prot · GT0927 · 2005-11-10 00:00:00 — Man säger förnuftigt att det väl aldrig kan vara en fördel att samhället inte vet. Jag har också svårt att se hur man som politiker och ansvarig i en kommun inför en 15- eller 16-årings föräldrar kan argumentera så här: Vi bedömde att kränkningen för att få visshet om ditt barn brukar eller missbrukar narkotika var så stor att vi lät bli. Därmed fördröjdes kanske de insatser som vi trots allt kan göra, med . Jag tror att det argumentet är svagt och måste prövas väldigt noga. 13 av 150 i visserligen missbrukade narkotika. Det var fullständigt oväntat. Jag tycker att det är en alarmerande siffra som måste tas på allvar. Drogtest kan vara ett sätt. 25 Justitieminister (): Om man inom en utbildning på gymnasiet har detta som villkor behöver det kanske inte innebära samma kränkning som det kan vara att tvinga en 13-åring att klä av sig inför helt främmande poliser. Det är något helt annat. Detta får, som sagt, de som arbetar med de här frågorna gärna fortsätta att diskutera för att komma fram till de slutsatser som behövs. När det gäller drogtest tror jag att vi kan vara överens om att det inte innebär att det är 100 mot 0, oavsett det som man har kommit fram till tidigare nämligen att skadan överväger nyttan. Vilken väg man än väljer kommer man självklart att få vissa fördelar och nackdelar. Det kommer vi att få leva med vare sig vi ändrar eller fortsätter med den här principen. Det kommer alltid att vara så att det i vissa fall hade varit bättre att göra testen . Även om vi skulle ändra kommer vi fram till att det innebär att det finns personer med trasiga hemförhållanden som inte vill söka hjälp och stöd hos till exempel en skolsyster och som får en fientlig inställning till myndigheterna, skolan och som kanske kan vara den enda räddningen ut ur ett påbörjat missbruk. En ung flicka vill inte råka ut för situationen att hållas fast och kanske kläs av inför helt främmande poliser. Man kan nog med ett minimum av empati förstå hur en sådan situation kan se ut. Det är ju inte bara fråga om att man sträcker fram armen. Hur gör man med de ungdomar som absolut motsätter sig? Jo, då ska det alltså kläs av och hållas fast. Man kan nog tänka sig att det faktiskt är en väldigt stor kränkning för många unga flickor, men även unga pojkar. Om expertisen anser att detta är en större skada än nytta ska vi inte införa något som leder till en större skada och att fler ungdomar hamnar i narkotikamissbruk. Om det kommer fram undersökningar som visar på att detta leder till att det är fler ungdomar som klarar sig är det självklart ett tungt vägande skäl för att införa det. Ytterst handlar det inte om att visa politisk handlingskraft. Det handlar om att göra det bästa för unga personer. Den nyanserade debatten måste vi våga fortsätta. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2005/06:65 om Utveckling av barnomsorgsgarantin 26 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att utveckla barnomsorgsgarantin så att föräldrar som inte får förskoleplats ska få skadestånd från kommunen. Låt mig först inleda med att säga att jag delar uppfattning att ingen ska behöva tacka nej till ett arbete för att det inte finns barnomsorg. Det är vidare helt oacceptabelt att människor tvingas tacka nej till arbete för att kommunen inte erbjuder barnomsorgsplats . Jag kan dock inte instämma i påståendet att det i många kommuner kvarstår problem med långa barnomsorgsköer. publicerade uppföljning av tillgängligheten till förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen 2005 visar tydligt att de allra flesta kommuner lever upp till kraven att inget barn ska behöva vänta mer än tre på en plats i förskola, fritidshem eller familjedaghem. Några fakta ur talar sitt tydliga språk. I stort sett alla kommuner, , räknade med att kunna erbjuda plats i förskola eller familjedaghem till förskolebarn om föräldrarna anmält behovet . Antalet kommuner som kan tillhandahålla platser i enlighet med lagstiftningen har därmed ökat , från 274 till 283. Väntetiderna är i en del kommuner dock längre än . 14 kommuner räknade med en längre väntetid på plats till förskoleverksamhet än . Detta ser jag mycket allvarligt på. De allt färre kommuner som inte uppfyllt lagstiftningen har dock i allmänhet haft tillfälliga problem. Endast ett fåtal kommuner återkommer i flera uppföljningar bland dem som inte kan erbjuda plats utan långa väntetider. För mig som förskoleminister är det viktigt att bevaka och utveckla förutsättningar för att kommuner som på olika grunder tillfälligt inte uppfyller sina skyldigheter kan göra det framöver. En sådan förutsättning är att det finns tillräckligt med personal. Regeringen införde därför ett riktat statsbidrag för personalförstärkning i förskolan. Genom detta får kommunerna förutsättningar att bygga ut verksamheten när antalet barn ökar. Därutöver är bevakning på området värdefull, både som återkommande uppföljningsstudier och som en del i arbetet med inspektionerna. möjlighet att utöva kritik mot kommuner som inte uppfyller lagstiftningens krav och sedan följa upp dessa kommuner har visat sig vara ett effektivt medel till måluppfyllelse. Skyldigheten att erbjuda plats i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i enlighet med lagstiftningen är en uppgift. är nationell tillsynsmyndighet och ska kontrollera så att huvudmannen följer de bestämmelser som gäller för verksamheten. Frågan om generellt utökade sanktionsmöjligheter mot kommuner som inte följer gällande bestämmelser diskuteras i slutbetänkande. Regeringen avser att återkomma i denna fråga när förslag beretts klart. 27 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Medan vi debatterar den här frågan i går ganska många småbarnsföräldrar hemma med en gnagande oro i magen. Oron gör ont. Den gör att man fungerar sämre. Den kan till och med innebära en osäkerhet för framtiden som gör att familjerna fungerar sämre. Därför är detta ett väldigt bekymmersamt problem. Jag blir lite förvånad när jag hör förskoleministerns svar. Jag ska utveckla det vidare. Jag trodde nämligen att skulle ta chansen att visa större förståelse för dem som fastnar i detta. I svaret ser man tydligt taktiken att använda sig av statistik på det sätt som passar en själv bäst. Visst är det så att av kommunerna klarar barnomsorgsgarantin. Det är väldigt bra. Man kan ju fråga sig om man ska fundera så mycket på de som inte gör det. Jag tycker att man ska göra det, även om är få procent. Men om man tittar på vad som finns bakom dessa , om man tar sig den lilla tiden och satsar det lilla engagemanget, ser man att i dessa kommuner, de som inte uppfyller barnomsorgsgarantin, bor en miljon människor av den svenska befolkningen. Åtminstone två av dem som misslyckas är nämligen väldigt stora kommuner. Nästan en miljon människor i bor i en kommun som inte klarar den barnomsorgsgaranti som det är lagstadgat att man ska klara. Det handlar om , , , , , , och många fler. Totalt är det, som förskoleministern sade, 14 kommuner, och tillsammans har de nästan en miljon medborgare. Varför väljer förskoleministern att använda statistiken på ett sådant sätt att detta ser ut som ett litet problem? Det är ju inget litet problem när en miljon människor är drabbade av det. Varför dölja de verkliga problemen? I , landets näst största stad, är det till och med så att man har misslyckats med att uppfylla barnomsorgsgarantins krav. Ändå händer ingenting. Förskoleministern säger att hon tycker att det är väldigt allvarligt att kommuner inte gör någonting och att en av hennes viktigaste uppgifter är att följa upp detta. Ändå har man i det socialdemokratiskt styrda misslyckats , och ändå händer ingenting i den här kommunen. Det förvånar mig något när förskoleministern i sitt svar hänvisar till betänkande . Jag ska erkänna att jag inte har läst exakt varje ord i detta, men jag har snabbläst det och letat efter något som helst förslag som skulle kunna innebära att barnomsorgsgarantin skulle skärpas så att föräldrarna kan få skadestånd om , kommun eller någon annan kommun inte skulle leva upp till den barnomsorgsgaranti som finns. Där finns dock ingenting av detta. Jag förstår inte riktigt varför denna lilla utredning kom in i detta svar. Där finns ingenting, vad jag kan hitta, som har någon som helst bäring på det som förskoleministern sade. Jag skulle bli väldigt glad om förskoleministern kunde rätta mig på den punkten och säga: Här har regeringen underlag för att skärpa barnomsorgslagstiftningen och göra garantin till en riktig garanti. vill ge det beskedet. Vi tycker att barnomsorgsgarantin ska vara en garanti. Finns det en lag som säger att familjer som behöver barnomsorg också ska få det inom tre efter det att de anmält det måste den lagen också innebära någonting i praktiken. Det är inte rimligt att en kommun som kan misslyckas med att uppfylla barnomsorgsgarantin utan att detta får någon som helst effekt. Jag skulle vilja avsluta med att ställa frågan: Vilket besked ger förskoleministern till de föräldrar i som just i denna stund funderar över om de ska behöva tacka nej till högskoleplatsen eller vilket besked de ska ge till arbetsgivaren om när de kommer tillbaka från föräldraledigheten? Många familjer i kan inte ge det beskedet . 28 Statsrådet (): Vi har inget som helst intresse varken eller jag, hoppas jag av att leka med statistik och göra den vare sig bättre eller sämre, inte heller av att få det att låta som om en miljon människor inte får plats för sina barn i barnomsorgen. Jag tycker att vi alla ska försöka hålla oss till det som är fakta så långt det bara är möjligt. Diskussionen är naturligtvis inte riktigt så enkel som att säga att en kommun uppfyller eller inte uppfyller. Jag menar att vi måste kunna granska detta lite noggrant. Jag ska rätta på en punkt och säga att inte har kunnat uppfylla barnomsorgsgarantin, vilket är bedrövligt. Dock ska vi kanske titta lite djupare i siffrorna för att också göra en kommun lite rättvisa som , vilket är den tid jag har bett att få undersökt har byggt 3 600 nya platser. Det är väldigt mycket. Jag tycker så här: Kommuner ska uppfylla barnomsorgsgarantin. De ska inte betala pengar till en förälder som inte får plats. En garanti är bara en enda sak: en plats inom barnomsorgen. har byggt 3 600 nya platser. Att kommunen har elva barn som står i kö i en hel stadsdel och som inte får plats är otroligt allvarligt för de elva barnen, men få det inte att låta som att det är en miljon människor, en stor del av befolkning och en ganska stor andel av alla barn, som inte får plats. är ytterligare en sådan här kommun. Eftersom de inte får tala själva här i talarstolen vill jag säga att har byggt 900 nya platser. Det är ett otroligt stort åtagande. De fortsätter det arbetet. Med detta vill jag bara säga att det är klart att det spelar roll att ständigt har en dialog och följer upp detta. Det är inte till vare sig , Malmös, Täbys eller Håbos fördel att finnas i den här typen av statistik. Det är sju kommuner. är de 14. Det är svårare. Det betyder inte att de inte ska anstränga sig, att de har rätt att säga till en förälder: Vi erbjuder dig ingen plats. Det är just av det skälet vi har en väl utbyggd barnomsorg i : för att man ska kunna kombinera arbete och familj. Att ha ett skadestånd och ge pengar i stället för en barnomsorgsplats är absolut ingen lösning. Det som diskuterar, för att förtydliga det som kanske är lite otydligt i mitt svar, är att kommunen kan dömas till vite. Detta diskuteras i många olika fall, såväl när det gäller barnomsorg och skola som i fråga om annat där kommunen har ett ansvar men inte tar det ansvaret eller inte fullföljer den uppgift man har. Återigen: Jag tycker att vi ska tala om statistik såsom den är. Vi ska också tala om hur vi kan komma till rätta med detta problem. En satsning som vi nu gör är 6 000 fler förskollärare, barnskötare och andra vuxna för att se till att det blir ännu bättre kvalitet i förskolan och att man också får möjlighet att bygga ut sin förskola med visst stöd från staten. 29 (): Det är nu vi fick en barnomsorgsgaranti i . Jag tror att det var ett initiativ från i den regering vi hade då. är kommunerna skyldiga att inom tre erbjuda plats i förskoleverksamhet. Jag måste säga att jag förvånas över att det ska vara så svårt att planera, att man misslyckas med att planera när alla andra kommuner, kommuner som har mer turbulens än vad till exempel har, klarar av att planera för att möta kravet på barnomsorgsgaranti inom tre . Ett av problemen tror jag är att de ekonomiska incitamenten är felvridna. Det är faktiskt så att man tjänar pengar på att ha folk i kö i stället för att bygga en plats. Det är billigare för kommunen att ha barn utanför än innanför barnomsorgen. Detta vill vi ändra på. Från sida är vi jättebekymrade över att så många familjer är i den här situationen. En miljon människor bor i kommuner som inte klarar barnomsorgsgarantin det var det jag sade; jag sade inte att en miljon barn väntar i kö. Det visar att det inte är några små kommuner som har de här problemen. Hur ska vi se till att dessa föräldrar får en chans, att de får lite mer trygghet, att de slipper gå runt med den där känslan i magen av att inte kunna planera sin framtid? Hur ska vi göra för att dessa föräldrar ska kunna säga till sin högskola: Ja, jag tar platsen, för jag vet att jag får plats i förskolan inom tre ? Hur ska vi göra för att dessa föräldrar ska kunna ge sin arbetsgivare beskedet: Jag kommer tillbaka om tre , för då vet jag att jag får barnomsorg? Vi har funderat på detta och kommit fram till att den summa som kommunerna annars skulle ha använt till att bygga en förskoleplats i stället skulle kunna användas till att ge föräldrarna ett skadestånd. Då hade de ekonomiska incitamenten blivit de rätta. Då hade man tjänat på att se till att man klarade detta. Planeringen är nämligen inget gott skäl för att inte se till att barn som har behov av förskola får det i rimlig tid. Tre tycker jag att en kommun borde kunna klara av. Jag tycker ändå att frågan kvarstår till förskoleministern, som tycker att detta är viktigt vi är ju tydligen överens om att det är viktigt att man klarar barnomsorgsgarantin: Vilket råd ger förskoleministern till den förälder som funderar på vilket besked hon ska ge till arbetsgivaren eller han ska ge till högskolan? Vad är det som gör att det blir ett problem för förskoleministern att tycka att man ska ställa tuffare krav på kommunerna att uppfylla barnomsorgsgarantin så att den blir en garanti på riktigt? 30 Statsrådet (): Hur kan en garanti som säger att man har laglig rätt till barnomsorg inom tre bli ännu mer garanti? Hur blir det enklare, kan få förklara, för den enskilde föräldern att verkligen gå tillbaka till arbetet och våga anmäla det till sin arbetsgivare om man får pengar i stället för barnomsorgsplats? Det har ju inte löst problemet. Det är därför jag säger att skadestånd inte löser ett problem. Det kan möjligtvis vara någonting för att driva att kommunen i stället för att använda pengarna till att bygga barnomsorgsplatsen betalar ut dem till föräldrarna men det löser inte problemet för den som ska återgå till arbete, för den som ska återgå till studier eller för den som kanske inte vill någonting annat än att ha en barnomsorgsplats till sitt barn för barnets egen skull. Garantin är väldigt tydlig. Jag tycker att också ska titta på dessa kommuner antyder här att det bara skulle vara stora kommuner, men så är det är verkligen inte heller och vad som gör att de inte lyckas uppfylla garantin. Det är också , , och , vilket inte är några stora kommuner. Det här är inte bara en enkel fråga om att bli tydliga. Vi är otroligt tydliga. Vi har precis samma uppfattning om hur betydelsefullt detta är. Det finns skäl till att vi satsar mer resurser på förskolan för att också underlätta för kommunerna. Men ett skadestånd underlättar inte för den enskilda föräldern. Jag vill också hävda att det arbete som bedriver är effektivt. Det borde gå mycket snabbare. Det håller jag med om. Men barnomsorgen är i stort sett utbyggd. De problem man står inför gäller andra förutsättningar. Det handlar om att verkligen bevaka den demografiska utvecklingen, att som kommun vara väldigt vaksam på när det föds nya barn, när det sker en babyboom i en kommun eller i en stadsdel och att även bevaka de inflyttningar som sker av barnfamiljer. Så långt har kommunerna kommit, och där befann vi oss inte när lagen om barnomsorgsgarantin infördes . Vi har kommit mycket långt. Jag är inte nöjd med det, men jag tycker att vi ska ha en resonabel diskussion. Jag står inte här för att ta en detaljdiskussion om . Men jag tycker att vi också ska se ansträngningar för att komma till rätta med problemet. Jag förutsätter at det här är sista gången vi ser i den här typen av statistik. 31 (): Det var ju väldigt bra att förskoleministern förutsätter det. Men det borde man ha förutsatt . Förskoleministern säger att det borde ha gått snabbare. Javisst, det här har hållit på , ändå är det inte mycket bättre. Det finns till och med stadsdelar som hävdar att de har så dålig ekonomi att de inte klarar att bygga ut förskolan i den takt som de vet skulle behövas. De skyller på den dåliga ekonomin. Hur skulle det se ut om man gjorde det i skolan? Nej, vi kan inte erbjuda alla åttaåringar skolgång för vi har inte råd att bygga ut antalet platser. Den argumentationen finns i kommuner . Nej, det blir inte bättre för föräldrarna. De kan inte ge bättre besked till högskolan om de får pengar i handen i stället för en förskoleplats. Det de ska ha är en förskoleplats. Men man måste fundera på hur man skärper till den här garantin så att man inte ska behöva säga att kanske det blir bättre. Man måste fundera på hur man skärper till den här garantin så att föräldrarna och kommunerna vet att nu är det på allvar. Man skulle kunna se det som en sorts böter för kommuner som inte uppfyller den barnomsorgsgaranti som det finns en lagstiftning om att de ska uppfylla. Jag tycker att det faktiskt är obegripligt att förskoleministern inte funderar ännu mer på hur hon kan se till att de socialdemokratiska ledningarna i och för det är framför allt där problemet finns, även om det finns i småkommuner också faktiskt skärper till sin politik så att det får prioritet att se till att uppfylla barnomsorgsgarantin, om nu förskoleministern tycker att detta är en så viktig sak. Jag hade hoppats på en förändring. Jag hade hoppats på att vi ändå skulle kunna få en diskussion om att skärpa garantin så att vi kan se till att föräldrar känner lite mer trygghet och lite mindre oro . Tyvärr tolkar jag svaret på interpellationen som ett nej, och det bekymrar mig. Jag tror att vi kommer att stå här eller igen och fundera på varför föräldrar ska behöva leva med den här oron. 32 Statsrådet (): Jag tror inte att det är otydligt i och för sig, men jag säger det : Ingen ska behöva tacka nej till vare sig arbete eller studier därför att man inte har en barnomsorgsplats. Det är det garantin innebär. Det är det som lagen innebär. var det av alla barn som hade en plats inom barnomsorgen. Det har skett en otrolig utbyggnad, och jag tycker att vi också måste se den verkligheten. Det finns inget försvar för en kommun att inte ordna plats till dem som är framtidens kommuninvånare, till dem som också arbetar i kommunens egna verksamheter. Det målmedvetna arbete som bedriver menar jag ger resultat. Det borde gå betydligt snabbare än så. Det kan vara så att en kommun har en tillfällig svacka, att man tillfälligt inte lyckas uppfylla lagen. Det är inget försvar. Men att , år , ständigt återkomma i samma svarta statistik är naturligtvis någonting som kommunen har ett mycket stort ansvar för. Att införa någon typ av vite eller skadestånd är en mycket större fråga än det kanske låter som i den här debatten. Jag tycker inte heller att en kommun ska kunna köpa sig fri från den här typen av lagstiftning utan det är en plats som ska erbjudas. Det ska pengarna användas till. Men återigen hoppas jag och förutsätter att de kommuner som närmar sig möjligheten och som har arbetat hårt för att verkligen erbjuda platser om tre verkligen ska göra det, inte för kommunens egen skull, inte för min och skull utan för alla de föräldrars skull som behöver plats i barnomsorgen. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då statsministerns frågestund skulle börja. 6 § Statsministerns frågestund Vi hälsar statsministern välkommen. 34 (): Socialdemokraterna har avhållit sin kongress. Där beslutade man att se till att, som det heter, knyta en större del av föräldraförsäkringen till respektive förälder. På svenska betyder det att genomföra en tvångsdelning av föräldraförsäkringen. Min uppfattning är att föräldrarna själva känner sina barn bäst och är de som ska avgöra hur föräldraförsäkringen ska fördelas mellan föräldrarna. Och det är väl för deras skull som föräldraförsäkringen finns till? Det är föräldrarna själva, inte vi som politiker, som ska avgöra hur barnen ska tas om hand . Min fråga till är: Varför inte inrikta sig på att skapa möjligheter och inte tvinga människor till något som de inte vill göra? 35 Statsminister (): Det är riktigt att vi har haft en kongress. Det var ett härligt möte, för att uttrycka mig på ett sätt som känner igen. Det är riktigt att vi diskuterade föräldraförsäkringen. Men jag känner inte igen den beskrivning som ger av beslutet. Innan vi prövar att kvotera ytterligare vill vi se till att kvinnor och män får lika lön för lika arbete. Vi vill se till att de kvinnor som har en ofrivillig deltidsanställning får en heltidsanställning. Och vi vill höja taket i föräldraförsäkringen. Om detta, när det är gjort, inte resulterar i en jämnare fördelning är vi därutöver beredda att gå vidare. Men först gör vi det här. Och jag skulle knappast tro att vi under nästa mandatperiod har kommit förbi dessa svåra frågor. kan därför sova lugnt och förena sig med några andra partier här i som kommer från det andra hållet och som tycker att vi har tagit avstånd från kvoteringen. Men vi har gjort varken det ena eller det andra. Vi följer den linje som vi har följt förut. Vi vill ha ett jämlikare uttag, men först ska dessa frågor ut. 36 (): Eftersom ett gott samvete är den bästa huvudkudden så brukar jag sova lugnt. Men man kan fundera på hur det ligger till eftersom till exempel , som är ledamot av Socialdemokraternas verkställande utskott och tillika LO-ordförande, säger att det måste komma förslag under nästa mandatperiod som går mot en ökad individualisering, alltså en lagstiftningsmässig fördelning. Det är hennes tolkning av beslutet. Samma tolkning gjorde i praktiken den ansvariga ministern under själva debatten då hon sade att det här inte var en kompromiss, alltså det som blev beslutet, utan att detta innebär att fler månader än ska knytas till en förälder. Och hon uttryckte sig precis på det sätt som jag angav i min fråga. Varför inte inrikta sig på att skapa möjligheter och inte tvinga människor till något som de inte vill göra? har möjlighet att här och jag skulle välkomna om han tog det tillfället lova de svenska barnfamiljerna att Socialdemokraterna under den kommande mandatperioden inte kommer att lägga fram några förslag som innebär att man lagstiftningsmässigt fördelar föräldraförsäkringen åt föräldrarna. 37 Statsminister (): vägrar att lyssna när jag beskriver vilken metod som vi har valt. Först vill vi ha en jämnare fördelning av uttaget av föräldraledigheten. Jag hoppas att också är klara över att det är ett önskvärt resultat. Om man säger att man har en sådan önskan, då ser vi vissa strukturella frågor som förhindrar detta. Kvinnor har i mindre utsträckning än män heltidstjänster ofrivilligt. Det är den typen av ekonomisk orättvisa det gäller. Det andra är att kvinnor och män inte har lika lön för lika arbete. Det tredje är att vi ofta har haft en situation där högavlönade män har straffats ekonomiskt när de har tagit ut föräldraledighet.