prot · GS0966 · 2005-01-28 00:00:00 — Dessutom skulle den rättslöshet som drabbar de bostadssökande mildras om det fanns en överklagningsrätt för prövning av hyresvärdens skäl att neka rätten till en bostad. Det här borde vi också kunna vara överens om. Det finns inte . Diskrimineringslagstiftningen måste skärpas till förmån för dem som känner sig diskriminerade. Kunskapen om lagstiftningen måste dessutom spridas en skärpning har skett så att den används när den behövs. Det är möjligt att vi behöver diskrimineringsbyråer både här och där för att klara av det här arbetet. Men vi borde också underlätta användningen av lagstiftningen, som säger. Hur kan man göra det? Jo, bland annat genom att ta bort kravet att den som har gått till rättegång i diskrimineringsfall ska betala motsidans kostnader för rättegången i det fall man förlorar. av dem som skulle kunna gå in och antagligen vinna de här målen vågar inte, med risken att stå med kostnader på . Dessutom tror jag att det är möjligt att ytterligare flytta bevisbördan från den som känner sig diskriminerad till den som diskriminerar. Vi borde tillsammans kunna se över om vi kan göra det här. Enspråkiga skolor sade att de vill införa. Ja, men de flesta skolor i det här landet är enspråkiga det talas svenska där. De flesta klassrum är enspråkiga det talas svenska. Det vi vill är att barn ska ha rätten att lära sig och utbilda sig på det språk som de själva och deras föräldrar behärskar för att komma vidare. Gärna svenska som andraspråk, gärna förstärkning i svenska språket, men tro inte att de här barnen mår bättre av att inte förstå vad som sägs! 13 (): Jag tyckte att det var intressant att ta del av . En av de kartor som man kunde finna i den rapporten är en tydlig bild över de sociala och regionala klyftor som finns i . Det är viktigt att se dem och våga göra någonting åt dem. Man kan ha olika perspektiv. Man kan välja att, som , tro att allt beslutas i denna kammare och att det därmed blir bra. Det är någonting som också kan noteras när vi hör en del från regeringens sida måhända präglat av samspelet med Vänstern att man jobbar från ovan. Låt oss kartlägga diskrimineringen, säger . Ja, det är väl bra. Men vi ser och vet ju att det finns tydliga regionala och sociala klyftor. De har uppkommit i de system som vi har. De har uppkommit med de modeller som vi har prövat. Borde det då inte vara tid att se över de systemen? Borde inte tiden vara mogen att våga titta mer på den statliga nivåns eget område, eget arbetsfält, och genomlysa de system som stänger ute och låser ute människor och regioner? Ta arbetsmarknadspolitiken som ett område: som storstadssatsningen sattes i sjön valde regeringen att strypa de möjligheter till lokala samverkanslösningar som hade funnits på arbetsmarknadspolitikens område. Man återgick till stuprörsmodellen och gjorde till exempel att vi i , som hade utvecklat en bra metod för att kunna jobba över alla stuprörsgränser och med ett tydligt underifrånperspektiv, fick backning och fick ge upp, tillbaka till den gängse statliga ordningen, tillbaka till att fråga uppåt i stället för att lyssna nedåt. Det behövs mer lokal frihet och mindre centralstyre. Titta på de statliga systemen. Vi har haft en utredning som har granskat diskrimineringslagstiftningen och som har suttit och jobbat rätt . Vi skulle vilja se att man kommer fram till en samsyn och en lösning av den frågan som gör att vi får en diskrimineringslagstiftning och kan samordna ombudsmännen skapa en kraftfull struktur på den statliga nivån. Vi vill se mer av detta och mindre etnisk registrering. Däremot ser vi gärna avkodifiering av namnuppgifter och den typen av uppgifter som gör att människor får mer möjligheter i stället för att bli inlåsta och känna utanförskap. Från sida vill vi inte göra nationell politik av alla lokala goda lösningar. Vi vill i stället inse att detta med lokala möjligheter, lokal frihet och människors kraft är grunden för förändring och ger möjligheter för många modeller att växa . Det gäller att stärka egenmakt och självstyre, att regelförenkla för att underlätta för företagande och att öppna systemen för lokala och regionala lösningar, därför att människor gör skillnad, herr talman, och det är det som måste vara utgångspunkten om vi vill förändra, vilket vi vill. 14 (): Herr talman och alla som lyssnar och ser på detta! Jag tycker att det är positivt att det, vad gäller delar av det samhällskontrakt mot diskriminering som vi tycker behövs, verkar som om både , kd och är intresserade, åtminstone delvis, av att delta för att se till att lagarna mot diskriminering får praktiskt genomslag och att man bör använda nya metoder som avkodifiering för att verkligen kunna ta krafttag mot diskriminering. Men jag har inte hört någonting från . Erkänner ni diskrimineringen, och kommer ni att använda den här typen av verktyg som offentlig upphandling i alla kommuner, i alla landsting, enligt Stockholmsmodellen och i alla statliga myndigheter? Stöder ni avkodifiering? Stöder ni antidiskrimineringsbyråer? Tycker ni att arbetet mot diskriminering är viktigt? från , jag håller med om att det behövs resurser. Men jag kan säga att även vi har varit kritiska mot storstadssatsningen inte att det finns pengar, men innehållet. Vi har valt att stärka kommunernas och landstingens ekonomi med runt . Jag kan också säga att vi tror att det behövs extra insatser. Låt oss diskutera hur de ska se ut! Det handlar om att ställa till rätta de misstag som den misslyckade integrationspolitiken har lett till. De föräldrar, vars barn är födda i och är , som liksom sina barn är arbetslösa: Hur får vi in dem i samhället igen? Det är ett nytt arbete, men jag vill ändå prioritera att diskutera just diskrimineringen i denna debatt, för det är så viktigt att vi tar ett ordentligt krafttag i denna fråga. Statistik över löneskillnader har blivit ett väldigt viktigt verktyg i arbetet för ett mer jämställt samhälle. Lika lön för lika arbete, har man som slogan. Hur vet vi hur det ser ut för de utlandsfödda och deras barn? Det finns ingen statistik. Jag kan säga att jag vet att det är så att utlandsfödda och deras barn får lägre lön för lika arbete, men det finns ingen statistik som presenteras som kan vara ett verktyg för att se till att motverka diskrimineringen och att synliggöra den. Så är det i jämställdhetsfrågan. i finansutskottet kommer KI och berättar hur det ser ut och hur många procent av männens lön som kvinnorna får. Men de utlandsfödda och deras barn, de syns inte. Dem tar vi inte upp , för det finns ingen statistik. Vi behöver den typen av statistik. Vi behöver också veta detta: Hur många islamofobiska hatbrott finns det i ? Ja, registrerar inte det. Det gör inte domstolarna eller heller. Vi vet inte hur mycket diskriminering vi har som har islamofobiska orsaker. Vi har ingen aning! Vi kan se att vissa forskarrapporter kan ge lite antydan om att det finns problem, men vi har inte den återkommande informationen. Det beror på att det inte har varit prioriterat, men det beror också på att man har varit så rädd för registrering. Jag säger inte att jag stöder att det är ett absolut måste att det ska vara etnisk registrering. Jag tycker att diskussionen om kvotering är en fråga vi kan ta tag i om krafttaget mot diskriminering inte lyckas. Då kanske kvotering är ett måste, om än inte . Men vi måste synliggöra situationen för utlandsfödda och deras barn och göra det regelbundet, inte bara i segregationsdebatterna där vi som sitter här är de som mest jobbar med frågorna. Detta måste göras även i den ekonomisk-politiska debatten, i partiledardebatterna, i seminarier, rapporter och vad det nu kan vara. Vi måste få in den diskussionen där, och därför behöver vi mer statistik. 15 Statsrådet (): Jag vill leva och bo i ett land där alla känner hopp . Det hoppet tror jag vi ger de flesta genom vår generella välfärdspolitik. pekar på här och där. Om du tittar på vad vi satsar i den generella välfärdspolitiken, också riktat till de här områdena, ser du pengarna där. Du ser pengarna i de speciella satsningarna till skolorna i de utsatta områdena. Du ser pengarna i riktade anslag till i de här områdena. Där finns pengarna, och så var det också tänkt från början. Storstadssatsningen var en första verksamhetsutveckling för att gå vidare med den generella välfärdspolitiken, det som vi nu gör rikspolitik av. Eftersom fortsätter diskutera etnisk registrering vill jag återigen säga att regeringen ställer sig väldigt skeptisk till det. säger att är emot, och nickar , men då måste ägna den här dagen åt att tala med , för det var hon som skrev den interpellation där hon just ville ha etnisk registrering på frivillig basis för minoriteter. : Jag tycker att du har bra idéer. Jag tror att det är viktigt att man kan göra bostadskarriär och arbetskarriär där man bor. Tittar man statiskt på de här områdena så händer det ibland lite, men många flyttar därifrån just när de gör en bostads- eller arbetskarriär. Därför gäller det också att vi satsar på större lägenheter på många av de här orterna, och det arbetar också med i sin nya tjänst. Jag tycker också att det är en intressant tanke att titta på var myndigheter ska ligga framöver. I går var jag i , där bland annat ligger. Det är ingen myndighet, men det skapar också arbetsplatser. 16 (): Ja, det har varit en intressant diskussion, det här, och den har verkligen visat på alternativen i debatten. I den ena ringhörnan står regeringen och stödpartierna, förenade i en gemensam kamp för att göra så lite som möjligt ja, förutom att öka anslaget till och att kratta runt lite med lagstiftningen. Jag kan säga till att vi moderater tycker att det är väldigt viktigt att skapa ett grundlagsfäst diskrimineringsskydd som ser till att ge samma skydd åt alla, oavsett av vem de utsätts för diskriminering och vem den riktas mot. Det är väldigt bra att vi klargör de grundläggande skillnaderna mellan oss som pratar arbete och dem som pratar diskrimineringslagstiftning som det verktyg som ska vara det allt förlösande. I den andra ringhörnan står vi i allianspartierna. Vi tar tydligt ställning för det som de andra inte förmår leverera: möjligheter att lära sig bra svenska, förkortade asyltider, validerade arbetsmarknadsmeriter och en förändrad skattelagstiftning som ser till att ändra systemen så att det blir lönsamt att arbeta i stället för att gå på bidrag. Det var mycket betecknande att höra prata om att fördela bostäder politiskt som han inte med ett ord nämner , som ju har varit extremt lyckat när det gäller att få arbetslösa invandrarkvinnor att bli egenföretagare. Och samma fråga måste jag naturligtvis ställa till , som ju mycket medvetet har undvikit alla de förslag som vi har lagt fram. Han har över huvud taget inte berört dem. Han har inte diskuterat det finska exemplet, och han har inte diskuterat MKB, och varför har han inte gjort det? Jo, därför att han vet att hans överordnade i regeringen, och , skulle slå honom på fingrarna om han kom tillbaka från den här debatten och sade: Jag har lovat att vi nu ska tillsätta en utredning som ser till att göra det möjligt för människor att ta sig från bidrag till arbete. Det är det som är skillnaden mellan oss och dem, mellan regeringen och alliansen och oss som ställer krav på människor och gör det med utgångspunkt i att det som förenar oss alla är synen på arbetet som den minsta gemensamma nämnaren som det som är det väsentliga. 17 (): Ja, , jag ägnar gärna dagen åt att prata med om du lovar att ägna dagen åt att prata med om den här verkligheten. Åk gärna till herrgården, ta en och säg: Jag har varit på resa och sett en del, . Nästa gång du har partiledardebatt ska du ta upp detta. Det är skam att du inte gör det. En hjälper kanske. Jag tror, herr talman och alla som lyssnar och tittar på detta, att vi förstår att det stora hindret mot integrationen, mot ett som samlar sig och gör något gemensamt och där vi alla har en plats inte finns på . Det finns i . Det finns hos en regering som inte ser, som inte känner, som inte handlar, som har misslyckats och som kommer att fortsätta att misslyckas. Man vill inte se, man vill inte handla, man vågar inte. ska vi få en annan regering, en regering som ser verkligheten och som tar den till sig och handlar. Vi ska få en regering som ska prioritera arbete i stället för bidrag, en regering som ska satsa på det mest grundläggande, nämligen att varenda en ska gå till ett jobb och kunna säga till sina barn, inte att de tillhör en etnisk grupp, utan att de tillhör en familj som gör rätt för sig och har rätt till en plats här i landet. Det är det ni har förnekat oss. Ni har dömt oss. Ni socialdemokrater hjälper varandra till en bidragspolitik, omhändertagandepolitik, en ovärdig politik. Vi ska se till att det blir annorlunda. 18 (): Tack, , för att du tycker att jag har bra idéer. Jag är dock inte nöjd med det. Jag vill ha handling. tar upp frågan om att man oftast inte kan göra bostadskarriär i många förorter. En av orsakerna är självklart storleken på lägenheterna men också att man, när man har fått stabil ekonomi och fast arbete, tvingas flytta. Då vill man kanske också ha ett eget ägande. Då finns det inte möjlighet att få tag på ett eget hus, småhus eller bostadsrätt. I förorterna behöver vi lätta upp möjligheten för människor att köpa loss sina lägenheter och ge dem samma chans som har fått inom på . Det är intressant att öppnar upp för att flytta myndigheter kommunala myndigheter och statliga myndigheter till förorterna. säger, apropå den utflyttning som planeras till förbandsorterna, att hon tror att kompetensen jämlikt fördelas mellan kvinnor och män och över landet men tydligen inte i storstädernas förorter. Hon säger att utgångspunkten har varit att vi ska ha en mer jämlik representation över landet och skapa miljöer där myndigheterna kan stimulera varandra och till privata arbetstillfällen. Det gäller alltså inte åtminstone inte än så länge exempelvis förorter. Man skulle slippa problemet med att folk måste säga upp sig från sina tjänster, få långt till arbetet eller kanske ryckas upp från sin miljö. Om ryktena stämmer att Sida funderar att flytta från till , varför inte flytta till till en av förorter? Vi måste konstatera att integrationspolitiken har misslyckats. Den måste i stället mycket mer basera sig på arbete och företagande, att förnya förorterna. Kampen mot diskriminering måste bli tydligare och framför allt måste det bli mer av att ta till vara den kraft som finns hos alla människor och mindre av omhändertagandeperspektiv. Det bör ta med sig från den här debatten. 19 (): Jag vill ta mina sista i anspråk för att svara på en del frågor. Det finns en punkt i program som jag tycker är ganska intressant och som vi borde diskutera vidare. Det handlar om tillgången till kapital, tillgången till riskkapital. Det bör vi kunna föra en lång diskussion om. Precis som det behövs en speciell tillgång till riskkapital i glesbygd, tror jag att folk i förorterna också har svårt att komma över detta kapital. Det är en form av ekonomisk diskriminering som vi nog skulle kunna lösa. Etnisk registrering ska vi inte ha, om jag får råda. Det är en fullständigt vansinnig tanke. Jag hörde något om kvoteringstänkande. Hur kvoterar vi ? Är det inte en kvotering, det vi ser på arbetsmarknaden ? Är det inte kvotering att de som bor i och , de som har kontakter, pengar och är inne i samhället alltid får jobb? Är det inte en form av kvotering? Måste inte den kvoteringen mötas med möjligheten för andra grupper att komma in, precis som vi har gjort när det gäller kvinnor och män på arbetsmarknaden? Bör vi inte överväga om vi kan använda ett liknande system när det gäller invandrade? Mycket av det som har skett i storstadssatsningen har inte varit särskilt bra. Språkförskolor skulle vi kunna ha haft ändå. Det har varit en bra satsning. Det finns en del annat bra i storstadssatsningen. Det är mycket bättre att vi får del av pengarna på ett rättvist sätt över inkomst- och kostnadsutjämningen. Det brukar ni inte vilja från den borgerliga sidan, men uppenbarligen tycker och att det är klart bättre att staten skjuter till medel, speciellt till riktade verksamheter. Vi tycker att det är bättre att det generella systemet ser till att fördela efter behov. När det gäller upplåtelseformerna i förorterna vill jag säga: Sluta med det tänkandet. Vi måste först bryta segregationen där den är som starkast. Vi kan inte minska tillgången till hyresrätter. Är det möjligt, , att vi kan förändra det statliga bidragssystemet till bostadsbyggande så att det också kan gå till större lägenheter? I så fall är vi överens där också. 20 (): Vi har sett sociala och regionala klyftor. Vi ser segregation, utanförskap och maktlöshet. Vi måste välja rätt metod att uppnå förändring. Från vår horisont är inte rätt metod beslut från ovan, utan makt till den enskilda medborgaren, till den enskilda människan. Det är genom beslutskraft underifrån, genom att se de enskilda människornas möjligheter, som vi kan förändra. I stället för att göra människor till maktlösa individer måste vi ge dem möjligheter. Det handlar om att se våra egna system och att våga göra något åt det som låser in och låser fast, inte mer av politik från ovan, inte mer av de system som redan har skapat problemen, utan våga bryta mönstren. I vår vision når vi ett samhälle där vi ser den enskilda människan, där den enskilda människan har makt att växa och förverkliga drömmar, där vi inte ser system eller etniska grupper, där den enskilda människan känner att det här är ett samhälle där jag och mina barn kan växa oavsett vilka vi är, var vi kommer ifrån, var vi bor eller vilka ekonomiska resurser vi har. I det sammanhanget är skolan oerhört central. Barnen är början till det nya. Låt oss därför tydligt satsa på barnen. Det är ett viktigt uppdrag från denna kammare. 21 (): Herr talman och alla som lyssnar! , i din rapport visar du en sak som jag väldigt länge har vetat, nämligen att utanförskapet är som störst i , i . Hur kommer det sig? Har vi hög arbetslöshet i ? Ni försöker göra en fråga om generell politik till en fråga som handlar om segregationspolitiken, men så är det inte. I har vi en strukturell diskriminering som är större. Den syns hos polisen, den syns i kommunen, den syns hos de privata arbetsgivarna i hela samhället. Den är större där än i många andra delar av . Man kan göra det väldigt tydligt. Det skulle kunna vara ett forskningsuppdrag att se på den strukturella diskrimineringen regionalt och se hur utanförskapet ser ut regionalt. Man kan se ett väldigt tydligt samband. Vi måste ta krafttag mot diskrimineringen. Vi måste ha ett samhällskontrakt mot diskriminering och göra mer än det arbete som har påbörjats. Rättsväsendet och domstolarna är de enda som dömer människor, och polisen är den enda som har våldsmonopol. En av de viktigaste framtidsfrågorna är att se till att polisen respekterar lika rättigheter. Jag tänker ge röst åt en kille från som heter och är . Det här är hans syn på polisen: Om polisen ser någon göra inbrott eller misshandla någon är det självklart att han ska handla. Man ska gripa den, och om de försvarar sig kanske slå tillbaka så att polisen använder våld. Men om någon går på gatan, har en keps och kommer från ett annat land eller kanske står på torget med sin flickvän, då finns det ingen anledning att göra något. Men polisen drar sina slutsatser innan de lärt känna personen, innan de vet vad han gör, vem han är. De drar slutsatsen: Den här killen är invandrare. Han ska få. Jag gillar inte invandrare. Han ska få. Sedan blir jag kallad svartskalle, åk hem, eller slagen av polisen i värsta fall. Och så går jag hem med ilskan. Och ilskan sitter länge i. Det här är en sak vi måste ändra på. 22 Statsrådet (): Allas lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter är grunden för vårt arbete mot segregering. Jag har här berättat om det arbete som regeringen utför, bland annat tillsammans med samarbetspartierna hur vi har lagt grunden via storstadssatsningen för att gå vidare med de lyckade resultaten och göra rikspolitik av dem, hur vi förbereder en etableringsproposition till och hur vi ser över och förstärker arbetet mot diskriminering. Jag vill också säga någonting om verkligheten. Den kan beskrivas och säkert också upplevas på många olika sätt. Jag har också läst där man jämför 1990 med 2002. Det är en mörk rapport. Låt mig bara kort få säga något om det största mörkret där. Det ägde rum den största lågkonjunkturen i mannaminne. tar kuggarna i. Jag vill också nyansera bilden genom att beskriva vad som hänt . Jag nämnde en siffra tidigare, nämligen att lever 174 000 människor i områden med sysselsättningsgrad. var de 290 000. Det gäller de andra sysselsättningssiffrorna också. Kuggarna tar i. De här områdena är i det närmaste halverade . Socialdemokratisk politik verkar. Låt oss få fortsatt förtroende för att utöva den politiken, för allas lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter! Överläggningen var härmed avslutad. 2 § Anmälan om kompletteringsval till finansutskottet och skatteutskottet Talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält som suppleant i finansutskottet och i skatteutskottet under föräldraledighet. Talmannen förklarade vald den 31 januari16 mars till suppleant i finansutskottet () suppleant i skatteutskottet () 3 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2004/05:315 Till Interpellation 2004/05:315 av om krisberedskap vid kärnkraftsolyckor Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresa. 4 § Svar på interpellation 2004/05:300 om tillsynen av eldistributionen 23 Samhällsbyggnadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att tillsynen över eldistributionen i utövas på ett effektivt sätt. har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ta fram krav och regler på elleverantörer som är avpassade för att säkerställa en elproduktion i det klimat och de väderförhållanden som råder i . Av interpellation framgår att han ställer sina frågor mot bakgrund av det oväder som drabbade . Låt mig först konstatera att detta oväder var exceptionellt och att konsekvenserna och skadorna vida överstiger dem som följt av de oväder som normalt drabbar under höst- och . Jag vill också i detta sammanhang säga att jag givetvis starkt sympatiserar och lider med dem som ännu inte fått tillbaka sin el, trots att snart har gått sedan ovädret drabbade . Innan jag närmare går in på de specifika frågeställningarna vill jag passa på att undanröja några, som jag tycker, missförstånd som finns i interpellationen. Det är helt riktigt att elmarknaden är avreglerad, men det gäller bara produktionen av och handeln med el. Nätverksamheten, det vill säga överföringen av el, bedrivs fortfarande under monopol, och denna verksamhet står under statlig tillsyn. Denna tillsyn utövas av och innefattar såväl det grundläggande kravet att överföringen av el ska vara av god kvalitet som tariffnivåer med mera. Ansvaret för tillsynen av nätföretagen, inklusive överföringen av el, ligger enbart hos , med undantag av rena elsäkerhetsfrågor. är i detta avseende att jämställa med vilket nätföretag som helst och står under tillsyn på samma sätt och enligt samma regelverk som alla andra nätföretag. När det sedan gäller att säkerställa att tillsynen av eldistributionen utövas effektivt har regeringen genomfört sådana åtgärder. tillsynsverksamhet har tillförts som direkt ska användas för att ytterligare effektivisera tillsynen. Tillsynsverksamheten i har också stärkts och tydliggjorts genom att , som är den enhet som har ansvaret för tillsynen över nätföretagen, har givits en mera självständig ställning inom . Chefen för ska bland annat besluta i alla ärenden som rör tillsyn över nätföretagen och får inte delta i övriga verksamhet. Med detta är jag övertygad om att nu har alla nödvändiga förutsättningar för att utöva en effektiv tillsyn över nätföretagen.