prot · GT0945 · 2005-12-06 00:00:00 — Ja, det var så lätt, fru talman, att han faktiskt gjorde det också på ett mycket tydligt sätt. Jag vet att har fått en exklusiv roll i svensk försvarspolitik. Jag tror på det som står skrivet på hemsida om att partierna i vänsteralliansen ska vara överens. Så står det i stycke efter stycke. Och jag hoppas att använder detta inflytande positivt när det gäller materielförsörjningen, när det gäller synen på plikten och också när det gäller hur vi ska utforma våra internationella insatser . 34 () replik: har inte rätt. Det är klart att man kan titta på löpande priser, men om man tittar på fasta priser ser man att militärutgifter har legat på ungefär samma nivå , från det dagar, över 90-talet och fram till . Det är som har satsats . Man kan göra olika jämförelser och titta på bnp, och ökar bnp så sjunker naturligtvis andelen försvarsanslag. Men när det gäller hur mycket man satsat har det varit ungefär lika mycket. Det har varit någon fluktuation ned och någon fluktuation upp, men det har varit ungefär samma nivå. Det är en stark kontrast mellan det och vad som faktiskt hände i och , där militärutgifterna faktiskt halverades . har de börjat öka igen, men då skedde en halvering. Det var stora förändringar som skedde, men inte här i av någon underlig anledning. Slutligen vill jag säga till att han kan lita på att vi i kommer att göra vårt yttersta i samarbetet med regeringen för att påverka försvarspolitikens utformning åt det håll där jag upplever att det finns en samsyn bland riksdagspartierna här i , nämligen att fullfölja avvecklingen av ett invasionsförsvar som vi inte längre behöver och att rationalisera utbildningen av de soldater vi behöver så att den bedrivs på så få ställen som möjligt, så billigt som möjligt och på ett så bra sätt som möjligt. Vi kommer att göra vårt yttersta för att få bort alla de materielkramande inköp som mer är en restryggmärgsreflex från det dagar och i stället fokusera på sådant som vi har operativa behov av. Lita på oss, . 35 (): I och med dagens debatt om försvarsbudgeten är vi definitivt inne i den nya ordning som vi beslutade om , nämligen att gå ifrån det från vissa synvinklar visserligen praktiska men ändå låsande systemet med fleråriga försvarsbeslut. Det är inte bara bra, det är nödvändigt. Med den snabba utveckling vi lever i är det inte möjligt att binda vare sig myndighet eller politiker så hårt som den gamla ordningen innebar. Det var vi överens om då, och det är vi överens om . Förra årets beslut innebar förvisso också att vi lade fast inriktningen på lite , . Det betyder att vi går vidare på den inslagna vägen och fortsätter den stora reformeringen av försvar, som fick sitt tydliga startskott i och med beslutet men som förvisso har sina rötter långt tillbaka i tiden. Det är tillfredsställande att kunna konstatera att inriktningen var vi överens om då, och den är vi fortfarande överens om. Egentligen skulle jag kunna sluta här, för enligt min och den socialdemokratiska gruppens mening är det viktiga att vi riksdag, regering och inte minst myndighet orkar hålla fast. Jag vill på den här punkten passa på att uttrycka uppskattning över det förtjänstfulla arbete som just myndighetschefen lägger ned. Men vi har som gått på ömse håll fått erfara att omstruktureringen är mer omfattande och svårare att genomföra än vad någon av oss trodde då. uppstår frågor att ge svar på och problem att lösa. Ett antal sådana frågor får inte heller sina svar i betänkandet. Några kommer att lösas ut i propositionen om samhällets säkerhet, som kommer . Andra, som har blivit föremål för utredningar och resulterat i betänkanden , kräver förslag i särskild ordning. Färdiga blir vi säkert aldrig. Ett par budgettunga frågor har kommit en bra bit på väg. Det gäller till exempel den om försvarets fastigheter och anläggningar och den om materielförsörjningen. Båda dessa två berörs i två av de utredningar som har presenterats, nämligen och . De förslag som utredningarna lämnar har det av begripliga skäl inte kunnat tas hänsyn till i budgetpropositionen, men de kommer att hanteras framgent. Utskottet noterar ändå med tillfredsställelse att regeringen har hörsammat utskottets beställning och förbättrat materielredovisningen jämfört med tidigare budgetpropositioner. I och med årets beslut underställs faktiskt förslag om anskaffningar av viktigare materielprojekt. Det finns kvar att göra när det gäller hur materielprojekt presenteras och beskrivs i budgethandlingen. Utskottets majoritet utgår från att fortsättning följer. Fastigheter och anläggningar är en fråga som inte ägs av försvarsutskottet, men eftersom vi är starka, och ibland enda, intressenter önskar vi självfallet en fortsättning på det förbättrade samarbetet mellan Försvarsmakten och . När jag är inne på frågor som utvecklas till det bättre vill jag gärna peka på ett viktigt område inom personalförsörjningen där Försvarsmakten, som jag ser det, har utvecklat sin arbetsgivarroll. Det har varit ett mödosamt arbete, men jag är övertygad om att det faktum att de stora personalnedskärningarna har skett i överensstämmelse med gängse arbetsmarknadsregler och arbetsrätt i stället för via undantag har varit bra för Försvarsmakten både som myndighet och som arbetsgivare. De fyra borgerliga partierna, maktpakten, har samlat sig till fyra gemensamma reservationer och ett gemensamt särskilt yttrande. Tre behandlar i tur och ordning materielanskaffningen, insatsorganisationen och de internationella insatserna. Det är alltså tunga delar av försvarsbudgeten och försvarsorganisationen. Man skulle kanske ha kunnat vänta sig att det skulle komma ett alternativ här. Men det gör det inte. Om mot förmodan skulle välja att rösta på någon av dessa tre borgerliga reservationer så skulle det egentligen inte innebära någonting i sak inte något annorlunda. I sämsta fall skulle det innebära en fördröjning av beslutet. När det gäller reservationen som behandlar styrning är det lite annorlunda. Här har oppositionen en egen variant om vilken man kan säga att den har utvecklats till det bättre jämfört , om man vill vara snäll. Men det är lika riktigt att säga att i reservation nr 2 om styrning blandas stort och smått i en salig röra. Jag förvånas över att man helt har lämnat utredningen i samma ärende åt sidan. Man inväntar inte ens hanteringen av den innan man tar ställning i en del av frågorna. Det framgår emellertid av en skrivelse till regeringen från de borgerliga representanterna i den utredningens parlamentariska referensgrupp att man helt enkelt inte vill ta till sig svårighetsgraden i frågan om styrning. Jag säger inte att frågan är lätt. Jag säger inte att utredningens slutsatser är enkla att omsätta, utan jag påstår just att styrningen är en mer sammansatt fråga än det som handlar om att ge anvisningar till omställningsorganisation. Jag ska säga några ord om de så kallade resursförbanden. I den lätt förvirrade debatt som uppstod efter det att tyckte sig ha hittat en nyhet i en fotnot i budgethandlingen har utskottet nu bringat reda. Visst finns det mer att säga när det gäller både att definiera och benämna dessa resurser; det anför också utskottet. Men för den sakens skull får man inte glömma det viktiga och det som är en stor förtjänst bland annat i den senaste rapporten från Försvarsberedningen, nämligen att vi med den nya ordningen har kommit bort från ett kostnadsdrivande och delvis dimensionerande beredskapssättningssystem. Det kunde ibland sträcka sig till upp till . Om jag minns rätt var det inte minst ledamot i , , som var en drivande kraft i frågan. Det ska vi vara honom tacksamma för. På den här punkten vill hela utskottet att regeringen förtydligar redovisningen inför nästa budgetproposition. Men reservanterna vill dessutom göra halt. Utskottsmajoriteten känner sig trygg med det arbete som pågår. När det slutligen gäller de internationella insatserna råder det i utskottet stor enighet om att ska öka sin förmåga. Det är vidare utskottets uppfattning att regeringen har gjort ett riktigt vägval när det gäller att ställa upp en så kallad stridsgrupp för EU:s krishanteringsförmåga som består av flera nationer. Det är svårare, men det är principiellt rätt och praktiskt fruktbart. Om inte samarbetet kan komma till sin rätt i det här sammanhanget så måste man fråga: När? När det gäller omfattningen av de internationella insatserna är det som alltid oppositionens privilegium att kunna ha mer och snabbare för ungefär samma pengar. Handen på hjärtat 400 miljoner till i den totala budgeten, det vill säga , skulle visserligen säkert välkomnas av Försvarsmakten, men det är väl ingen som tror att det räcker till såväl snabbare omställning och ytterligare beredskapssättning som fler internationella insatser? Sammanfattningsvis vill jag säga att regeringen har lagt en budget för i den nya ordningen som gör det möjligt att följa den inriktning som vi lade fast försvarsbeslut. Den ger svar på vissa av de frågor som vi hade då, och den lovar gott för fortsättningen. Den samlade oppositionen är väl också i stort sett nöjd eftersom man inte har sett det som nödvändigt att presentera alternativ utan har nöjt sig med att föra fram den minsta gemensamma nämnarens politik, som vi numera har börjat vänja oss vid. Det låter mycket i debatten, det tar stor plats i betänkandet och just det är väl en illustration så god som någon till talesättet om att tomma tunnor skramlar mest. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag vill förstås i denna utskottets sista debatt för året ta tillfället i akt att önska utskottskamraterna god jul och gott nytt år när det blir dags. Det gäller naturligtvis också utskottskansliet, som som vanligt ska ha ett stort tack för sina gedigna arbetsinsatser. 36 () replik: Det är alldeles rätt som vice ordföranden i utskottet nu säger; det är inte så väldigt mycket pengar som skiljer alliansens förslag från regeringspartiets förslag. När det begav sig för lite var det inte heller speciellt mycket pengar. Men det var tillräckligt, eller för mycket, för regeringen för att kunna sluta en uppgörelse med en grund i parlamentet som skulle svara mot . Men budgetrealismen vägde tyngre. Rösterna från Vänstern och var viktigare än stödet från allianspartierna. Jag har tidigare tagit upp detta ställningstagande och varför man väljer gungflyet med Vänstern och som stöd för att få igenom sin försvarspolitik. Förvisso påverkar det också genomförandet av försvarsreformen. Någonstans måste ju biltullarna betalas, och någonstans måste pengarna tas. I någon del påverkar det förstås genomförandet av försvarsreformen. Men det är särskilt försvarspolitiken som jag är intresserad av. Här säger framför allt att förhållningssättet till Partnerskap för fred gör att vi knappast kan tänka oss insatser och övningar tillsammans med Nato. Jag har en fråga. Med tanke på ert samarbete med Vänstern kräver en insats med den blivande färdiga ett fullständigt, totalt FN-mandat? Eller är det så att situationens allvar därute i världen någonstans kan kräva att vi genomför detta utan FN-mandatet för att förhindra dödande och så vidare? Den andra frågan är: Kan och öva tillsammans med oss inom ramen för just med tanke på vetot i den här frågan från dessa partier och ställningstagande? 37 () replik: ställde frågor på övertid, men jag får väl försöka besvara dem i alla fall. Det är väldigt många som gärna vill spekulera i under vilka villkor som ska ställa upp på den ena eller den andra insatsen utomlands. Som väl är har vi en ganska väl fastlagd ordning i riksdag när det gäller både på vilka villkor som det ska ske och när det ska ske. Och väldigt ofta fattar i sin helhet beslut om dessa insatser. Jag känner därför inte någon stor oro. Och jag tycker inte att behöver göra det heller. När det gäller den sammansatta styrkan är jag helt övertygad om att det finns en betryggande, om inte total, majoritet bakom beslutet att faktiskt försöka åstadkomma en sammansatt styrka som inkluderar både och . Jag har inte märkt av någonting annat. Har gjort det? 38 () replik: Jag frågar vice ordföranden. När man läser partiprogrammet och lyssnar på uttalanden från era stödpartier är ljudet i skällan en aning annorlunda. Och tillhör faktiskt regeringspartiet, och då kan man kräva att hon i någon del kan redovisa ställningstaganden som inkluderar Vänstern och som i grunden för försvarspolitiken. Och just säkerhetsfrågorna är ganska väsentliga här. Är man beredd att släppa vetot till Vänstern och i dessa frågor? Ska och få tillåtas öva inom ramen för , eller är detta tomt tal? Innehåller det ingenting? Har man så att säga vikt ned sig? Hur är det? Svenska folket kräver ett svar på dessa frågor. 39 () replik: Så långt min kunskap räcker, , pågår väldigt intensivt förberedelserna för den sammansatta battle group. Jag har över huvud taget inte hört talas om något veto. känner inget veto, och det vet . 40 () replik: Alla partier i riksdag var helt eniga om den subarktiska förmågan. Jag upprepar detta med en dåres envishet. Därför vill jag ställa en fråga. Först och främst skulle den subarktiska förmågan bibehållas och utvecklas så står det i sammanfattningen för samtliga förband. Och vi vet vad som har hänt. Man har i anvisningarna till förbanden varit så osäker på vad regeringen och egentligen ville. Därför har det blivit så. Jag lägger inte skulden på Försvarsmakten, utan skulden ligger helt och hållet på regeringen och försvarsministern att regleringsbreven var så otydliga att de inte uppfattades på ett korrekt sätt i Försvarsmakten. Efter att ha hört att både Vänstern och står fast vid detta beslut vill jag fråga : Står även ni fast vid den ståndpunkten, eller har ni ändrat er? 41 () replik: Självklart står vi bakom det beslut som fattade . Och ingenting annat än ett nytt riksdagsbeslut kan ändra ett tidigare. 42 () replik: Kan här och lova att det blir klara direktiv till Försvarsmakten om beslut , eller på vilket sätt avser ni att verka för att detta ska bli verklighet? 43 () replik: När det finns ett sådant tolkningsutrymme är det klart att både och jag skulle önska att någon gick tillbaka till ursprungsdokumentet, nämligen betänkande och protokoll. är det inte så. Jag tycker också att det är ett stort bekymmer med oklarheter som kan uppstå. Jag vill inte lova någonting, , men jag vet att vi har ett stort arbete att ta itu med när det handlar om styrningen från riksdag via regering till Försvarsmakten. Och det ska vi faktiskt ägna mycket tid åt . 44 () replik: Jag hajade till lite grann när betecknade som maktpakten. Jag minns hur i den här kammaren envist pläderade för att försvaret inte skulle användas för att driva regional arbetsmarknadspolitik, men där regeringen ändå i den sista av timmar tvingades acceptera ett krav från på att det skulle finnas exakt lika många tjänster i efter försvarsbeslutet som före. När det gäller att få inflytande över politiken är alla partier uppenbarligen beredda att göra stora ansträngningar. Jag har också reagerat på att säger att det inte är någon skillnad om ställer sig bakom de borgerliga reservationerna. Det måste vara ett missförstånd. Vi har krävt att regeringen ska redovisa en sammanhållen strategi för våra internationella insatser. Vi är helt övertygade om att detta behöver få en större planmässighet, det behöver bli mer bristtäckande och få en större relevans för att vi ska få valuta för de pengar som vi satsar på detta område. Vi har avvisat den materielplan som regeringen nu har lagt fram för . Och det är klart, som själv säger, att det fortfarande finns stora brister. Men där så att säga väljer att acceptera regeringens förslag, så säger vi i den borgerliga alliansen att vi vill se ett nytt förslag i stället. Det finns också andra skillnader som gäller rekrytering och utbildning av reservofficerare och en rad andra punkter. Till slut skulle jag också vilja att berättar vad det är som gör att Socialdemokraterna när det gäller dessa resursförband kan acceptera det förslag på differentierad beredskap som regeringen nu lägger fram. 45 () replik: Jag stod länge och väntade på en fråga, och till slut kom den. Jag vill gärna säga till , som jag uttryckte i mitt anförande, att det kanske var ett slags besvikelse över att det som de borgerliga partierna lyckades samla sig kring faktiskt inte i någon större utsträckning uppvisar ett alternativ till den förda politiken. Jag hade möjligen tänkt mig det eftersom det är så stora ord, och det tar så mycket tid och tar så mycket plats. Jag tycker inte att det är det som vi ser. Men vi ser naturligtvis en kritik. Vissa delar av kritiken delar hela utskottet, men den kanske inte nödvändigtvis behöver riktas bara mot regeringen utan mot former som vi har vant oss vid i alltför och som vi kanske ska ta ett gemensamt ansvar för. Det var det som jag avsåg. Beträffande resursförbanden sade jag att man nog ska benämna dem annorlunda. Det finns mycket kvar att säga om det. Det säger utskottet också i sitt betänkande. Jag är övertygad om att regeringen kommer tillbaka och förfinar detta. Jag skulle inte bli förvånad om försvarsministern har någonting att säga om detta när hon snart kommer till orda. Men vi tyckte inte att det fanns skäl att göra stopp nu som de borgerliga partierna tyckte, utan vi sade: Okej, det är bra så här långt. Det viktiga i den här frågan är att vi får en annan beredskapssättning. Och det var det som vi hade beställt av regeringen, och det har man uppfyllt. 46 () replik: Detta handlar till stora delar om huruvida de folkvalda ska ha ett inflytande över dessa svåra, komplicerade men viktiga frågor på försvarspolitikens områden, eller om detta inflytande mer eller mindre exklusivt ska förbehållas regeringen. Där ska jag villigt erkänna att Socialdemokraterna drar ett och annat strå till stacken, men det är med stor försiktighet som man påpekar de brister som finns. Jag har, som sagt, suttit i det här utskottet , och jag kan konstatera att det är mycket lite som händer, detta trots att Socialdemokraterna har sina dubier om regeringens politik. Beträffande resursförbanden skriver utskottsmajoriteten: Den redovisning som görs i budgetpropositionen av insatsorganisationen och uppdelningen av insats- respektive resursförband är enligt utskottets mening inte ändamålsenlig. Och man förutsätter att regeringen kommer tillbaka. Man ger IG, men när det kommer till omröstningarna säger man att man ändå är så nöjd att man kan acceptera att hälften av den insatsorganisation som har inte kommer att vara någon insatsorganisation och inte kommer att bestå av några förband som kan användas. Och detta är en stor skillnad mellan Socialdemokraterna och den borgerliga alliansen. Vi talar klarspråk. Vi är beredda att ställa krav på den regering som ska styra Försvarsmakten, men ni är inte det. Då blir resultatet därefter. 47 () replik: Jag tycker bara att gång på gång understryker att han inte riktigt har förstått den stora poängen med den nya ordningen, nämligen att vi har dragit bort det gamla beredskapssättningssystemet som kunde sträcka sig upp till både fem och och som var väldigt kostnadsdrivande och väldigt låsande och att vi faktiskt har fått ett ordentligt och bra svar på vår beställning till regeringen: Vi vill ha kortare tider, och vi vill ha förband som ska kunna sättas in här och . Det har vi fått, och det är vi väldigt nöjda med. Vad vi sedan ska kalla det som vi egentligen behåller för att vidmakthålla en bredd och en kompetens i hela försvaret kan vi återkomma till. Men det är faktiskt mer en semantisk fråga. 48 Försvarsminister (): Det har gått fattade sitt framåtsyftande beslut om försvarspolitisk inriktning. Det beslutet innebar att en rad viktiga steg nu tas i den pågående reformeringen. Jag vill inledningsvis, precis som flera andra har gjort, påminna om att det var en inriktning som vi över partigränserna var eniga om och att det var baserat på ett framsynt ställningstagande av Försvarsberedningen. På några punkter skilde sig partierna åt. En punkt var ekonomin. De borgerliga partierna tyckte att försvaret kunde få vara lite dyrare än vad riksdagsmajoriteten beslutade. När jag nu läser utskottets betänkande och de borgerligas yttranden kan jag i alla fall konstatera att vi har blivit lite mer överens om ekonomin. De borgerliga tycker nämligen att Försvarsmakten för klarar sig med 100 miljoner mindre jämfört med vad man skrev i förra årets försvarsmotion. Jag hoppas att det fortsatta arbetet och genomförandet av reformen innebär att vi också kommer ännu närmare varandra på det ekonomiska området. beslut innehöll viktiga steg i reformen. Försvarsmakten fick en huvuduppgift: att inneha förmågan till väpnad strid. Det är en välbehövlig fokusering av Försvarsmaktens verksamhet och en viktig utgångspunkt för det fortsatta reformarbetet. Det är en stor omställning som har tagit kraft och fart i Försvarsmakten. Jag är glad över att uppmärksammat det rejäla arbete som Överbefälhavaren och Försvarsmakten utför. Uppgifterna är att skydda territoriell integritet och att genomföra internationella insatser, medan den gamla anpassningsdoktrinen skrotas. Den innebar att resurser lades på beredskap i ett femårsperspektiv, något som är omotiverat med dagens säkerhetsläge. I stället bör utvecklingen avseende den militära förmågan fokuseras på två olika tidsperspektiv: här och och det som ligger bortom . För att få genomslag i den förändringen har Försvarsmakten tagit fram ett nytt beredskapssystem. Det är ett system som kommer att ge oss ökad effekt i insatsorganisationen, helt i linje med vad vi var överens om i Försvarsberedningen. Mot bakgrund av debatten kan jag medge att terminologin är snårig kring det nya systemet, men för den skull tycker jag inte att den behöver övertolkas eller avsiktligt missförstås. Resultatet av system med insatsförband och resursförband blir att man anpassar förbandens beredskap efter de uppgifter som Försvarsmakten ska kunna lösa. Jag har svårt att se poängen med att ha en högre beredskap än vad uppgiften kräver, särskilt som vi vet att beredskapskrav kan bli onödigt kostnadsdrivande. Det var ju faktiskt därför Försvarsberedningen krävde en differentiering på det här området. Resursförbanden är till för att upprätthålla uthålligheten hos insatsförbanden och för att bevara och utveckla kompetensen i olika funktioner. Resursförbanden beredskapssätts inte av regeringen. Däremot sätter Försvarsmakten beredskap på förbanden. De är organiserade som vanliga förband. Regeringen kan också beredskapssätta dem om en försämring i omvärldsläget skulle ske. Det viktiga för detta är dock att fokusera på insatsorganisationens samlade förmåga. Genomförandet av beslut pågår fullt ut över hela linjen. Ett exempel är att vi får ett nytt utbildningssystem. rycker de första soldaterna i det nya terminssystemet in. Det är ett system som innebär att vi får bättre utbildade soldater som är redo för internationella insatser. Trots att det nya systemet ännu inte införts har intresset bland värnpliktiga för internationell tjänstgöring ökat dramatiskt. Regeringens målsättning, att av en årskull soldater ska vilja tjänstgöra utomlands, är inom räckhåll. Det bör minska oron hos borgerligheten kring att värnpliktsvolymerna inte räcker till om nu den oron från skulle kvarstå. Den försvarspolitiska inriktningen innebar också att en ny och hållbar personalstruktur skulle skapas. Personalvolymen ska anpassas efter försvarets behov. Vi kan konstatera att personalavvecklingen har skett på ett ordnat sätt, i gott samarbete med löntagarorganisationerna. På vissa håll finns det kompetensbrister men inte alls i den omfattning som vissa utmålade . En annan viktig del i beslut är den samlade strategin för materielförsörjning. Ökad flexibilitet, kortare ledtider och mer av internationellt samarbete är viktiga principer för att anpassa materielförsörjningen till försvarets nya behov. Det är principer som får genomslag i praktiken, bland annat vid anskaffning av utrustning till snabbinsatsstyrkan.