prot · GS09138 · 2005-06-13 00:00:00 — vill dessutom utreda möjligheten att tillföra vetenskapligt innehåll i traditionellt icke akademiska yrkesområden. Mycken kvalificerad yrkeskunskap är av typen förtroendekunskap och beprövad erfarenhet. Flera yrkesområden har med stor framgång införlivats i akademi och högskola. Exempel på detta är kirurgi, omvårdnad och ingenjörskonst. Att utveckla metoder för att systematisera förtrogenhetskunskaper och forskningsanknyta yrkeskunskaper skulle ge ett värdefullt bidrag till utvecklingen av vårt samhälle. Vi vill också underlätta möjligheterna att kommersialisera och nyttiggöra vetenskapliga framsteg. Som läget är försvinner mycket av den kunskap som genereras i utomlands och bidrar visserligen till världens försörjning men skulle i högre grad kunna bidra till . Den intresserade kan läsa mycket mer i vår motion och i våra reservationer. Självklart står vi kristdemokrater bakom samtliga våra reservationer, men jag yrkar för tids vinnande bifall enbart till reservation 19. 4 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 16. Självfallet står jag bakom även övriga centerreservationer i betänkandet. Att forskningen har stor, ja avgörande, betydelse för tillväxt och utveckling är vi nog överens om i denna kammare, åtminstone i ord. Även om målet att även i fortsättningen ska vara en ledande kunskaps- forskningsnation råder, vad jag kan förstå, stor enighet. Däremot finns det en del skilda uppfattningar om hur vi från samhällets sida bäst främjar en högklassig svensk forskning. Sanningen är ju att resurserna till forskning och forskarutbildning har urholkats , och det är en utveckling som inte kan tillåtas fortsätta om vi ska kunna upprätthålla vår topposition på forskningsområdet. Det är exempelvis orimligt, som har sagts tidigare i debatten, med ett pris- och löneuppräkningssystem som inte följer den verkliga prisutvecklingen. Forskningen har inte samma rationaliseringsmöjligheter som industrin och kan inte stå på ständig avmagringskur om den ska vara effektiv och framgångsrik. Främst är det grundutbildningen som har drabbats av de minskande anslagen. Forskningsområden som inte upplevs som kortsiktigt produktiva, exempelvis inom humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning, har fått störst problem, detta därför att de har svårt att få del av andra resurser än statens anslag. När det gäller att sätta in vår verklighet i sitt historiska och kulturella sammanhang är humanistisk forskning viktig. Det handlar om kulturbärande kunskap. Hur gör vi då med de begränsade resurser vi har? Ja, inom har vi diskuterat detta och kommit fram till att det är de direkta anslagen till våra lärosäten som i första hand bör höjas. De så kallade fakultetsanslagens andel av statens forskningsmedel bör höjas från till åtminstone . Det skulle ge högskolor och universitet ett ökat självbestämmande och ökad frihet och bättre möjligheter än att prioritera även smala forskningsområden. I vår gemensamma fyrpartimotion satsar vi därför mer än regeringen. Dessa satsas på att höja fakultetsanslagen. Med höjda fakultetsanslag vill vi också ge lärosätena bättre möjligheter att ge doktorander och övriga forskare bättre arbetsförhållanden. Dagens sociala situation är helt orimlig för många av våra forskare. Det har vi hört exempel på här tidigare. Ska forskarkompetensen i vårt land kunna upprätthållas och stärkas, något som vi alla önskar, krävs fler doktorandtjänster och fler postdoktorala tjänster. Ska vi ta till vara de många duktiga forskare som finns vid våra lärosäten och den stora kompetens de besitter och ge dem möjlighet att arbeta vidare för att göra nya rön och upptäckter kan de inte stå utanför de trygghetssystem som den övriga befolkningen omfattas av. Det finns ingenting som säger att det finns några allmänna stordriftsfördelar när det gäller forskning. De mindre högskolorna och de nya universiteten ska därför ha lika goda förutsättningar att utveckla excellenta forskningsmiljöer som gamla och etablerade lärosäten. Självfallet behöver de profilera sig. Alla lärosäten kan inte syssla med forskning och utbildning på alla områden, men hittar man en egen utvecklingsbar forskningsnisch kan alla lärosäten utveckla en forskning i världsklass. Denna syn är bakgrunden till att vi föreslår ett fördelningssystem som ger alla lärosäten förutsättningar för att utveckla starka forskningsmiljöer en kvalificeringstrappa som för övrigt också i hög grad överensstämmer med de önskemål som framförts från . Forskningen har, liksom den högre utbildningen i allmänhet, stor betydelse för regionernas utveckling. Det är ett viktigt skäl till att vi från har medverkat till att bygga ut den högre utbildningen så att det finns minst en högskola eller ett universitet i varje län. Tillkomsten av Nätuniversitetet är ett steg i samma riktning. Närhet och tillgänglighet till högre utbildning och forskning är viktig. Varje region behöver ett väl fungerande innovationssystem, ett samspel mellan näringsliv, offentlig sektor och akademi, det som brukas benämnas Triple Helix. fungerar detta samspel bra på många håll, men mindre bra på andra. Som den tidigare LO-ekonomen konstaterar i sin nu smått berömda rapport behövs Blott arbetsmarknadspolitik skapar inga nya jobb är det viktigt att våra lärosäten samspelar med det omgivande samhället. Utmaningen blir då för universitet och högskolor att i hög grad vara lyhörda till de kompetenskrav som finns i regionen. I det här sammanhanget är det viktigt att vi har ett system som stimulerar kommersialisering av forskningsresultaten, vilket vi har förslag om i vår motion. I vår alltmer globaliserade värld måste de komparativa fördelarna i varje region tas till vara på bästa sätt. Annars riskerar vi att stå oss slätt i den internationella konkurrensen. Och ska detta arbete lyckas måste forskningen ha en nyckelroll. För länder och regioner som inte kan konkurrera med låga arbetskraftskostnader, och det varken kan eller vill vi, gäller det i stället att utveckla kunskap, effektivitet och produktivitet som starka konkurrensfördelar i den internationella konkurrensen. Ska vi i kunna bygga vidare på vårt välfärdssamhälle måste vi utveckla nya produkter med högt kunskapsinnehåll. Ska vi lyckas med detta krävs en välutbildad befolkning och en forskning i världsklass. 5 (): När man lyssnar på de här fyra inläggen får man lätt intrycket av att det vi diskuterar är en bransch i väldigt svår kris, och krisen är speciellt allvarlig i vårt land. Jag skulle nog säga att de här fyra talarna och deras bakomliggande partier nog är ganska ensamma om beskrivningen av läget för svensk forskning. I själva verket är i stort sett alla oberoende bedömare ense om att svensk forskning är i internationell toppklass vad gäller både kvalitet och kvantitet. Det finns naturligtvis problem, men i det stora hela är det här ett välskött pastorat. Då det gäller exempelvis den vetenskapliga produktionen är det inte alls så som säger, att antalet citeringar har minskat, utan den rent kvantitativa utvecklingen av svensk forskning visar en fortgående ökning. Den ligger i topp i världen. Naturligtvis finns det områden som går framåt och områden som går bakåt, men i det stora hela ligger vi i topp. Beträffande anslagen till forskningen tillhör den absoluta världstoppen vad gäller både de totala anslagen till forskning och utveckling och de två delar som finansierar forskningen, alltså näringslivet, den privatfinansierade, och den offentligfinansierade. Den privatfinansierade förklaras naturligtvis av att vi har en väldigt högteknologisk industri, som i sin tur förklaras av att vi har en väldigt god utbildning på hög nivå i . Den offentligfinansierade höga andelen förklaras av att det finns en rätt så stor och bred samsyn om att samhället här bör ta sitt ansvar, gå in och finansiera en stor del av den forskning vars nytta man sällan kan förutse. Utgångspunkten för den här propositionen är faktiskt det välbelagda faktum att svensk forskning är i toppklass. Det kan i sammanhanget också nämnas att om man ser bakåt har anslagen till och utvecklingen av svensk forskning varit positiv, det vill säga anslagen har ökat både realt och nominellt. Den proposition som läggs fram innebär en permanent nivåhöjning för området med 2,3 miljarder . Den här gången har vi valt att prioritera speciellt de områden som vi anser vara av strategisk betydelse både för forskning och för konkurrenskraft. På områdena medicin, teknik och hållbar utveckling ökar forskningsanslagen med 400 respektive 350 och . Vi är övertygade om att dessa satsningar kommer att ge resultat. Propositionen innehåller även den entydiga prioriteringen att huvuddelen av medlen kanaliseras via våra forskningsråd alltså vetenskapsråden Formas, Fas och av . Det innebär att en stor del av forskningsmedlen i landen utdelas i konkurrens mellan olika projekt och forskargrupper, något vi tror gagnar kvaliteten i forskningen. Det ska dock betonas att en betydande del, drygt ½ miljard kronor av dessa 2,3 miljarder, avsätts som fasta forskningsmedel vid lärosätena. En nyhet i sammanhanget är att alla högskolor, även de mindre, får del av forskningsresurserna. Beloppen till de mindre högskolorna utan vetenskapsområden är visserligen totalt sett mycket blygsamma. Det rör sig om en dryg procent av hela denna ökning, men vi är övertygade om att det kommer att starta positiva processer där de mindre högskolorna kan påbörja forskning först i samarbete med de större högskolorna. Vi satsar även till så kallade meriteringsanställningar, det vill säga anställningar som en forskare kan erhålla efter avlagd doktorsexamen. Antalet doktorsexamina har ökat oerhört kraftigt , och det finns ett uppenbart behov av att öka dessa så kallade postdoktorstjänster just för att kunna erbjuda unga lovande forskare en anställning efter disputationen. Det kan även här nämnas att andelen i procent av en årskull som avlägger forskarexamen i är högst i världen. Slutligen kan det nämnas att propositionen innehåller en speciell satsning, på forskarskolorna. De har visserligen funnits bara , men vi anser att de resultat som vi kan se är mycket lovande och att vi bör gå vidare på den vägen. Låt mig efter denna korta redogörelse gå över till att något kommentera den borgerliga fyrpartimotionen som ställs upp som ett alternativ till propositionen. Först vill jag säga att även om det har fällts väldigt många hårda ord finns det ändå en betydande samsyn mellan oppositionen och regeringen när det gäller forskningen. Forskningen utgör ett oerhört viktigt samhällsområde. När jag jämför både inriktning och de belopp som satsas är ju skillnaden mellan borgerligheten och regeringen och stödpartierna i det här fallet tämligen blygsam. Det finns i alla fall inte lika stora skillnader som finns till exempel i synen på nivån i sjukförsäkringar och liknande. Men det finns skillnader. Den första och största, som har tagits upp ett flertal gånger av alla de fyra borgerliga företrädarna, är att man satsar 2 miljarder mer än regeringen. Det här är ju ett oerhört billigt trick som man ägnar sig åt. Huvuddelen av dessa 2 miljarder kommer sig av att borgerligheten har lagt till två extra år . Medan vår satsning sträcker sig då vi avser att lägga fram en ny forskningsproposition lägger borgerligheten till , och på det sättet får man ihop 1,1 miljarder. Allvarligt talat tycker jag att det här tricket är lite för billigt för att gå hem i ett sådant här sammanhang. Det rör sig alltså om 900 miljoner extra från oppositionen. Det är naturligtvis alltid bra med satsningar på forskning, men min huvudfråga är ändå: Var ska dessa pengar tas ifrån? Om resurserna vore fria skulle vi mer än gärna instämma i den här satsningen och till på köpet öka den, men tyvärr måste resurserna tas någonstans ifrån, och när borgerligheten inte redovisar detta tvingas jag att konstatera att detta är ett klassiskt överbud. Man ökar på ett område utan att ange någon finansiering. Även om vi skulle acceptera existensen av de 900 miljonerna tycker jag att det finns anledning till kritik. Man säger då från oppositionen att detta ska satsas på fasta forskningsmedel. Jaha, det låter ju väldigt bra att det ska vara fakultetsmedel som ger forskarna en trygg anställning. Men läser man längre ned i motionstexten framkommer det att man avser att upprätta ett system där inte bara de extra 900 miljonerna ska utsättas för konkurrens och prövning, utan det är tydligen hela fakultetsanslagsbeloppet som ska utsättas för prövning, men jag vet inte om det ska vara eller . En tredjedel ska beräknas efter antalet studenter, men två tredjedelar av alla fakultetsanslag ska uppenbarligen utdelas i konkurrens beroende på universitetens tidigare prestationer och de projekt som man lägger fram, alltså på i princip samma sätt som enskilda forskargrupper nu erhåller bidrag från . Jag måste fråga borgerligheten: Hur har ni tänkt er det här egentligen? Ska ni inrätta något slags supervetenskapsråd som ska gå igenom hur mycket universiteten har presterat, vilka planer de har och sedan fördela fakultetsanslagen? Ska detta supervetenskapsråd bestå av forskare eller är det utbildningsministern som ska avgöra detta? Jag tror att det inte bara är jag som vill ha klarhet på den här punkten. Hur som helst innebär det att osäkerheten för forskarsamhället i stort naturligtvis kommer att öka på det här sättet. Det blir inte alls som ni säger, att det kommer att bli tryggare att vara forskare. En större del kommer alltså att konkurrensutsättas. Eftersom jag ser att tiden rinner ut, vilket den alltid gör när man talar om ett trevligt ämne, vill jag slutligen ställa mig mycket frågande till en del av de hejdlösa överdrifter som förekommer i den borgerliga fyrpartimotionen. Ni säger till exempel att anslagen till grundutbildningen har urholkats . Jag måste fråga: Varifrån har ni fått denna siffra? Det är ju helt enkelt inte sant. Längre ned säger ni i en mening: Under Socialdemokraternas tid vid makten har anslagen till forskning och forskarutbildning urholkats rejält. Detta är ju rakt av en osanning. Anslagen till forskning och utveckling har ju som vi har suttit vid makten, alltså , ökat i både nominella och reala termer. Detta är obestridligt enligt officiell statistik. För att avsluta det hela finns det alltså ett antal överdrifter i den borgerliga fyrpartimotionen som utgör skönhetsfel och som jag tycker att man borde rensa bort. Det finns naturligtvis också brister i vår proposition, och jag är helt övertygad om att dessa kommer att uppmärksammas i den replikrunda som kommer. 6 () replik: Uppfattningen att resurserna till forskningen har urholkats är ju ingenting som vi politiker i den borgerliga alliansen har hittat på. är säkert medveten om att det kom en skrivelse till regeringen som i stort sett alla tunga forskningsengagerade stod bakom, , , jag kan inte räkna upp alla, men det var i alla fall hela forskningsvärlden. Deras sammanfattande bedömning är ju att vår gemensamma bedömning är att de statliga resurserna till högkvalitativ forskning och högre utbildning på ett oroande sätt har tunnats ut. När det gäller kvaliteten och citeringsfrekvensen där det förvisso finns olika typer av statistik säger man också: Flera studier tyder emellertid på att på forskningsområdet är lika framgångsrikt som . Även om forskningsstatistiska data kan vara svårbedömda finns det indikationer på att svensk forskning tappar mark med avseende på forskningskvalitet. Så det här är ju ingenting som vi hittar på, och det handlar inte heller om några oseriösa kritiker, utan det är människor som är inne i forskningsvärlden, och de kan inte avfärdas med att forskare alltid vill ha mer pengar, som förre utbildningsministern brukade säga. De har kommit fram till att för att återställa en ekonomisk nivå i forskningen måste man successivt höja resurserna till forskningen till 7,5 miljarder . Där ligger också alliansen mycket långt ifrån detta önskemål. Men synpunkterna och kritiken är alltså precis motsatt mot vad säger, att det i stort sett inte finns någon människa som tycker som vi, utan det tycker de flesta som är inblandade. Jag har en avslutande fråga. Tycker att vi är ensamma om beskrivningen att det är en väldig brist på doktorandtjänster och att det är en väldig brist på postdoktorala tjänster och att anslagen inte stämmer med ambitionerna? 7 () replik: För att svara på den senare frågan står det i propositionen att detta utgör ett problem. Vi är fullt medvetna om det. Problemet bottnar inte i att vi har minskat antalet doktorandtjänster, utan att så många fler har valt att doktorera. Det är alltså en ökning av dem som söker till forskarutbildningen. Vi är fullt medvetna om problemet. När det gäller urholkningen av resurser lade ni kanske märke till att väljer att inte själv stå för uttalandet, utan han säger: Det här har andra hävdat. De andra är professorer, de har bra titlar och måste ju ha rätt i det här fallet. Jag tycker att det ändå åligger oss riksdagsmän att gå till fakta och kontrollera när vi hör sådant här. När vi hör ett påstående från en grupp i samhället måste vi naturligtvis kontrollera om det är riktigt innan vi beslutar om anslag. Jag har här det senaste statistiska meddelandet på området Utbildning och forskning. Det är SM0502. Där kan jag utläsa hur mycket FOU-medel som har satsats i budgeten /78. Om vi tittar ser vi att det har ökat från 15 miljarder till 24 miljarder i nominella termer. Jag har inte den aktuella inflationen i huvudet, men jag vet att den uppgår till maximalt . Det betyder att det realt sett har ökat med åtminstone . Hur kan ni skriva att de här resurserna har urholkats rejält under den socialdemokratiska regeringen? Det är inte sant. Varifrån fick ni uppgiften att anslagen till grundutbildning har urholkats ? Jag tog reda på hur mycket vi har ökat anslagen per student det är alltså ett rakt ackord inom universitetsväsendet, som herr talman säkert är medveten om. Det nominella anslaget har ökat . Drar jag ifrån inflationen blir det ändå plus. 8 () replik: Jag fäste mig vid att först sade att vi är ensamma om den här kritiken. När jag då talar om människor som är insatta i ämnet är de inget att lyssna på. Jag tycker att det är synd att som underkänna hela forskarvärlden. Man behöver inte hålla med om vad var och en enskilt säger, men det här är faktiskt en gemensam uppfattning och tolkning av fakta. När det gäller till grundutbildningen kan man säkert diskutera exakt procentnivå, men redan för sex kom regeringens utredare fram till att urholkningen av resurserna till grundutbildningen var om man räknar med löne- och prisutvecklingen. Sulf kom för tre fram till att den var . Huruvida den är 30, 25 eller 22 kan vi naturligtvis diskutera. Det kan jag hålla med om. Men att det har varit en urholkning på grund av att man inte har kompenserat för prisutvecklingen är alla som har utrett frågan överens om. Det är naturligtvis väldigt påfrestande när fakultetsanslagen ligger stilla och studentkullarna ökar, och på vissa högskolor fördubblas. Fakultetsanslagen används ju för att betala lärarnas och forskarnas löner. Resurser som skulle har gått till forskningen dras då till undervisningen eller tvärtom. Vi vet att också undervisningen har fått minskad tid med mindre handledning och så vidare. Det ska vi inte diskutera , men det är ett dubbelt problem, och det hänger ihop med varandra. Urholkningen av resurser är belagd. Vi ska inte bara prata om pengar. Vi talar också om forskningens frihet. och jag har diskuterat det här . Jag vill upprepa frågan: Behövs det inte fler resurser som högskolor och universitet fritt kan disponera, det vill säga fakultetsanslag som också utvärderas men inte med det korta perspektiv som alla dessa ansökningar medför? ökar eller minskar man dem naturligtvis. Men det ger en helt annan trygghet och bas för fri forskning. 9 () replik: Jag ska svara på den fråga som jag tyvärr glömde, nämligen den om att ni är ensamma om anslagshistorien. Det var inte det jag menade när jag sade ensamma. Jag sade att ni är ganska ensamma om att ha den oerhört mörka bild av tillståndet för svensk forskning som jag tyckte kom fram under de fyra första inläggen. Det var det jag menade. Även där är det kanske några som delar er syn, men majoriteten tycker nog ändå att det här är ett ganska välskött område. Den avslutande frågan från är: Tycker inte att det behövs mer fria pengar på universiteten? Det är ett oerhört tänjbart begreppsbehov. Det kommer naturligtvis alltid att finnas behov. Vi kan fördubbla resurserna till de fasta forskningsresurserna till universiteten. Det kommer fortfarande att finnas behov i den meningen att det finns människor som vill ha anställning där. De kommer att vilja ha fast anställning, och vi har inte medel att tillfredsställa det. Att det finns behov av mer resurser är något som gäller generellt för alla samhällsområden. Vad gäller anslagen noterade jag slutligen, , att i alla de källor som du återgav rörde det sig om något som var gjort för ett par . Då hade jag kunnat förstå det. tvingades vi socialdemokrater att genomföra ganska hårdhänta besparingar på alla områden för att städa upp efter den borgerliga regeringen. Ni skriver inte så i er motion. Ni skriver ; det är . Där har jag fakta. Fakta talar ett fullständigt entydigt språk. Anslagen har inte urholkats. Med tanke på den insikt som präglar i övrigt när det gäller hela skolväsendet, tycker jag att ni i det här fallet kunde kosta på er att vara enkla och ärliga. 10 () replik: talar om samsyn. Det kanske kommer sig av att han känner sig övergiven . Här är varken någon minister eller någon annan kollega från Socialdemokraterna. Visst är vi överens om att ligger väl till forskningsmässigt. Visst är vi överens om att forskning är viktigt. Men där tar det slut. Vi satsar mer än regeringen på forskning. Vi vill avpolitisera akademin. Det är rätt stor skillnad mellan vår och regeringens politik när det gäller forskningen. Som jag sade i mitt inledningsanförande satte forskarvärlden stort hopp till den här propositionen. När den väl kom blev ändå besvikelsen stor. Läser man artiklar som har skrivits efter att propositionen presenterades märker man att forskarkretsarna inte var särskilt nöjda. Det är fortsatt politisering. Det är fakultetsanslag som utdelas med gottpåsemetodiken, och det är för lite nya resurser. Jag ställde två frågor i mitt inledningsanförande som inte har svarat på. Jag tänker upprepa frågorna. Den första handlar just om politiseringen. Det är den politisering som kommer till stånd genom att vänsterkartellen föreslår att enskilda forskare eller forskargrupper inte själva får ansöka om de särskilda medel som avser att stärka forskningsmiljöer. Det är universitets- och högskolestyrelserna som ska in med ansökningarna. Min fråga är: På vilket sätt tror att det kommer att gynna den fria forskningen och debatten på våra universitet och högskolor? Den andra frågan är: Hur förklarar att Högskolan på , , Mittuniversitet i och tekniska högskolas filial i är de enda som får pengar första året och direkt? Beror det på att ni använder forskningspropositionen för att bedriva regionalpolitik och kompensera de orter där försvarsnedläggningar nu pågår? 11 () replik: Den andra frågan är oerhört lätt att svara på. Vi vet väl alla att det är en del av försvarsuppgörelsen. Det tycker jag inte är fel. Vi har sagt att ett uttalat mål för högskolepolitiken är de här regionalpolitiska ambitionerna. Det betyder inte att vi gör avkall på de vetenskapliga kriterierna. Den andra frågan handlade om politiseringen. Här är ni våldsamt överdrivna från den borgerliga oppositionen. Vi politiker går ju inte in och styr den svenska forskningen. Att vi har politiska representanter i forskningsråden tycker jag är helt rimligt. Anslagen till forskningsråden och universiteten kommer från samhället. Jag tycker faktiskt att det är rätt rimligt att det finns samhällsrepresentanter där, och jag kan inte se att de på något sätt har styrt forskningen i det här landet.