prot · GT0948 · 2005-12-09 00:00:00 — Man kan närmast säga att ni nu slår vakt om bidragen. Att få så många som möjligt i arbete får komma lite i andra hand, vilket är mycket märkligt. Vi satsar alltså oerhörda belopp på att få in fler, hundratusentals nya jobb i . Det är väl det som är det viktiga. En sådan skadlig skatt som förmögenhetsskatten tar vi i två steg. Det kan man kritisera. Jag kan faktiskt säga att jag hellre hade velat ta det i ett steg. Men jag respekterar också att allting ska betalas. Avslutningsvis säger finansministern att regeringen inte utesluter en diskussion om den framtida utformningen av förmögenhetsskatten. Han säger att regeringen förbereder en samlad översyn av skattesystemet och att bjuda in övriga partier till överläggningar om en bred skattereform. Det är bara det att efter valet kom det en liknande inbjudan. Dåvarande finansministern åstadkom ingenting. upplöstes det hela utan att ha åstadkommit en enda sak. Det gör mig lite skeptisk till hur det kommer att gå den här gången. Det säkraste för svenska folket är naturligtvis att rösta fram alliansen som är beredd att snabbt ta bort den här förmögenhetsskatten och framför allt få folk i arbete igen. Avslutningsvis kan jag säga att jag inte har fått svar på mina två frågor. Finansministern har en chans ytterligare. Interpellationsdebatterna är mycket märkliga debatter om man inte får svar på en enda fråga. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2005/06:128 om regeringens utnämningspolitik 84 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta i syfte att dels bringa regeringens utnämningspolitik i bättre överensstämmelse med grundlagen, dels reformera utnämningsmakten i riktning mot ökad öppenhet och insyn. Utnämningsmakten är en central del i regeringens uppgift att styra riket. Naturligtvis är förtjänst och skicklighet av avgörande betydelse när det gäller utnämning av nya myndighetschefer. Som säkert väl känner till tillsattes en parlamentarisk kommitté, , med uppdrag att göra en samlad översyn av regeringsformen. I uppdraget ingår att se över regeringens utnämningsmakt. ska redovisa sitt uppdrag . Jag vill inte förekomma de förslag som utredningen kan komma att lägga fram när det gäller just utnämningsmakten. Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 85 (): Jag får börja med att framföra ett tack från för svaret på de här interpellationerna som han har tagit del av under sin föräldraledighet. Jag vill också tacka för detta. Jag börjar med att säga att frågan om regeringens utnämningsmakt inte är någon ny fråga. i , och det är några stycken , har den här frågan dykt upp med jämna mellanrum. Det är väldigt många som är bekymrade över utnämningsmakten och hur utnämningarna går till. Det har vi ju märkt när det har varit vad jag vill minnas tre program i tv. Det är programmet som har handlat just om utnämningsmakten. Alldeles uppenbart säger regeringsformens föreskrifter att vid tillsättning av statlig tjänst ska avseende fästas bara vid sakliga grunder som förtjänst och skicklighet. Det är väldigt bra och väldigt klokt. Men så är det ju inte . Det vet vi på olika sätt att det inte är. Regeringens utnämningspolitik har ju utsatts för väldigt hård kritik, bland annat från förra generaldirektören för , , som uttryckte sig så här: I dyker det plötsligt upp en ny generaldirektör, och ingen har insyn i den processen. Man utkräver inte ansvar för sina politiska vänner, och man kan aldrig ställa regeringen till svars för en dålig utnämning. har krävt öppenhet och insyn i utnämningsförfarandet, men det sker inte i alla fall. Förvaltningspolitiken är ju en av de viktigaste hörnstenarna i en fungerande demokrati, och den måste naturligtvis ske i full öppenhet. Jag noterar att statsrådet i flera av svaren till klagar över att har tagit upp de här frågorna tidigare. Och jag kan garantera statsrådet att det här kommer inte bara utan många av oss andra politiker att ta upp gång på gång tills vi ser att det blir en tillfredsställande ordning. Min partikollega och goda vän sade att politik är att tjata. Och den typen av politik kommer vi att fortsätta med när det gäller de här frågorna. säger att pågår det är alldeles riktigt, det vi alla om och att man inte ska förekomma de förslag som utredningen kan komma att lägga fram när det gäller utnämningsmakten. Det är ett väldigt konstigt resonemang, därför att de som sitter i utredningen är ju väldigt angelägna om att vi ska ha en vital debatt om de här frågorna som utredningsarbetet pågår. Det är ju inte meningen att man ska lägga locket på. Avslutningsvis i detta inlägg: Om vi inte ska diskutera regeringens utnämningsmakt som pågår, kan man ju undra om regeringen inte då också ska avstå från att göra utnämningar under den tiden. 86 (): Jag får tacka för det något korta svaret på en väldigt viktig och angelägen fråga. Den är viktig därför att den handlar om förtroendet för statsförvaltningen. Vi ska ha en effektiv statsförvaltning som är i alla medborgares tjänst. Ett av motiven till att vi vill ha ökad öppenhet och insyn är att försäkra oss om att effektiva, dugliga och duktiga statstjänstemän tillsätts som kan sköta statens uppgifter på ett sätt så att respekten och förtroendet för statsförvaltningen upprätthålls. Det tror jag är ohyggligt angeläget. Jag tycker inte att det ansvariga statsrådet bara kan hänvisa till den pågående . Statsrådet har ett ansvar här och eftersom utnämningspolitiken pågår kontinuerligt. Det är inte så att den gör halt för att återkomma när är klar. Nästan görs nya utnämningar av högre tjänstemän i staten. Jag tror att statsrådet tog intryck av , där tidigare socialdemokratiska statsråd och socialdemokratiska journalister riktade en rätt svidande kritik mot regeringens utnämningspolitik och hur man hanterar utnämningsmakten. Det är ett ansvar som faller på . Du vet säkert också att mycket av det här inte bara bestäms av hur regeringsformen är utformad. Regeringen har ju sina egna riktlinjer och sin egen policy för arbetet här. Varken journalister eller riksdagsledamöter som vill granska vilken kompetens och vilken kravprofil som regeringen ställt ut för ett visst uppdrag kan få se dessa. Det är ett slutet system som dessvärre öppnar upp för ett maktmissbruk. ska vara klar . Redan nu vet vi att det finns en majoritet i den här kammaren för mer av öppenhet och mer av insyn, till exempel att det upprättas kravprofiler för de högre statliga tjänsterna och att dessa sedan blir allmänna handlingar. Jag vill igen fråga statsrådet om den socialdemokratiska regeringen kommer att genomföra några förändringar i steg mot ökad öppenhet kring utnämningarna av statens högre tjänstemän innan vi går till val . Jag vill speciellt ta upp frågan som ligger inom regeringens egen makt att påverka: Kommer regeringen att göra kravprofiler för högre tjänstemän till allmänna handlingar, eller kommer det här slutna systemet och hemlighetsmakeriet att fortsätta fram till valet? 87 Statsrådet (): Jag har noterat att bland annat, eller kanske framför allt, i högerpaktens interna arbetsfördelning har blivit tilldelad rollen att smutskasta svensk statsförvaltning. För denna uppgift har han gått in med stor frenesi och även envishet. Det här är ett klassiskt arbetssätt, har jag också noterat. Det går ut på att vagt formulerade och även bristfälligt underbyggda påståenden besannas om de bara upprepas tillräckligt . I det här fallet handlar det om att formulera ett batteri av återkommande interpellationer och frågor, vilket jag också har noterat. Efter att ha tagit del av det här kan jag konstatera en sak: Det är uppenbarligen inte svensk statsförvaltning som förfaller, utan det är på gränsen till att det är interpellationsinstrument som förfaller. Att alltid i varierande ordalag formulera samma interpellation om och om igen, trots att de redan besvarats, vittnar inte om att man vill försöka föra en seriös debatt om det här och om framtida utmaningar för svensk statsförvaltning, som är oerhört viktigt, utan det vittnar om viljan att till varje pris driva kampanj och försöka plocka kortsiktiga politiska poäng. Det är ungefär så alliansen agerar i den här frågan. Det här är tröttsamt på ett sätt, och jag kan konstatera att också tycker att det är tröttsamt eftersom han inte är här och vill diskutera sina egna interpellationer. Det är en sak som jag tycker att jag kan notera här. När det gäller själva sakfrågan sägs det i interpellationen att utnämningspolitiken strider mot regeringsformen. Det tycker jag är en allvarlig anklagelse. Om det låg några fakta bakom påståendet vore det minst sagt uppseendeväckande. Det håller jag med om. är det ju inte så. Det är förtjänst och skicklighet som ligger i botten när vi gör utnämningarna, och det är helt avgörande när nya myndighetschefer utses. Sedan sägs det i svepande ordalag i interpellationen att regeringen agerar grundlagsvidrigt, och det mot bakgrund av tre utpekade personer som har anställts som myndighetschefer. Det är inte första gången som man också använder sig av tekniken att peka ut enskilda personer som påstås bevisa det ena eller det andra. Som jag sade till i interpellationsdebatten tycker jag att man bör vara varsam med att dra den här typen av slutsatser, och jag har precis samma uppfattning . I interpellationen står det till exempel att det är en statsrättslig revolution som pågår. Att försöka föra en seriös debatt utifrån den typen av ogrundade påståenden känns ganska meningslöst egentligen. Man sätter sig ned och funderar på vad man ska säga som svar. Låt mig bara för protokollets skull säga att det naturligtvis kan vara mycket meriterande att ha erfarenhet från chefsarbete i exempelvis . Därför kan exempelvis ett statssekreterarjobb mycket väl vara en lämplig merit för ett myndighetschefsjobb framöver. Det tycker jag hänger väldigt nära ihop och har full acceptans i alla lägen. 88 (): Jag måste säga att statsrådet tydligen lyssnar väldigt dåligt. Jag började med att tacka från för svaret på hans interpellation därför att han är hemma och är föräldraledig. Det är väl ändå inte att smita undan en debatt. Det är faktiskt att ta sitt föräldraansvar. Han var mycket besviken över att han inte fick möjlighet att ta den här debatten med statsrådet. Tydligen var man tvungen att förlägga den till som inte passade honom. Det är alltså därför som jag har tagit över debatten. Det är inte vem som helst som klagar över bristen på öppenhet och insyn i utnämningsförfarandet. Det var den förra generaldirektören , som ägnar sig åt revision i FN, som jag citerade. Hon är ett mycket, mycket tungt namn i de här sammanhangen. Jag vill lyfta fram en modell som jag tycker vore väldigt intressant om statsrådet kunde ha några synpunkter på, utan att för den skull känna att han styr utredningen. Det tror jag inte att man behöver befara ens om man är statsråd när man diskuterar de här frågorna. Det är den modell som jag har fört fram i debatten om tillsättningarna av högre domare. Jag satt nämligen en gång med i en utredning som handlade om det. Jag menar att det ska vara i stället för regeringen som utser justitieråd i HD och regeringsråd i Regeringsrätten. Det skulle leda till större öppenhet och ökad demokrati vid tillsättningarna. Det skulle också öka domarutnämningarnas legitimitet, därför att de då utses direkt av det organ som representerar landets medborgare. För detta skulle man ha en förslagsnämnd som skulle vara organisatoriskt självständig från både riksdag och regering. I det här fallet skulle nämnden bestå av representanter för domarkåren, och allmänheten. Det här beredningsorganet skulle ha till uppgift att lämna förslag på lämpliga kandidater. Det vore väl ändå en tänkbar modell att använda för tillsättningen av alla högre tjänster. Jag tänker till exempel på generaldirektörer. Jag väntar tills statsrådet lyssnar på mig. Uppfattade statsrådet vad jag sade? (Statsrådet (): Ja, absolut.) Detta är en modell som jag tycker skulle vara tillämplig på många av de högre tjänsterna, till exempel när det gäller generaldirektörer, alltså att man låter utnämna dem, att man naturligtvis har ett öppet tillsättningsförfarande och att man, precis som var inne på, har en ordentlig kravprofil så att människor kan se vilka personer som får olika tjänster och på vilka meriter man får dem. Det tror jag skulle öka respekten, inte bara för domarkåren, som jag har engagerat mig i, utan över huvud taget för hela den svenska statsförvaltningen. 89 (): Jag noterar att när vi diskuterar möjligheten att granska regeringens utnämningsmakt och regeringens utnämningspolitik, då ägnar statsrådet sitt inlägg åt att smutskasta kontrollmakt och möjlighet att ställa interpellationer i ämnet. Det är det han gör; han riktar kritik mot detta. Jag undrar varför det här området är så känsligt. Varför är det så känsligt att öppna upp för mer av granskning, mer av utvärdering av den socialdemokratiska regeringens utnämningspolitik? Jag nämnde i går under frågestunden, och jag vill nämna det också, att den socialdemokratiske journalist som ha skrivit en bok om statsminister framträdde i och påpekade att statsministern är besatt av utnämningsmakten, att han använder den som ett maktinstrument för att lägga ett pussel som också är en del i ett politiskt taktiserande. Jag tror att det är värt att kommentera också för statsrådet, om det är så att den bilden stämmer. I så fall är det förstås än viktigare att ställa krav på en granskning av detta. Jag tror inte att Socialdemokraterna kommer undan den här frågan . Ni vet vilken majoritet och önskan det finns från den här att gå mot steg av ökad öppenhet. Mycket av detta bestämmer regeringen själv. Det är regeringen som avgör om man vill göra kravprofiler till allmänna handlingar. Återigen till frågan som jag inte fick ett svar på: Är det så att regeringen kommer att upprätta kravprofiler som blir allmänna handlingar inför utnämnandet av högre statliga tjänstemän? Där är statsrådet svaret skyldig. 90 (): Jag har förstått att statsrådet är trött på den här typen av interpellationer. Tydligen är så trött att han också har bytt taktik i försvaret. har jag upplevt att har försvarat utnämningspolitiken och hur den har fungerat i praktiken. har jag märkt att han allt oftare bara hänvisar till . Det är klart att det är ett lättare sätt att klara diskussionen. Där ska man ta upp frågor av större dignitet, exempelvis om , som var inne på, ska ha ett större inflytande i själva tillsättningen eller om det ska ligga kvar hos regeringen. Men, och då är jag inne på det som också var inne på, det finns mycket att göra . Öppenheten är ju det stora problemet. Vad är det som sker? Jag vet genom kontakter med många generaldirektörer och statliga chefer att de själva önskar mer öppenhet i processen, för det ökar deras egen legitimitet. När de kommer till sina nya arbeten, inför medierna och inför den allmänna opinionen, blir det tydligare varför man fått det aktuella jobbet. Det finns exempelvis en modell som man kan tänka sig där man upprättar en kravspecifikation i förväg: Vad krävs i det här uppdraget? Man kanske har en öppen nomineringsmöjlighet för olika intresseorganisationer och intressenter på området, och även en möjlighet för människor att söka tjänster om man så önskar. Det kan vara så att man intervjuar dem som man sedan väljer ut som de mest intressanta kandidaterna. Man fattar fortfarande beslut i regeringen, men sedan går man till och har ett offentligt förhör där man som regering måste motivera sina beslut. Det skulle tvinga fram en ökad offentlighet, en ökad genomskinlighet och en ökad legitimitet för de utnämningar som regeringen sedan gör. Det skulle också göra att exempelvis kan granska utnämningsprocessen tydligare. Enligt de kontakter vi har haft med , när vi har försökt efterforska vissa utnämningar, finns det inget underlag, inga papper, inte ens arbetsanteckningar. Det tyder ju på att det inte finns någon möjlighet till genomskinlighet. Då har jag en fråga till statsrådet . Den här typen av arbetsmetodik går att ha inom befintlig lagstiftning, går att ha utan att man riskerar att människor inte skulle våga närma sig denna typ av jobb. Den skulle göra att det blev mer genomskinlighet, mer offentlighet och mer möjligheter till granskning. Är statsrådet beredd att vidta åtgärder i den här riktningen, ja eller nej? 91 Statsrådet (): Jag konstaterar en sak när jag tittar på det här: I den grundlag som finns är det regeringen som styr riket, och det här är en stor del av regeringens möjlighet att styra riket med den uppbyggnad vi har i , med myndigheter som ligger direkt under regeringen, stora myndigheter kopplade till mindre departement. Det är ju det som är den svenska modellen jämfört med hur det är i andra länder. Det gör att myndigheterna till stor del är regeringens redskap för att verkställa den politik som regeringen för utifrån vad riksdag beslutar. En viktig del av detta är att utse folk som kan klara jobbet som myndighetschefer med förtjänst och skicklighet. Det är den princip som ligger till grund för det här om man ska gå till botten med själva den diskussion som har varit. Jag och regeringen i övrigt är väldigt medvetna om den diskussion och debatt som har förts kring det här. Jag är inte alls främmande för den debatt som har förts i denna kammare, inte minst från oppositionens sida, där man tycker att man vill ha en annan ordning. Jag har också noterat att högeralliansen är ganska splittrad i hur man tycker att det här ska gå till. Vi har fått två exempel här , i den här interpellationsdebatten, på hur man tycker att det här skulle gå till. Det kanske visar att den här frågan faktiskt fordrar ganska mycket eftertanke om man ska gå över till en annan ordning. Det var ju den debatten som också föregick själva . Vi tyckte att det fanns skäl att ta in det i och också ordentligt diskutera det från en ytterst seriös utgångspunkt, om den nuvarande situationen med utnämningsförhållandet bör ingå i en annan fas eller hanteras på ett annat sätt än vad som är fallet . Därför tycker jag, kanske till skillnad från andra frågor, där man kan ha en ganska levande debatt där även statsråd är ute och tycker och har åsikter om hur det skulle kunna vara, att jag bör avstå från det här. Det här är en grundläggande fråga som man inte bara kan ha en allmän diskussion omkring, hur det skulle vara. Jag har fullt förtroende för . Jag noterar att från sida sitter där. Jag har fullt förtroende för honom och för att han också för de här frågorna på ett bra sätt. Alla partier har ju möjlighet att, via sina representanter i , föra fram sina åsikter om hur man tycker att det skulle vara. Sedan förväntar jag mig att de kommer med ett förslag även på den här punkten som sedan går att hantera vidare också i denna kammare. Det är vad jag skulle vilja säga om det. Jag tycker att det ser ut att vara en spridd bild från alliansens sida. Jag har noterat detta i debatter som har varit, om man ser tillbaka på gamla riksdagsdebatter. Representanter för olika partier har talat om allt från en total politisering, där man säger att kommer vi till regeringsmakten ska vi kasta ut alla socialdemokrater och sätta in vårt folk. Det är en total politisering. Någon har sagt att ingen som har politisk bakgrund ska finnas där över huvud taget. Det skulle vara en total avpolitisering. Så ser debatten och inläggen ut från olika riksdagsledamöter från de respektive oppositionspartierna. Det ger ju ingen stadga, och det ger ingen stabilitet åt frågan i sig. Sedan tycker jag, som jag också sade i en radiodebatt med , att om vi tittar på resultatet av utnämningspolitiken fungerar den väl på så sätt att det är få chefsutnämningar som har fallerat på grund av att den som har blivit utsedd inte har hållit måttet, alltså detta med förtjänst och skicklighet. Den felprocenten står sig väl, skulle jag vilja säga, i jämförelse med andra system, som när man har ett totalt öppet tillsättningsförfarande eller hur det faktiskt fungerar i näringslivet. Det är också ett totalt slutet system, skulle jag vilja säga, där det också fallerar i vissa fall. Den här utnämningspolitiken står sig väl, tycker jag, i jämförelse med det. Det finns inte mycket att klaga på därvidlag. 92 (): Jag hade hoppats att statsrådet ändå skulle säga någonting ursäktande med anledning av sitt påhopp på och sin anklagelse mot om att han försöker smita ifrån den här debatten. Jag är helt övertygad om att han lyssnar på den här debatten. Och jag ska för tredje gången säga att han inte är här på grund av att han är föräldraledig. Jag har däremot inte uppfattat att vi har så stora åsiktsskillnader inom alliansen när det gäller hur det här förfarandet ska gå till. Vi är överens om att det vore mycket bra med en modell med kravprofiler, öppna handlingar och ett öppet tillsättningsförfarande, så att man kan bedöma dessa kvalifikationer. Att dra en parallell mellan tillsättningarna i näringslivet och i offentlig förvaltning tycker jag inte håller. De jobb som finns inom offentlig förvaltning finansieras med skattemedel. Så är inte fallet i det privata näringslivet. Personligen skulle jag inte ha ett dugg emot att man arbetar mer öppet även i det privata näringslivet. Men det är inte en sak som vi politiker ska engagera oss i. Vår uppgift är att se till att den offentliga förvaltningen sköts på allra bästa sätt. Dit hör att man har ett bra, öppet och tillförlitligt rekryteringsförfarande. Vi kan nog räkna med att debatten om dessa frågor, åtminstone från den borgerliga sidan, kommer att fortsätta, oavsett hur det ligger till i . Självklart har jag kontakt med min gode vän och kollega i dessa frågor. Men, som sagt, vi behöver en öppen debatt också, så att medborgare i allmänhet kan bilda sig en uppfattning om hur vi resonerar. 93 (): ska vara klar . Sedan ska den remissbehandlas, och det ska vara val mellan besluten. Vi kanske kan ha resultatet av de förändringar som leder till omkring 2011. ser över de stora frågorna. Ska regeringen ensam ha utnämningsmakten, eller ska även ha det? Hur ska vi hantera offentlighetsprincipen och liknande? Men , inom ramen för nuvarande lagstiftning, går det att göra mycket i fråga om ökad öppenhet och transparens. Varför tänker vänta innan han vidtar några som helst åtgärder? Det är verkligen att smita undan sitt ansvar att säga att han inte vill ha någon uppfattning. Men tydligen väntar han på att oppositionen ska ha en uppfattning, så att han själv kan ha en uppfattning. Var lugn, , du kommer att få det. Jag leder en arbetsgrupp inom alliansen som tittar just på ett program för hur vi mer exakt ska formulera utnämningspolitiken inför nästa mandatperiod. Och du kommer att få möjlighet att ta ställning till det förslaget. Du kommer att få möjlighet att bemöta det också. Om du då sticker huvudet i sanden som strutsen och säger att du ska vänta till 2011 innan du har någon uppfattning, då kommer du att stå ganska naken, är jag rädd för, i den valrörelse som kommer framöver därför att detta är en sak som engagerar människor. Just nu är en FN-resolution mot korruption ute på remiss. Vi ska ratificera den i . Inte bara utan även andra jurister pekar på att inte fyller kraven i FN-resolutionen mot korruption just därför att man inte har en öppenhet och en förutsägbarhet i processen för att utse höga statliga chefer. Detta är en allvarlig fråga för svensk demokrati och för tilltron till statsförvaltningen. Att jämföra det med det privata näringslivet, som är ett privaträttsligt subjekt, är något hårresande. Och även om det kan behövas öppenhet där också är det staten som vi talar om. Staten är till för medborgarna och inte tvärtom. 94 Statsrådet (): Jag vill vara väldigt tydlig och säga till att den enda jämförelsen som jag gör med det privata näringslivet det finns massor som skiljer, det tror jag att vi är helt överens om är hur utnämningarna lyckas och resultatet av dem.