prot · GT0950 · 2005-12-13 00:00:00 — Några legala medel att framtvinga sådan dokumentation finns dock inte. har också ett ansvar att se till att man i tillståndsprövningen över sjukvården får ett bättre grepp på förskrivningen av läkemedel. Vidare är det önskvärt att hälso- och sjukvårdens profession själv tar initiativ till och genomför kliniska studier på äldre, med eller utan samarbete med läkemedelsindustrin. Jag anser att det är av stor vikt att denna fråga lyfts fram. Jag kommer att noga följa arbetet som pågår, både inom EU och nationellt, för att verka för att utveckla läkemedel anpassade för äldre personer. 94 (): Låt mig inledningsvis tacka ministern för svaret. Det är ju så, vilket såväl ministern, regeringen som är medvetna om, att den största riskfaktorn för att bli sjuk är att bli gammal. Trots att vi vet det har vi i , även i andra länder tyvärr, stora brister i vården av de multisjuka äldre. Vi vet att det finns äldre i som har 1015 stående läkemedel, ordinerade av olika läkare vid olika tillfällen. Vi vet inte riktigt hur de samverkar. Vad vi vet är att ibland kan en äldre människa ha besökt en läkare, sedan en andra läkare, sedan en tredje läkare, och det läkemedel man fick tredje gången motverkar det läkemedel man fick första gången. Så ser verkligheten ut. Lite för sällan ställer sjukvården frågan om den äldre mår bra som bollas mellan vårdgivare och olika läkare. Vi är rätt övertygade om att man behöver en grundläggande reformering av vården i den delen så att vi får ett nationellt husläkarsystem på plats och en läkare som tar ansvar för varje patient, vilket är särskilt viktigt för de äldre. Här sker en del, men inte på husläkarsidan. Där har statsrådet ännu inte tagit till sig erfarenheten från eller . Men vad som sker och är positivt är det register som byggs upp och som jag tror kommer att betyda en hel del för att se till att få en bättre läkemedelsanvändning. Trots att vi vet att majoriteten av läkemedelsanvändarna är äldre människor och att storkonsumenterna av läkemedel är äldre är mängden forskning och kunskapen om hur mediciner och läkemedel fungerar på äldre mycket begränsad. I de flesta läkemedelsstudier har vi en övre åldersgräns på 60 eller när det gäller att pröva läkemedel. Man har också begränsningar när det gäller att pröva läkemedel på sköra patienter. Det är ju rimligt i den meningen att om det finns risk för människors hälsa ska man inte vara med i prövningsgrupper och test. Vi måste hitta vägar för att få ett samlat grepp på hur vi ser till att öka kunskapen om läkemedels effekter på äldre och hur läkemedel fungerar för äldre. Det är ett gemensamt problem för en rad industrialiserade länder. hänvisar till den konferens som tog initiativ till. I slutdokumentet konstaterar man att kommer en tredjedel av de industrialiserade ländernas befolkning att vara . Det rör sig om 250 miljoner människor. håller med om problembeskrivningen och säger att hon hoppas att det ska ske en del. Det är ett gemensamt problem och en gemensam utmaning för de industrialiserade länderna. Det är bakgrunden till att vi skulle vilja se ett gemensamt begrepp på europeisk nivå, precis som man har tagit tag i frågan om läkemedel när det gäller barn. Något som jag tycker är lite tråkigt med svar är att det är lite väl defensivt. När det gäller möjligheten att agera på EU-nivå säger : Min förhoppning är att kommissionen förr eller senare ska komma med ett förslag utifrån konferensen på initiativ. Varför tar inte ett initiativ? Förslagsrätten ligger hos kommissionen, men det finns massor av möjligheter för ett enskilt medlemsland att väcka en fråga. Det vore en bra fråga för den att markera och ta initiativ till. Man kan trycka på kommissionen, skriva ett non-paper eller hur man nu vill ta upp frågan. Man kan faktiskt som enskilt medlemsland sätta i gång processen och få i gång arbetet med att säkra äldres läkemedelsanvändning. pekar på de möjligheter har att göra en del, även om man inte kan få fram tvingande bestämmelser eftersom läkemedelsfrågorna är harmoniserade. säger ingenting om vad regeringen kan göra. Regeringen kan ge uppdrag åt läkemedelsverket att se till att öka antalet studier, öka kunskapen och göra just det som beskrivs i svaret. Är beredd att ge det uppdraget? 95 Statsrådet (): Frågan om läkemedel för äldre är angelägen. Så sent som tog jag upp frågan med sex av mina kolleger inom EU. Vi diskuterade läkemedelsfrågan i ett vidare perspektiv, men även äldres läkemedel. Den frågan kommer att bli alltmer accentuerad när den åldrande befolkningen ökar. Kommissionärerna har tillsammans bjudit in ett antal både hälso- och näringsministrar, tror jag, till ett forum för att diskutera läkemedelsfrågor. Jag har precis svarat att jag tänker delta i det forumet. Kanske blir det tillfälle att där ta upp de här frågorna. tycker att jag ännu hårdare bör driva hur vi ska pröva läkemedel på äldre. Jag tror att en ännu viktigare fråga än hur vi utprövar läkemedel är hur vi använder de redan utprövade läkemedlen. Jag tycker att det är upprörande att vi överförskriver, inte minst för äldre människor. Det visar sig vid systematiska genomgångar av läkemedelsanvändning för äldre att oerhört många preparat skrivs ut som är motstridiga mot varandra. Det kom uppgifter senast på läkarstämman om vilken förfärande stor andel av de äldre som tas in akut på sjukhusen på grund av biverkningar eller allvarliga fel på grund av läkemedelsanvändning. Vi har akuta allvarliga problem som vi kan åtgärda här och , i svensk sjukvård och svensk äldrevård. Det har den högsta prioriteten för mig. Det är också bra om vi kan driva på arbetet när det gäller klinisk prövning av läkemedlen. Jag ska inte vara passiv i den frågan. Men den andra frågan ligger absolut på mitt bord, och den har högsta prioritet. Det är en av de frågor där vi har anledning att vara mycket otillfredsställda med den situation som råder. Det är allvarliga uppgifter som skapar stort lidande för enskilda människor. 96 (): Vi delar verkets beskrivning att det stora problemet är hur man använder läkemedel för äldre. Jag kommer att tjata om det fram till valdagen: Kom igen , statsrådet. Se vad som har hänt i . Se till att varje äldre människa och varje patient får en egen doktor. Det är huvudpoängen i ett husläkar- och familjesystem som har föreslagit. Jag vill vädja till statsrådet. Det lät inte så kraftfullt när statsrådet sade att hon ska delta i diskussionerna på EU-nivå kring läkemedelsanvändning och att det kanske blir läge att där ta upp frågan om hur vi ska förbättra studierna för äldres läkemedelsanvändning. Det är väl bara att åka ned och göra det, statsrådet. kan ibland vara kraftfullt. Din kollega är ibland lite för kraftfull i EU-samarbetet. Jag skulle vara glad om socialministern också var lite kraftfull. 97 Statsrådet (): Jag kan försäkra att vi kommer att ta upp frågorna om äldres läkemedelsanvändning. Jag vidhåller min uppfattning att det är ännu mer angeläget och att vi har ännu större möjlighet att nå framgång med det vi kan göra här i , ute i landstingen och i kommunerna. Jag hoppas att vi har anledning att i kammare komma tillbaka till frågan om vad vi härifrån kan göra för att se till att systematiska läkemedelsgenomgångar blir verklighet så att äldre människor inte tvingas utsättas för felaktig medicinering med de allvarliga konsekvenser som det får med fallolyckor eller andra allvarliga skador och tillstånd. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då särskild debatt om värdetransportrånen skulle äga rum. 16 § Särskild debatt om värdetransportrånen 98 Justitieminister (): som brottsligheten fortsättar att minska i kan vi se den utveckling som ändå sker med den organiserade brottsligheten i liksom i andra länder. Detta är någonting som vi har startat arbetet med. Vissa saker har gjorts, vissa saker genomförs och vissa saker kommer att genomföras. Vi har utvidgat möjligheterna till telefonavlyssning. Vi har fattat beslut om utvidgat DNA-register. Vi har arbetat med så kallad buggning, ett arbete som snart kommer att kunna presenteras. Vi kommer att se till att poliser får arbeta under annan identitet. Vi kommer framför allt det kanske mest värdefulla vapnet att se till att få en reglering när det gäller trafikdata, det vill säga att man ska kunna spåra olika personer till varandra genom att kontrollera hur de har varit i kontakt med varandra. Detta är alltså det arbete som har pågått, och som vi kommer att fortsätta med, mot den organiserade brottsligheten en brottslighet som i liksom i andra länder ändrar karaktär. Vi har tidigare haft betydligt fler bankrån än i . Det har det brottsförebyggande arbetet klarat av. Vi har också sett en annan utveckling när det gäller till exempel guldsmedsaffärer. Men vi har också sett hur värdetransportrånen har legat på en väldigt hög nivå i . Vi kan också se skillnader mot andra nordiska länder. När det till exempel gäller värdetransportrån ligger högt. låg högre i förhållande till antalet invånare , medan i princip har inga. har haft samma utveckling som tidigare, men sedan har den gått ned. har å andra sidan dubbelt så många mord som . har fler mord än . och har betydligt större problem med människohandel. har i sin tur inte bara många värdetransportrån som sagt fler än utan faktiskt också tio gånger fler bankrån. Man kan naturligtvis om man är oseriös välja ut ett enda av dessa områden, men det tror jag inte att någon i den här debatten kommer att vara. Så ser det ut. Vi måste alltså arbeta dubbelt, dels med den specifika fråga vi diskuterar , dels allmänt mot den organiserade brottsligheten. När det gäller det sistnämnda ligger naturligtvis ett ansvar på regering och riksdag att se till att polis och åklagare får de vapen som behövs. När det gäller värdetransportrånen kan vi jämföra med till exempel , där man kunnat se denna kraftiga minskning, och titta på vilka åtgärder som har vidtagits. Detta har undersökts noga av polisen, och man kan konstatera att den stora förändringen inte är brottsligheten i sig utan just det brottsförebyggande arbetet. Det har kunnat konstateras att man har en helt annan hantering av pengar, en helt annan teknik och ett helt annat sätt att förhålla sig både när det gäller transporterna till bankomaten och arbetet vid bankomaten. har värdetransportbolagen själva vidtagit flera åtgärder och vidtar just nu flera åtgärder. Vi får fortlöpande information om det arbete som pågår. Jag kan bara säga att jag inte ifrågasätter deras ansträngningar att komma till samma nivå som till exempel har, och jag är också säker på att man kommer att göra det. Men det löser inte alla våra problem. Även om man får ned den brottsligheten kommer det att fortsätta att behövas åtgärder för att bekämpa den grova organiserade brottsligheten, som i vissa fall dessutom är internationell. När det gäller det arbetet görs naturligtvis mycket från polisens sida. Man har organiserat sig när det gäller den här typen av brottslighet. Det gäller att utveckla det samarbetet runtom i men också att fortsätta att arbeta internationellt. För vår egen del har vi alltså genomfört flera saker, som ni väl känner till. Vi har också fått kritik för att vi går för långt och vidtar för hårda åtgärder. Vi har dock sagt att vill vi verkligen komma till rätta med den organiserade brottsligheten så måste vi vidta de här åtgärderna. Då får inte de misstänkta kriminellas enskilda integritet gå ut över brottsoffrens integritet. I den avvägningen tycker jag att valet är lätt. Vi fortsätter därför att i EU driva frågan om kartläggning av mobiltelefoni, ett vapen som har visat sig oerhört betydelsefullt bland annat just när det gäller bekämpningen av värdetransportrån. Flera fall har kunnat upp genom den här tekniken. ska rösta om detta . Det är möjligt att de röstar ja; annars är 25 regeringar ändå överens om att driva frågan vidare. Det kommer vi att göra. Vi har drivit den från svenskt håll, som ni känner till, tillsammans med . Lite underligt är det att det ändå finns partier, som och , som inte anser att vi ska ha den här tekniken. Det vore bra om vi nu fick en förklaring till varför polis och åklagare inte ska kunna få använda sig av kartläggning av mobiltelefoni och e-post när det har visat sig så effektivt i bland annat kampen mot värdetransportrån. sitter det människor i fängelse tack vare just den här tekniken. 99 (m): är i många avseenden ett unikt land, alldeles fantastiskt och underbart. Vi har lucia med sånger och traditioner. Jag hoppas att alla här i kammaren och alla som lyssnar på debatten har fått njuta av vacker sång, kaffe och , eller kanske risgrynsgröt på dagis. Det är unikt, och det är väldigt mycket . Men är också annorlunda i andra avseenden. debatterar vi den rad av värdetransportrån som varit, 35 stycken bara under innevarande år. Visst förekommer dessa rån också i andra länder, men med hänsyn tagen till folkmängden var det land i som blev av med näst mest pengar genom värdetransportrån . Bara hade det värre. ligger på fjärde plats i när det gäller antalet rånattacker . Det är inte en hedrande placering. Det är ett misslyckande. Justitieministern gjorde några små jämförelser med omvärlden i sitt inledningsanförande. Nog finns det anledning att vidga vyerna och se på hur man i andra länder hanterar denna typ av kriminalitet och på vilket sätt man har arbetat för att nå framgångar som vi inte ens är i närheten av. är inte unikt bara därför att vi har ovanligt många värdetransportrån. Det intressanta är också att i är det ingen som har ansvar för uppenbara problem. Det gäller inte bara i denna fråga. läste jag att tjänstemännen på UD fortfarande inte kan komma överens om vem som har ringt vart och vem som har haft ansvaret i den soppa som har redovisat. Över huvud taget verkar det aldrig finnas någon som vill ta ansvar för sitt område eller sin verksamhet. När värdetransporter upprepade gånger har mötts av organiserade personer med automatgevär och sprängämnen, när motorvägar dekorerats med anglar som punkterar däcken och medför livsfara för alla trafikanter, när många bilar satts i brand och människor som utför sitt jobb hotats till livet anser inte justitieministern att polisen har en särskild uppgift utan skyller helt sonika på värdetransportföretagen. Polisen, som har kritiserats för senfärdighet i flera fall, skyller i sin tur också på tranportörerna. En av de unga män som dömts för den här typen av brott fick ett helt uppslag i tidningen där han bland annat svarade på frågan när det gick snett. när jag var liten, sade han. Jag såg inte några andra möjligheter. Fast frågan vad omgivningen skulle ha gjort visste han inte svaret på. Socialen, sade han, gjorde i alla fall ingenting. Han förklarade att drivkraften är pengar och spänningen, kan man förmoda. Men något ansvar för det han hade gjort verkade han inte känna. Det personliga ansvaret, flera aktörers ansvar, måste sättas på plats om vi ska få stopp på den grova kriminaliteten i . Om justitieministern, regeringen, partier, polisen, kriminalvården, bankerna, transportörerna och handeln gör gemensam sak och tar itu med åtgärder på vars och ens områden väger också de 50, 100 eller kanske ett par hundra grovt kriminella personerna som ägnar sig åt detta ganska lätt. Det räcker faktiskt inte med några samtal mellan ministern och , ett par uttalanden av ledande poliser eller ens en debatt i kammaren som . Det behövs ett samlat, målmedvetet och uthålligt program och många initiativ. Jag påstår att det programmet saknas. Polisen har tillsatt en aktionsgrupp. Jag hoppas att den har kraft. Länspolisen i arbetar i ett projekt. Jag hoppas att det får fortsätta. Projekten avslutas och det kommer nytt. Man vet aldrig hur det är från till ett annat. Branschen gör investeringar och jobbar med rutinerna. Det är förstås nödvändigt. skryter lite grann om några propositioner som är på väg fram. Det är väl bra. Vi har diskuterat buggning så länge jag har varit aktiv i . Det är faktiskt inte . Men det är väl bra om det kommer fram förslag som går att använda. Jag tänker inte i det här inlägget bemöta att det finns invändningar mot delar av de förslag som regeringen har presenterat. Men som sammantagen rad av initiativ kan inte ens de propositioner som har kommit vara särskilt mycket att skryta med. I vart fall har socialdemokratiskt ansvar på området inte lett till att har hamnat i ett bättre läge i jämförelse med andra länder. Varför tar inte regeringen ett helhetsgrepp på problemen? Värdetransportrånen är ett hot mot demokratin och säkerheten i landet. Om inte pengar kan komma ut till människor så att de kan köpa mjölk och kläder, om vi inte kan köra säkert på vägarna, om vi låter fler och fler unga göra karriär som kriminella, undergrävs vitala delar av ett anständigt samhälle. Vi moderater skulle, om vi fick bestämma, försöka åstadkomma ett samlat tufft aktionsprogram. Justitieministern kan förvänta sig att kommer att ställa upp på alla delar om det, mot förmodan, skulle visa sig att ni har kraft att sätta fart på ett sådant . får det vara nog. Människor i det här landet har tröttnat, och det är farligt att inte agera . 100 (): De två människorna låg och skakade av rädsla på golvet. Rikoschetterna från kulorna for omkring i det lilla rummet. Det här är en interiör från ett säkerhetsrum i en bank som är skrämmande att se. Det är en filmupptagning från den kamera i det rum där dessa människor fick sina liv förstörda. Utanför rummet står två personer som ömsom håller i yxa, kofot och automatvapen och pressar sig in för att råna dessa personer och råna värdetransporten med pengar som ska laddas i bankomaterna. I samma hus låg närpolisen på orten, men ingen kom till undsättning. I närmare höll de på att skjuta och hugga sig in för att sedan åka i väg med bytet. Det säger sig självt att det här är en mycket allvarlig verksamhet, en mycket grov brottslighet, som leder till att många människor får sina liv förstörda. Det sker till en stor kostnad för samhället. Dessutom påstår jag att dessa brott är självinspirerande och självgenererande. Eftersom det är en alldeles för låg uppklaringsprocent och människor ofta kommer undan med belopp på upp till en halv miljard eller ännu mer från dessa rånbyten borta! är det en tragiskt lönsam verksamhet. Jag diskuterade i radio med den före detta värdetransportrånaren . Det finns massor av åtgärder som är nödvändiga att vidta. Vi måste återskapa hela det förebyggande arbetet i för att få unga människor att inte hamna i kriminalitet och komma längre och längre upp i den näringskedja som den grova organiserade brottsligheten består av. Det handlar om att återskapa sunda värderingar hos människor som har hamnat i en situation där det inte finns några sunda värderingar utan bara sjuka och dåliga förebilder. Dessutom finns det självklart en del tekniska saker vi kan göra. Vi kan stödja en smartare och mer begåvad kontanthantering i vårt samhälle. Företaget arbetar just nu i praktiken med sitt första projekt med en smart bankomat. Företag sätter in pengar i bankomaten, och sedan kan pengar tas ut från bankomaten. Det är mycket smartare än att sätta in pengar för att pengarna sedan ska köras till och räknas. Sedan ska pengarna köras tillbaka till nya bankomater. Detta exponerar kontanterna för stora risker. Självklart kan värdetransportörerna göra mycket för att förbättra säkerheten. Statistiken är inte så smickrande för dem heller. Det finns faktiskt frågetecken. Men, fru talman, jag tycker att regeringen lite väl mycket pekar på andras ansvar och inte på sitt eget ansvar. Det är kanske inte första gången man gör det. Det är någon annans fel. Det är allas vårt ansvar att det finns människor som rånar värdetransporter. Jag känner inte så. Det finns massor av människor som tittar på debatten eller på annat sätt tar del av den som säger: Jag är inte ansvarig för värdetransportrånen. Det är inte allas ansvar. Jag tror att man måste vara ganska rak och säga det som ibland är obehagligt, nämligen att det här handlar tydligt om en ökad upptäcktsrisk, en ökad uppklaringsrisk, men också en ökad risk för lite längre tids inlåsning. Det är en för lönande kalkyl för de personer som vill ägna sig åt den här verksamheten, det vill säga att råna värdetransporter på väg eller inne i banker. Det ger en enormt hög avkastning till en ganska låg risk. Det finns en rad strukturella problem som vi i liberalerna skulle vilja förändra när vi får chansen. Jag tror att styrningen av våra brottsbekämpande myndigheter måste bli bättre. Det måste vara tydligare i regleringsbrev till alla myndigheter att fokus är på den grova organiserade brottsligheten och vilka prioriteter som ska göras där. Det går att göra mer för att på polisnivå få mer kraft. finns 21 myndigheter, varav flera myndigheter inte har kraft att agera mot den grova brottsligheten. Vi saknar i ett nationellt underrättelsecentrum för de brottsbekämpande myndigheterna som kan samla underrättelser och information för att kartlägga och bekämpa grupperna. Det är ett under att det saknas . Det vill vi se. Vi måste se lite nya verktyg för polisen. Vi har pratat om buggning. Det är på gång, och det välkomnar jag. Det ska användas mycket restriktivt och bara för den grova brottsligheten. Jag ser gärna att man kommer vidare på vägen med infiltration, att polisen får större möjligheter att komma in i organisationerna och knäcka dem inifrån. Det finns en rad aktuella exempel. Jag tror också att man måste titta på de straffrättsliga värdena. Vi har för lågt straff för grovt vapenbrott . Det är för enkelt och billigt att springa omkring med skarpladdade vapen i samhället. Vem går omkring med ett illegalt skarpladdat vapen om man inte tänker använda det för brott? Jag känner ingen. Vi måste se över själva straffvärdet för dem som förbereder och gör försök till grova rån. Det renderar korta straff. Om man då inte åker fast är det sannolikt att man är beredd att ägna sig åt verksamheten. Man ska titta på straffvärdet totalt för den grova organiserade brottsligheten. Det är skillnad mellan en människa som ensam begår ett brott i desperation på grund av en skuldfälla eller spel- eller missbruksproblem och personer som rent kalkylerat ägnar sig åt en verksamhet som går att ut på att ibland också skörda människoliv i deras iver att komma över pengar som inte är deras egna och med total hänsynslöshet till andra. Jag skulle vilja att regeringen tog ansvar själv och funderade över vilka åtgärder som kan vidtas, inte minst på straffrättsområdet. Det handlar i slutändan om en kalkyl för dessa människor. Det måste vara en kalkyl som blir sämre för dem . 101 (): Alla åhörare och justitieministern! Vi ska debattera värdetransportrånen. Jag undrar om jag hörde rätt, fru talman, när justitieministern, som jag tyckte, sade att det blir en oseriös debatt om man plockar ut ett enda brott och diskuterar det och inte ser helheten. Jag hoppas att jag hörde fel och att får ändra sig. Det kan inte vara så att han menar allvar med att säga att vi inte kan ta ut en specifik brottstyp och diskutera den. De här värdetransportrånen är ju ur många aspekter ett samhällsproblem, ett samhällshot, skulle man kunna säga. Det kan bli problem med kontantförsörjningen, och penningförsörjningen kan också fungera på ett så dåligt sätt att det påverkar handeln och ekonomin i . Just för att säger att vi inte kan plocka ut ett enskilt brott så ska jag göra det. Det gör jag med en viss tillfredställelse eftersom det är det debatten handlar om. Jag ska ge en liten kort bakgrund för att visa vad vi pratar om egentligen. De här värdetransportrånen är speciellt uppmärksammade, kan man säga, av medborgarna, för många av dem är så spektakulära. Det största ägde rum . Det var det så kallad Arlandarånet, där 40 miljoner blev bytet. Ingen är fälld till ansvar. Förundersökningen är nedlagd. En person är mördad som en effekt av det här rånet, och jag tror också att någon person sitter dömd i för det mordet.