prot · GS0959 · 2005-01-18 00:00:00 — ledamöter kommer att utvärdera regeringen och våra myndigheter när det gäller hur detta har tillämpats. Det är dock rimligt att få bedriva en politik som man tror på och som man har majoritet för. Vi gör det, med de risker det innebär att någon annan kan ha något bättre. Vad resultatet blir av det får dock visa sig i den demokratiska processen. Jag vet att och kd inte tror på det här. Men jösses, ni har ju heller inga fakta som styrker er uppfattning att inte tro på detta förslag! Det där blir en ganska knasig debatt. låter vi verkligheten tala och visa hur det här blir, och så hjälps vi åt att ge kunskap om hur man på bästa sätt tillämpar den här reformen. Det behövs nämligen. Bland annat har ju med flera skrämt många företag med risker som detta inte kommer att medföra tror jag. 97 (): Jag respekterar ministerns arbets- och handlingsvilja. Den uppskattar jag. Det har ju gått år utan att någonting alls har hänt trots att sjukskrivningarna har ökat. har de gått käpprakt upp i höjden, och ingenting har gjorts . Men det handlar inte bara om att skapa nya förslag utan också om att skapa rätt förslag. Jag kan berätta lite om konsekvenserna av det här förslaget. Det är ju som sagt infört . Företagarna är inte mindre oroliga. Samtalen fortsätter att komma in i samma utsträckning till företagarorganisationerna. De är fortsatt oroliga. Hur slår då det här? Jag har ett par konkreta exempel med mig. En höftledsopererad person, , har fått ett läkarutlåtande att han blir sjukskriven med utredning om möjlighet till enklare arbetsuppgifter . Företaget som hade anställt honom är naturligtvis inte glada över att medfinansiera sjukskrivning. Kanske kommer han tillbaka, men det är inte säkert. Detta är en jättesvår situation för ett litet företag som kanske har tre anställda och inte kan bära kostnaden för det här. Man vet inte slutet på det. Jag tror att många företagare kommer att driva på och bli oerhört frustrerade över situationen, vilket kommer att leda till att en del människor förtidspensioneras eller får sjukersättning fortare än vad som annars skulle ske, kanske utan att man utrett färdigt. Det är en konsekvens av det här förslaget. Det ställer inte den enskilda människan inför bästa möjliga handlingsalternativ. Jag kan berätta om ett annat fall där en person hade varit sjukskriven på deltid. Företagaren ringde och begärde ett avstämningsmöte hos och får beskedet: Vi kallar när vi kan. Företagaren frågade: När kan ni då? Det finns ju en lagstadgad tidslimit . svarade: Vi får se. Det är inte säkert att vi kan hålla den. Vi kallar när vi kan. har ju inte fått resurser för att kunna svara upp mot det otroliga tryck som har blivit. Det som oroar mig allra mest, som jag tycker att borde ta på största allvar, är hur det drabbar de som har haft högst trösklar in på arbetsmarknaden. De trösklarna har i de flesta fall blivit helt oöverstigliga. De som har ett handikapp i någon form med sig får inte jobb . Det tycker jag är jättetråkigt. Det är ledsamt att vi har fått en arbetsmarknad där så många sjukintyg krävs in och där människor som har en bakgrundshistoria i form av en lång sjukskrivning, ryggbesvär, diskbråck någonting som finns med i bagaget diskvalificeras från arbetsmarknaden. Det gör mig ledsen. Det gör mig också ledsen att se hur jobb i en ökande takt flyttar utomlands. Det är också det som händer. Vem vågar anställa när kostnaden blir så stor? Det är givet att man försöker rationalisera så mycket som möjligt, lägga så mycket produktion som möjligt utomlands. Ett försvinner från landet , smygvägen, tyst och obemärkt. Det hörs inte. Det rapporteras inte. Lika många jobb försvinner nästan dagligdags från landet. Jag ser med oro och allvar på den problematiken. Den förstärks av de förslag som har drivit igenom i den här kammaren. Det gör mig ytterst orolig, och jag är bekymrad över att inte är orolig i samma utsträckning. Här handlar det om att man har velat försöka snabba upp processen, och det är bra. Men man har glömt flaskhalsarna och dem ska jag be att få återkomma till i nästa inlägg. 98 (): Jag återkommer till frågan om rehabilitering. De möjligheter vi har att på ett tidigt stadium få tillbaka så många som möjligt i arbete ligger i rehabilitering och i att man ser till att människor får hjälp hos de yrkesgrupper som i första hand finns inom sjukvården, läkare och andra. Det är på det sättet vi kan stödja och hjälpa en person som har blivit akut skadad eller fått en mer kronisk skada att komma tillbaka till arbetet. Här finns det inga förslag, som jag kan se det. Jag vill fråga ministern vilka åtgärder som han är beredd att komplettera med, eftersom han nu hänvisar till det i svaret, för att få till stånd rehabilitering och faktiskt få tillbaka människor till arbetsplatsen. 99 Statsrådet (): Jag ska börja med fråga. Regeringen, eller rättare sagt har tillhandahållit ett regelverk för aktörerna , arbetsförmedlingarna, kommuner och landsting för att samordna rehabiliteringsinsatser och annat genom att ta initiativ för egen del. Det regelverket finns där. Det är snarare en fråga i det lokala samhället hur man får i gång den processen. Det är inte regeringens uppgift att få i gång det . Det ligger på de lokala aktörerna. Allt finns på plats för att få i gång det samarbetet. talar om rehabilitering. Jag antar att hon har förstått innebörden av medfinansieringsreformen där vi skyndar på när det gäller att fatta beslut om rehabiliteringspenning. Det gör på ett underlag som arbetsgivarna tar fram, nämligen en rehabiliteringsutredning. Ju fortare arbetsgivarna tar fram det, desto snabbare kan arbetsgivarna få ett beslut om rehabiliteringspenning. Det har inte gått särskilt fort förut. Arbetsgivarna kan få ett beslut om rehabiliteringspenning om de kan redovisa vilka rehabiliteringsåtgärder de ska vidta på arbetsplatsen. Rehabilitering är ju ingenting som kommer från himlen, inte heller från regeringen. Rehabilitering ska ske på arbetsplatsen. Då ställer samhället upp med rehabiliteringspenning och täcker kostnader för resor och annat som kan vara förknippade med att man deltar i rehabilitering. Men ansvaret för rehabilitering ligger på den enskilda arbetsgivaren. tar upp frågan om selektering. Den tog jag med hennes partikamrat . Jag ska inte ta den en gång till. Det efterfrågas alternativ till regeringens åtgärder, det batteri av åtgärder som väl kan diskuteras och debatteras, vilket också görs. Man kan fråga sig vad det alternativet är. Den allians som ni båda ingår i tillsammans med ytterligare två partier har presenterat ett tydligt alternativ som också kommer att minska sjukfrånvaron. Så är det. Det är förslag om kraftigt sänkta ersättningsnivåer . Det innebär sannolikt stora minskningar av sjukfrånvaron. Folk kommer inte att ha råd att vara sjukskrivna. Sedan har ni blivit skraja för ert eget förslag och försökt modifiera det genom att säga: Nja, ska nog inte gälla för alla. Läkarna får nog möjlighet att skriva ett intyg som berättigar till högre ersättning för dem med vissa sjukdomar. Då ser vi framför oss ett moras av listor och regelverk för läkarna för att bestämma vilken ersättningsnivå människor ska ha. Om det är svårt för läkarna att stå emot önskemål om sjukskrivning som en första åtgärd som människor efterfrågar så kommer det inte att bli lättare när läkarna dessutom ska bestämma vilken ersättningsnivå man ska ha. Det får i varje fall försöka försvara som ett alternativ. får väl säga vad hon tycker, om det är ett alternativ för kd eller vad det blir när alliansen ska ta i med de här frågorna. 100 (): återkommer till det som han upprepar som ett mantra: Det är inte vår nivå. För övrigt har parti varit nere på en ersättningsnivå på . Jag tycker inte att vi ska fastna där. Däremot har vi haft ett förslag om en rehabiliteringsutredning i den här kammaren som hänvisar till utredning som kom med väldigt goda förslag på goda grunder. Det fanns ett underlag med. Det är beklagligt att den socialdemokratiska regeringen har kommit till skott först nu och faktiskt inte beaktat förslag som har funnits här i kammaren, som hade kunnat hejda utvecklingen och erbjuda snabbare rehabiliteringsinsatser så att lidandet för den enskilde hade varit mindre. Jag hoppas att gör som , aviserar dem . Jag förutsätter också att de åtgärder som det nu funderas kring har karaktären av att skapa fler jobb och undanröja de vårdköer som är flaskhalsen för att åstadkomma en bra rehabilitering. Det är därför arbetsgivarna känner sig så vanmäktiga. Även om man gör en rehabplan får inte den som är sjukskriven tillgång till vården utan får vänta , eller till och med . Proppen är inbyggd i Socialdemokraternas i form av långa vårdköer. Det är därför som det här förslaget blir så felriktat. Man ger inte ett verktyg som blir användbart för arbetsgivarna. Stuprören i är stora, men jag hoppas att man kan överbrygga det här, titta på vårdköerna, titta på sänkta arbetsgivaravgifter och öppna upp tjänstesektorn i form av Rutavdrag. Jag hoppas att det är sådana åtgärder som aviserar. Det vore intressant att få det utvecklat. Det är positivt att vilja åtgärda. Men regeringen biter sig själv i svansen när åtgärderna inte ger incitament för att skapa nya jobb utan i stället kommer att öka arbetslösheten och förtidspensioneringarna. Det skulle ha behövts fler företag och fler jobb, . 101 Statsrådet (): Jag måste medge att min inspiration till att så ivrigt driva frågan om medfinansiering har jag fått genom att besöka många arbetsplatser och där fråga dem som lyckats: Hur har ni gjort? Vad är det ni har gjort för att få ned sjukskrivningarna? Det visar sig att de inte gjort mycket, men det som de gjort har de gjort systematiskt. De har tagit itu med frågorna, och jag har förstått att det finns en stor potential om viljan finns och lite om förmågan finns. Jag har sagt det förut att jag snarare tror att det mer är fråga om förmåga än vilja. Jag tror att många företag vill men inte riktigt förmår. Där ser jag att det inte behöver vidtas särskilt stora åtgärder för att minska sjukfrånvaron. Då har vi vägt av det här förslaget så att det blir billigare för företagen om de gör lite grann. Sedan kommer de ganska länge att tjäna på detta i förhållande till det nuvarande. Jag hoppas nu att till exempel , Företagarna med flera, och kanske till och med , sprider kunskapen om de goda exemplen till andra som behöver den inspirationen och den kunskapen. De behöver den nämligen. Tänk att jag tror att , Företagarna med flera kommer att göra det. Jag är säker på att de redan är i gång med stora informationssatsningar med bra, kvalificerad och kompetent rådgivning till sina medlemsföretag om hur de ska bete sig för att minska kostnaderna och i förlängningen minska sjukfrånvaron. Jag har stor tilltro till företagarnas organisationer på den punkten. Men vart tog vägen? Är det så att de likt centerpartisterna i och tycker att de ska ge förslaget en chans? Det kanske inte var så tokigt i alla fall. Jag har erbjudit mig att komma till , gett dem tider, men de vill inte utnyttja den möjligheten. De krävde av mig att jag skulle komma men avstod när de fick tillgång till min almanacka. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2004/05:208 om livslångt lärande 102 Statsrådet (): har frågat statsrådet om vilka åtgärder han avser att vidta för att ekonomiskt uppmuntra människor att ta eget ansvar för arbete och försörjning samt om han avser att följa arbetet i andra EU-länder för att ta vara på goda exempel att förverkliga på den svenska arbetsmarknaden. Interpellationen rör flera politikområden och enligt överenskommelse inom regeringen har vi beslutat att det är jag som ska besvara den. hänvisar till rapport, vilken påtalar att den äldre arbetskraftens deltagande i arbetslivet är av fundamental betydelse och att livslångt lärande inte är en lyx utan en nödvändighet. Jag delar helt denna uppfattning. Ett livslångt lärande är en viktig utgångspunkt i regeringens tillväxt- och utbildningspolitik. Den tekniska utvecklingen och kunskapsexplosionen innebär att individerna måste skaffa sig en hög kompetensnivå men också att de måste lära nytt och lära om under hela livscykeln. En kontinuerlig kompetensutveckling i förvärvsaktiv ålder blir alltmer avgörande för att säkra ekonomisk tillväxt, ett högt arbetskraftsutbud och en hög sysselsättning. För den enskilde skapar utbildning och livslångt lärande bättre möjligheter såväl i arbetslivet som i samhällslivet i övrigt. En bred utbildning under barn- och ungdomsåren och rika möjligheter till ett fortsatt lärande som vuxen är av central betydelse för demokratin och för medborgarnas delaktighet i samhället. Det förtjänar att påpekas att varje arbetstagare i enligt lagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning har rätt till ledighet från sin anställning för att studera. Att all utbildning i det offentliga utbildningsväsendet är avgiftsfri för den enskilde medborgaren är en grundläggande princip i svensk utbildningspolitik. I kombination med ett väl utbyggt studiestödssystem ger detta ekonomiska förutsättningar för studier. Livslångt lärande för alla från förskolan till högskolan och i vuxenutbildningen är kraftfulla verktyg för jämlikhet och jämställdhet. Genom den största satsningen inom vuxenutbildningsområdet någonsin i , , fick många människor en unik möjlighet att öka sin kompetens och växa med tro på sin egen förmåga. Den erfarenhet och den infrastruktur som byggts upp i kommunerna tas till vara och vidareutvecklas. Staten finansierar ca 46 000 helårsplatser inom den kommunala vuxenutbildningen till en kostnad av ca . Ansvaret för det livslånga lärandet delas av staten, kommunerna, arbetsgivarna och den enskilde. En viktig aspekt är att den enskilde ofta gör en stor och avgörande investering genom att avsätta egen tid till lärande. En god studiefinansiering är en viktig förutsättning för att kunna studera. Vårt studiestödssystem är också mycket generöst utformat. Ett förslag till förbättrat studiestöd för äldre har utarbetats inom Utbildnings- och och remissbehandlas . Förslaget innebär bland annat att den övre åldersgränsen för rätt till studiemedel höjs från 50 till . Vidare föreslås att nedtrappningen av möjligheten att ta studielån inom studiemedelssystemet ska påbörjas i stället för som . Ytterligare en förstärkning av studiestödet föreslås i rapporten barntillägg till studerande (2004:53). Också denna remissbehandlas . infördes ett rekryteringsbidrag som används som ett verktyg i kommunernas uppsökande verksamhet för att stimulera till studier på grundskole- och gymnasienivå. Antalet studerande med studiemedel på eftergymnasial nivå har aldrig varit högre än . Studiemedelsreformen innehöll flera inslag som syftade till att begränsa de studerandes skuldsättning, bland annat en höjd bidragsnivå. Trygghetsregler som blir tillämpliga om låntagaren får nedsatt betalningsförmåga infördes. Däremot slogs också fast att studielån liksom andra skulder ska betalas tillbaka. En utveckling av samverkansformer mellan olika politikområden, på såväl nationell som lokal och regional nivå, är av stor betydelse för att utveckla stödet för det livslånga lärandet. Uppgifterna är olika, men strategin att skapa en sammanhållen välfärdspolitik som kommer alla till del är gemensam. När gränsen mellan arbetsliv och utbildning suddas ut måste aktörerna inom de olika politikområdena ta ansvar, gemensamt med parterna på arbetsmarknaden, för att förverkliga det livslånga lärandet. Utbildningspolitiken och arbetsmarknadspolitiken har två olika uppgifter som kompletterar varandra väl. Utbildningen inom ramen för det offentliga utbildningssystemet bygger på individens fria val och siktar till att långsiktigt tillgodose arbetsmarknadens behov av kompetent arbetskraft samt att ge individerna sådana kunskaper att de aktivt kan delta i samhällslivet. Arbetsmarknadsutbildningen däremot är till för dem som är eller riskerar att bli arbetslösa så att de kan svara mot arbetsmarknadens behov . Då är det arbetsgivarens rekryteringsbehov som står i fokus. Arbetsmarknadsutbildningens främsta uppgift är att motverka flaskhalsar så att brist på kompetens inte hämmar tillväxten. EU och andra internationella organisationer, exempelvis , arbetar mer och mer med att ta till vara och sprida goda exempel. deltar i och följer med stort intresse arbetet med EU:s utbildningsmål . Detsamma gäller de så kallade Bologna- och Köpenhamnsprocesserna. I uppdraget till flertalet arbetsgrupper som arbetar med utbildningsfrågor i de internationella organisationerna ingår att sprida både goda och mindre lyckade exempel för att dela med sig av erfarenheter. Som ett konkret exempel på internationell samverkan kan nämnas att står som värd för den avslutande konferensen inom mångåriga projekt learning. Då som framställt interpellationen anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav andre vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 103 (): Jag tackar för svaret. Det är ju som skrivit interpellationen, men hon har inte möjlighet att vara med och därför deltar jag i debatten i stället. Att satsa resurser på utbildning är en viktig del i att få i gång och skapa tillväxt. Men det är också ett led i att skapa livskvalitet för de enskilda människorna. Vi kan se att vi ställer allt högre krav på en miniminivå på utbildning och även på en vidareutveckling av utbildningen. Och om du ska ut på arbetsmarknaden är en gymnasieutbildning ett minimikrav för att över huvud taget komma ut i arbetslivet. En person med låg utbildningsnivå kan ha svårt att hålla sig kvar, eller ens komma in, på arbetsmarknaden. Vi kan också se att personer med kort utbildning är de som först blir arbetslösa, och det är oftast de som sist blir anställda. Detta har vi kunnat se under de konjunktursvackor som varit. Att då ge möjligheter till kompetensutveckling, för livslångt lärande och för vuxenutbildning är avgörande för att vi ska kunna ha en väl fungerande arbetsmarknad men också för att vi ska kunna ha en bra och god tillväxt. En viktig del i det livslånga lärandet är som jag ser det att vi har ett generöst system för ett individuellt kompetenssparande. De individuella kompetenskontona ökar den anställdes trygghet inför det framtida arbetslivet. Men de ökar också företagens tillgång till kompetent arbetskraft och utvecklingen av den. Vi vet att kraven på utbildning inte kommer att minska utan att öka . De kommer att bli större och större. Ska du ha en rimlig chans på arbetsmarknaden ska du först och främst ha en grundläggande utbildning och gärna vidareutbildning. Utifrån den krävs det att det finns riktig möjlighet till kontinuerlig fortbildning. Det gäller ekonomiskt för den enskilde individen men också för arbetsgivaren att man har ekonomi, ett studiemedel, eller ett individuellt konto för att kunna göra det. Men det behövs också en relevant utbildning att kunna gå på. För mig och mitt parti har det varit grundläggande. Det är viktiga frågor att arbeta med. När jag lyssnar till ministerns svar, och jag har också läst det, säger hon att hon håller med mig om mycket om hur viktigt det är med tillväxt och utbildning. I svaret säger hon: En kontinuerlig kompetensutveckling i förvärvsaktiv ålder blir alltmer avgörande för att säkra ekonomisk tillväxt, ett högt arbetskraftsutbud och en hög sysselsättning. Tyvärr har regeringen inte visat det i sitt arbete utan hänvisar bara till gamla delar som man har plockat fram i svaret. har regeringen varit helt inne på att man ska kunna ha ett individuellt kompetenssparande. Det har varit en viktig del. Men i budgeten har man helt plockat bort alla pengar. Det var 6 miljarder som var samlade på hög för att kunna öka löntagares och egenföretagares möjlighet till ett individuellt kompetenssparande. Det ska helt och hållet skrotas. Min fråga är: Hur kommer det sig? Hur tänker ministern agera framöver? Har man helt lagt det i malpåse? Om man inte har det, hur har ministern tänkt att gå vidare och utveckla det och i så fall sätta det i sjön? 104 Statsrådet (): Jag vill inledningsvis säga att det finns så många olika delar. I den här debatten tenderar vi att fokusera på just utbildningspolitiken. Arbetsmarknadspolitiken, näringspolitiken, skattepolitiken och också socialpolitiken är involverade i ett livslångt lärande. Det är viktigt att se den helheten. Det gäller hur det generösa systemet ska se ut för att stimulera till ett livslångt lärande. Vi har ett bidragssystem som gör det möjligt för vuxna att läsa in grundskola och gymnasium med betydligt större bidragsdel än för att man inte ska skuldsätta sig alltför mycket. Det är dessutom skulder som sedan skrivs av av högskolestudier. Ett rekryteringsbidrag infördes för inte så länge sedan just för att rekrytera dem som står långt från arbetsmarknaden eller dem som är eller riskerar att bli arbetslösa. sade tidigare att det handlar om att vi plockar fram det gamla som har funnits. Det kan jag inte riktigt hålla med om med tanke på äldrestödet och barntillägget. Det är viktiga insatser för att äldre ska ha möjlighet att studera ända till . Vi skjuter också upp avtrappningen från till . Det kallar jag inte för några gamla förslag. Det är i allra högsta grad nya förslag som jag tror kommer att vara väldigt betydelsefulla. Frågan om individuellt kompetenssparande aktualiseras naturligtvis i en sådan här debatt. Det har jag full förståelse för. I teorin tycker jag fortfarande att det är en bra idé. Men det har visat sig att de praktiska problemen är väl stora för att kunna överbryggas. Det handlar om organisationen. Vem ska bestämma hur de olika funktionerna i systemet ska organiseras? Det handlar om kontoförvaltning, att godkänna olika utbildningsanordnare och fasta kompetenspremier. Kort och gott är tanken att man först ska sätta av pengar. Sedan när man utbildar sig kan man få ta ut en så kallad kompetenspremie. Men vem ska avgöra vad som är utbildning, vem som utbildar sig och vilken omfattning den utbildningen har, om det är heltid eller halvtid? Det är frågor som är så pass komplexa att de tar överhanden. Det blir helt enkelt en för stor administration. Vad vi har satsat på är direkt relaterat till det individuella kompetenssparandet. Det handlar om den kompetensstege som man har börjat arbeta med för personal inom vård- och omsorgsyrken. Den har verkligen behov av möjlighet till ökad kompetens eftersom många har en kort utbildning. Man har avsatt för att ge ett lyft i hela den sektorn. Det så kallade äldrestödet är på en kvarts miljard. Att ta bort arvs- och gåvoskatten är också någonting som har varit viktigt att genomföra. Det har tagit resurser från detta. Det finns mycket som görs för ett livslångt lärande även om vi inte har ett individuellt kompetenssparande. Det är satsningar för att utveckla och förbättra studiestödssystemet för att göra det möjligt för äldre att studera. Men det handlar också om att bygga upp en hel infrastruktur för vuxnas lärande med så kallade lärcentrum. Det gäller att möjliggöra den öppna högskolan med nätuniversitet och på andra sätt ge möjlighet att studera på distans. Det är ofta en avgörande förutsättning för många äldre att studera. De behöver inte ge upp sitt arbete och flytta från vare sig ort eller kommun eller lämna sin familj utan kan kombinera studier med det liv de i övrigt lever. Där tas det många initiativ även fortsättningsvis. 105 (): Det är ganska uppenbart att regeringen inte tar det livslånga lärandet på allvar. Först utfärdar man ett löfte om att ett individuellt system och ett individuellt sparande ska införas. Man säger till och med när propositionen ska komma och när detta ska införas helt. Sedan slopar man det och låtsas på något sätt som att det aldrig har funnits en tanke från regeringens sida att det skulle vara bra eller att det skulle införas. Hur kan man skrota ett helt system som ändå var så pass långt gånget och så välbehövligt för många människor, företag och arbetsgivare?