriteter, religiösa minoriteter, kvinnor. Det är något som vi vet. Jag tog fram UD:s . Den säger väldigt mycket och bekräftar en del av det som säger. Så här står det: I det iranska samhället kan varje handling i vardagen bli politisk laddad, till exempel att lyssna på västerländsk musik, att hålla sin partners hand offentligt, att ha långt hår, att vara sminkad, att bära slips, att låta slöjan glida ned på axlarna och blotta håret. Det står också: Många iranier lider av de roller och masker som de tvingas bära för att leva med de strikt iranska påbuden. Så är det självklart i , även om jag tror att det är helt riktigt att det är svårt att avläsa totalitära stater. Det här är grundmaterial som och har när de fattar beslut i individuella ärenden. Även om det är väldigt svårt i är inte hela befolkningen förföljd. Därför krävs en individuell prövning i varje enskilt fall. Det är oerhört viktigt. När det gäller att hellre fria än fälla talar man i asylrätten om benefit of the doubt. Vad säger man på svenska? Jag kommer inte ihåg. Det handlar om att den asylsökande måste prestera en sammanhängande berättelse. Det kan vara vissa motsägelser. Man kan inte kräva att en asylsökande har en totalt rak linje i sin berättelse, men den måste vara trovärdig. Den måste vara sannolik. Det är det krav man ställer när det gäller asylpolitiken. Det är något som kan vara viktigt att framhålla som en viktig princip. Angående att människor som arbetar med de här frågorna är misstänksamma det tyckte jag att sade måste diskutera etiska frågeställningar, förhållningssätt och så vidare när det gäller mötet med de asylsökande. Men man får inte heller glömma det som jag sade inledningsvis, att saknar identitetshandlingar. Jag tittade just på det innan jag kom hit när det gäller människor från . Då kommer den första diskussionen med den asylsökande inte att handla om själva asylberättelsen, utan den kommer att handla om vem personen i fråga är. Det är, tycker jag, ett väldigt viktigt problem som det är oerhört viktigt att vi åtgärdar. Om vi lyckas åtgärda detta tror jag att det i sin tur leder dels till att man får beslut inom rimlig tid, dels till att det blir en bättre start på själva asylutredningen. 20 (): Det är väldigt lite som återstår att diskutera här . De fall som för mig blev en signal att skriva den här interpellationen verkar att ha fått en lycklig lösning. Det är jag väldigt tacksam för. Men principen bör ändå lyftas fram. Det var inte för att diskutera de enskilda fallen som jag skrev interpellationen. Principen är direkt förknippad med kampen för demokrati och mänskliga rättigheter. Jag vill påminna om att när jag kom till så träffade jag oerhört lyckliga människor bland oss flyktingar som lärde oss svenska i på . Det var de svarta frihetskämpar som hade kommit till för att de inte längre kunde vara kvar i kampen mot apartheid. Man såg på dem både respekten som samhället visade dem och stödet som den svenska allmänheten erbjöd i kampen mot en väldigt destruktiv regim i deras hemland. Jag tror att vi skördar frukterna av denna djupa solidariska insats som gjorde då. Jag skulle vilja komma tillbaka till atmosfären från . 21 Statsrådet (): Jag brukar säga att asylpolitiken egentligen har begränsad möjlighet att förändra världen. Vi kan inte göra en rättvisare värld, vi kan inte åtgärda ekonomiska och sociala problem i olika länder med asylpolitik. Men asylpolitik kan förändra världen på just det sätt som säger med frihetskämpar som får en i vårt land och sedan kan återvända till sitt land och fortsätta kampen för respekten för mänskliga rättigheter och fortsätta kampen för demokrati. Det har vi sett åtskilliga exempel på. Två eller tre av dem som satt i den provisoriska regeringen i var ju svenska medborgare. President i har varit i som flykting. På det sättet kan asylpolitiken bidra till en bättre värld genom de människor som får en i . Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2005/06:93 om planprocessen och byggandet 22 Samhällsbyggnadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att överklagandeprocessen enligt PBL ska bli effektivare, att förbättra konkurrensen och de mindre byggföretagens möjligheter att verka på marknaden, att inte onödiga överklaganden ska stoppa bostadsbyggande. Hon har också frågat mig vad jag avser att göra med anledning av , Uppsikt och tillsyn i samhällsplaneringen intention och praktik. Inledningsvis vill jag klargöra att de tre första frågorna som ställer till mig har behandlats inom ramen för uppdraget till den parlamentariska kommitté som regeringen tillkallade för att se över plan- och bygglagstiftningen. överlämnade sitt slutbetänkande till mig . Av PBL-kommitténs uppdrag framgår att ett övergripande mål för arbetet skulle vara att utveckla plan- och bygglagstiftningen så att den bättre tillgodoser kraven på en effektiv beslutsprocess som kraven på rättssäkerhet och medborgerligt inflytande säkerställs. Kommittén har inom ramen för det övergripande målet haft i uppdrag att överväga dels hur en ny samlad instansordning för prövning av överklaganden enligt PBL bör utformas, dels behovet av kompletterande regler för möjligheten att överklaga olika typer av beslut. Kommittén har även haft i uppdrag att analysera hur konkurrensaspekterna beaktas vid den fysiska planeringen och pröva om och hur planeringen kan ge bättre förutsättningar för ökad konkurrens inom bland annat byggsektorn. har i sitt slutbetänkande lämnat ett flertal förslag till förändringar och kompletteringar för att förtydliga, förenkla och effektivisera tillämpningen av lagstiftningen, bland annat avseende de problemställningar som tar upp i sina tre första frågor. Betänkandet, som fått namnet Får jag lov? Om planering och byggande,har skickats ut på en mycket bred remiss, som på grund av utredningens omfattning fått en remisstid fram . Jag vill avvakta vad remissvaren har att säga om kommitténs olika förslag och inte föregripa remissen genom att nu i detalj svara på frågor. Efter remissen tar beredningen inom vid, och min bedömning är att en proposition tidigast kan läggas till höstriksdagen 2006. Jag vill ändå understryka att även jag tycker att det är angelägna frågeställningar som tar upp, såväl betydelsen av en effektiv överklagandeprocess, utan fördröjningar av onödiga överklaganden, som vikten av förbättrad konkurrens och goda möjligheter för de mindre byggföretagen att verka på marknaden. Jag vill även informera om att vi redan inom ramen för gällande lagstiftning har vidtagit åtgärder för att förkorta handläggningstiden för överklagade detaljplaner inom . Behovet av snabb handläggning gäller särskilt detaljplaner för angelägna samhällsbyggnadsprojekt, och därför görs en prioritering bland inkomna ärenden, bland annat av detaljplaner som avser omfattande bostadsbebyggelse. När det så gäller fjärde fråga om vill jag helt kort kommentera den nu även om den delvis är överlappande med det uppdrag som har haft och de förslag som kommittén lämnat. Staten har givits en stark roll inom plan- och bygglagens regelsystem för planeringsprocessen, men både och har uppmärksammat att tillämpningen inte har blivit den som förutsattes när lagen infördes . har granskat hur och länsstyrelserna lever upp till sitt ansvar och hur regeringen utövar sin styrning och sin information till . konstaterar sammanfattningsvis att den statliga överblicken över den fysiska planeringen är bristfällig. Detta är naturligtvis allvarligt. Min ambition är att den proposition som kommer att läggas fram med anledning av PBL-betänkandet ska ge förslag till lösningar för flera av de brister som påtalats. gör jag bedömningen att vi redan nu ska vidta de åtgärder som inte uppenbarligen bör avvakta en proposition. Redan i budgetpropositionen aviserade regeringen därför att i samband med beslut om regleringsbrev för och länsstyrelserna överväga att ge särskilda uppdrag med anledning av . Beredningen av regleringsbreven pågår , och jag har goda förhoppningar att vi genom dem ska få i gång en process som i avvaktan på en total reform av PBL lägger grunden för att staten sammantaget både ska leva upp till lagstiftningens intentioner och få en god överblick över den fysiska planeringen. 23 (): Jag vill börja med att tacka samhällsbyggnadsministern för svaret. Skälet till min interpellation är att det är oerhört många mindre aktörer på marknaden som just nu och har hört av sig. Det finns en mycket tydlig uppfattning om att den politiska retoriken kring att underlätta för små byggherrar och små aktörer inte alls realiseras i verkligheten. Man möter hinder och motstånd i alla dess former. I en artikel i tidningen nr 14 har man forskningsmässigt tittat på detta. Man angav att en av fem byggherrar avstår bostadsprojekt på grund av planprocessen. En av sex har avbrutit på grund av planprocessen. KTH gjorde en undersökning där man tittade på varför det är så små möjligheter för mindre aktörer att komma in på marknaden. De kunde konstatera att det också var många markanvisningsfrågor. Vad hjälper det att bli tilldelad mark och ha möjlighet att bygga när det sedan kör ihop sig i detaljplaneprocessen? Den här frågan handlar om hur vi politiker ska underlätta för alla aktörer att bygga de bostäder som vi alla efterfrågar. Jag menar att det finns en rad hinder. Jag tycker att samhällsbyggnadsministern är osedvanligt passiv . Det finns väldigt mycket som regeringen skulle kunna göra. Det finns en formulering i svaret som jag specifikt hakar upp mig på, om vi ser till konkurrensförhållandena. Det är att samhällsbyggnadsministern betonar att regeringen prioriterar de stora byggprojekten där det handlar om mycket bostäder. Vad händer då med de små aktörerna, de som inte kan vänta på att få igenom en detaljplan eller ett beslut därefter följer bygglovsprocessen och som inte har de ekonomiska möjligheterna att vänta år ? Jag skulle vilja att samhällsbyggnadsministern återkommer till på vilket sätt regeringen har sett till att beakta just den typen av faktorer i själva överklagandeprocessen. Den andra frågan handlar om . Den betonar regeringens roll och regeringens ansvar. Där anges att det finns en otillräcklig styrning från regeringen, att planbeslut inte är enhetliga och att det saknas förutsägbarhet. Jag skulle vilja höra från samhällsbyggnadsministern exakt vad regeringen avser att göra , inte minst inför skrivandet av nya regleringsbrev. Jag hävdar att regeringen har stora möjligheter att i viss mån agera . Min tredje fråga handlar om att samhällsbyggnadsministern inte nämner den utlovade bostadspolitiska propositionen. Finns det inte möjligheter att inför den och den hanteringen lyfta ut en del angelägna frågor som handlar om att underlätta konkurrensfrågorna? Varför är konkurrens så viktigt? Jag menar att genom att skapa förutsättningar för fler aktörer kommer vi att underlätta en produktutveckling och en prispress som är oerhört viktig. Det är ändå slutkonsumenten, det vill säga de boende, som ska betala boendet. Jag menar att konkurrensen är oerhört viktig. Jag kan med sorg konstatera att vi har små aktörer som kämpar förtvivlat. Jag skulle önska att samhällsbyggnadsministern kunde återkomma till vilka konkreta åtgärder regeringen tänker vidta. 24 Samhällsbyggnadsminister (): Först vill jag säga att man på departementet har letat efter Dagens Samhälle nr 14 som hänvisar till, men vi har inte lyckats spåra det och debattinlägget. Vi kan väl återkomma efteråt till vilket nummer det stod i. Vi blev nyfikna, men vi har som sagt inte lyckats hitta det. Hur som helst vill jag betona att det verkligen inte är så att vare sig jag eller regeringen har varit passiva under de år som vi kan se tillbaka på. uppdrag var mycket stora, en mycket viktig utredning. Det är ett tydligt och utmärkt exempel på det allvar och det missnöje som regeringen, precis som många ledamöter i , många på byggmarknaden och många som är delaktiga i planprocessen, har gett uttryck för. Utredningen, som kom ganska , är väldigt bra, mycket viktig och genomgripande. Jag tycker att just omsorgen om dessa frågor fordrar att remisstiden får vara lite längre än vad den brukar vara för utredningar. När vi nu sätter ned foten och förändrar i plan- och bygglagsprocessen ska det bli en bra, genomskådlig, tydlig och förhoppningsvis långvarig förändring så att alla aktörer som känt en oro och en otydlighet i fortsättningen ska veta vad som gäller. Därför vill jag inte säga att det går att rycka ut bitar eller delar, utan låt oss avvakta och se hur remissinstanserna agerar och vilket underlag vi kommer att ha . Jag vill också betona att vi, som jag nämnde i svaret, på departementet har agerat, förstås redan innan jag kom till departementet, för att förkorta handläggningstiderna ordentligt. Det har gett resultat. Antalet ej avgjorda ärenden minskade från 458 till 240 ärenden , och den utvecklingen fortsätter. Vi har alltså gjort betydande förändringar och effektiviseringar inom det lagverk som vi har därför att frågan är så viktig. Jag vill vidare betona att planprocessen, överklagandemöjligheterna och förstås arbetet med konkurrensvillkoren är tre oerhört viktiga delar i det som vi nu kallar för plan- och bygglagstiftningen. Vi kan diskutera, och bör göra det, om det finns så kallade onödiga överklaganden men måste betona att överklagandet är en rättighet. Det är en del i vårt öppna samhälle där individer som blir berörda av stora projekt ska kunna vara med och så att säga göra sin mening hörd. Det har också varit en viktig del i uppdraget till Plan- och bygglagskommittén att titta igenom det, så att också det blir tydligt. Jag vill ytterligare betona att bostadsbyggandet är rekordhögt . Det låter ibland på som att det ligger en död hand över all utveckling och allt byggande. Det vill jag absolut bestrida; så är det inte. Men det behöver göras förändringar. Det finns en del som inte kommer fram så mycket i frågor och som är betydelsefullt för hur snabbt de här processerna kan gå, och det är hur man faktiskt arbetar med hela planprocessen. Vi fick ett väldigt spännande exempel ganska , och det är det mycket stora byggandet i Ursvik, i utanför , som berör tusentals bostäder och tusentals arbetsplatser. Hela detta projekt har kunnat komma i gång utan ett enda överklagande därför att man har arbetat oerhört bra politiskt över blockgränserna och jobbat med en väldigt öppen och tydlig information till berörda medborgare i . Det är en aspekt man behöver anlägga att också lokala politiker och byggare har ett stort ansvar för hur man informerar om sina byggprojekt. 25 (): Samhällsbyggnadsministern angav att i budgetpropositionen finns regeringens intentioner beskrivna kring inte minst konkurrens. Jag tänkte att jag har väl missat någonting, för jag kände inte igen den beskrivning som samhällsbyggnadsministern gav i sitt svar. Jag gick tillbaka och läste mycket noggrant och kunde konstatera att det finns en skrivning om konkurrens som heter Ökad konkurrens inom byggsektorn. Men det stycket handlar bara om det samarbete som de nordiska länderna har tillsammans med de baltiska länderna och , och där har man antagit en handlingsplan för åren 20052007. Jag har letat i budgetpropositionen efter skrivningar om regeringens starka intentioner om att öka konkurrensen och underlätta för också de mindre aktörerna. Jag kan konstatera att jag inte hittat det. Jag noterar att det finns en konkurrensfråga som berör andra länder men inte och de små aktörerna i . Det skulle jag gärna vilja ha en kommentar på samhällsbyggnadsministern kanske kan hjälpa mig att hitta det i budgetpropositionen. Det finns naturligtvis mycket en regering kan göra. Det ena är att se över regleringsbreven, som samhällsbyggnadsministern har varit inne på, inte minst med tanke på den kritik som kommer från . Jag tycker att det är en mycket angelägen fråga. Det andra gäller ärendehanteringen. Samhällsbyggnadsministern noterade att man har skyndat på processen. På de här sidorna jag har över 25 sidor bara från regeringen och en från länsstyrelserna som visar att det är över 60 ärenden kan jag läsa att vissa ärenden har legat väldigt . Vissa ärenden har man uppenbarligen inte hanterat . Det här är oerhört bekymmersamt för inte minst de mindre aktörerna, som inte kan vänta åratal på ett beslut. Det tycker jag också att en regering skulle kunna agera kring. Sedan kommer vi in på betänkande. Där har en annan uppfattning än vad majoriteten har haft. Vi har ett annat synsätt på hur man ska effektivisera planprocessen, och det tål att återkomma till. Men det är en fortsatt process . Vi är fullständigt övertygade om att det går att effektivisera. Vi är också villiga att se över sakägarkretsen, det vill säga vilka som överklagar. Det talas mycket om okynnesöverklaganden. Det finns väldigt många stora offentliga aktörer som överklagar planer och där mindre aktörer menar att det numera ofta uppstår en förhandlingssituation kring detaljplaneprocessen som man tycker är oroväckande och som gör läget än svårare. Jag hävdar att regeringen kan göra väldigt mycket. Sedan kan jag till min besvikelse konstatera att Stora Ursvik faktiskt riskerar att stoppas, trots det löfte som samhällsbyggnadsministen gav vid spadtaget, på grund av att E 18-projektet förskjutits enligt planer. Tyvärr tror jag faktiskt inte att det projektet kommer att komma i gång såsom det var planerat, men det hänger ihop med infrastrukturinvesteringarna, som alltid stökar till i de tätorter som finns, inte minst i storstadsregionerna. Än en gång: Jag tror att det också finns lyssnare.