prot · GS09118 · 2005-05-11 00:00:00 — 1 § Meddelande om allmän debattimme vice talmannen meddelade att allmän debattimme skulle äga rum efter voteringen kl. 9.00. Meddelandet hade delats ut till kammarens ledamöter. 2 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2004/05:FPM62 Nytt stabilitetsinstrument inom EU:s långtidsbudget 2004/0223(CNS), COM(2004)630 till utrikesutskottet 3 § Hänvisning av ärende till utskott och beslut om förlängd motionstid Föredrogs och hänvisades Proposition 2004/05:150 till miljö- och jordbruksutskottet Kammaren biföll talmannens förslag att motionstiden för ovanstående proposition skulle förlängas till . 4 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2004/05:FiU31 betänkande 2004/05:SoU17 betänkanden /05:KrU7 och KrU9 5 § Verksamheten i Europeiska unionen 2004 Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2004/05:UU10 Verksamheten i Europeiska unionen 2004 (skr. 2004/05:60). 1 (): Vår tidigare kollega , liberal riksdagsman från , har givit ut boken och vad kan det bli? I den här intressanta och läsvärda boken återger han inledningsvis ett uttalande av den italienska politikern i ett samtal med där han liknar dåvarande EG vid den katolska kyrkan. Han säger: Du måste stiga in i den utan reservationer, men när du väl är där kan du synda och få förlåtelse. På annat sätt brukar det ibland uttryckas som att om man går med i en klubb får man lov att acceptera klubbens regler och inte krångla så mycket. Jag tycker att detta i grunden är en felaktig syn på den europeiska unionen. EU är en union av demokratiska stater i . Det säger sig självt att den då måste fungera demokratiskt, det vill säga reglerna kan ändras. är inte som alla måste följa. Det man kan lära sig av är naturligtvis att det går att synda. Det har utnyttjat i stor utsträckning, och vi kunde vara lite mindre av den duktigaste eleven i klassen, kan man tycka . Men det grundläggande är ju att reglerna går att ändra, även om det är en krånglig procedur. Reglerna har också ändrats. har efterträtts av , , , och har vi ett förslag till en ny konstitution eller grundlag för EU. säger man att är så litet att vi inte kan åstadkomma några ändringar. Vi är bara ett par av EU. Det är klart att i en demokrati måste man ha bundsförvanter så att man får ett flertal. De som ligger närmast oss är naturligtvis de andra nordiska medlemmarna. Vi kan ofta komma överens genom att vi har väldigt mycket gemensam politisk kultur och naturligtvis också historia och geografi. Men det finns också andra som är naturliga bundsförvanter för oss. Det är de baltiska staterna, ibland . De små staterna kan över huvud taget ha både gemensamma intressen och gemensamma idéer. Men det finns också andra konstellationer. I dagens betänkande kan vi läsa om hur statssekreterare talar om att det är de sex stora nettobetalarna som agerar gemensamt. Det kan vara ganska naturligt, och på det sättet kan vi alltså hitta olika bundsförvanter. är det fråga om en mycket långsiktig opinionsbildning för att ändra någonting. Då handlar det om att vi måste hitta bundsförvanter ute i EU:s medlemsstater. Det får inte bara bli en klubb för regeringschefer, ministrar och ett särskilt EU-parlament utan vi måste helt enkelt finna bundsförvanter i ländernas förvaltningar, bland deras företag och i det så kallade civila samhället eller bland frivilligorganisationerna. har vi i haft, och det finns kanske fortfarande, en ganska steril diskussion om man är för eller emot EU. Jag får säga att jag tycker synd om ledning som inte lyckades flytta sin partikongress en millimeter bort från denna ganska dogmatiska uppfattning. Att problemen är delvis självförvållade brukar inte göra dem roligare. Men även vi som är för ett svenskt medlemskap lockas ibland in i samma ofruktbara diskussion. En onyanserad kritik mot EU får oss att försvara det mesta som har gjorts i stället för att ge besked om hur vi vill utveckla EU. Att vara för eller emot är ungefär lika smart som om skåningar skulle säga att de var för eller emot . Vi är en del av , och den viktiga debatten handlar om hur vi vill utveckla . Att man är för att vi är med i betyder inte att man är för allt som beslutas, lika lite som man kan tro att skåningar är för allt som beslutas här i riksdag. Den statsman som jag tidigare hänvisade till sade: Politik är att vilja. Ja, men det gäller också att veta vad man vill. Om jag i en mening skulle uttrycka vad jag hoppas av EU är det att det ska bli mindre renodlat marknadsliberalt och mer socialliberalt. När man umgås med de så kallade eurokraterna, om man vill fortsätta den religiöst färgade liknelsen från , kan man säga att de är den fria marknadens prästerskap nere i . Man får ibland känslan av att de har glömt det grundläggande motivet för marknadsekonomi, nämligen att det är ett sätt att skapa välstånd för konsumenterna. Det verkar ibland som om man tycker att det är viktigare att skapa rättvisa mellan producenter och mellan olika försäljare av varor. De har svängdörrar på kontoren nere i , medan de som representerar konsumenter och ideella organisationer har svårare att ta sig in. Den värsta synden enligt det här prästerskapet är ju snedvridning av handeln därför att det sägs leda till sämre effektivitet i produktionen, sämre allokering av resurserna på fint språk. Men jag ser ju, och jag hoppas att de flesta gör det, marknadsekonomin som ett viktigt medel för ökat välstånd, inte en överordnad religion som ska tillämpas i alla sammanhang. När man har andra mål än ökad produktion och låga priser duger inte marknadsekonomin. Som möjligen någon förstår tycker jag att alkoholpolitiken är ett bra exempel på den här situationen. Det säger jag inte därför att det råkar vara ett område som jag känner till utan därför att det är det mest tydliga exemplet på att vi har haft nackdelar av att vara med i EU därför att man har tillämpat marknadsekonomiska principer alltför dogmatiskt. Det finns naturligtvis fler exempel. Tjänstedirektivet är ett. Vi liberaler är för ökad konkurrens på tjänsteområdet. Det är i högsta grad av svenskt intresse dessutom. Men konkurrensen ska inte ske hursomhelst. Den får till exempel inte hota vår alkoholpolitik. Att undanta alkohol vore enligt min uppfattning den allra bästa lösningen på det problemet. Men det får inte heller leda till så kallad lönedumpning. Enligt vår uppfattning bör arbete i ersättas med löner på svensk nivå. Därmed är det inte sagt att alla företag måste tvingas att ansluta sig till svenska kollektivavtal för att få verka i . Det är inte så som statsministern brukar uttrycka det, nämligen att svenska arbetare ska tvingas ned till lettiska lönenivåer utan snarare ska vi unna lettiska arbetare svenska lönenivåer. Det är naturligtvis lätt att säga att subsidiaritetsprincipen innebär att vissa saker ska lösas på EU-nivå, till exempel handelspolitik, och andra saker bör lösas på nationell nivå, till exempel socialpolitik. Det svåra uppträder när det blir en konflikt mellan handelspolitik och socialpolitik. Då kan man fråga sig om handelspolitiken i alla avseenden ska ha företräde. Lite grann så har det varit. Jag tycker att det finns ljuspunkter i till exempel förslaget till nytt fördrag ny grundlag för EU. Där framhålls de sociala hänsynen på ett bättre sätt . Det är ett av skälen till att jag hoppas att det förslaget kommer att antas. Erfarenheten visar att vi svenskar kan påverka EU till större öppenhet, till exempel hänsyn till folkhälsa i det nya grundlagsförslaget och ökat stöd för en restriktiv narkotikapolitik. Det här betänkandet är i hög grad enigt. Det är därför jag framför dessa allmänna reflexioner. finns det också en viss tonvikt i betänkandet på EU:s samarbete österut. Där finns en reservation från ledamöter, nr 4, som jag yrkar bifall till. Stödet till det civila samhället i är viktigt. Här tycks ha uppstått ett dödläge där EU:s heliga principer att inte betala till något som är momsbelagt står mot vägran att ge momsfrihet till frivilliga organisationer. Enligt vår uppfattning får man inte fastna i detta utan EU måste se till att man kan stödja det civila samhället, som är så viktigt för demokratins utveckling i . Med detta ber jag att få yrka bifall till reservationen 4. 2 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 6. Anledningen är att regeringen måste ge högsta prioritet åt arbetet mot allvarliga brott mot grundläggande mänskliga rättigheter. Det gäller nutida slavhandel av kvinnor och barn för sexuell exploatering. Denna människohandel måste bekämpas på alla fronter. Och är det EU som ska stå i fokus i den här debatten. Den måste agera! Det som pågår är värre än gamla tiders slavhandel från till västvärlden. EU måste sätta stopp för detta. Den , en av de 25 medlemsländerna, måste ta initiativ till handling. I en rapport från FN och riktas skarp kritik mot bristerna i kampen mot människohandel på . Kortsiktiga metoder prioriteras framför att motarbeta de bakomliggande orsakerna till människohandeln. Enligt rapporten är fattigdom, diskriminering, brist på utbildning och arbetslöshet de viktigaste grundfaktorerna. Det förebyggande arbetet handlar mest om informationskampanjer, som enligt genomförs ineffektivt och utan samordning och utvärdering. vill se en djupare ekonomisk integration för att bekämpa fattigdomen. EU:s nya grannländer måste därför ges möjlighet att delta i den europeiska inre marknaden för att förbättra sin situation. vidhåller att den måste fokusera sina biståndsinsatser för utveckling av demokrati, mänskliga rättigheter, rättssamhällets principer och dess praktiska genomförande. Det är fråga om att sätta stopp för illegal invandring till EU. anser att EU i sitt arbete med de nya medlemsländerna ska prioritera ett fungerande yttre gränsskydd och korruptionsbekämpning. Vi ska vidta alla till buds stående medel att stoppa människosmuggling via de nya medlemsländerna. kräver att EU genom sitt utvecklingssamarbete på stöder kompletteringsutbildning av polisen och andra myndigheter just för att sätta stopp för denna illegala och inhumana slavhandel. Regeringen och EU gör alldeles för lite för att bekämpa vår tids största skandal, att människor säljs på en illegal marknad. 3 (): Rubriken på den här debatten är Verksamheten i Europeiska unionen 2004. Det är en redogörelse över vad som har hänt och mindre om att diskutera framtiden. Det kan te sig inte särskilt spännande att göra detta, men inte desto mindre är det utomordentligt viktigt att vi diskuterar både vad som har hänt och vad som ska hända framåt. Bland alla de händelser som har inträffat i EU är det väl inte de som i första hand ska ägna sig åt att diskutera . I stället avser ett sådant här betänkande att vara mer en kontrollvakt mot regeringen. och regeringen samråder i , men eftersom det är regeringen som har ansvaret för utrikespolitiken är det oftast också regeringens linje som dominerar i det här sammanhanget. EU-politiken förknippas då med regeringen och regeringens politik. Från sida hade vi velat se en kraftigare ansträngning från regeringen för att förankra EU-politiken bland svenska medborgare. Det har naturligtvis att göra med hur man agerar i EU-sammanhang, det vill säga med fasthet och konsekvens och att visa på fördelarna med ett EU-samarbete. Där hade jag önskat en kraftfullare insats. Vi har naturligtvis alla ett ansvar, men som jag sade är det den som dominerar som sätter skalan i det sammanhanget. Vi ska ta till vara de marginella fördelar med EU som finns, visa på att strukturfonderna och regionalpolitiken utvecklas och ta tillbaka alla de fördelarna till landet. Det gäller också jordbruksstödet. Det här kommer igen i diskussionerna om det finansiella perspektivet. Från sida stöder vi linjen med en budgetökning på . Det finns ingen anledning att diskutera medlemsavgifter utöver det. Men det finns en risk att regeringen hamnar med svartepetter om alliansländerna medlemsstaterna börjar att tänka på sitt och inte gör det. Då riskerar vi att den mernytta av EU-samarbetet som vi har kommer att bli mindre. Den andra punkten jag vill peka på är hanteringen av Lissabonstrategin. Lissabonstrategin innebär att ska bli den främsta tillväxtregionen , och . Där har vi långt att gå, därför att vi är långtifrån den bästa tillväxtregionen i världen just . Där handlar det mer om att rekommendera de andra medlemsstaterna att göra vad de kan inom länderna för att öka sin tillväxt. Det gäller också att ta hem de möjligheterna i , att satsa på företagande och tillväxt genom stimulanser och framför allt genom skattesystemet. Där hade vi också önskat en kraftfullare linje. Det här är två av de fyra frågor som jag har varit med om att peka på i ett särskilt yttrande där vi har tittat på utvecklingen bakåt. befinner vi oss i ett tioårigt medlemskap, och man kan sträcka ut den recensionen något i tiden. Vi har också i det särskilda yttrandet pekat på samordningen och prioriteringen av biståndsresurserna. Det har varit inne på, så jag ska inte ytterligare ägna mig åt det. Den fjärde punkten vi har pekat på är resurser och insatser för att hantera kriminaliteten inom EU. Det här betänkandet handlar också lite grann om framtiden. Här finns en rad motioner från flera riksdagsår och motioner som ingetts med anledning av skrivelsen. De berör framtiden, och jag tänkte peka på ett par av de motionskrav som vi från har och som har behandlats i det här sammanhanget. vill se ett EU som talar med en röst i utrikespolitiken. Det vill vi därför att vi vill se en slagkraftighet, vi vill se en tyngd i politiken och vi vill se att EU kan påverka och bli en faktor tillsammans med men också för att matcha den andra storheten i utrikespolitiska sammanhang, nämligen . Vi har sett erfarenheter av misslyckanden inom EU på det här området. Det tydligaste misslyckandet är väl , där vi fick se en allians mellan och å ena sidan och och å andra sidan. Där fanns även med, och jag tycker att det var riktigt att ställde upp på den linjen. Det här ledde till en handlingsförlamning inom EU där vi inte kunde göra den insats som vi borde ha kunnat göra i det sammanhanget. Det förlamade FN, och det innebar att tillsammans med sedan tog saken i egna händer och ockuperade . Men det är inte bara det att detta har hänt i denna fråga, att vi inte lyckades i så kraftfullt som vi borde ha gjort, utan den här oenigheten har också tagit kraft inte minst i EU genom att tid och kraft måste ägnas åt att återigen ena EU:s medlemsstater i utrikespolitiken. Det är tid och kraft som vi kunde ha använt mycket mer progressivt framåt, genom att arbeta aktivt för att hindra våld och andra ting som är viktiga ur ett utrikespolitiskt perspektiv. Det andra exemplet är , främst Kosovo, där EU misslyckades med att förhindra våld, mord och förstörelse. Även där fick rycka in och rädda liv när EU misslyckades. Det här är misslyckanden som inte behöver upprepas, och ska inte upprepas. kan inte och ska inte behöva förlita sig på , utan vi bör kunna klara de här sakerna på egen hand. Då måste EU tala med en röst i utrikespolitiken och ge tyngd åt den. Ett steg i rätt riktning har tagits när EU nu har fått en utrikesminister. Med det blir utrikespolitiken tydligare. Men det är inte tillräckligt. För att den ska bli tydligare måste, enligt uppfattning, vetorätten i utrikespolitiken avskaffas. Ett eller två länder kan inte få tillåtas blockera arbetet och ansträngningarna för att förhindra våld inom EU eller någon annanstans i världen där det finns anledning att EU anstränger sig för att förhindra det. Det ställer naturligtvis högre krav på alla medlemsstater att samarbeta dem emellan och att ta ansvar, men det här är bra för Europapolitiken totalt sett. Vi behöver det för att bli effektivare i samarbetet. I vår motion som behandlas i detta betänkande föreslår vi att regeringen ska arbeta för en sådan ordning att vetorätten avskaffas och därmed enhälligheten i beslut inom utrikespolitiken. Vi är ensamma om den uppfattningen, vilket förvånar mig. Vår uppfattning har följts upp i reservation nr 1, och jag yrkar bifall till den. Den andra reservationen som jag har till detta betänkande berör den europeiska grannskapspolitiken, där vi menar att EU, och även , bör agera på ett mer resolut sätt i södra . Vi vill se mer av förankring av EU-politiken. Vi vill se mer av att aktivt ta till vara mervärdet av samarbetet inom EU. bör arbeta för att EU talar med en röst högt och ljudligt i utrikespolitiken och att man gör det effektivare genom att avskaffa vetorätten i utrikespolitiska beslut. Vi vill se ett ökat fokus riktat mot södra och ett resolutare handlande gentemot . Vi står bakom dessa två reservationer från och det särskilda yttrandet, men för att spara tid upprepar jag bara mitt yrkande om bifall till reservation 1. 4 (): är det av tradition årsbokslutens och bolagsstämmornas tid. Då summeras och diskuteras vad som varit . Regeringens skrivelse, årsboken om EU, är på sätt och vis en av alla dessa verksamhetsberättelser som läses och begrundas. om EU ger en överskådlig bild av vad som hänt inom EU och agerande inom EU. För den som vill veta mer om EU kan årsboken rekommenderas till läsning. sade tidigare att det kanske inte ter sig som det mest spännande att diskutera vad som varit, och det kan jag i och för sig hålla med om. Det är inte nödvändigtvis så att man ska läsa årsboken från pärm till pärm, utan man kan lika väl använda den som en folkbildande uppslagsbok, även om jag kan hålla med om att den som läsning kanske inte är det allra piggaste man kan ha på nattduksbordet. Här behandlas den övergripande utvecklingen inom EU, förbindelserna med omvärlden, arbetet med den kommande långtidsbudgeten, konsumentfrågor, åtgärder mot fusk, konkurrenskraftsfrågor, arbetet med ett nytt kemikaliedirektiv, miljöfrågor och, självklart, jordbruksfrågor ett område som jag tycker att EU ägnar för mycket tid och framför allt för mycket pengar. var mycket betydelsefullt för Europeiska unionen. Tio nya stater blev medlemmar i unionen en historisk utvidgning. Förhandlingarna med och avslutades, och beslut togs om att inleda förhandlingar med och . EU kommer alltså av allt att döma att fortsätta att växa, från dagens nivå på 25 medlemsstater till 2007 och ännu fler. Ett nytt fördrag har undertecknats, ibland kallat förslag till ny grundlag. En ny kommission utsågs , och ett nytt Europaparlament valdes av befolkningen i medlemsstaterna. I det arbete som gjorts i utrikesutskottet med det betänkande om regeringens skrivelse som vi nu debatterar har fokus lagts på frågor som rör EU:s nya grannländer i öster det är alltså en följd av utvidgningen. Det är mycket viktigt för oss att inom EU, genom den europeiska grannskapspolitiken, undvika alltför skarpa politiska, ekonomiska och sociala skiljelinjer i i kölvattnet av utvidgning. Det får inte bli så att murar flyttas. Det måste bli så att murar rivs ned. Att det tämligen brokiga regelverk som har reglerat det gränsöverskridande samarbetet med länderna öster om oss nu möjligtvis kan bli lite enhetligare är lovvärt. Såväl politiken för det utökade , som vi ibland kallar det som den nya grannskapspolitiken har haft och har som uttalat mål att erbjuda ett alternativ till medlemskap i unionen snarare än att utgöra en väg till anslutning. Hela utrikesutskottet anser, i kontrast till den linjen, att EU:s politik i förhållande till grannländerna , och bör innehålla ett medlemskapsperspektiv. Vi stöder det på att enligt unionsfördragets artikel 49 får varje europeisk stat som respekterar de grundläggande principer som anges i fördragets artikel 6.1 ansöka om att bli medlem i unionen. Denna princip måste också gälla för EU:s östliga grannstater. För del för att återvända hem kan vi konstatera att det kanske enskilt största beslutet och den enskilt största händelsen var beslutet om lokaliseringen av vad vi skulle kunna kalla för den europeiska smittskyddsmyndigheten, alltså det nya europeiska centret för förebyggande och kontroll av sjukdomar. Det kommer att lokaliseras, beslutade man, till och i praktiken till i . Det är ett beslut som togs i EU och som kommer att få lång påverkan för både och EU. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till förslaget i utrikesutskottets betänkande UU10 i sin helhet och yrka avslag på samtliga reservationer som det har yrkats bifall till eller kommer att yrkas bifall till. 5 () replik: Jag kan hålla med om väldigt mycket av vad han sade, men inte det sista när han yrkade avslag på de reservationer som jag har lagt till betänkandet. Detta föranledde mig till att ta en replik och undra lite över det här. Men låt mig börja med ett par saker i anförande där han berörde EU:s jordbrukspolitik. Han tyckte att EU ägnade för mycket tid åt jordbruksfrågorna och att de också tog för mycket av pengarna. Ska det uppfattas som att det är regeringens och majoritetens uppfattning att man skulle ha minskat på den delen? På vilket sätt skulle man då hävda svenska intressen i de sammanhangen? Ska man ta hem de satsningarna i inrikespolitiken i stället? Sedan pekade på som ett exempel på en effekt av vårt arbete, och det är viktigt. Vi menar att vi hade behövt ta hem väldigt mycket mer än just det till för att få en ökad förståelse för EU-politiken. Låt mig sedan också säga att det finns mycket i betänkandet om enighet när det gäller södra och grannskapspolitiken. Men varför avstyrker man min reservation och min motion om att uppmana och övriga aktörer att samarbeta med ? Slutligen är det något jag inte förstår. Står inte regeringen och regeringspartiet bakom en effektivare utrikespolitik i EU? Och varför säger man nej till att bli effektivare genom att avskaffa vetorätten? Det är vi ju gemensamt ense om inom FN. 6 () replik: När det gäller jordbrukspolitiken har ju en av de synpunkter som har framförts från i diskussionerna om EU:s ekonomi varit att vi kanske blir tvungna att åternationalisera den här verksamheten. Vi är inte nöjda med jordbrukspolitiken så som den är utformad . Och jag tror att det är en uppfattning som är ganska vitt spridd i den här bland många olika partier att vi faktiskt lämnade ett väldigt reglerat system eller i alla fall var på väg att lämna ett väldigt reglerat system innan gick med i EU och att vi sedan i princip fick återreglera vårt system. När det gäller en effektivare utrikespolitik noterade jag att sade i sitt anförande att han var förvånad över att var det enda partiet som hade uppfattningen att man ska avskaffa vetorätten i utrikespolitiken. Jag är också förvånad, men jag är förvånad över att tycker detta. Jag har lite svårt att förstå tanken. Ambitionen om en effektivare utrikespolitik delar vi, men jag tror inte att vägen till en effektivare utrikespolitik går via att man säger: Nej, vi behöver inte nödvändigtvis bli eniga i de här frågorna, utan någon form av majoritetsbeslut skulle kunna fattas. Jag tror att det skulle vara en svaghet för utrikespolitiken om den inte är gemensam till . Däremot delar jag och frustration över bristen på enighet och oförmågan att uppnå gemensamma ståndpunkter, exempelvis när det gäller . kan jag bara konstatera att varje misslyckande på det här området med att uppnå enighet leder oss närmare den dag vi faktiskt verkligen lyckas. 7 () replik: Vi är inte heller nöjda med jordbrukspolitiken inom EU och det sätt på vilket regeringen hanterar den. Vi menar till exempel att regeringen inte har tagit hem alla de fördelar som den borgerliga regeringen förhandlade fram i EU, nämligen genom att också satsa lika mycket nationellt gentemot de stöd vi kan ta hem från EU. Så på den punkten är vi så att säga oense om vad vi är ense om när det gäller att inte jordbrukspolitiken är bra, om jag uttrycker mig så. Sedan gäller det utrikespolitiken. Uppfattningen om oförmågan och splittringen delar vi.