prot · GS09135 · 2005-06-08 00:00:00 — Den senaste statistiken som har redovisats för det ansvariga utskottet här i , socialförsäkringsutskottet, visar i fråga om den förbättring som statsrådet ofta talar om att om man lägger samman siffrorna för sjukpenning och det som vi kallade förtidspensioner så har det mellan minskat från, om jag läser rätt, 13,8 till med någon promille. Det är klart att om det fortsätter i den takten så skulle vi kanske kunna vara nere i av arbetskraften eller något sådant. Det är möjligt att statsrådet då inte längre har ansvaret för frågorna, utan det är någon annan som får svara för det. Om man, vilket väl är rimligt, lägger samman sjukskrivningar längre än med förtidspensioner är det inte någon förbättring utan en aning försämring, i samma storleksordning som den förbättring som jag nämnde alldeles . Om man ser till de konkreta frågor som jag har ställt uppfattar jag att jag inte har fått något svar alls på frågan om den lokala arbetsmarknaden. Jag kanske har läst svaret dåligt, men om det nu skulle vara så att jag har läst rätt är jag tacksam om statsrådet kommenterar den frågan. Vad det gäller rehabiliteringen är det inte den bild jag har det är inte självklart att den är rätt att det fungerar alldeles utomordentligt väl med rehabiliteringen. Vi har från vår sida föreslagit införande av en rehabiliteringsgaranti som verkligen skulle se till att man tidigt tog ställning till detta. Statsrådet kommenterar min fråga om medfinansieringens eventuella negativa effekter. Det kan låta bra att statsrådet säger att om det visar sig finnas behov så är regeringen beredd att vidta åtgärder. Min följdfråga i den delen är närmast om statsrådet tycker sig ha sett några tecken på det som nästan alla företagare talar om, nämligen att de är mera noggranna med anställning eftersom de är rädda för medfinansieringen, eller om statsrådet känner sig lugn och nöjd även på den punkten. 132 (): Jag har begärt ordet i denna interpellationsdebatt mot bakgrund av den tidigare interpellationsdebatt vi har haft om förtidspensioner. Interpellanten har ställt alldeles utmärkta frågor och i texten visat på det som statsrådet efterfrågar, nämligen vilka åtgärder ni vill vidta för att få ned andelen sjukskrivna och förtidspensionerade. Det finns en lista på möjliga uppstramningar av sjukskrivningsprocessen som minsann är väldigt viktiga. Man pekar också på problemet med rehabilitering som kommer väldigt få till del. Det är en sak till som jag tror är viktig. Vi har sett rapporten från som heter Sjukskriven i onödan? Vi har sett några rapporter som handlar om kvinnor och sjukskrivning. Det framkommer att det saknas ett bra samarbete mellan försäkringskassa och sjukvård. visar att man remitteras runt. Varje gång får man vänta i kö. har de kritiska åtta månaderna eller gått. Den sjukskrivna personen är då på väg in i förtidspension. I har vi en enhet inrättad inom för rehabilitering. Den har , initierad av den förra borgerliga majoriteten, arbetat med att få i gång ett fungerande arbete med . Det finns andra exempel i landet. Det är en kritisk punkt. Jag skulle vilja komplettera frågor med att fråga: Vad har statsrådet vidtagit för åtgärder för att förkorta sjukskrivningar genom ett bättre samarbete mellan försäkringskassa och sjukvård? 133 Statsrådet (): Det är mig fullständigt främmande att uttrycka mig på ett sådant sätt att och skulle kunna tolka mig som att jag är nöjd med sakernas tillstånd. Så är det inte. Detta är sammansatt. Det är stort. Det handlar om många människor. Det handlar av utanförskap, sjukdom och arbetslöshet. Det handlar om kvinnors arbetsplatser. Det handlar om unga. Det handlar om gamla. Det är sammansatt. Det krävs inte en åtgärd; det krävs många. Vi tycker att vi gör mycket. Det tycker förstås inte oppositionen. Vi gör mycket på många olika områden. Det vi har gjort räcker inte. Vi måste göra mer. Det är jag alldeles klar över. Jag tar på allvar att inflödet minskar. Utan att göra glädjekalkyler visar utvecklingen att det är färre som blir sjukskrivna. Detta är det första riktigt viktiga som måste ske för att vi ska få en bättre situation. Det beror på olika saker. Vi ska inte underskatta den medvetenhet kring de här frågorna som finns i samhället, på arbetsplatserna och bland människor och inte minst i den här kammaren. Vi har en debatt som gör att många är engagerade i att delta i en förändring. Det tror jag är en av de viktigare förklaringarna till att det trots allt har skett en hel del när det gäller utvecklingen. Vi har en bättre sjukskrivningsprocess. Det har blivit bättre prövningar. Det har blivit noggrannare. Vi har fått läkare som undersöker och prövar arbetsförmåga på ett annat sätt . Vi har en försäkringskassa som har en högre precision i sitt arbete. Det har blivit ett systematiskt arbete på arbetsplatserna på ett annat sätt än vad det var . Medfinansieringen är det för tidigt att tillmäta betydelse när det gäller detta. Men jag tror att den kommer att spela en inte oväsentlig roll framöver. Det tycker jag mig ha ganska goda grunder för att säga. Arbetsmiljöns betydelse är inte att förglömma. Det är alldeles rätt, som tar upp, att sjukvårdens roll inte är tillräckligt uppmärksammad. frågar: Vad har statsrådet gjort? Inte särskilt mycket när det gäller samarbetet mellan sjukvården och försäkringen. Vi har fått underlag för att kunna göra kvalificerade bedömningar av hur det egentligen står till. Ni har säkert tagit del av och studie. Den visar att det finns betydande brister när det gäller ledningsfunktionen inom landstingen, när det gäller kunskapen om vetenskaplig grund för olika diagnoser som ju får betydelse för vilken behandling och vilken rehabilitering som människor får. Det finns kunskapsluckor om konsekvenserna av långa sjukskrivningar. Det finns brister när det gäller samverkan med andra aktörer. Det gäller såväl arbetsgivarna som , företagshälsovården och facken. Det finns orimligt långa passiva väntetider. Allt detta måste ingå i ett politiskt operativt arbete framöver. Vi får anledning att återkomma till det. 134 BO (): Statsrådet var inne på att jag hade läst hans svar eller hört hans inlägg felaktigt när jag uppfattade honom som nöjd. Jag tycker att det fanns sådana inslag i det hela, men jag ska gärna säga att jag blir lugnare om statsrådet inte är nöjd med situationen. Det ökar väl sannolikheten för att det sker något. Det är alldeles utmärkt. Jag ska inte rida mer på det i denna dag. Det jag sade om rehabiliteringsinsatser hade att göra med att jag är förvånad att det är så pass få som får dessa insatser. Det har förvånat mig . Jag har haft det uppe i några olika sammanhang. Det kan ju ligga i botten det kanske statsrådet har någon synpunkt på att man inte tycker att rehabiliteringen ger effekt i det ganska låga antalet fall som man delar ut det till. I övrigt är det något annat som krävs tidens gång, eller något sådant. I den mån statsrådet har någon kommentar till om han tror att vi har hamnat på lagom nivå vad gäller rehabilitering är jag intresserad. Jag tyckte mig inte uppfatta att statsrådet heller i det här inlägget kommenterade frågan om den lokala arbetsmarknaden och att det är så väldigt stora skillnader i landet. Att det ofta tycks ha ett samband med hur det ser ut på den lokala arbetsmarknaden visar flera undersökningar. En och annan kan säga att det väl inte spelar någon roll om en person som inte har försörjning får det via a-kassan eller via sjukskrivning. Men min tro är att det spelar roll för lösningarna att veta hur problemen ser ut. På många håll i landet ser det ut att bara vara problem på den ena sidan, medan det i själva verket är problem på den andra sidan. Jag ska anknyta något till det som tog upp om sjukvården. Det var ett befriande uppriktigt svar som vi inledningsvis fick av statsrådet i den delen. Jag ska inte hacka på det. Jag ska bara återigen uttrycka min stora förvåning det har jag gjort här i kammaren, och partiföreträdare för mig över hur oerhört svårt det tycks vara att få till stånd insatser från regeringens sida vad gäller en bättre samverkan mellan sjukvård och sjukförsäkring. De första idéerna på det här området som jag känner till det kanske finns ännu äldre kom när den så kallade Bohusmodellen togs fram och man undrade varför man inte kunde få operera personer i stället för att betala dem sjukpeng, beroende på att det var två skilda kassor. Sedan har det förts många debatter här i kammaren i den frågan. Vi hade en . När jag nu läser Statskontorets utvärdering av det som kallas finansiell samordning, men uppenbarligen inte är samma sak som den gamla finansiella samordningen, verkar det finnas oerhört mycket att göra. I vissa avseenden är ju ett framgångsrikt land och det händer många bra saker. Men det finns områden där man måste uttrycka förvåning över att saker kan ta så oändligt . Jag hoppas verkligen att det händer någonting med anledning av den senaste rapporten. Det lär väl inte kunna inträffa på allvar till 20-årsdagen av Bohusmodellens framförande, men det kanske kommer . 135 (): , eller om det var , tittade Beredningen för medicinsk utvärdering på sjukskrivningarna och deras effekter. Beredningens slutsats var att sjukskrivning i en hel del fall gör människor sjuka. Det är därför rehabilitering inom sjukvården är så väldigt viktigt. I våra motioner har vi velat betona att man ska se sjukskrivning som en del av en behandling och bedöma konsekvensen. Problemet ligger delvis i de lagändringar som bland andra statsrådets tidigare kolleger har genomfört där man bland annat breddade sjukdomsbegreppet till sjukdom och sjukdomsliknande skäl, vilket i sin tur av har uttolkats på ett sådant sätt att det blivit svårare för läkare att skriva sjukintyg. Det är ett problem. Detta är ett lagstyrt område. Utan regler och ordentlig skadereglering, så att säga, spelar det egentligen ingen roll hur mycket vi diskuterar finansiering och så vidare. Detta är alltså en väldigt viktig punkt, och de här reglerna är faktiskt ministerns ansvar. Jag vill instämma i interpellantens kommentar: Statsrådet har haft bra på sig. De förslag som vi har lagt fram har faktiskt också återkommit regelbundet. Jag har gått tillbaka i motionerna, och åtminstone i motioner finns det sådana listor. får vi dock leva på hoppet. Ministern lovar att politiskt operativa åtgärder ska vidtas framöver. 136 Statsrådet (): Då ska jag återkomma till fråga om de lokala arbetsmarknaderna och förtidspensioneringarna. Jag har väl inte så mycket nytt att säga utöver det som sagts, inte minst av mig, i den offentliga debatten, men jag kan väl upprepa det eftersom det är föremål för interpellationen. Generellt sett är alltså ohälsotalen högre i de nordliga delarna av landet och lägst, tror jag, i , , och . Det där känner vi alla till. Som lägst ligger man i ohälsotal, medan de län som ligger högst ligger på 5253 och då finns det enskilda kommuner som ligger betydligt högre. Däremot skedde en markant minskning av ohälsotalen både i , och . Jag vill ändå peka på det. Det är intressant och viktigt att se. Jag har också förstått och lärt mig att dessa regionala skillnader inte är något nytt fenomen. De fanns där till och med på tid i . De är nu på en högre nivå, men de regionala skillnaderna fanns där. Detta kan man göra många saker åt. Just nu är i färd med att implementera ett metodstöd för att människor inte ska beviljas sjukpenning än vad de är berättigade till, alltså att det sker en övergång till sjukersättning, och också motverka att personer utifrån otillräckliga beslutsunderlag blir beviljade sjuk- och aktivitetsersättning. sätt att göra detta är bland annat specialisering av arbetsuppgifter och återkommande ärendediskussioner för att få en bättre kvalitet i bedömningarna samt det som populärt inom kallas likaseminarier, alltså att jämföra sig och diskutera hur man får en bättre rättssäkerhet i behandlingen när det gäller likatillämpning. Vi bereder också den här frågan i med sikte på att skapa riktlinjer. Egentligen handlar det inte om riktlinjer, men vi har det arbetsnamnet. Det är mitt arbetsnamn, och jag får kritik för det. Människor blir oroliga. På något sätt vill jag dock ta fram riktlinjer för sjukskrivning som gör att man åtminstone får en ledstång att hålla sig i när man gör bedömningar. Det handlar naturligtvis inte om att fattar beslut om hur länge man ska vara sjukskriven i ett enskilt fall eller vid en specifik sjukdom, men vi behöver ha riktlinjer och en mer likartad behandling. Sedan kan man fråga sig vad det beror på att man har högre förtidspensioneringstal i arbetsmarknadssvaga regioner. Det tror jag är enkelt: Dels blir man sjuk av att vara arbetslös, vilket är en inte oväsentlig del, dels riskerar man att bli förtidspensionerad om man är sjukskriven väldigt . Det där sitter ihop, och det drabbar vissa regioner. Därför finns det ett sådant samband. 137 BO (): Det är bra att vi är överens om att sambandet finns. Det är väl första steget till att vidta eventuella åtgärder. Sedan tyckte jag väl att statsrådet lät lite för pessimistisk om möjligheterna att göra någonting åt det hela. Det finns ju områden där det gäller regionala skillnader i allmänhet som rör statsrådets ansvarsområde. Till exempel kan man fundera över skillnaderna i längd på sjukskrivningar för samma diagnoser runtom i landet. påpekade ju att det var klar skillnad på hur länge man fick bli sjukskriven exempelvis efter en hjärtinfarkt i de delar av landet som statsrådet läste upp med, tror jag man kan säga, låga sjukskrivningstal jämfört med andra håll där man har en annan kultur, vana eller tradition. Att det finns saker att göra här är väl alldeles klart. När det gäller det som har börjat ske, den så kallade finansiella samordning som är införd från Statskontorets rapport gäller väl drygt eller något sådant har det ännu inte märkbart gynnat någon levande människa. Jag har sagt det förut i talarstolen och hade väl rätt både den gången och möjligen även . Då är min fråga närmast, och det får vara slutfrågan för den här dagen vad gäller den finansiella samordningen: När tror statsrådet att det kan bli någon effekt ute i verkligheten av alla de samordningsförbund med mera som ordnas med den krångliga och minimala lagstiftning som har fattat beslut om? är jag lite nyfiken på en sak som jag inte ställt någon fråga om och som statsrådet väl därmed kan låta bli. Det gäller dock i hög grad något som vi haft uppe förut, nämligen regeringens mål för förtidspensioneringen. Finns det någon som helst chans att detta kan uppnås? 138 Statsrådet (): När det gäller den finansiella samordningen ska jag väl ändå ta upp den så kallade handsken. Jodå, jag tror att detta kommer att ge resultat till levande människor, som säger. Man pysslar på ganska ordentligt med att komma i gång med samordningsförbunden och har intressanta ingångar i hur man tänker jobba. Jag är på den punkten inte alls lika pessimistisk som , men vi har olika bakgrund när det gäller just den frågan. Vi kommer förutom det vi har gjort att gå vidare med att jobba fram förslag när det gäller hälso- och sjukvården i samverkan med sjukförsäkringen. Vi arbetar med förslag till en förbättrad företagshälsovård apropå vad som kommer och vad vi vill göra. Jag hoppas att det ska kunna bli en godkänd företagshälsovård där man anlitar sådant som är godkänt av bransch, stat och parter, en företagshälsovård som i så fall blir den arbetsgivarna får göra skatteavdrag för och på så sätt stimulera en kvalitetssäkrad företagshälsovård. Detta hoppas jag ska bidra till att ytterligare minska sjukfrånvaron på ett påtagligt sätt. Jag tror att det stödet behövs. Vi tittar igen på rehabiliteringen. Jag återkommer till detta. Jag hade den frågan i en tidigare interpellation. Var inriktningen att arbetsgivaren inte bara ska ha sitt ansvar för rehabilitering utan också att den anställde ska ha motsvarande rättighet att få rehabilitering på arbetsplatsen? Jag hoppas kunna återkomma med förslag när det gäller möjligheten att byta arbete i en anställning innan man blir arbetslös och sjukskriven. Det här var tre exempel på politik som vi hoppas kunna redovisa framöver i denna kammare. Överläggningen var härmed avslutad. 23 § Svar på interpellation 2004/05:678 om 139 Statsrådet (): har frågat statsrådet vilka åtgärder han avser att vidta för att Stiftelsen ska få sina utlovade medel för redan utfört arbete samt vilka åtgärder han ämnar vidta för att ett så allvarligt rätts- och demokratiövergrepp mot en liten civil samhällelig aktör inte ska upprepas. Ansvaret inom regeringen är så fördelat att jag ska besvara interpellationen. Regeringen beviljade till Stiftelsen sammanlagt för ett projekt om metodutveckling av program för kvinnor som är eller riskerar att bli arbetslösa. Prövning av stöd till projektet har getts i taget, och det har aldrig funnits något löfte om ytterligare utbetalningar eller bidrag. Stiftelsen inkom med en ansökan om fortsatt stöd om till projektet . Regeringen avslog denna ansökan. Efter diverse kontakter med inkom Stiftelsen med en förnyad ansökan om sammanlagt för att bland annat slutföra projektet. Regeringen beviljade Stiftelsen högst till en slutfinansiering av projektet. Genom beslutet tog regeringen en tydlig ställning till att inte bevilja ytterligare medel till projektet. Stiftelsen begärde dock ånyo att få utbetalt för projektet. Regeringen beslöt att inte ta upp ansökan till prövning eftersom regeringen redan genom beslutet tagit ställning för att inte bevilja ytterligare medel till projektet. 140 (): Jag får tacka så mycket för svaret, även om jag inte är riktigt nöjd med det. Det överensstämmer inte riktigt med hela sanningen. För att de som eventuellt lyssnar eller läser protokollet i efterhand ska veta vad handlar om ska jag kort beskriva vad projekt har gått ut på. Det vi diskuterar handlar om ett arbetsmarknadsprogram, Vägar till arbete för kvinnor. Det är kvinnor som, om man ska använda statsrådets vokabulär från ett seminarium , står sist i kön. Man har jobbat med det övergripande syftet att utveckla metoder som ökar möjligheterna för marginaliserade grupper av kvinnor att närma sig arbetsmarknaden och att sprida erfarenheter, förhållningssätt och metoder till aktörer i befintliga system. Man har jobbat med kvinnor som inte har haft stora förutsättningar från början. Det finns en god måluppfyllelse. av kvinnorna har kommit på väg. De har fått tillbaka tron på sig själva och sina resurser. Den inblandade personalen från aktuella kommuner har fått energi och tillförsikt att lyckas i sitt arbete. Det har gett dessa kvinnor markant ökade möjligheter, och givetvis har samhällskostnaderna minskat väsentligt. Om vi ser på detta kvantitativt handlar det om 550 flickor och kvinnor som har deltagit i utförandeverksamheter, och mer än 450 flickor och kvinnor har deltagit i kortare verksamheter. Det är fråga som ingår i de 17 miljoner statsrådet pratar om. Skulle vi räkna på de kvantitativa målen kan vi se att vi har sparat in säkerligen minst det dubbla. är försiktiga och säger i indirekta besparingar och ökade inkomstskatteintäkter som det har blivit vunna erfarenheter, material har producerats. Framför allt har det varit fortsatt verksamhet hos samarbetsparterna. Det är många fler parter än som ingår i detta. Vi kan se att det har varit otroligt lönsamt för både finansiärer och skattebetalare. Det viktigaste värdet är de personer som finns i verksamheterna: , och . Jag har försökt tydliggöra att det har varit lite underliga beslutsvägar med kort framförhållning eller till och med efterförhållning. När regeringen fattade sitt beslut var det i taget. Men det framgick tydligt att det var fråga om ett femårigt projekt man ansökte om. Vägen fram till de olika åren har varit lite annorlunda. Jag skulle gärna vilja höra några kommentarer. Första ansökningsåret blev det ett beslut om 5 miljoner. , som var ett valår, blev det, på begäran av ansvarigt departementsråd, att ansökan skulle tas vid sidan om och att det inte fick vara fråga om mer än en och en halv miljon. Det året fick man 1,625 miljoner. tre var uppmaningen att lämna ansökan direkt till ministern och inte till tjänstemän i regeringsdepartementet. Det var likadant även fyra. Eftersom projektet då var etablerat, och det var kvar, lämnades ansökan för år fem direkt till departementet, som är den normala hanteringen av ansökningar. För att göra det tydligt användes även det som hade saknats två. Det var därför det var en stor summa . Då fick man uppmaningen att komma in med en ny ansökan som sedan avslogs . Då hade man redan kommit halvvägs in i verksamhetsåret och hade inte någon möjlighet att avsluta det hela. Därför återupprepar jag min fråga från interpellationen. Det här är ett allvarligt övergrepp, och jag skulle gärna vilja ha kommentarer. 141 Statsrådet (): Det här är en av de mer anmärkningsvärda interpellationer som jag har haft. Jag har bara ett enda svar att ge, och det har jag gett i mitt interpellationssvar. Jag kan upprepa det, men det kommer inget mer från mig . Stiftelsen har under 19972001 beviljats till projektet. Därutöver beviljade regeringen ytterligare högst till en slutfinansiering av projektet. I och med det beslutet har regeringen tagit ställning för att inte bevilja ytterligare medel till projektet. Bakgrunden till att avbryta stödet till projektet är regeringens prövning av det samlade underlaget i ärendet. Jag vill återigen poängtera att det aldrig har funnits något löfte från regeringen om att löpande lämna bidrag till projektet. Prövningen av stöd till projektet har getts i taget, och det har aldrig funnits något löfte om ytterligare utbetalningar eller bidrag. 142 (): När argumenten tryter höjer man rösten. Det fanns en utvärdering som råkade hamna väl tillsammans med detta. Det fristående företaget gjorde en utvärdering på uppdrag av . Den utvärderingen var positiv. Utvärderingen godkändes ej av ansvarigt departementsråd. I stället uppdrog han åt IFAU, där han själv satt i styrelsen, att göra en ny utvärdering. IFAU är en statlig myndighet som utvärderar statliga arbetsmarknadspolitiska insatser, inte civila aktörer. Utvärderingen gjordes av studenter som inte hade erfarenhet av utvärdering, av arbetsmarknadsåtgärder, av idéburna verksamheter, av genderperspektiv och av arbete med marginaliserade grupper. föreslog att det skulle hållas arbetsmöten och seminarier kring utvärderingen. Men alla förslag avvisades. Flera erfarna arbetslivsforskare lovade att delta. Man hade dessutom flera forskare anställda som hade kunnat vara med i en del av arbetet. är en känd aktör när det gäller utvärdering av verksamheter i såväl som internationellt. De har till exempel uppdrag av UNDP för att utveckla metoder för utvärdering när det gäller just empowerment med kvinnor. publicerade IFAU en pressrelease där pekades ut som ohederliga, att de till exempel inte hade kunnat redovisa deltagare i projekt, att de hade för få deltagare i projekten och att de inte skötte den ekonomiska redovisningen. I samma veva tog regeringen beslutet att avbryta projektet. Vad än statsrådet säger finns det en tydlig plan för att det var ett femårigt projekt som man gick in för år. medgav statssekreteraren att det fanns allvarliga felaktigheter i utvärderingen. I samma veva fick man besked om att det enbart blev , inte de begärda pengarna. Jag kan gå in i detalj i den här utvärderingen och tala om bit för bit vilka felaktigheter som finns. Det har till och med gjorts en metautvärdering, alltså en utvärdering av utvärderarna, som också talar om att på det här planet var det en mycket bristfällig utvärdering. Jag antar att det var den som låg till grund för att regeringen tog det beslut som hänvisar till. Utöver de här utvärderingsdiskussionerna var det så att använde det här projektet, som enda program från , att representera och i slutkonferens inom Social Inclusion Programme.