prot · GS09101 · 2005-04-08 00:00:00 — Jag förstår som sagt den goda viljan. Men så som begravningslagen är formulerad ska den avlidnes önskan vara vägledande inför hanteringen efter jordelivet. Lagstiftningen ska också göra det möjligt att genomföra begravningar och tillhörande ceremonier på ett sätt som uppfyller olika religioners och personers önskemål. Därför förstår jag inte riktigt förslaget om ett utökat utrymme på den här punkten, för det finns också, som refererade till, möjlighet att via formulär fylla i en persons önskan om hanteringen efter döden. Motionerna innehåller inte heller några förslag till hur det här skulle gå till. Det finns inte heller några exempel på situationer där rena problem har uppstått, men jag förstår som sagt den goda viljan. Vi kanske får klarhet . finns det regelverk för hur aska ska hanteras och spridningen gå till. Det finns en undersökning som, jag tror det var , visade att länsstyrelserna gör lite olika bedömningar vid utströende av aska över hav till exempel. I det län där jag bor vet jag att det får ske närmare land än här i . Frågan är om det är möjligt att i lag slå fast regler som är lika över hela landet med hänsyn till att det ska ske på ett pietetsfullt sätt, som det heter. Frågan är hur man ska hantera till exempel en orimlig önskan. Det finns faktiskt även efterlevande att ta hänsyn till. En annan fråga som tas upp i betänkandet är lagen om trossamfund och en översyn av den. Här menas det att det finns risk för att registrering av ett trossamfund på ett felaktigt sätt kan uppfattas som ett godkännande från staten av just en sådan organisation. Men det är snarare så att vissa kriterier måste uppfyllas inför registrering av ett trossamfund. I samband med skiljandet av från staten tillkom en ny lag om bland annat registrering av trossamfund. fungerade trossamfunden som föreningar, stiftelser eller liknande. Det är Kammarkollegiet som tar emot ansökan och beviljar en registrering av ett trossamfund. Det här är alltså omgärdat av regler. Det ska uppfyllas vissa kriterier. finns det i vårt land 56 registrerade trossamfund, och när det gäller att avgöra vad som är och inte är att betrakta som religion tycker jag att man måste vara väldigt försiktig. I det sammanhanget vill jag passa på att framhålla att för del har vi en lång och stolt tradition just när det gäller att måna om religionsfriheten. Den är också skyddad i grundlagen. Slutligen vill jag passa på att meddela att jag precis som ett par av motionärerna anser att det är angeläget att motverka islamofobin var i samhället den än förekommer. Jag tror att grunden till detta, som i så många andra sammanhang, bygger på människors okunskap och rädsla. För egen del har jag varit med och bjudit in till träffar för att klargöra vad islam verkligen är och vad den står för. Jag tror faktiskt att vi alla har en jätteviktig roll att fylla när det gäller att sprida en annan bild av islam än den som oftast sprids av medierna. Med detta vill jag avsluta och yrka bifall till förslaget i betänkandet. 14 (): dog en ung kvinna i cancer efter en längre tids sjukdom. En av hennes sista önskningar var att efter kremeringen skulle en del av askan från hennes stoft spridas för vinden på en plats som var henne mycket kär på toppen av en ås där naturen är mäktig och där hon ofta fann frid och ro. Resten av stoftet skulle gravsättas på sedvanligt sätt, på den kommunala kyrkogården. Tyvärr har inte hennes sista önskan förverkligats, och hon är fortfarande inte gravsatt. Den gravfrid som alla har rätt till har inte förverkligats. Mamman fortsätter kampen för att dotterns sista önskan ska gå i uppfyllelse. Hon kämpade mot kyrkan och krematoriet som sade nej och fortsätter nu sin kamp i förvaltningsdomstolen. Hon vägrar ge upp möjligheten att kunna få tillmötesgå sin dotters sista önskan och har naturligtvis förväntningar på att min motion ska ändra tingens ordning. Ska man utgå från utskottsmajoritetens mycket knapphändiga, fåordiga och, som jag anser, nonchalanta svar finns det inte mycket hopp. Hoppet och förslag till en annan ordning finns i den reservation som har i detta betänkande. På fem ynkliga rader avfärdar utskottsmajoriteten min motion och beskriver också gällande lagstiftning som om den möjliggör att begravningar och dithörande ceremonier kan genomföras på ett sätt som uppfyller personers önskemål i dessa hänseenden. Enligt min mening är detta en felaktig beskrivning, och jag undrar om utskottsmajoriteten över huvud taget brytt sig om att sätta sig in i problematiken. Hur många exempel finns det på att personliga önskemål har uppfyllts enligt de tre kriterier som beskrivs i begravningslagens 5 kap. 5 §? Det vill jag gärna ha ett svar på här och . Utskottsmajoriteten hänvisar också till ett motionssvar på en liknande motion, dock inte från mig, från /02 som motivering för dagens ståndpunkter. Jag har naturligtvis tagit del av denna betänkandetext. Tyvärr var motiveringen och svaret den gången lika usla som dagens, i princip samma text. tänker jag beröra lagstiftningen i sammanhanget. Enligt begravningslagen kan regeringen gå in och ändra i förordningen om hur askan ska hanteras vid kremering. I praktiken är det som tolkar lagstiftningen och tydligen gör det på olika sätt i olika delar av landet. I det ärende som jag har beskrivit har vid överklagandeprövningen sagt ja, länsrätten har sagt nej och ligger ärendet i kammarrätten. I ett liknande fall i har sagt nej, länsrätten har sagt ja och ligger även det ärendet i kammarrätten. I det fall som jag har beskrivit kommer inte heller kravet om att gravsättning efter kremering ska ske efter det att personen i fråga har avlidit att uppfyllas. Gravsättningens genomförande försvåras också av den långsamma hanteringen i förvaltningsdomstolarna, vilket gör att anhöriga känner sig maktlösa och illa behandlade. Kyrkans syn och attityd spelar också stor roll i den här frågan. I det fall jag beskrivit har kyrkan via krematoriet intagit en hårdnackad inställning och sagt blankt nej. På hade kyrkan en annan inställning. Där fick en fiskaränka tillåtelse att enligt makens sista önskan sprida det mesta av askan i havet utanför och en mindre rest i en minneslund i där änkan numera bor. Varken kyrkans eller länsstyrelsernas agerande verkar konsekvent eller logiskt. Jag tycker att det minst sagt sker en godtycklig behandling av anhöriga som inget hellre vill än att uppfylla näras och käras sista önskan i livet. Kyrkans roll måste ifrågasättas liksom länsstyrelsernas olikartade agerande. Vi lever i en modern tid, kyrkan är skild från staten och människor bör naturligtvis även inför döden ha ett större inflytande över sina liv. Naturligtvis ska trots detta askan och de ceremonier som sker i samband med spridandet av denna hanteras på ett pietetsfullt sätt, helt enligt lagens mening. Utskottsmajoriteten har möjlighet att ompröva sitt ställningstagande genom att rösta för reservation nr 1, vilken jag härmed yrkar bifall till. Om inte ser jag fram emot att det ges en godtagbar och värdig förklaring till varför motionen avslås. Det har inte skett i alla fall. 15 () replik: Det är en väldigt viktig fråga tar upp i sin motion. Jag beklagar att han tycker att vårt svar i utskottet är undermåligt. Detta är viktigt för den anhörige, men det är också viktigt att vi kan hantera den här frågan på lång sikt. Det har förekommit att man velat sprida askan på ett område där man har en fastighet. Denna fastighet kanske man sedan säljer så att den inte längre finns kvar i släktens ägo. Hur hanterar vi möjligheten för de anhöriga att komma dit på besök? finns alltså olika skäl till att man kan få säga nej till detta. De speciella exempel som tar upp kan jag inte svara på här. Jag tycker att det är viktigt att vi öppnar för detta. Min fråga till är vem om inte som i så fall skulle ta det här beslutet. Skulle det vara bättre att ha generella regler som gäller över hela landet? Jag tror att man får gå på att det finns olika delar av landet och att det är . 16 () replik: I sitt anförande sade att privatpersoners önskemål kan man minsann redogöra för i formulär till kyrkan. Bevisligen är det så att kyrkan har hanterat detta på väldigt olika sätt. Sedan tycker jag att det är väldigt olyckligt med en lagstiftning som tydligen inte är särskilt tydlig eftersom frågorna hanteras olika på länsstyrelserna och det står att regeringen kan ändra detta i förordningen efter behag. Är det inte vi som lagstiftare i den här församlingen som faktiskt borde se till att lagstiftningen är så pass tydlig att länsstyrelserna inte gör så avvikande tolkningar som de tydligen gör, och även länsrätten i de fall som jag har redogjort för? När det är så finns det faktiskt anledning att se över det här. Jag menar att borde gräva lite i den här frågan. Hur hanterar kyrkan de här frågorna? Hur hanterar länsstyrelserna de här frågorna? Finns det någon gemensam nämnare för hur man ska tolka de här paragraferna i lagstiftningen? Jag menar att ni inte riktigt har gjort ert jobb i det här fallet. 17 () replik: Självklart är det viktigt att frågan följs. Där har jag absolut ingenting att invända. Det kommer vi också att göra. Jag vet att det finns ett biskopsbrev som hanterar just begravningar, och det är under översyn hos själv. Detta är alltså en fråga som man jobbar med. Man tittar på nya riktlinjer, och jag kan tänka mig att de exempel som tar upp kanske är grunden för detta. Man beräknar att presentera nya riktlinjer i vår. Jag har inte klart för mig om man är så pass framme att det är , men man har sagt att man beräknar bli färdig . Man jobbar alltså med detta från sida också. 18 () replik: Det är jättebra om jobbar med den här frågan och får en någorlunda gemensam syn i sina riktlinjer. Det är ju tydligt att man har lite olika syn på hur man ska hantera detta. Jag kan tänka mig att det till och med beror på enskildas uppfattningar, på krematorier eller inom kyrkan, hur det här fungerar. Därför menar jag att lagstiftningen naturligtvis också ska ses över. Det är illa, tycker jag, när vi har en lagstiftning där man öppnar för regeringen att gå in i en förordning och i princip ändra formerna för detta. Det tycker jag inte är bra. Du tog upp exemplet med att sprida askan vid en fastighet, och där håller jag med. Det kan vara ett fall som kanske inte är lämpligt. Men en ås på en naturskön plats, havet och andra geografiska platser där allemansrätten och andra regler gäller tycker jag borde kunna jämställas i de här sammanhangen. Därför behövs det ett förtydligande av lagtexten. Det behövs en starkare ställning för den avlidnes sista önskan och, inte minst, de anhörigas möjlighet att kunna genomföra den. 19 (): Jag har följt den här debatten . Den har legat mig väldigt varmt om hjärtat. Jag har många goda vänner som tillhör olika trossamfund. Jag känner kanske ännu fler människor som inte tillhör något trossamfund men som inte desto mindre har ett förhållningssätt till livet som kan betecknas som religiöst i en eller annan form. Vi är på väg att omforma vårt samhälle till ett pluralistiskt samhälle. Det kommer att finnas människor av många olika trosbekännelser och utan trosbekännelser. Vi utvecklar olika traditioner och synsätt på hur man vill hantera livet och det som vi lämnar efter oss när vi lämnar livet. Jag tycker inte att det framkommer i den här debatten. Jag tycker att det låter som om vi fortfarande har en statskyrka som har någon form av monopol och har satt upp regler som vi låser oss fast vid. Jag kan ta upp ordet pietetsfull, att behandla kvarlevorna pietetsfullt. Här kan vi ha många olika synsätt. Jag tänker på de människor med hinduisk bakgrund som vill sprida askan efter sina avlidna i ett rinnande vatten som leder mot havet så att deras askor ska förenas i havet. Det känns spännande. Sedan görs det under former som vi med vårt ceremoniella tänkande tycker är alldeles väldigt vardagligt: Man tar en spade och häller i eller någon annan flod. Vi ska försöka lära oss att ta hänsyn till dessa grupper av människor och sedan låta det pietetsfulla vara det individuella eller något från det samfund vi tillhör. Det tycker jag att vi ska tillåta. Sedan är det frågan om regelverk kring det hela. Till exempel kan en fastighet säljas, och därför kan askan inte ligga kvar. Människor som sprider askan i havet åker inte tillbaka till samma plats. De upplever gemenskap med de avlidna på ett helt annat sätt. Vi ska vara mycket mer öppna i den biten. Det finns fortfarande ett slags monopoltänkande när fortsättningsvis ska vara mottagare av begravningsavgifterna även om man inte tillhör kyrkan. Jag har en god vän som är med i det norska kremeringssällskapet. Han betalar för att med tiden få bli kremerad vid och få sin aska spridd där. Detta betalar han plus att han betalar per skattekrona till den församling vilken han bor i som han på intet sätt kan tillgodogöra sig. Jag tycker faktiskt att vi måste se över hur organisationen kring begravningsavgifterna ser ut. I övrigt skulle jag vilja föreslå fast jag har inget sådant yrkande att vi skulle kunna enas om att tillsätta en utredning där andra samfund får vara med och bestämma om dessa frågor. Vi har för många traditioner kvar kopplade till . 20 () replik: Jag lyssnade intresserat på , som tydligen delar min uppfattning i frågan om inflytande för individen och möjlighet för anhöriga att bestämma. Men jag blir inte riktigt klok på inställning. Är det Björnlod vi ska lyssna på eller är det ? 21 () replik: Återigen tycker jag att detta egentligen inte är en partipolitisk fråga. Jag tycker att det här handlar om individers ställningstagande i existentiella frågor. Därför får du välja vem du vill lyssna på. Min åsikt framkommer helt klart genom tidigare motioner. Jag tror att jag har en stor grupp med mig, men jag vill naturligtvis inte domptera mina partikamrater i den här frågan. Det här är ett direkt individuellt ställningstagande. 22 () replik: Jag har naturligtvis noga studerat vad som har sagts tidigare. En tidigare motion i det här fallet var just från . Ni får väl utreda inom partiet var ni står i frågan. Det hade varit bra om hade ställt upp på reservation nr 1. kan gärna få yrka bifall till den så får vi se vad övriga gör sedan i kammarbehandlingen. 23 () replik: Motionerna skriver vi som enskilda ledamöter. Ingen har haft några större invändningar, men jag har noterat att har begärt ordet. Det här är faktiskt en fråga för , och då har vi för respekt för den bedömning som våra kamrater i utskottet gör. Att jag kommer hit nu är närmast som gubben i lådan för flera! 24 () replik: Det var inte jag som sade gubben i lådan, men jag kanske kan fortsätta på det temat. För att klargöra för de människor som sitter på läktaren och eventuella lyssnare tar ju upp ett antal frågor som vi över huvud taget inte har med för behandling i betänkandet: begravningsavgifter och någon annan fråga. Jag vill bara klargöra att det inte har funnits möjlighet för oss att göra ett tydligt ställningstagande i de frågor som tar upp nu eftersom de inte behandlas i betänkandet. Det är därför vi andra inte har berört dem. Men det hade varit spännande att diskutera begravningsavgifter och kontra lagen om registrerade trossamfund. 25 () replik: Jag vet att detta kommer i ett annat betänkande, KU19, där man lite slentrianmässigt har behandlat tidigare motioner. Jag förstår att mina frågor kan uppfattas som något obsoleta, men likafullt tänker jag fortsätta att vara droppen som ska få stenen att bli urholkad. Jag passade på att lyfta fram frågan här. Jag håller med om att det är lite oegentligt. 26 () replik: Det var lite samma synpunkt jag tänkte förmedla som redan har framfört. Det finns många intressanta frågor när det gäller den fortsatta utvecklingen av statkyrka-relationen. Det kommer att ske en sådan utveckling. Men det innebär inte att man nödvändigtvis måste tala om dessa saker . Den konstruktion där har gått i bräschen med förenklad ordning för återkommande likadana motioner i fråga om hemställanspunkter tycker jag är praktisk och lämplig. Själva diskussionen om hur det ska bli framöver med statkyrka-relationen är viktig och kan ske på annat sätt. Låt mig bara göra ett förtydligande. Det är alltså inte församlingarna eller trossamfund som tar emot någon begravningsavgift till . fungerar här som ett slags entreprenör för alla som ska begravas, medlemmar och icke medlemmar. Undantag är och där kommunerna är huvudmän. Då kan man tycka att det hade varit en bra ordning om kommunerna överlag hade varit huvudmän. Det förslaget fanns, men kommunerna tackade nej i samband med den stora reformen. Här får man se kyrkan som ett slags entreprenör, inte trossamfund. Det har väl vissa praktiska fördelar kyrkan är ofta markägare och så vidare. Den frågan kan säkert komma att ses över . 27 () replik: Jag tackar för inlägget. Jag delar naturligtvis uppfattningen när det gäller begravningsavgifterna. Det vore mycket bättre om kommunerna tog hand om det. Det kanske vore ännu bättre om vi tog ett gemensamt samhällsansvar. Då skulle inte begravningsavgifterna skilja från till per skattekrona i landet. Då skulle vi kunna jämna ut den avgiften över hela landet, vilket jag skulle tycka är bra. Det är trots allt de enskilda församlingarna som uppger vilka kostnader de har för de olika begravningarna. Ja, det är sant, den förenklade hanteringen av motionerna är bra. Vi har ganska mycket att göra ändå. Likafullt vill jag försäkra mig om att diskussionen verkligen fortsätter genom att lyfta upp den då och då i kammaren. 28 (): Förskrivna anföranden har den fördelen att man får sagt allt det man tänkte säga men den nackdelen att de måste skrivas i förväg. Jag tvivlar också på att den förenklade ordningen som utskottet tillämpar verkligen förenklar ordningen. Den snarare försvårar. Det är en diskussion vi kommer att fortsätta att ha i utskottet framöver. I de frågor som tas upp i reservation 1, som förtjänstfullt redogjort för, har tidigare, vilket nämnt, velat ha en utredning som ser över både dessa och andra frågor. Motioner av det slaget vi har inte ett exakt likadant motionsyrkande behandlas i KU19, den förenklade ordningen. Då blir det lite svårt när det gäller hur vi ska ställa oss till det specifika yrkandet om vad man ska tycka i frågor där vi egentligen behöver en bredare utredning. Jag har landat på ställningstagandet att vi får lägga ned våra röster om det blir en omröstning under punkt 1. Det är det vi kommer att göra. Vi tycker inte att vi ska ta ställning fullt ut i de delfrågor som har lyft fram i en motion, men vi vill ha en utredning om det fältet av frågor. Den utredningen har vi yrkat på tidigare. För att fullfölja det yrkandet får vi lägga ned våra röster under punkt 1. 29 () replik: Då vill jag bara framföra en liten hälsning till utskottet att ni behöver se över er ordning för hantering av frågorna, om det är så att inte kan yrka på en reservation därför att det kommer frågor i nästa betänkande. Det verkar väldigt märkligt. Det borde ni se över, och där håller jag med . 30 () replik: Vi kan ha en lång diskussion om den ordning som utskottet prövat sig fram till att ha. Det finns ett brett önskemål i om att försöka snabbare hantera motionsyrkanden som återkommer år . prövar utskotten en ordning där just dessa yrkanden hamnar i ett särskilt betänkande, där man hänvisar till tidigare ställningstaganden. I detta särskilda betänkande ligger åter yrkanden som har haft om en utredning. Jag var inte uppmärksam nog för att kunna se till att de flyttades över till detta betänkande så att jag kunde hänvisa till dem i den här diskussionen. Det borde givetvis ha varit så. Ansvaret får falla på mig i det här enskilda fallet, men ansvaret för ordningen ligger på utskottet kollektivt. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 5 § Trossamfund m.m. förenklad ordning Föredrogs betänkande 2004/05:KU19 Trossamfund m.m. förenklad ordning. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 6 § Ändringar i riksdagsförvaltningens instruktion m.m Föredrogs betänkande 2004/05:KU28 Ändringar i riksdagsförvaltningens instruktion m.m. (framst. 2004/05:RS1). 31 (): ska vi prata pengar, nämligen riksdagsledamöternas pengar. I detta betänkande finns en reservation från och där vi föreslår att extra arvoden för uppdrag som är direkt knutna till uppdraget som riksdagsledamot bör avskaffas. Som skäl för att en del av de interna uppdragen i skulle ge extra arvoden anfördes 1999 att de uppdrag som ersätts enligt arvodeslagen är sådana som tillkommer utöver det ordinarie riksdagsuppdraget. Vidare anförde utskottet att dessa uppdrag ofta medför betydande merarbete. Vi fick resultatet av en undersökning om bland annat arbetsbelastningen för riksdagsledamöterna. Det visade sig, kanske inte så förvånande, att skillnaderna var ganska så stora mellan olika riksdagsledamöter. Några klarade av att utföra sitt uppdrag på en normal 40-timmarsvecka. I andra änden av skalan vet jag inte riktigt hur många timmar som redovisades, men det var väl kanske uppåt det dubbla för andra. Snittet låg, om jag kommer ihåg det rätt, någonstans . De här skillnaderna beror inte, om vi ska vara helt ärliga, i första hand på att vissa har extra uppdrag i form av ordförande eller vice ordförande i utskott eller liknande. De beror, och det kan vi vara överens om, till allra största delen på vilket parti vi tillhör, rättare sagt om vi tillhör ett större parti eller ett mindre parti. Rent generellt är det nog så att de av oss som än så länge tillhör något mindre partier, alltför små partier, får lägga ned ett större arbete i än vad som är nödvändigt för dem som tillhör större riksdagsgrupper. Men det vore mig främmande att föreslå att ledamöter av mindre riksdagspartier skulle ha ett högre riksdagsarvode än de som är invalda för något större parti. Jag tror inte att det vore en lämplig ordning. Argumentet om större arbetsbelastning är väl inte helt hållbart, anser jag. Det finns också uppdrag som innebär betydande merarbete men som inte ger någon extra ersättning. Jag ska inte klaga på något sätt, utan jag vill bara påpeka att jag som ledamot av i och för sig får några hundralappar från för det uppdraget, men i denna församling har jag tidigare varit vice ordförande i ett av utskotten och är jag gruppledare för vänstergruppen, vilket inte ger några som helst extra ersättningar, trots att det innebär ett ganska betydande merarbete. Man försöker motivera de här extra arvodena med rättvisa, men det rättviseargumentet håller inte. Jag tror att vi kan konstatera att riksdagsarvodet är väl tilltaget och borde vara en rimlig ersättning, trots att vi har lite olika arbetsbelastning och lite olika uppdrag inom ramen för arbete. Det åligger också riksdagsgrupperna att försöka fördela arbete och arbetsuppgifter på ett så rimligt sätt som möjligt. Jag yrkar bifall till reservationen. 32 (): de grönas inställning till riksdagsarvodena är väl känd och debatterad i denna kammare. Jag ska inte upprepa den diskussionen och den debatten. Däremot följer av logiken i den diskussionen att vi inte anser att det finns något behov av extra arvoden för uppdrag som man har inom ramen för sitt uppdrag som riksdagsledamot. Detta har aktualiserats i den framställning till som finns och som vi nu behandlar i detta betänkande. Därvid har vi lagt en reservation med ett yrkande om att denna typ av övriga arvoden bör avskaffas. Detta tas upp i den reservation som så förtjänstfullt förklarade, försvarade och yrkade bifall till, vilket jag instämmer i. Avslutningsvis, herr talman! Det har gjorts en tidsstudie om riksdagsledamöternas arbete. Den är intressant och bör säkert följas upp av vidare studier. Jag vill tacka dem som har sett till att den har kommit till stånd bland annat talmannen själv. Av den kan man säkerligen dra många slutsatser. Jag tycker dock inte att man kan dra slutsatsen att det är rimligt med extra arvoden inom riksdagsledamotsuppdraget, inte ens att det är rimligt med de höga arvoden vi har. 33 ():