prot · GT0913 · 2005-10-12 00:00:00 — Tvärtom kan det göra att det blir mindre resurser dit. 362 () replik: Vi har så nära som tvärs över vattnet, nämligen från mitt födelseland, utmärkta exempel på ett system där man, översatt till svensk verklighet, hade kunnat få 15 00025 000 nya jobb. Eftersom den här sektorn så att säga till är vit och till svart hade vi kunnat få en avsevärd finansiering just vad gäller den kommunala sektorn, något som ju efterlyser. I stället för att ytterligare skattebelägga de kvinnor som har dåliga löner hade vi alltså kunnat få in mer pengar till den kommunala sektorn för att möjliggöra bättre löner till dem som arbetar inom den kommunala sektorn. Men och får aldrig den ekvationen att gå ihop, alltså att det faktiskt finns en tillväxt och att kakan kan bli större. Man måste inte pumpa ut av det lilla som existerar. 363 () replik: Det är riktigt som säger, att vi inte får ekvationen att gå ihop i , och det på grund av en mycket viktig principiell utgångspunkt. Det är att vi tycker att det är viktigare att ha bra lönenivåer i kommunen. De arbeten som talar om innebär att det inte är så bra löner. Jag har ingenting emot hushållsnära tjänster, men jag tycker inte att de ska konkurrera ut andra på så sätt att man ger skattereduktioner. Då drar man undan skatteinkomster. Skatteinkomsterna behövs , och de behöver öka. 364 (-): Det är som sagt en liten tapper skara som ska diskutera detta stora ämne. Jag tror inte att det bara är för att det är sent som vi är få, utan det är väldigt få som engagerar sig i det som står under rubriken . Det är möjligen en konsekvens av så kallad mainstreaming som pågår och där man säger att jämställdhet ska finnas som en naturlig del i alla politikområden. Mig veterligen har inte den debatt som varit här tidigare genomsyrats av detta perspektiv, åtminstone inte vad jag har hört. Det tycker jag väcker en fråga, som jag bland annat har väckt i en motion, om hur det politiska arbetet är organiserat omkring dessa frågor på ett sätt som inte är rimligt. Därför har jag motionerat om att vi behöver ha en jämställdhetsansvarig minister som inte har en massa annat att göra och som inte pryar . Jag har också motionerat om att det bör finnas ett departement med politiskt sakkunniga som kan vara med och utveckla politiken. Jag tycker att vi borde ha ett jämställdhetsutskott i där vi på allvar kunde diskutera de här frågorna, de maktfrågor som det faktiskt handlar om och de strukturer som vi i alla fall är överens om finns, oavsett vilket parti vi tillhör eller om vi inte tillhör något parti alls. Det häfte som tog upp och som är det tredje i ordningen är faktiskt en guldgruva om man vill ta reda på vad det faktiska utfallet blir av det som åtminstone de liberala feministerna kallar för det fria valet. Där kan vi se vad det fria valet leder till. När vi år kan visa på stora löneskillnader mellan kvinnor och män, när vi ser att kvinnor tar majoriteten av det obetalda arbetet, när vi ser att fördelningen i föräldraskapet förändrar sig i myrsteg och när vi ser vilka ekonomiska konsekvenser det får för kvinnor livet ut, inte minst i pensionerna, då tycker jag att det finns stor anledning att ifrågasätta friheten i det här valet och kanske tänka lite längre, kanske tänka på att de olika så kallade frihetsreformer som man vill genomföra kanske landar i en patriarkalisk struktur som får till följd att kvinnors underordning fortsätter. Det är vad de här jämställdhetsbilagorna faktiskt visar på. Det här årets upplaga visar att deltidsarbetet till absoluta merparten innehas av kvinnor. Jo, därför att kvinnor gör det obetalda arbetet, sköter om familjen, sköter om barnen och sköter om mannen. Det tar tid, och det ger ingen lön och det ger inga pensionspoäng. Men det ger en väldigt osäker ställning på arbetsmarknaden som gör att kvinnor också får merparten av den ofrivilliga deltiden och de låga lönerna. Det är ett samband som det inte går att komma ifrån. Det syns väldigt tydligt i de här bilagorna. Förra årets riktade in sig på föräldraskapets ekonomiska konsekvenser. Det finns väldigt mycket fakta i dessa, och det är bra när man ska diskutera de här frågorna. Det är väldigt mycket fördomar och mycket floskler som yr i debatten. Såsom debatten förs nu blir man ganska bekymrad. Jag hörde också på att det på något vis finns en backlash i debatten där man frågar: Vems fel är det? Jo, det är förmodligen de så kallade radikalfeministernas och andras tossighet, eller vad du kallade det för, som virvlar runt i debatten. Jag tror att det är så enkelt som att när det är människor som faktiskt vill ta konsekvenserna av de kunskaper som vi har det är vi överens om att vi har rätt många och kommer med förslag på konkreta förändringar då kommer det en backlash. Det är då som den tunna feministiska fernissa som finns i nästan alla partier börjar krackelera. Det är då vi kan se de fördomar komma fram som ändå väldigt många hyser inom sig. Det är just det som debatten handlar om , kanske inte så mycket här i kammaren men åtminstone i medierna, och som får väldigt många att backa och säga: Usch, ska det bli så här, ska man bli så här utsatt, då vill jag inte längre prata om de här frågorna. Då vill jag inte längre stå upp för att vara feminist. Det beror inte på att det är olika organisationer som väcker frågor, utan det beror på den verklighet vi har och som faktiskt stöds av så många. finns det oerhört mycket fördomar i väldigt många människors huvuden. En sådan är just att vi ska ha det så att välfärden ska bäras upp av en exploatering av kvinnors arbetskraft, för vi har inte råd med rättvisa löner. Vi kan inte kräva rättvisa löner förrän kakan växer, var det någon som sade alldeles . Det innebär i praktiken att vi i så fall säger: Javisst, respekt för varje människas lika värde är jättebra, det ska vi naturligtvis ha när vi har råd. Jag tycker att det är ett resonemang som låter väldigt illa. Det här är en fråga om fördelning. Hur fördelningen går till är en fråga om makt. Det är det som är kärnan i feminismen och jämställdheten. Det är en fråga om makt. När man börjar röra vid den kärnan kommer de fram som inte vill ändra på maktförhållandena. Då kan man ta till argument som att vi inte har pengar och så vidare. För mig är detta inte en fråga om pengar. Det är en fråga om makt och om respekt för varje människas lika värde. 365 (): sade att det faktum att jämställdhet inte lockar så många kanske nödvändigtvis inte beror på att det är sent. Man skulle kunna uttrycka det såsom jag sms:ade till min man: Jag kommer hem senare för jag ska diskutera jämställdhet, och det kommer naturligtvis sent . Jag är beredd att diskutera många jämställdhetsfrågor men har valt att begränsa mig till ett mycket specifikt område. dör 500 kvinnor i sviterna av illegala aborter. Tänk dig en kvinna som förstår att hon är gravid efter en våldtäkt eller efter en sprucken relation. Hon kanske bara är barnet själv och inte har råd att mätta en mun till. Kvinnan våndas över beskedet. Troligen har hon inte haft någon sexualupplysning eller tillgång till preventivmedel. Till slut fattar hon det för varje människa mycket jobbiga beslutet att genomföra en abort. Det är en stark kvinna. Hon väljer abort trots att lagstiftningen i det land som hon bor i förbjuder det och trots att samhället moraliserar över sådana som hon. Hon betalar en hutlös summa pengar till en klåpare som med smutsiga stickor genomför ingreppet, och kvinnan dör. I länder som förbjuder aborter sker de facto ungefär lika många aborter som i de länder där den är legal. Dessa typer av länder skiljer sig på två punkter: 1. Ansvaret för den uppkomna situationen, alltså graviditeten, läggs på den enskilda kvinnan. Kvinnans liv och hälsa riskeras genom att hon nekas rätten till för henne livsviktig vård. I finns flera i övrigt utvecklade länder som inte anser att varje kvinnas rätt att bestämma över sin kropp är riktig utan lagstiftar mot abort, förbjuder abort. Det tvingar mängder av kvinnor att söka sig till dyra och farliga illegala abortkliniker. Många kvinnor lyckas inte få hjälp, inte ens legalt. I hittar man flera hundra döda spädbarn i soptunnor som är lämnade av desperata kvinnor som inte ens en gång har lyckats få en illegal abort. För mig är det självklart att varje kvinna ska ha rätten att bestämma över sitt eget liv och över sin egen kropp och att varje barn ska ha rätten att födas önskat. Därför är jag stolt över den svenska abortlagstiftningen med ett undantag. Vi tillåter inte utländska kvinnor som vistas i landet att genomföra abort till skillnad från att vi ger dem rätt till annan livsviktig sjukvård. Det krävs en anknytning för att få abort och för att den ska kunnas ges stöd i den liberala abortlagstiftning vi har i . Som anknytning räknas om mannen är svensk eller om befruktningen har skett i en svensk säng. För mig är det självklart att lagen måste ändras. För alla kvinnor som tvingas besöka kvacksalvare i hemländer är det ointressant i vilken säng som de har legat. De genomför aborter som är farliga, osäkra och leder till sterilitet och sjukdomar och i ganska många fall till död. Fri abort räddar liv. Jag vill inte ha på mitt samvete att har en lagstiftning som nekar vissa kvinnor rätt till abort, precis som vi inte kan neka andra människor rätt till i stunden livsviktig vård som de vistas i vårt land. Genom att ändra lagstiftningen kan bidra till att rädda kvinnors liv. Självklart måste det internationella arbetet för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter fortsätta. Där har vi tyvärr inte så mycket stöd av högerns kamrater i världen, men arbetet fortsätter. Det är få kvinnor som har praktisk möjlighet att resa för att få en abort genomförd. Men trots detta är det inte minst viktigt och symbolmässigt viktig att den svenska lagen ändras. måste våga gå före och värna kvinnors rätt och inte ha en undfallande lagstiftning som accepterar att man i andra länder, länder som vi lever i samma union som, förvägrar kvinnor den självklara rätten till sin egen kropp och förvägrar barn rätten att födas önskade. 366 (-) replik: Jag vill bara säga att jag instämmer till fullo i det som har sagt. Jag tycker att det är väldigt bra. Jag har också skrivit en motion i samma fråga, och jag hoppas att vi blir fler. Jag undrar vad tror om hennes parti i den här frågan. Är det en sak som kan bli hela det socialdemokratiska partiets uppfattning? Kan vi då kanske göra gemensam sak med flera partier, som jag nu förväntar mig kommer att instämma i detta krav, kanske vi skulle kunna få en ändring till stånd . 367 () replik: Jag tror inte att det är omöjligt. Vi har en partikongress . Det är klart att den här frågan är en av dem som är uppe för diskussion. Det är flera, företrädesvis kvinnor, som har reagerat. Skälet till att det här undantaget från att ge akut livsuppehållande vård när man vistas i landet över huvud taget finns är ett undfallande för de krafter i som inte tycker att kvinnors rätt till sin egen kropp är någonting självklart. Jag är övertygad om att det socialdemokratiska partiet kommer att ändra sin åsikt. Jag kan inte lova när det kommer att ske. Men det finns en tydlig riktning i partiorganisationen åt det hållet. 368 (-) replik: Då får vi väl hjälpas åt med ett intensivt opinionsarbete. Det gäller inte minst det internationella arbetet. Man kan förundras över att det vid diskussioner om medlemskap i den europeiska unionen till exempel inte ställs några som helst krav på att de grundläggande mänskliga rättigheterna som rätten till abort finns med vid förhandlingar. Man låter de frågorna passera utan några som helst diskussioner, vilket är en fullständigt orimlig hållning. Det finns en undfallenhet i dessa frågor. Jag håller med om det. Därför är det oerhört viktigt att vi i går före och bygger en stark opinion om detta. 369 () replik: Att ändra lagstiftningen i är viktigt. Men än viktigare är att fortsätta att driva ett internationellt arbete. Jag försökte att lobba för att detta skulle komma in i Köpenhamnskriterierna på samma sätt som avskaffande av dödsstraff och andra viktiga frågor. Det gjorde jag ända tills jag insåg att det är ganska många av de länder som ingår i unionen och detta var innan utvidgningen som har bestämmelser som strider mot det som skulle stå i Köpenhamnskriterierna. Jag vet att våra partikamrater i fortsätter att driva detta. Det handlar om ändring av lagstiftningen hemma, internationellt arbete i utvecklingssamarbetet och internationell opinion. Jag tror att det är i den riktningen som man ska gå. 370 () replik: Även vi från delar till fullo den uppfattning som har redovisat här. Det är klart att vi tillsammans över partigränserna kan arbeta för detta. Jag har varit med så pass länge här i tillvaron att jag minns den tid när unga svenska flickor for till och fick hjälp när man inte tillät fria aborter i . Då tycker jag att vi självklart har en skyldighet att också hjälpa de unga kvinnor som råkar illa ut i därför att man nu har en mycket hård religiöst baserad lagstiftning som förbjuder aborter. Vi behöver också arbeta för det internationellt. Det var intressant att höra förklara att hon har arbetat med detta. Jag vet också från mitt arbete i hur svårt det är att över huvud taget hantera sådana frågor som handlar om liv och död, och det kan man säga att dessa frågor gör. Jag vill bara säga att vi får fortsätta med detta tillsammans. Det är en kvinnofråga som förenar oss. 371 () replik: 372 (): Först vill jag uttrycka min besvikelse över att vi inte är många här i kammaren. Det har konstaterats tidigare. Det är inte heller några män som deltar i debatten. Min erfarenhet från tidigare jämställdhetsdebatter här i kammaren är att det alltid har varit män med och ibland lika många män som kvinnor. Jämställdheten är verkligen inte bara en kvinnofråga. Men det var inte vad jag tänkte tala om. Jag vill ta upp en annan mycket viktig aspekt för kvinnor. Man brukar säga att det är de små, små detaljerna som gör det. Detta uttalande gäller inte minst vid en jämförelse mellan kvinnor och män. Skillnaderna behöver inte vara stora. Men det kan ibland vara så att just den lilla olikheten kan vara skillnaden mellan liv och död. Den mesta forskningen om den mänskliga kroppen har utförts av män och med männen som studieobjekt och norm. I senare tiders studier har det visat sig att testresultaten inte i alla aspekter är tillämpliga på kvinnor. Är ni förvånade? Man har upptäckt att till exempel hjärtattacker hos kvinnor inte registreras med de test och mätverktyg som man har tagit fram med mannens kropp som norm. I exemplets förlängning kan man inte heller undvika att ställa sig frågan: Hur många kvinnor har fått en felaktig diagnos med felbehandling och ett utdraget lidande till följd av detta, och ibland till och med en för tidig död? Trots detta fortsätter forskningen i allt väsentligt på samma sätt. Det finns inga krav på att ta med kvinnor i försökspopulationen, och det görs därför inte heller i någon större utsträckning. En forskare, ni kan gissa könet, hade till och med anfört som försvar till varför han inte tagit med kvinnor i studien att det gav så konstiga mätresultat, nämligen att det inte stämde med männen. I har man fattat beslut om att alla forskningsprojekt ska ha ett så kallat könsperspektiv. Det är förutsättningen för att få forskningsmedel beviljade om man inte kan motivera varför kvinnor utesluts i studien. Det kan till exempel gälla vid studier av prostatacancer. Många kvinnor kan inte få sina arbetsskador eller arbetssjukdomar godkända på grund av att det helt enkelt inte finns tillräckligt med forskning om kvinnors arbete och arbetsskador och sjukdomar i yrkeslivet. har större delen av den forskning som har gjorts om sambandet mellan arbete och hälsa utgått från männens situation. Kvinnliga yrkesskador och arbetssjukdomar har inte alls fått samma intresse som de manliga. Det hela har varit väldigt diffust. Det har lett till att kvinnor till exempel har dubbelt så svårt som män att få en anmäld arbetssjukdom godkänd. Belastningsskador och psykosociala skador är två områden där kvinnor är överrepresenterade. Under den förra borgerliga regeringsperioden gav det folkpartiledda en statlig utredning i uppdrag att utreda hur kvinnor och män bemöts och behandlas av vården. Utredningen, som kom att kallas Jämställd vård, kom fram till detsamma som hävdat länge, nämligen att ett genusperspektiv måste införas i vården. Förslag måste utarbetas för ett jämställt bemötande av kvinnor och män i sjukvården. Det finns absolut inga ursäkter för att vila på hanen i denna fråga och skjuta upp den. Många kvinnor har utstått mycket onödigt lidande därför att man inte har tagit genusperspektivet på allvar. Detta, fru talman, är helt oacceptabelt. Det behövs ett kvinnoperspektiv i vården. fick ringa runt i veckor för att få reda på sin cancerdiagnos. Sedan bollades hon i månader mellan läkare utan att någon ville ta ansvar för hennes vård. rapporterade att av cancerpatienterna fortfarande får sina sjukdomsbesked per telefon. konstaterar i en rapport att av kvinnorna med bröstcancer får besked om detta per telefon, och får det per brev. I fick så många som av kvinnorna telefonbesked om sin sjukdom. De här personliga, hårda och vidriga beskeden ges inte med största möjliga empati eller hänsyn, utan de ges i vårdmiljöer utan möjlighet till avskildhet som till exempel i trapphus, korridorer eller till och med i duschrum. Dessa missförhållanden är kränkande och ovärdiga en modern cancervård. Även om det ibland kan vara mycket svårt att ge ett cancerbesked så måste huvudregeln alltid vara att de ska lämnas muntligen av en läkare på ett acceptabelt sätt. ska enligt hälso- och sjukvårdslagen ge en patient med livshotande eller mycket allvarlig sjukdom eller skada möjlighet få en förnyad medicinsk bedömning en så kallad second opinion. konstaterar att åtta av tio bröstcancerpatienter inte får information om denna möjlighet. Det finns väl knappast någon kvinna som inte oroar sig för att få bröstcancer? Denna fruktan måste vi ta på största allvar. Än en gång, fru talman det behövs ett kvinnoperspektiv i vården. 373 (): Högnivåmötet om FN:s reformering i blev inte det avstamp som skulle ha behövts. I stället fick vi se mötet som början på en lång förändringsprocess. Mötet var inte heller någon riktig katastrof, men det blev inte den nystart som många av oss hade hoppats på. Vi moderater vill ha en tydlig och öppen diskussion om den nya typ av hot som FN och det internationella samfundet står inför. Diskussionen måste koncentreras på FN:s kamp när det gäller internationell terrorism, spridning av massförstörelsevapen, organiserad brottslighet och regionala konflikter men även fattigdom och infektionssjukdomar. Det sistnämnda har länge underskattats i den internationella debatten när det gäller hot mot mänskligheten. Dessa sjukdomar kan spridas både på naturlig väg och med hjälp av terroristiska insatser. Debatten bör också handla om vilken roll FN ska ha i relation till olika regionala organisationer i världen, till exempel den afrikanska unionen. FN måste verkligen ingripa när det sker grova övergrepp. Vi har tydliga exempel i , där världssamfundet har stått handfallet på nästan samma sätt som man gjorde i . På tal om kan jag förresten med tillfredsställelse hälsa att statsministern i regeringsförklaringen talade om folkmord, medan utrikesministern så sent som för något halvår sedan i en interpellationsdebatt talade om mord på folk. finns inte någon av dem här så att jag kan fråga. Möjligen kan jag fråga om hon tycker att det är folkmord eller mord på folk. Det är ju rätt viktigt hur man definierar vad som pågår och ifall man kan ingripa och om man ska göra det. Enligt min mening ska vi handla i anda, och då kan man inte lämna folkmord utan att man bidrar till att få stopp på eländet. När det gäller skyldigheten att skydda och rätten till humanitär intervention var toppmötet tydligare, och det tycker jag är bra. Där måste vi jobba vidare. Jag har ytterligare frågor och funderingar till regeringen. Det gäller mer hållningen till diverse olika diktaturer. Det kanske kan klara ut också, eftersom hon förefaller vara den enda socialdemokraten i kammaren . Det handlar om , , och . regim har kombinerat ett kommunistiskt förtryck av den egna befolkningen med okontrollerade marknadskrafter där människors vardag präglas av profit och avsaknad av rättstrygghet. Tillväxten i är ju i och för sig enastående, men ökar klyftorna mer än någon annanstans i hela världen. måste därför genom EU och FN vara pådrivande för att de mänskliga rättigheterna ska respekteras i . ska även genomföra reformer syftande till demokrati och rättsstat. Isoleringen av har bidragit till att landet fortfarande styrs av en kommunistisk diktatur. och EU:s roll måste vara att driva på införandet av demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Det går inte att vara undfallande mot den typen av diktaturer. På samma sätt gäller det för diktator . Han har i rask takt tagit landet från fattigdom till en total misär. Alla former av opposition är underkuvade. Den kleptokrati som står för måste komma till ett stopp. är i en klass för sig när det gäller brott mot de mänskliga rättigheterna. Trots att har ratificerat konventionen om medborgerliga politiska rättigheter, konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, konventionen om avskaffande av alla former av diskriminering samt konventionen om barns rättigheter så fortgår kränkningarna dag för dag. Och de har faktiskt blivit värre efter det senaste presidentvalet. Man avrättar återigen fler och man gör det offentligt. Jag satt och talade med dåvarande Stockholmsambassadör. Han förklarade att man måste ha offentliga avrättningar i därför att det för det första bor så mycket folk där och för det andra har en avskräckande effekt. Där visar mullornas diktatur sitt rätta ansikte. Det här kan inte tolereras. Bestraffningar utdömda i är inte acceptabla i en modern värld. Där måste vara pådrivande inom EU och inom FN så att man får ett stopp på det här. På samma sätt måste man se till att man får ett stopp på ambitionerna från den teokratiska regimen att skaffa kärnvapen. Det är inte acceptabelt. Det finns några andra konflikter som jag gärna vill beröra. De är glömda konflikter. Det gäller , , Kosovo som det för tillfället inte talas så mycket om och Kaukasusområdet, där det pågår konflikter på flera håll. Det gäller dels utbrytarrepubliker i , dels konflikten i mellan och . Där pågår kriget formellt fortfarande fast det har varit vapenstillestånd . Men FN:s resolutioner respekteras inte. På samma sätt finns det en konflikt i . annekterade mer eller mindre ett område efter uttåg. Där pågår ett krig där en gerillarörelse stödd av det kommunistiska dessutom skickar barn till för utbildning. Det är svårt att veta vilken sida man egentligen ska stå på där, men här måste FN gå in och säkerhetsrådet måste tydligt bestämma vad slutresultatet ska bli. Slutligen gäller det , och det är också en konflikt som vi har inom Europeiska unionen. I den norra turkiska delen har man gjort rätt. Där röstade man för ett enande och bytte ut regimen. På den grekiska sidan förhindrade man detta enande. Vi måste ge support åt att åter kunna bli en enda nation. 374 () replik: Det var ett spännande inlägg som gjorde. Han gick igenom nästan hela världen. Jag ska kommentera de fyra länder där speciellt frågade efter regeringens hållning. är det ju så att regeringen sköter utrikespolitiken och inte vi riksdagsledamöter. Men man kan ju tycka, och om man tillhör det parti som har regeringsmakten kan man tycka än mer om vad regeringen kanske borde tycka. Det är klart att MR-reformer är jätteviktiga i . De avrättar fler och de avrättar värre, men det är världens största marknad och världens mest växande marknad. Det går inte att isolera . Kinakommentatorer i säger att det inte går att ha näringsverksamhet i utan att bryta mot de mänskliga rättigheterna, men är det en väg in för att se vad som händer.