prot · GS09121 · 2005-05-17 00:00:00 — Men det är dessa produkter som stoppas i svenska konsumenters munnar. Efterfrågan på våra fina produkter från det svenska jordbruket minskar. Det får förödande effekter för sambandet mellan ekologi och kretslopp och för produktionen. Det är dubbelmoral och hyckleri om vi sätter upp regelverk om skydd för de djur som produceras i som vi köper in mer och mer djur från andra länder där de har det mycket värre. Blir det effekten har vi svikit allihop. Ministerns bästa försvar är näringens egen räddhåga för att klä den kolsvarta hotbilden i ord. Det gör man av rädsla för att ännu färre ska våga trotsa dåliga investeringskalkyler och satsa stora riskpengar. Det är förståeligt, men jag hoppas att näringen kommer att bli tydligare om dagens mycket hårda verklighet, det tror jag är en nödvändighet. Jag vill sluta med att säga: Titta på rapporterna, jordbruksministern! Prata med bönder över hela ! Se att läget är allvarligt! Menar vi allvar med att vi vill ha ett svenskt jordbruk med djur som mår bra och med liten påverkan på miljön måste vi göra något. Just nu hotas denna verklighet. 32 Jordbruksminister (): Det är en helt felaktig bild av att vi inte gör något. Det jag försöker berätta om är att det finns en rad aktiviteter där vi, för att diskutera vilka åtgärder som behöver vidtas, sitter tillsammans med dem som bäst vet hur förhållandena är, alltså med lantbrukets egen organisation och med lantbrukare av kött och blod. Konkret genomförs nu ett antal förändringar av regelverket. Jag vill avsluta med att säga att vi är medvetna om att jordbruksreformen ökar konkurrensen. Det innebär att vi måste se över vår produktion. Precis som LRF tror jag på en grön tillväxt som för framåt. Men utifrån de rapporter som vi får som vi ska ta på allvar måste vi också vara beredda att tänka på ett nytt sätt och se möjligheterna. Vi ska ha en livsmedelsproduktion i . Men vi kommer också att få möjligheter att producera annat inom ramen för den gröna näringen. Det kan vara fibrer, energi, olika typer av ekosystemtjänster och sådant som har betydelse för rekreation och hälsa. Här finns möjligheter. Jag tar dessa rapporter på stort allvar, och jag kommer att jobba hårt för att den gröna näringen ska ha stor betydelse i den svenska ekonomin framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:519 om Svenska spetsars verksamhet 33 Statsrådet (): har frågat utbildnings- och kulturminister om hur han avser att säkra utbildningar inom hantverksyrkena generellt och Svenska spetsar speciellt. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara interpellationen. Jag vill inledningsvis påpeka att utbildningar inom olika hantverksyrken ingår i utbildningssystemet från gymnasie- till högskolenivå och erbjuds även av enskilda utbildningsanordnare. För att förbättra förutsättningarna för bland annat hantverksutbildningar på gymnasial nivå föreslås i propositionen Kunskap och kvalitet elva steg för utvecklingen av gymnasieskolan (prop.2003/04:140) en gymnasial lärlingsutbildning som ett alternativ inom samtliga yrkesinriktade program. En försöksverksamhet pågår med lärlingsutbildning för vuxna till vissa hantverksyrken. Vad gäller utbildningar inom området knypplad spets finns ett stort men också splittrat utbud av utbildningar med inslag av knyppling vilka har statligt stöd. De anordnas av folkhögskolor, studieförbund och högskolor och förekommer också som kompletterande utbildning. Lärarutbildningarna för textil slöjd vid , , och innehåller detta utbildningsmoment och det förekommer även fristående kurser inom området. Bland utbildningarna utanför högskolan finns , som dels ger knyppelkurser , dels en tvåårig ledarutbildning som främst riktar sig till blivande hemslöjdskonsulenter. Dessa utbildningar bedrivs som kompletterande utbildning och får statliga bidrag. Föreningen driver i samarbete med nybörjar- och fortsättningskurser på flera nivåer, en verksamhet som utvecklats framgångsrikt. Det stora antalet anordnare på skilda nivåer talar för att betydande effektivitetsvinster skulle kunna uppnås genom samverkan och omfördelning. Av de sammanlagt 48 länshemslöjdskonsulenterna i landet har hälften knyppelkompetens och en av de fem rikskonsulenterna är spetskonsulent. Denna verksamhet finansieras helt eller delvis med statsbidrag. Vidare finns det 15 lokala eller regionala knyppelföreningar runtom i landet. Avslutningsvis vill jag framhålla att det är mycket positivt med det intresse som visas från de ideella organisationerna inom området och att det också ger utslag bland annat i verksamheten vid Föreningen . Det bådar gott . Arbetsmarknaden inom området är emellertid mycket begränsad. Behovet av utbildning till bland annat spetskonsulent inom området knyppling bör därför kunna säkerställas inom ramen för de samlade möjligheter till statligt stöd som erbjuds . 34 (): Tack för svaret, men jag är inte nöjd med det. Jag tror att vi pratar förbi varandra, ministern och jag. Allt som har tagits upp i svaret vet jag redan. Det framgår också väldigt tydligt både i Sufo och i Sufo 2 som kom nu att det finns ett behov av att någon vågar gå i täten för att utveckla kompetensen. Det som statsrådet tar upp är en förfärligt liten del. Den är så liten att den över huvud taget knappast kan uppfattas som grundkunskap i dessa ämnen. Så sent som i går var jag på . Hur mycket är det som finns kvar av det gedigna konsthantverk som vårt land har karakteriserats av under århundraden? Om vi åker ned till och till andra ställen i världen hittar vi svenska spetsar på kloster, i kyrkor och för övrigt lite varstans. Det som statsrådet tar upp är en mycket liten del. På textillärarutbildningen kommer jag inte ihåg hur många timmar eller kurspoäng som är möjliga inom området. Men det är alltså små moment där man i princip bara får insikt om vad det här konsthantverket innebär. Det som jag eftersträvar och efterfrågar är öronmärkta pengar för att se detta som en kulturangelägenhet. Möjligtvis var anledningen till att interpellationen ställdes till ett annat statsråd att jag ser det här som en fråga som jag brinner för därför att det här är viktigt att behålla. På samma sätt som vi på museer värnar om gamla ting som påminner oss om en kultur och som bevaras till eftervärlden, bör vi värna själva handens kunskap när det gäller knyppling av spetsar, göra nya mönster, vara utvecklingsbenägen och ta till sig kunnandet från andra delar av världen. Då behövs det en basresurs för att detta ska leva vidare. Det är långt mer och utöver det som innebär att man på de olika högskolorna och på gymnasiet får en viss kunskap. Det som ges där är bara ett slags förståelse för vad det är, men det har ingenting att göra med att förstå sig på hantverket som grund för att kunna utveckla det vidare. Jag har haft förmånen att få åka till några ställen genom stipendier från . En av de senaste platser som jag varit på är i . Jag är fascinerad av hur så många andra kulturer vågar gå i bräschen för att behålla det som är den egna kulturen för framtidens människor. Det är möjligtvis det som just det här är ett exempel på. Jag kan inte säga exakt hur mycket knypplerskorna i tjänar, men för bara hade de för att de är eldsjälar när de jobbar med det här hantverket. Det är gamla knypplerskor men väldigt få yngre. Framför allt finns det inte pengar till hemslöjdskonsulenterna. Det här går inte att jämföra med och deras konsulenter. Det är något annat. 35 Statsrådet (): Interpellanten ställde frågan om hantverksyrken, och med den kopplingen till Svenska spetsar tog jag över frågan eftersom det är mitt ansvarsområde. Jag kan bara konstatera att staten har ett omfattande stöd till knyppling och till Svenska spetsar genom att finansiera en rikskonsulent som är lokaliserad i . Delfinansierade är också 48 länshemslöjdskonsulenter, varav hälften har knyppelkompetens. Det är också så att genomfördes ungefär 100 kurser i knyppling i studieförbundens regi. sade interpellanten att vi inte skulle hänvisa till, men de har såväl knyppelkurs som en ledarutbildning för hemslöjdskonsulenter. Det finns en fristående kurs på . Det finns också möjlighet att bedriva forskning på området. Med de här insatserna menar jag att regeringen tar sitt nationella ansvar. talar också om att framtiden är oviss för Svenska spetsar som förening. Då vill jag återge vad som står i , där ordföranden för föreningen säger att man lyckats få bukt med tidigare underskott. Man gör också bedömningen att Svenska spetsar är på rätt väg och att de kommer att arrangera inte mindre än nio sommarkurser. Hon tycker att situationen för knypplingen är ljusare än . Hon säger också att det är farligt att utmåla knypplingen som en krisbransch, även om hon naturligtvis också menar att man ska värna kulturarvet och att det är mycket vällovligt. Dessutom säger konsulenten : Det är ett smalt hantverk, men visst har vi jobb. Under sportlovet ordnades till exempel knyppling för barn i . Nog finns det många insatser, men det förnekar inte att det säkert finns mer att göra. Jag menar ändå att regeringen och staten tar ett stort ansvar för knypplingen genom alla de olika åtgärder och insatser i form av utbildning som jag precis beskrivit. 36 (): Först och främst har jag aldrig påstått, och tänker inte påstå, att staten inte tar något ansvar, för jag tycker att staten tar ett stort ansvar. Men jag känner att just det här med handens kunskap och hantverksyrkena har kommit i strykklass alltmer som vi lever i och med den utveckling som har varit. Man har prioriterat olika typer av satsningar. När det gäller hantverksyrkena generellt har man prioriterat teoretiskt inriktade yrken framför hantverksyrkena. Därför har vi nu ca 300 yrken som det inte finns utbildning till i vårt land med automatiskt studiebidrag. De erkänns alltså inte som yrkesutbildningar. Därmed kan man inte få del av de studiemedel som staten ansvarar för. Men tog jag i interpellationen upp hantverksyrkena generellt men Svenska spetsars verksamhet speciellt. I det avseendet har jag inget att invända mot vad man har sagt i , för det är riktigt att man driver kurser. Men det är också viktigt att komma ihåg att budgeten har röda siffror, och det är inte bra för en verksamhet som ska sikta framåt och där det är rimligt att det sker generationsbyten. När det gäller de bitarna var avsikten att man redan nu möjligtvis skulle kunna se att man kunde ha en basresurs eller att man öronmärkte pengar till för att få en föryngring och för att säkra kunnandet. Eftersom jag har haft rätt mycket kontakter inom den här branschen vet jag det gäller också universitets kurser tillsammans med och Svenska spetsar att det kunnande som finns kan man uppehålla. Men man kan inte utveckla nykunnandet, och man kan inte ta upp de gamla alstren och föra dem framåt. Man kan liksom hålla en verksamhet som är ajour med det som finns . Men det är de andra satsningarna som handlar om att ta vara på dåtidens kunskap, att till exempel få spets i ny tappning, som inte finns. Frågan är om man skulle kunna hitta möjligheter. Jag hade ju förmånen att ha en interpellationsdebatt med ministern också om yrkeshögskola. Det kanske finns alla möjliga vägar. Jag vill inte säga att basresurser till Svenska spetsar är den enda vägen. Det var ett litet exempel. Jag tror att det är viktigt att det finns andra vägar för att säkra det här kunnandet som har att göra med svensk kultur i dåtid, nutid och framtid. Det kan hända att det skulle vara en gren på en yrkeshögskola att hitta vägar för att säkra den här kunskapen. Det som egentligen är andemeningen i min interpellation är hur vi kan säkra kunskapen och inte förlora oss i nutid. Som dagens människor äger vi inte ens rätt att tillåta att ett gammalt kulturarv raseras därför att vi kanske inte tänker så mycket på det eller därför att det inte tillhör dagens trender eller inte blir pengainbringande. Precis som tidigare generationer har varit noga med att bevara vissa kunnanden måste vi ta vårt ansvar. 37 Statsrådet (): Kort vill jag först säga att det är klart att det är viktigt att det textila arvet bevaras, vilket också görs genom många museers försorg och där materialet både vårdas och bevaras. Jag förstår också att interpellanten inte vill bevara bara det arvet utan naturligtvis också kunnandet. Men jag vill ändå påpeka att det är en viktig uppgift som många museer har. Jag vill också säga att när det gäller hur utbildningarna ser ut är det så att utbildarna själva kan påverka sina kursplaner i den mån förändringar och uppdateringar behöver göras. Vilka utbildningar som ska bedrivas har oftast överlåtits till myndigheterna själva att bestämma både inom den kvalificerade yrkesutbildningen och inom de kompletterande utbildningarna. Då är det en förutsättning att det finns en intresserad anordnare som tar ett initiativ för att bedriva en utbildning. Så har fallet varit till exempel när det gäller , som bedriver utbildning till hemslöjdskonsulent som kompletterande utbildning. Det är ju som beslutar om det. Knypplingskurserna hos Svenska spetsar bedrivs i samarbete med , som i sin tur får medel av enligt deras regelverk. Detsamma gäller medel till studieförbunden och deras olika kurser. Detta ställer krav på att det finns anordnare som tar initiativ för att införa nya utbildningar. Men om det finns brister och behov av förändringar inom befintliga utbildningar är det möjligt att åtgärda det inom ramen för de kursplaner som finns. Sedan har jag ingen annan uppfattning än interpellanten när det gäller handens kunskap. Det är också viktigt att se att det finns hantverksyrken som det är möjligt att få utbildning till inom dagens gymnasieskola, inom lärlingsutbildning, men framför allt inom folkhögskolor och kompletterande utbildningar. 38 (): Det är det intressanta, pudelns kärna i det här tror jag. En av anledningarna till att jag var på i går var att det här inte går runt . De kurser som till exempel har ihop med Svenska spetsar går inte runt. får huvudmannen för folkhögskolan stoppa in pengar för att det ska gå runt. Det är möjligtvis det som behöver ses över, alltså vad det nu beror på. Men ser vi på hur utvecklingen har varit av de statliga bidrag som våra folkhögskolor får kan det inte heller gå runt. Det har inte blivit den utväxlingen. Det behöver ju sparas på många ställen, så jag kan inse att det är problem. Det är framför allt viktigt att säga att om vi lutar oss mot att folkhögskolorna ska klara av den här biten och ta över den är jag övertygad om att de också kan det. De kan det. Men om man skulle se det som ett kulturarv med den prioritet som det innebär kanske man skulle kunna öronmärka och säga att just till de här kurserna får ni i statsbidrag för att de ska finnas någonstans. Det är en poäng med min interpellation att jag skulle önska att det fanns någon som tog ansvar för att detta inte är en kurs vilken som helst. Den här kursen har ett kulturbevarande och kulturutvecklande syfte i sitt innehåll. Då kanske man, just med tanke det detta, skulle kunna ge full täckning till kurserna. Då tror jag väldigt mycket på att det här kan bevaras vidare inom ramen för folkhögskolornas verksamhet. De är kunniga och har en pedagogik och en vana vid samarbete med de här olika föreningarna och organisationerna. Det skulle lyckas väl. Jag hoppas att statsrådet tar med sig de här synpunkterna och att det kanske kan bli någon fundering om hur man ska bevara den här typen av kunnande. 39 Statsrådet (): Efter det svar som jag gav och det som har tillkommit i debatten vill jag säga att när det gäller just hantverket Svenska spetsar, som interpellationen handlar om, finns det många sätt att behålla kunskapen och också föra den vidare. Det är möjligt att det finns anledning att återkomma senare till samma fråga. Då tänker jag kanske och inte så där alldeles direkt. Som det ser ut menar jag att det finns goda möjligheter att behålla hantverket. När interpellanten ställer frågan om hur man försäkrar sig om att det finns kunskap som bevaras, att någon tar ansvar för de utbildningarna, vill jag säga att det är just det som kompletterande utbildningar är till för. De är till för att försäkra sig om att vissa utbildningar, som kanske inte passar in i när det gäller högskolor och inte drivs på folkhögskolenivå, ändå får finnas och ha ett statligt stöd. Just det är syftet med de kompletterande utbildningarna. Jag vill avsluta med att säga, när det gäller bidragen till folkhögskolorna, att medlen fördelas via . Det har skett en uppräkning. Men det är klart att det finns andra intressenter, landsting till exempel, som inte bidrar till folkhögskolorna på samma sätt som man tidigare gjorde. Det har också tillkommit många nya folkhögskolor. Ekonomin ser annorlunda ut när 120 folkhögskolor blir 140 folkhögskolor. Men fördelningen sker ändå via . Det vill jag påtala. Det är inte en statlig angelägenhet. Det samlade bidraget till folkbildningen är däremot en statlig angelägenhet. Det har räknats upp och fortsätter att räknas upp. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Motioner 2004/05:So35So37 till socialutskottet 10 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2004/05:SkU30 betänkanden /05:TU10 och TU11 betänkande 2004/05:UU11 11 § Anmälan om interpellationer Anmäldes att följande interpellationer framställts 2004/05:591 av () till statsrådet 2004/05:592 av () till jordbruksminister 2004/05:593 av () till jordbruksminister 2004/05:594 av ()till socialminister för sexuella ändamål 2004/05:595 av ()till justitieminister 2004/05:596 av ()till näringsminister konkurrenskraft /05:597 av ()till statsrådet av barn som omhändertagits enligt socialtjänstlagen 2004/05:598 av ()till utrikesminister deltagande i internationella organisationer 2004/05:599 av ()till justitieminister oberoende och självständighet Interpellationerna redovisas i bilaga som fogas till snabbprotokoll . 12 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2004/05:1616 av () till statsrådet av stadsdelar 2004/05:1617 av ()till statsrådet /05:1618 av ()till statsrådet av strokepatienter 2004/05:1619 av ()till jordbruksminister skyddszoner längs vattendrag 2004/05:1620 av ()till näringsminister bättre företagsklimat 2004/05:1621 av ()till statsrådet och fredsavtalet 2004/05:1622 av ()till statsrådet på i /05:1623 av ()till försvarsminister värnpliktiga 2004/05:1624 av ()till samhällsbyggnadsminister på statlig mark 2004/05:1625 av ()till jordbruksminister av 2004/05:1626 av ()till jordbruksminister 2004/05:1627 av ()till statsrådet för tandvård 2004/05:1628 av ()till statsrådet museerna 2004/05:1629 av ()till statsrådet och strandskyddsdispenser 2004/05:1630 av ()till finansminister för förnybara drivmedel 2004/05:1631 av ()till statsrådet av livsmedel 2004/05:1632 av ()till justitieminister av människor på 2004/05:1633 av ()till statsrådet för en viss regeringstjänstemans handlande Frågorna redovisas i bilaga som fogas till snabbprotokoll . 13 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen.