prot · GS0962 · 2005-01-21 00:00:00 — Vi kommer att ta en stenhård strid om att trygghetssystemen måste ha ersättningsnivåer som gör att människor känner att de blir en hjälp i omställningen, både företagare och anställda. Vi kommer att arbeta aktivt med att se över om vi kan förstärka trygghetssystemen så att luckor och tillkortakommanden kan förbättras. Det arbetar vi med. slutsats är att dra ned kraftigt. Något annat har hon ju ingen aning om. Vad kommer det att leda till? Det är också viktigt ur ett företagarperspektiv. Vad händer i ett land där man satsar på att minska tryggheten för medborgarna i när vi ser en väldigt snabb strukturomvandling? Vi har tidigare här haft en debatt om att alltmer blir en mycket framgångsrik exportnation. Vi märker i alla delar av en mycket tuff konkurrens på globala marknader. Vi klarar den konkurrensen mycket bra. Vi säljer vida mycket mer till världsmarknaderna än vad vi importerar. Vi har gigantiska bytesbalansöverskott. Vi riskerar dock att få ett land och en befolkning som säger nej till förändringar om de känner att de inte får stöd i förändringens tid. Det är detta nu föreslår att dra undan mattan för människor. Den enkla teorin är att om det är mindre tryggt blir man hellre kreativ och initiativrik och kanske också företagare. Jag tror att det är precis tvärtom: Blir det mindre tryggt kommer man att söka efter metoder att sätta stopp för den här utvecklingen. Vi kommer att få mycket starka opinioner som säger att icke ska vara öppet mot världsekonomin. Ska vi gå framåt måste vi satsa på strukturomvandling, forskning, utbildning och trygghet i förändringen. Det vill jag göra också för företagare. Därför presenterar jag i den här interpellationsdebatten ett konkret initiativ för att se över trygghetssystemen för företagare. svar är att de inte har en aning om vad de ska göra annat än att de ska försämra för precis alla, för då känns det på något sätt bättre. Jag tycker att det är ynkedom. 51 (): Vi behöver fler företag; där är vi överens. Jag tycker att företagare också ska ha trygghet. En person som väljer att bli företagare väljer ett liv som är väldigt riskabelt. Man satsar eget kapital. Man lever i en inkomstmässig osäkerhet, vet inte från till nästa hur hög inkomsten kommer att vara. Man har normalt sett en oerhört hög arbetsinsats. Det är regeringens sak att lägga fram förslag till om hur man tänker lösa de här problemen. Det är inte min uppgift som representant för ett oppositionsparti att tala om för regeringen vad den ska göra. Det är regeringens sak att lägga fram en proposition till och ta initiativ för att göra detta. Det jag sett här tycker jag inte leder särskilt långt. När jag säger att jag inte vet hur man ska göra beror det på att det finns så många problem att adressera. Att här och komma med en färdig lösning på hur det ska se ut vill inte jag göra, men jag tycker att man måste sätta i gång ett samtal kring det hela. Det vi fått höra här från näringsministern är den vanliga kritiken mot den moderata politiken om ersättningsnivåerna. Det har inte handlat om trygghet för företagarna, det jag ville diskutera och det jag tycker är viktigt. Framför allt tror jag att det är väldigt viktigt om man vill ha fler företag. Det hade varit intressant att få svar i den frågan. Jag är dock inte särskilt optimistisk och tror inte att jag kommer att få något svar heller. Vi har försökt i ett antal inlägg från vardera sidan utan att få någon ökad information på den här punkten. I vart fall, kan jag avsluta detta inlägg med, ser jag fram emot ett genomarbetat förslag från regeringen, gärna ett som spänner över olika departement , i socialförsäkringsfrågorna och om hur man ska utveckla detta. För min del avslutar jag interpellationsdebatten här. Jag har interpellerat minister tillräckligt tidigare för att veta att det sista inlägget brukar användas till att väcka nya frågor som jag dessvärre inte har möjlighet att svara på. 52 Näringsminister (): Jag är mycket engagerad i hur vi kan stärka företagens trygghet. Jag tror att det är viktigt. I tider av ekonomisk utveckling där vi behöver fler som blir företagare i olika former behöver vi också ha trygghetssystem som fungerar för de företagarna. Exempelvis är det ju så att företagare ingår i sjukförsäkringen och i arbetslöshetsförsäkringen, men vi vill se över hur vi kan stärka de eventuella brister som kan finnas i de systemen och som på olika sätt kan drabba företagarna. Därför har jag i den här debatten också deklarerat att regeringen arbetar med direktiv till en sådan utredning, vilket ligger helt i linje med vårt arbete för att stärka nyföretagandet i . En rad initiativ tas under denna vinter för att stärka företagandet, alltifrån opinionsbildning för att ändra attityder bland unga människor till initiativ för att stärka riskkapital till tidigt företagande och till stöttning i generationsskiftesprocesserna när alltfler företagare närmar sig pensionsåldern. Men det handlar också naturligtvis om att se över tryggheten för företagarna. Debatten ger väldigt tydligt vid handen att enda lösning är att försämra för alla. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2004/05:266 om fortsatt satsning på utvecklings- och etableringsprojekt inom 53 Näringsminister (): har frågat mig hur jag avser att stimulera till utveckling och nya jobb via IUC och vilka åtgärder jag är beredd att medverka till för att IUC-verksamheten ska få ett långsiktigt avtal för sin verksamhet. Det var som regeringen beslutade att lämna stöd till en treårig försöksverksamhet vid industriella utvecklingscentra (IUC) på nio orter. Det så kallade UPA-uppdraget, som står för uppsökande verksamhet, produktutveckling och förstudier för avknoppning, var ett nytt sätt att genomföra insatser för att utveckla och skapa nya små och medelstora företag. Det initialt tidsbegränsade stödet förlängdes i flera omgångar års utgång. Betydande resurser har alltså satsats på UPA-uppdraget . Regeringen har på inga sett frångått sin ambition att skapa nya arbetstillfällen och satsa på företagsutveckling. Framtagningen av nya produkter och processer i små företag är av stor betydelse för att stärka deras framtida konkurrenskraft. Regeringen kommer därför även att fortsätta satsa medel på produktutvecklande insatser i små företag. Vi har avsatt . Utöver det kommer att satsa ytterligare . För att använda resurserna på ett effektivt och konkurrensneutralt sätt och få ett så bra resultat som möjligt kommer som tidigare aviserats fler aktörer än bara IUC att få möjlighet att ta del av avsatta medel. har fått i uppdrag att ansvara för ett så kallat call-förfarande där näringslivsnära aktörer får möjlighet att komma in med projektförslag för produktutveckling. IUC kommer att ha samma möjligheter som andra aktörer att bidra med projektförslag. Jag är säker på att de goda erfarenheter och den goda kompetens som finns inom , kommer att ge IUC väldigt bra förutsättningar att delta i call-förfarandet. När försöksverksamheten med IUC startades var ett grundläggande villkor att IUC:s medverkan skulle utformas på ett sådant sätt att royaltyintäkter, försäljningsintäkter eller liknande intäkter som uppstod skulle medföra att statens engagemang kunde upphöra eller minimeras. Regeringen har alltså tydligt uttalat en förväntning om att UPA-uppdraget skulle bli självfinansierande redan från verksamhetens start. I och med att regeringen frångått UPA-uppdraget och valt att satsa de begränsade resurser som står till förfogande på produktutveckling, som är en av de viktigaste faktorerna i ett framgångsrikt företagande, har statens tidigare avtal med IUC inte förnyats. Att verka för ett långsiktigt avtal med IUC om UPA-uppdraget har inte tidigare varit regeringens ambition och är inte heller nu aktuellt. Det är också så att IUC har givits mycket goda förutsättningar att bygga upp en fungerande långsiktig verksamhet genom de betydande resurser som regeringen satsat. Jag vill också ta tillfället i akt att kommentera Nuteks roll. är den myndighet som har fått regeringens uppdrag att ansvara för näringslivsutveckling i . Det sätt som IUC arbetar på med flexibilitet och närhet till de små företagen ligger väl i linje med Nuteks ambition att låta regionala och lokala aktörer med god kännedom om småföretagens behov ansvara för genomförandet av produktutvecklingsprojekten. 54 (): Jag ber att få tacka för svaret. Jag bad statsrådet att ge besked om två frågor. Hur han avsåg att stimulera till utveckling och nya jobb 2005 via IUC var den första. Den andra gällde vilka åtgärder han var beredd att medverka till för att IUC-verksamheten skulle få ett långsiktigt avtal för sin verksamhet. Bakgrunden kan man fundera över, herr talman. För min del var det regeringens egen budgetproposition till denna kammare som föranledde mig att ställa frågan efter att jag hade läst om utgiftsområde 24, s.33, där staten stöder industriella utvecklingscentra som är fristående, privata aktiebolag, där det lokala och regionala näringslivet har ett majoritetsägaransvar och där även kommuner, fackliga organisationer och andra regionala intressenter kan ingå. Staten säger sig stödja tre aktiviteter i denna budgetproposition: uppsökande verksamhet, produktutveckling och förstudier för avknoppning. Det är det så kallade UPA-uppdraget. Staten har också ett avtal som anger villkoren för IUC. Det styrs alltså av staten. Det styrs av regeringens avtalsvillkor, herr talman. Mot bakgrund av vad regeringen beskrev för denna kammare i budgetpropositionen tyckte jag naturligtvis att det var intressant att följa upp och se hur regeringen avsåg att klä orden med innehåll. har vi haft en diskussion om IUC, för avtalskravet om årliga budgetäskanden som ska inlämnas till har ju legat kvar. Det låg kvar så sent som . Det finns inga andra besked. Det enda som stod var signalen i budgetpropositionen. 20032004, apropå de goda villkoren för verksamheten, herr talman, möttes den frågan från statens sida med stor tafflighet. Man kunde inte svara på de budgetäskanden som kom. , , hade jag en debatt med dåvarande näringsministern där man konstaterade att de förslag till lösningar som hade skisserat på inte var framme. Därför avsåg man att förlänga IUC:s verksamhet, och skulle utreda nya former. Jag är naturligtvis intresserad av detta, inte minst mot bakgrund av den tidigare debatten om att man ska ta vara på det som fungerar och rätta till det som har gått fel. Vad anser statsrådet har gått fel med IUC? Var det deras växande styrka lokalt och regionalt? Var det deras framgångar med projekt och avknoppningar i , , etcetera? Var det att centrala myndigheter inte styrde utan att utvecklingen växte underifrån som var felet, underifrån i företagen? Statens egen utredare, den ende som har tittat på det här, herr talman, , sade ju att man borde göra en långsiktig satsning på det här området. En tidigare näringsminister, , talade sig varm för det här. Hon skulle inte ge sig förrän det här var en ny modell för småföretagarsatsningar. Alltnog: utredde och kom fram med svaret affärsutveckling, som regeringen sade nej till, för att man inte hade fångat upp det här med produktutveckling. Trots det väljer regeringen uppenbarligen i och med svaret på den här interpellationen att säga att UPA-uppdraget helt upphör, att förutsättningarna helt förändrats. Då kan man fundera: Vad finns det att sätta i stället? Uppenbarligen finns det något mycket svävande som från myndighetsperspektiv har plockat fram. Jag ställer återigen frågan: Vad är det som statsrådet anser har gått fel från det som presenterades i budgeten , där satsningen på IUC och UPA var en viktig del? Vad har hänt , herr talman? 55 Näringsminister (): Det är samma politik. Det som vi gör nu är det som regeringen har aviserat. Vi vill ha en finansiering av produktutvecklingen på ett sådant sätt att det blir flera aktörer som kan vara med och delta i de här projekten. Därför finns det här förfarandet att man utlyser och så kommer företag, IUC eller andra, in med sina förfrågningar. Så väljer man att stödja det som har bäst förutsättningar. Det tycker jag är ett klokt sätt att också konkurrensutsätta en del av de här viktiga resurserna så att vi verkligen stöttar det som har bäst livskraft. Tanken var ju också, när IUC bildades av den socialdemokratiska regeringen , att det här skulle vara ett sätt där staten går in initialt och stöttar uppbyggnaden. Sedan skulle de här verksamheterna klara sig igenom det regionala engagemanget och genom återföring av olika typer av vinster från de verksamheter som de har varit med och engagerat sig i. Det var väldigt tydligt sagt från start, och jag tror att det är viktigt för att en sådan här verksamhet verkligen ska flyga att vi också fullföljer. Men resurser finns där för att fördelas, och jag utgår från att det kommer att vara duktiga, skickliga, högkvalitativa IUC-bolag som kommer att vara med och utföra produktutveckling i det nya system som startar. Det här är viktigt, för det är en del av nyföretagarstrategin som också innebär nya verktyg och förnyelse i sättet att arbeta. Det handlar om allt från att uppmuntra unga människor till att vilja bli företagare till att stärka regionernas möjligheter att stötta företagande. Jag utgår från att många regioner kommer att finna det väldigt intressant att vara med och fortsätta stötta sina industriella utvecklingscentra och därmed vara med och konkurrera om möjligheter att delta i produktutveckling med till exempel de här resurserna. 56 (): Jag hörde inte kanske herr talman hörde vad som hade gått fel i IUC-satsningarna. Vad drog regeringen för slutsats? Vad var det man hade gjort fel? Måhända var det lilla strå jag kunde fånga just frågan om återbetalning. har 300 miljoner investerats i produkt- och avknoppningsprojekt i tidiga utvecklingsskeden med relativt hög risk. värderas den samlade återbetalningsvolymen siffrorna är till 126,4 miljoner, baserat på 424 återbetalande projekt. Det innebär att UPA-uppdraget skulle ha en återbetalningsnivå på av satsat kapital och kunna ge mellan 11 000 och 15 000 årsarbeten. Vad föreslår regeringen nu som skulle vara bättre än det? Jag ser inte riktigt vad det är som statsrådet menar har varit felaktigt. Om återbetalningen är den svaga punkten, varför har statsrådet då inte ändrat avtalsvillkoren? Det var ju regeringen som angav vilka villkor man skulle jobba utifrån. Om återbetalningen är den svaga punkten, varför väljer då regeringen en modell som inte innebär någon återbetalning av satsade medel alls? kommer man i stället för en modell med återbetalning av statliga pengar att få en bidragsnivå på , alltså att man ger bort pengarna. Något krav på avknoppning finns inte med. I stället för att arbeta underifrån i ett företagsperspektiv och låta företagen vara med, i och andra, för man in ett myndighetsperspektiv, där man uppifrån ska granska och i efterhand godkänna och utbetala. Den nära och kraftfulla utvecklingspotential som har funnits i IUC och UPA-uppdraget kastar regeringen nu bort till förmån för någonting som inte rättar till det man säger var fel med UPA. Jag har svårt att se vad som är logiken i detta. Det verkar som att systemet inte har gillat ett underifrånperspektiv. Myndighetsstrukturen vill ta över en fråga som växer underifrån. Det tycker jag är utomordentligt trist. Det finns verksamhet i 22 regioner. Det är verksamhet som fungerar, och statsrådet är faktiskt skyldig att berätta vad han menar har gått fel. Varför har man inte ändrat i avtalsvillkoren om man anser att något har gått fel? Och varför lämnar man inte besked? Först här i kammaren kommer den signalen, som för övrigt står i strid med den budget som regeringen själv har lagt fram. 57 Näringsminister (): Vad regeringen har haft för avsikt har stått klart mycket länge, så det sista som sades får jag nog se som ett försök till retoriskt grepp. Låt mig inledningsvis beröra frågan om återbetalningsvolymen. har den varit . Det är en relativt låg återbetalningsnivå med tanke på att vi fattat beslut om att satsa . Om det fortsätter att komma återbetalning framöver är det naturligtvis positivt för IUC, men vi vill utveckla satsningarna på småföretag genom att låta fler aktörer komma in. Jag tror väldigt mycket på det regionala engagemanget, så mycket att jag tror att tillväxtfrågor i praktiken avgörs i det lokala och det regionala. Inte minst visar utvecklingen i att det är där man har förmågan och kraften att skapa de nätverk och den bas som behövs för att få ett bra företagande. För mig är ett starkt regionalt och lokalt engagemang en förutsättning. Så är det också med det sätt på vilket nu arbetar med de 30 miljoner som vi för till och de 30 miljoner som själva för till. Det ska ju vara en regional medfinansiering och en medfinansiering från de deltagande företagen. Det blir mycket tydligt en underifrån kommande process där IUC eller andra tillsammans med regionala aktörer kommer överens om en gemensam arbetsinsats och får medfinansiering från . Det innebär att de statliga pengarna förmeras genom att fler aktörer kommer in. Vi får fina insatser för produktutveckling i små företag, en fråga som jag bedömer som mycket viktig och angelägen. Här kommer IUC att finnas med, men vi kommer kanske också att se andra strukturer och aktörer komma till underifrån. Tvärtemot talet om centralstyrning handlar detta om initiativ som kommer underifrån. Jag har goda förhoppningar om att det system som nu arbetar med kommer att visa sig vara mycket framgångsrikt. Att det inte innebär återbetalning beror på att detta inte har varit någon särskilt framgångsrik metod. Då är det bättre att delta i direkta insatser för produktutveckling på initiativ från regioner och företag. 58 (): talades det återigen om återbetalningsfrågan. Det finns olika uppgifter om hur mycket som har återbetalats. Alldeles klart är att om man i ett tidigt skede vill satsa på produktutveckling så måste det finnas en långsiktighet och ett tålamod. Återbetalningen kommer inte från dag 1. Regeringen drar då slutsatsen att man inte ska ha något återbetalningskrav alls eftersom det har visat sig svårt. Men om det har visat sig svårt, varför kasta ut barnet med badvattnet? Varför tar man inte fasta på den möjlighet som har funnits i IUC, där man har haft avtalsvillkor som ändå givit en viss återbetalning? Sedan kan man diskutera hur mycket det har handlat om regeringen har en uppgift och har en annan. Jag tycker att det är en konstig logik i detta. Om nu regeringen vill öppna för fler aktörer, varför gör man då inte det? Varför tar man inte fasta på det man själv säger i budgetpropositionen om att man också ska satsa på IUC? Varför kasta bort en verksamhet som fungerar och som bygger på lokalt delägarskap? Den bygger inte på att man ska bli att man ska behöva gå till myndigheterna och fråga om man kan få stöd för sitt projekt, utan här är man aktivt medskapande. Det är en rejäl skillnad som också har visat sig vara väldigt framgångsrik. Varför vill man kasta bort den modellen? Den är ju till och med socialdemokratiskt initierad. Varför vill ni kasta bort den? Här kan ni inte ens skylla på oppositionen. Ta vara på den här möjligheten! Ta vara på vad som sagts i den enda utredning som har gjorts utredning om att man borde göra en långsiktig satsning på ett par hundra miljoner. Om man inte når så långt: Ta ett steg på vägen! Jag delar synpunkten att det är underifrån som det växer. Det är enskilda människor som gör att det växer. Det är inte myndigheter och myndigheters granskning av olika projekt, utan det är enskilda människor som är aktivt medskapande. Det har de haft möjlighet att vara i det lokala IUC-arbetet med det upplägg som har varit tidigare. Ta inte bort en verksamhet som fungerar. Se över den och låt den växa tillsammans med något nytt och något annat. 59 Näringsminister (): Det är väl ingen tvekan om att jag är mycket engagerad i hur vi kan stötta småföretags utveckling och produktutveckling. Frågan är då hur man ska göra det på bästa sätt. Ska man säga att en viss typ av institution är den enda lösningen, eller ska man öppna för fler aktörer att komma in? Jag menar att vi på det sätt vi gör , med 60 miljoner i statlig finansiering, regional finansiering ovanpå det och företagens finansiering ovanpå det, kan få ihop en tillräcklig resurs med pengar för att dra nytta av fler aktörer på lokal och regional basis. Det innebär en viss konkurrens i systemet, vilket inte alls är dumt. Man måste samla sig regionalt för att hitta en bra strategi. Det är inte alls dumt. Det innebär att resurserna används på ett effektivare sätt. Det tror jag är en klok strategi framöver. Dessutom handlar det om att komplettera det med ytterligare insatser på riskkapitalområdet. Det är väldigt viktigt. Staten har egentligen ingen roll när kommersen väl har kommit i gång och det finns en marknad, men staten har en roll i det tidiga skedet, vid sådden, när det är svårt att få stöd för en idé på en kapitalmarknad. Där kommer regeringen att återkomma med initiativ som rör såddfinansiering och riskkapital för att stärka nyföretagandet. En av de frågor som jag prioriterar allra högst är, förutom att stärka vår starka industrisektor, att se till att också få ett växande nyföretagande. Det kan gälla allt från att i skolan och på högskolan uppmuntra fler att vilja bli företagare till att finna riskkapital och stötta småföretags utveckling med den regionala kraften som bas. Detta ser jag fram emot att arbeta med. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2004/05:272 om skyddad identitet 60 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förhindra att sekretesslagen skyddar misstänkta gärningsmän från polisiära ingripanden. Enligt henne förhindrar sekretessen för personer med så kallad skyddad identitet utlämnande av sådana personers adressuppgifter till polisen för spaning eller hämtning till rättegång. En grundprincip i sekretesslagen är att sekretess inte bara gäller i förhållande till allmänheten utan också mellan myndigheterna. Lagstiftaren kan förstås göra avsteg från sistnämnda regel. Innan ett sådant avsteg görs måste emellertid en intresseavvägning göras mellan den enskildes integritet och den mottagande myndighetens behov av uppgiften. Den intresseavvägning lagstiftaren har gjort när det gäller uppgiftslämnande till polisen innebär i huvudsak följande. Uppgifter som angår misstankar om ett begånget brott, för vilket påföljden kan antas bli annan än böter, kan som huvudregel lämnas till polisen. När det gäller uppgifter som angår misstankar om förestående brott och begångna bötesbrott kan uppgifter lämnas till polisen bland annat om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Den så kallade tvåårsregeln som nämner, det vill säga bestämmelsen att uppgifter bara får lämnas om ett begånget brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , gäller bara för vissa särskilt integritetskänsliga verksamheter, till exempel hälso- och sjukvården och . Denna regel gäller dock inte i folkbokföringsverksamhet för förföljda personers adressuppgifter med mera. Skälet till tvåårsregeln är att enskilda som begått brott eller enskilda som blivit utsatta för brott, men som av olika skäl inte vill anmäla förövaren, kanske inte vågar söka sjukvård eller till exempel missbrukshjälp om hälso- och sjukvården och är oförhindrade att lämna uppgifter till polisen. Såväl Offentlighets- och sekretesskommittén som har dock föreslagit vissa undantag från denna huvudregel. När det gäller utlämnande av uppgifter för hämtning av personer till rättegång finns det en sekretessbrytande regel som möjliggör utlämnande av uppgift om enskilds adress, telefonnummer och arbetsplats till en myndighet som behöver uppgifterna för delgivning. Denna bestämmelse bryter även hälso- och sjukvårdssekretessen samt socialtjänstsekretessen.