prot · GT093 · 2005-09-14 00:00:00 — Jag tror nämligen att ett politiskt samtal kan vara fruktbart och leda vidare. Vi kan lära oss en del av varandra. Det kan hända att det finns argument som ännu inte har prövat i den här frågan om amnestin som är svårare att bemöta än de som har presenterats. Det finns förstås rörelser som står bakom regeringens ställningstagande i frågan om flyktingamnesti. Det socialdemokratiska partiet är tydligen i sig självt en rörelse. Det är inte riktigt alla som uppfattar det så eftersom stora delar av det socialdemokratiska partiet på en annan nivå har helt andra uppfattningar i den här frågan än vad regeringen och riksdagsgruppen för Socialdemokraterna har antagit. har i öppen kampanj gått i strid mot sitt eget parti. Så visst finns det de som håller med om att det är dåligt med en flyktingamnesti, men de är nog inte så många trots allt. Jag skulle i alla fall inte vilja hävda att denna kammare är representativ för opinionen. : Statsminister varnar för en allmän flyktingamnesti. I Ekots kommentar står det: Statsminister oro gäller att det kan finnas enskilda riksdagsledamöter som röstar efter egen övertygelse. Ja, just det, hur skulle det se ut? 62 (): Det är en viktig fråga som vi har att diskutera här . Det är en fråga som till skillnad från många andra frågor som vi debatterar här i kammaren verkligen engagerar människor runtom i . Jag hörde ansvarig minister tidigare här uttala sig om hur stolt hon var över svensk flyktingpolitik. När jag har skrivit ordet stolt på mitt papper har jag skrivit ett stort frågetecken efter det. Vi har en flyktingpolitik som går emot de principer som vi i ord säger oss ha, där vi splittrar familjer och fattar beslut som inte går att verkställa om att utvisa människor till olika länder. Vi skickar också hem biljetter till barn som ensamma ska skickas hem till med ett telefonnummer till den makedonska . Tack vare engagerade människor behövde dessa barn inte använda dessa biljetter, utan biljetterna kunde rivas. Jag ska säga något om ordet stolt. Det är så många människor som hör av sig till mig och som jobbar både professionellt och ideellt med dessa frågor, och de kan inte känna igen sig i detta. Det är ingen stolthet de bär med sig när de ska utföra det uppdrag som , socialdemokrater och moderater är överens om. Det som jag förvånas mest över när det gäller detta är att ett land som så tidigt var ute och ratificerade kan säga att det har en human flyktingpolitik. kom till som en grund. Vi skulle se till att alla barn var allas barn. Oberoende av vad de närstående vuxna kanske ställde till med genom att ta felaktiga beslut skulle finnas som en säkerhet och som en grund så att vi hade ett gemensamt ansvar för alla barn. var tidigt ute och ratificerade . Jag skulle vilja påstå att när det gäller det förslag till beslut som ligger här så måste också frågan om det inte är dags att bryta upp det väckas. Hemma där jag bor finns det en barnavårdscentral. När jag fick mina barn jobbade en distriktssköterska som var helt fantastisk på den barnavårdscentralen. Hon fanns där som ett stöd och hjälpte mig och andra att växa i uppdraget som förälder. Men hennes allra mest fantastiska sida handlade om att hon såg till alla barns bästa. Hon tog ansvar för de barn som kom inom hennes hägn. var det barn som hade problem hemma och som inte hade föräldrar som stöttade dem fullt ut, föräldrar som också hade en tendens att flytta vidare. När det började komma lite hjälp från samhället var det lättare att dra vidare till nästa ställe. Jag vet inte hur många barnfamiljer som hon lyckades få stopp på och hjälpa genom detta stöd för att de skulle kunna växa till hela människor. Det som hon gjorde var att ta ett större ansvar än över sin lilla barnavårdscentrals ekonomi. Den ställde hon nämligen på ända. Men hon tog ett ansvar för dessa barn och stod upp för dem och dessutom för ett samhällsekonomiskt perspektiv. Jag tänker så på , på det som hon gjorde för dessa barn och det som hon har betytt för samhället och hur många sådana personer som vi skulle behöva. Att jag tar upp här beror faktiskt på det beslut som vi ska ta här då vi ska trycka på knappen. Det innebär faktiskt ett personligt ansvar. Det är var och en av oss som sitter här inne som har ett personligt ansvar. I går hade vi ett högtidligt öppnande. Kungen var här, och det var pompa och ståt. Vi hade ett fantastiskt öppnande, och det var högtidligt med Kungssången, och vi avslutade med att klämma i med nationalsång. Det finns en mängd saker som vi gör utan att egentligen reflektera över varför vi gör dem. Vi sjunger med i vissa sånger, och det finns en massa traditioner och ritualer som bara hör till. Jag brukar försöka ifrågasätta dem och fundera på om det är något som jag kan stå för och om det är något som är jag. nationalsång är en sådan sak. har jag funderat på vad den innebär för mig. Om jag nu ska klämma i för kung och fosterland i nationalsång, vad innebär då den för mig? Den lyder: Du gamla, du fria, du fjällhöga Nord. Där är det inte så svårt. Där tror jag inte att vi har några större problem. Vi vet hur det ser ut. Vers två har jag funderat mycket över. Den lyder: Du tronar på minnen från fornstora dar. Jag antar att det härrör från krig och ödeläggelse, när blev stort och så vidare. Men man kan också lägga in en annan bit, vilket jag har gjort för att kunna klämma i ordentligt i den, nämligen då var ett öppet land som tog emot människor som sökte sig till . Det kanske till och med var vi som sökte dem därför att vi behövde deras kunskap och deras kompetens för att utvinna de tillgångar som vi har här och för att skulle kunna bli det land som är . Vers två fortsätter med: då ärat ditt namn flög över jorden. Ja, det är något att vara stolt över, att man talar om oss, att vi är positiva förebilder. Sedan följer: Jag vet att du är och du blir vad du var. När jag klämde i där i går handlar det inte om att vi ska ut och kriga utan om att att vi ska bli vad vi var när det gäller respekten för människor, att vara ett öppet land, ett tolerant land där vi tar vara på de möjligheter som faktiskt nya svenskar för med sig till oss och där vi blir ett namn som ärat flyger över världen, där man vet att i är det inte bara i ord vi ratificerar barnkonventioner eller talar om mänskliga rättigheter utan att det faktiskt är i handling. har skrivit mycket som är fantastiskt bra. är en otroligt stark berättelse. Skorpan är rädd för att dö. , hans bror, säger: Det finns vissa saker som man måste göra. Man är kanske rädd. Men antingen är man en människa, eller också är man bara en lort. Det är så jag känner i den debatt vi har här . I detta anförande instämde (). 63 (): Tack, , för ditt tal! När vi nu äntligen står här på av /06 och bevisar att genom att ha möten minsann inte ska fördröja den behandling där vi kan lägga ned och få en rättssäker asylprövning på det sätt som kanske andra instanser som haft detta på sitt bord har gjort måste jag säga att jag känner av rätt stora kontraster. Jag gjorde det när vi kom hit för det högtidliga riksdagsöppnandet. Jag känner av kontrasten därför att vi som sitter här inne kan vara så otroligt trygga inte bara därför att vi är riksdagsledamöter med allt vad det innebär, inte bara därför att vi har en fast inkomst som gör att vi kan ha pengar till att till viss del uppnå en dräglig livskvalitet och inte bara därför att vi har ett hem att komma till och en säng att sova i utan helt enkelt därför att vi bor i det här landet och har fått stämpeln legal på vår panna. Genom att vi är svenska medborgare får vi gå till sjukhuset när vi är sjuka. När vi är unga får vi gå till skolan och lära oss saker. När vi blir gamla kan vi lita på att det finns en äldrevård. Visst kan man kritisera delar av det här och visst måste saker och ting bli bättre, men det finns där. Det finns någonting som vi kan lita på, någonting som gör att vi och alla i det här landet kan vara trygga. Förlåt, fru talman! Sade jag alla? Nej, det är inte så inte alla i det här landet. Det finns människor oavsett om man vill se dem, oavsett om man vill kännas vid dem, eller inte som lever här och inte har den tryggheten. Det är barn som inte får gå i skola, barn som inte kan gå till sjukhuset om de ramlar och slår sig, barn som inte kan få kompisar och barn som blir rädda när det ringer på dörren. Det är människor som tvingas leva gömda därför att vi haft ett asylsystem som har brustit. Det är till stora delar de människorna som den här debatten handlar om. När vi satt här i går, fru talman, började dagen med lite musik. Det spelades läser jag i det lilla programblad vi fick en låt som tydligen heter of , en marschmusik som spelades när kungen och vi andra kom in i salen. När det hände blev man lite högtidlig, så där som ni vet att man blir när man hör marschmusik. Det finns anledning att känna sig högtidlig också därför att den proposition vi ska besluta om, den proposition som och har tvingat igenom i ett budgetsamarbete och som har haft ett brett, ett enhälligt, stöd i denna kammare innebär att äntligen läggs ned. Det har stora fördelar. Ett tvåpartsförfarande införs mellan asylsökande och i länsrätten. Om asylsökanden så begär ska i princip muntlig förhandling hållas. Kraven kommer att öka på kvaliteten i utredningar eftersom de ska hålla för en domstolsbehandling. Landinformation som ligger till grund för beslut om asyl kommer äntligen att bli offentlig. Öppenheten och insynen kommer att öka i asylprocessen. Länsrättens ordinarie nämndemän som tjänstgör i länsrätten kommer att tjänstgöra också i detta fall. Med den nya lagen utvidgas skyddsbehoven. Människor som har kunnat få stanna av humanitära skäl kan med den nya lagen få uppehållstillstånd på sina skyddsbehov, på de anledningar som gjort att de fått fly från sina länder. Det finns delar i den här propositionen som är värt det som kommer efter of , nämligen en fanfar. För länge sedan fattade enhälligt alltså allihop beslut om att inte är så bra som den borde vara och inte lever upp till de rättssäkerhetsstandarder som vi tillsammans ställer, om att den ska läggas ned och om att vi i stället ska få asylprövning i domstolar. äntligen händer det. Det är värt en fanfar. Men fanfaren i går följdes ju av någonting. Det kom en sång ur en lite mer tragisk historia. Det blir en lite mer tryckt stämning när man hör den typen av toner. Det finns det också en anledning till. När jag i går satt här och hörde det tänkte jag tillbaka på hur dagen började. Då bjöd nämligen vi i tvärpolitiska flyktinggrupp in till teater i ledamotshuset. Det var rätt många riksdagsledamöter som kom tyvärr väldigt få från Socialdemokraterna och , som tänkt trycka på en annan knapp än vi i en mycket viktig omröstning. Det tycker jag är synd. Jag tycker att det är ett anständighetskrav att människor som ska fatta beslut kan se dem i ögonen som kommer att få ta konsekvenserna av besluten. Vi bjöd på en teater där till exempel två makedonska flickor som fått fly från sina länder och som varit på flykt mer än halva livet vittnade om sin rädsla och vittnade om hur det kändes att tvingas leva gömd och vittnade om hur de hade blivit utsatta för en grym asylprocess där det som de hade varit med om inte ens blivit lyssnat till och om hur deras familjer hade fått avslag och fått veta: ska ni åka tillbaka till det där landet där allt det där hemska skett som ni varit med om och där ni fått se era nära bli utsatta för de mest fruktansvärda övergrepp detta utan att någon ens lyssnat på dem. Flickorna sade: För oss fanns det inget annat val än att gömma sig och leva helt utanför samhället, utan alla rättigheter. Vi kan välja att göra det här eller att göra det på flykt i vårt gamla hemland. Vi trodde att det skulle vara bättre här och att vi åtminstone skulle kunna få några rättigheter här. Jag tänkte på det när jag i går satt här och lyssnade på sången ur . Vi fattade beslut om att lägga ned och därmed erkände vi allihop att det inte riktigt har fungerat. Med ett sådant erkännande kommer ett ansvar ett ansvar för de människor som har blivit utsatta för systemet som inte riktigt har fungerat, ett ansvar för människor som misshandlats i en asylprocess som inte har nått upp till rättssäkerhetsstandarden. Det ansvaret kallas för amnesti och finns uttryckt i en reservation. Och det ansvaret tar vi genom att säga: Vi låter er genomgå en ny prövning. Ni som har väntat i det här landet och som uppfyller de andra krav som finns här ska få stanna. Det ansvaret kommer det att bli logiskt att ta i samband med att vi tar den här propositionen, när vi nu går de sista stegen genom att lägga ned och få en rättssäker asylprocess. Detta är, som sagt, resultatet av ett enträget arbete med alla riksdagspartier ja, kanske med framför allt fem av dem och det är resultatet av ett samarbete som mitt parti och har med regeringen. I det samarbetet har flyktingpolitiken hamnat på tapeten . Det är bra. I tvärpolitiska flyktinggrupp säger vi ibland lite mellan skål och vägg till varandra: Det är konstigt hur flyktingpolitiken behandlas i den offentliga debatten. Här har vi en massa människor som far illa, som mår dåligt och som inte får sina rättigheter tillgodosedda. Ändå pratas det så lite om det. Här har vi grupper inom regeringspartiet som säger att flyktingpolitiken har havererat och som pratar om att den är ett hån. Ändå lyftes det inte fram några krav på att någon ska ställas till ansvar. Men har det här kommit och hamnat i centrum av debatten. Mitt parti och har i förhandlingarna med regeringen om budgeten sagt att vi måste komma fram på det här området. Vi måste få något slags amnesti i samband med att man vill lägga ned , som vi varit överens om. Vi har kommit en bit på väg. och har på ett bra sätt redovisat vad som hitintills har kommit ut av dessa krav. Jag skulle önska att också hade redovisat det, men det var bra att åtminstone och gjorde det. Den överenskommelse som har tvingats fram innebär att människor som lever här och som inte kan utvisas på grund av verkställighetshinder kommer att kunna arbeta och få en ny prövning i det nya systemet. Vi tar ett gemensamt ansvar för att de apatiska barnen, som vi har pratat om tidigare i kammaren, ska få stanna. Vi avsätter pengar för att gömda skolbarn ska få gå i skolan. Alla gömda barn och barnfamiljer ska få en ny prövning i det nya systemet. Under den processen införs det en inhibition då man kan leva ute i samhället utan att vara gömd. Men mitt parti har sagt att detta inte är tillräckligt. Min riksdagsgrupp röstade i går nej till det budet. De människor som vi pratar om har gått igenom många processer innan som har varit slitsamma och inneburit nya övergrepp övergrepp som har lagts till de övergrepp som de har varit med om och sedan flytt ifrån. De har fått brutala avslag tidigare. Därför vill vi ha ett politiskt ansvarstagande. När detta ska genomföras ska det åtminstone kompletteras med att våra partier är överens om att det ska innebära att de allra flesta av de gömda barnen och barnfamiljerna ska få stanna i . En sådan politisk överenskommelse och ett sådant ansvarstagande har vi krävt av regeringen. Det innebär inte att man sätter sig över en prövning, utan det innebär bara att man får försöka med andra åtgärder om prövningen går åt ett visst håll, till exempel införa en förordning och nya övergångsbestämmelser, för att se till att de allra flesta av de gömda barnen får stanna i . Regeringen har hitintills sagt nej, och det har man äventyrat sin statsbudget för. Jag kan inte få in i mitt huvud hur människor kan vara så engagerade i att andra människor inte ska få det bättre. Jag förstår det inte. Men det är det som vi har krävt och det som vi hoppas på att få igenom. Det var därför som min riksdagsgrupp röstade nej. Kanske löser sig frågan . Enligt en kommentar av , som tidigare tog upp, befarar han att en del socialdemokrater kommer att rösta för en amnesti efter sitt samvete och efter sitt eget huvud med de flyktingar som blivit misshandlade i processen för ögonen. Kanske har han rätt i den farhågan. Vidare säger vår statsminister i kommentaren till Ekot att det bara är i som det finns en opinion för en bättre flyktingpolitik. I andra länder är det helt andra opinioner i parlamenten. Till viss del har vår statsminister rätt. , till exempel, har genomfört en generell och allmän amnesti detta helt omöjliga förslag som är mer omfattande än den som vi har krävt i vår motion. Denna amnesti gäller även för människor som inte har sökt asyl i , men som har vistats där illegalt. Och har en regering av samma färg som den som sitter i . Men till viss del har vår statsminister givetvis rätt. Det finns länder med kraftiga främlingsfientliga strömningar. var det val i . Då fick det högerpopulistiska Fremskrittspartiet en stor andel av rösterna och blev det största partiet på högersidan. Men vad är det egentligen som har hänt i ? Har man infört någon amnesti, har man låtit många flyktingar komma dit? Har man haft en särdeles generös och human flyktingpolitik som har uppmanat främlingsfientliga krafter att växa fram? Nej, man har gjort precis tvärtom. I debatten och i det offentliga samtalet har man gått de främlingsfientliga till mötes. Det är det som har stärkt och legitimerat och de främlingsfientliga krafterna så mycket att Fremskrittspartiet nu är det största i det landet. Låt oss inte göra så här. Låt oss inte legitimera högerextremismen. Jag tror inte att det är någon som menar att vi ska göra det, men det är viktigt att vi tar upp denna strategiska diskussion, inte minst eftersom den lyftes upp av statsministern. Jag har ett råd till alla socialdemokratiska riksdagsledamöter, inte för att jag tror att man lyssnar särskilt mycket på råd från mig, men jag vill i alla fall ge ett sådant. Lyssna inte på ! Rösta efter eget huvud ! Rösta efter ert samvete! Jag vet att ni har blivit triggade av argumenten mot en amnesti, och jag förstår argumenten och principerna. Jag delar vissa av dessa principer, och definitivt principen om individuell prövning. Det nya systemet innebär ännu mer av individuell prövning. Det är därför att man tidigare inte har gjort någon fullgod individuell prövning som man måste ta ansvaret och införa en sådan. Jag är minst lika mycket för individuell prövning som ni har lärt er att vara. Men sätt inte principer före människor! Prova era argument gentemot dem som det handlar om! Prova dem gentemot som har sett sin mamma bli våldtagen. Hon har tvingats att fly från sitt land, men har fått avslag utan att hennes asylskäl inte ens har efterhörts i . tvingas hon leva gömd. Prova argumenten och se om de fungerar i hennes fall? Gör de inte det kanske de helt enkelt inte håller. Vi riksdagsledamöter fick ett brev i går från kristna råd. I brevet fanns en uppmaning till dem som tänkt rösta nej som jag vill läsa upp: Om man gör det borde man åtminstone presentera en bättre lösning på de problem och det lidande som har uppstått till följd av att inte har kunnat garantera dem som har ansökt om asyl här en korrekt och rättssäker prövning. Det är ett faktum som är själva anledningen till att en samstämmig riksdag beslutade att lägga ned och att genomföra den största reformen i svensk asylpolitiks historia. Om ni tänker rösta nej, om ni tror att ert argument håller gentemot , presentera då ett annat förslag, en annan lösning för de människor som finns här, lever här och lider här! Innan jag avslutar vill jag också komma med en uppmaning till de moderata riksdagsledamöterna. Jag har redan understrukit att vi delar principerna om individuell prövning. Jag vill också säga en sak angående det som tidigare sade. Han citerade en av mina idoler i flyktingpolitiken, . Hon sade till TT i går att en amnesti om jag förstod det rätt skulle befria beslutsfattarna från dåliga beslut. Det är sant att amnestin skulle vara en befrielse, men det skulle nog inte så mycket vara en befrielse för oss och våra samveten som det skulle vara för de människor som levt länge och lidit i , som gömmer sig och är rädda, för de barn som inte får gå i skolan och som inte får besöka sjukhus när de är sjuka. Det är för dem som den verkliga befrielsen skulle infinna sig genom ett sådant här beslut. I går avlutades dagen med sången . Den innehöll en del skrin, och det var jättevackert. Då tänkte jag på den stora rörelse som har samlat sig bakom kravet på en amnesti. Det är ett skri som har uttryckts av hela den stora rörelse som samlats och som säger: är det nog. krävs det en flyktingamnesti. Det handlar om ett skri från de kyrkliga organisationerna, ett skri från alla de aktivister som kämpar för att detta ska bli verklighet, ett skri också från grupper inom socialdemokratin och SSU, ett skri från grupper inom den fackliga sfären, från , från i som har skrivit ett brev till alla socialdemokratiska riksdagsledamöter i och län, ett skri som att det är dags att lyssna till. Jag yrkar bifall till reservationen om ett nollställningsbeslut för min egen skull, för flyktingarnas skull och för att svara på den mobilisering, de demonstrationer och det skri som kommer från alla dessa grupper, från fackförbunden och ungdomsförbunden. I detta anförande instämde och (båda fp), , och (alla v) samt , , och (alla mp). 64 () replik: Jag valde att inte instämma i anförandet, trots att det var ett alldeles utmärkt anförande. Skälet till det är att jag skulle vilja ha en kommentar till de senaste dagarnas händelseutveckling. Det är utmärkt att få chansen att tala direkt till varandra och med exakta protokoll, så att inte medier vrider budskap på ett sätt som vare sig avsändare eller mottagare önskar. Min bild av det budgetarbete vi har haft låt mig säga att jag inte har några problem med att öppet redovisa hur saker och ting fungerar är att vi tillsammans har drivit frågan om en flyktingamnesti på samma sätt och ungefär börjat gå in och diskutera enskilda grupper för att ändå nå någonting. på sluttampen fortsätter båda våra partier att försöka få till stånd förbättringar av den interna överenskommelsen, medan vi ser att de stora delarna i den är sådant som vi trots allt tycker är steg i rätt riktning. Jag vill fråga: Instämmer i den beskrivningen? 65 () replik: Lite skillnad finns det nog mellan mig och , men inte i den här frågan. och ihop med tre andra riksdagspartier och förhoppningsvis minst 27 riksdagsledamöter från Socialdemokraterna och trycker på för en amnesti. I de samtal mellan våra tre partier i budgetsamarbetet som har förevarit har och tryckt på för att få till stånd något som verkligen betyder någonting för de flyktingar som finns och som tvingats gömma sig i . Det upprepar jag gärna. Jag är tacksam för det arbete som till exempel har lagt ned. Just nu är vi i ett läge där min riksdagsgrupp har sagt att det som finns nu är bra, att det är en bra bit på vägen, men att det inte är tillräckligt. Det är inte tillräckligt. Det är vi eniga om. Det är därför som vi röstar och kämpar för en amnesti här . Men det är inte heller tillräckligt därför att vi vill få den där garantin som jag talade om för att de gömda barnen de allra, allra flesta av dem ska få stanna i . Vi kämpar på för det, och det vet jag att vi har ett starkt stöd för också av . 66 () replik: Då väljer jag att nu instämma i anförande, så att det förs till protokollet och den saken också kommer med. När det gäller budgetarbetet för del gäller det väl också andra frågor där ni inte är alldeles nöjda och som kan vara en anledning till fortsatta samtal. Det är bra att vi kan vara överens om att vi har drivit och fortfarande driver samma frågor på samma intensiva sätt när det gäller flyktingpolitiken. Men er tvekan rör väl också frågor som inte är inom det flyktingpolitiska området. Tack än en gång för ett alldeles utmärkt anförande. 67 () replik: Den anledning som fanns till att min riksdagsgrupp i går fattade beslut om att inte godta det bud som fanns var i huvudsak att vi kände att vi var tvungna att komma längre. Jag förklarade det i mitt huvudanförande.