prot · GS0990 · 2005-03-15 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Meddelande om ändringar i kammarens sammanträdesplan Talmannen meddelade att kl. 9.00 skulle voteringen utgå. Voteringen skulle äga rum enligt tidigare planering. Talmannen meddelade att skulle interpellationssvar lämnas. Talmannen meddelade att skulle interpellationssvar lämnas. 3 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2004/05:452 Till Interpellation 2004/05:452 av () om stöd till Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresor. 4 § Svar på interpellation 2004/05:372 om hotade vittnen 1 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stärka vittnens säkerhet så att vittnen även vågar vittna. har också frågat om jag avser att vidta åtgärder för att komma till rätta med problemet att företrädare för rättsväsendet och andra rättsvårdande myndigheter utsätts för hot och andra otillbörliga påfrestningar. Jag utgår från att och jag är överens om att den offentliga förvaltningen ska präglas av demokrati, rättssäkerhet och effektivitet. Förekomsten av hot, trakasserier och våld riktade mot bevispersoner och företrädare för rättsväsendet försvårar lagföring och myndighetsutövning och är mycket allvarligt. Regeringen har redan bedömt att det finns behov av ytterligare åtgärder för att skydda bevispersoner och företrädare för rättsväsendet. Regeringen tillkallade därför en särskild utredare med uppdrag att närmare utforma ramen för ett nationellt program till skydd för bevispersoner med flera och föreslå den lagstiftning som behövs (dir. 2001:107). Utredningen, som antog namnet , lämnade sitt slutbetänkande Ett nationellt program om personsäkerhet (2004:1). I betänkandet föreslås att det införs ett nationellt program om personsäkerhet. Det innebär bland annat att målsäganden och vittnen som medverkar i en förundersökning eller en rättegång rörande grov eller organiserad brottslighet ska få hjälp med de säkerhetsåtgärder som bedöms nödvändiga och möjliga att genomföra, till exempel skyddat boende. Även företrädare för rättsväsendet kan komma att omfattas av detta program. Vidare föreslår utredningen en särskild sekretessregel som syftar till att skydda uppgifter, bland annat adressuppgifter, om de personer som tas in i programmet. I betänkandet behandlas även frågor rörande den så kallade partsinsynen, det vill säga den rätt en part kan ha att ta del av en handling eller annat material i målet. Utredningen föreslår dessutom att särskilda forumregler införs för situationer då part eller annan har skyddade personuppgifter. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . kommer regeringen att lämna ett förslag som innebär minskade påfrestningar för bevispersoner under rättegångar. Vad gäller hoten mot personer i rättskedjan pågår det inom polisväsendet en inventering av behovet av åtgärder på området. Utöver dessa initiativ tänker jag noga följa utvecklingen och framöver vidta de åtgärder som är nödvändiga. 2 (): Jag tackar för svaret. Jag har lärt mig att man ska göra det även om man inte är helt nöjd. Jag tackar men är inte helt nöjd. Den muntliga bevisningen i en rättsprocess är ju en av grundbultarna, . Muntlig bevisning kan bestå av olika saker, bland annat vittnen som ska komma och berätta för domstolen om iakttagelser, om omständigheter som de har iakttagit. Hela den svenska rättsprocessen bygger i stor utsträckning på att vittnen kommer till domstolen, lämnar uppgifter som förhoppningsvis är sanna, ofta under ed, och att de gör det utan att vara rädda för att utsättas för trakasserier, hot eller andra otillbörliga synpunkter från andra personer. Det har varit ganska lugnt i det svenska rättssamhället . Men det har börjat förändras på ett ganska påtagligt sätt. skriver också i sitt svar till mig att man ser mycket allvarligt på det. Frågan är då vilka slutsatser man ska dra och vilka åtgärder man ska vidta. I det svar som har lämnat är det det gamla vanliga. Man kan säga att vittnet straffas genom att vittnet ges en skyddad identitet och en skyddad hemlig bostad. Det är alltså vittnet som får utstå en mängd åtgärder medan man inte kan komma åt den eventuelle gärningsmannen på något sätt. Jag känner stor oro för det som håller på att hända i det svenska rättssamhället inte bara när det gäller det som är föremål för mycket diskussion, nämligen MC-gängen och de hot och trakasserier som kommer därifrån. Det är allvarligt nog. Det gäller också det som händer bland ungdomar, där ungdomar är både gärningsmän, offer och ibland vittnen. De kanske känner varandra men vågar inte lämna uppgifter. Jag ställer min fråga igen, : Vad ska man göra för att säkerställa att dessa unga människor kommer till domstolen, lämnar riktiga uppgifter och gör det utan att känna sig oroliga för framtiden? En ungdom blir inte särskilt lättad av att han eller hon blir tvingad att byta adress eller identitet. Tänk er en 17-åring som plötsligt ska byta identitet och bostadsadress för att vederbörande ska våga komma till en domstol. Det här är relativt nya saker, men jag vågar påstå att det sker en ganska explosiv nytändning på många olika sätt. Jag har sett att har tillsatt en utredning och att man funderar i , eller vad man nu kan tänkas göra, och ska komma med förslag . Jag vill ställa ytterligare frågor med utgångspunkt i svar. Är det inom den här mandatperioden eller nästa? Hur fort kan det komma? Och vad är det för några förslag som kan förväntas komma för att, som det står i svaret, minska påfrestningarna för bevispersoner under rättegången? Vad är det för förslag och när kommer de? Det är jag mycket intresserad av att få veta. Jag återkommer till den andra delen av frågeställningen i mitt nästa inlägg. 3 Justitieminister (): I svensk rätt har vittnen en nyckelroll, det är alldeles riktigt. Så är det i svensk rätt liksom i annan, utländsk rätt. Vi tillåter inte heller hemliga vittnen. Det ska vi inte göra. Det strider mot . Som försvarare och advokat måste man ha en möjlighet att hålla motförhör. Det är framför allt när det gäller den organiserade brottsligheten och ungdomarna som vi ser de här problemen. Det är inte någonting alldeles nytt, även om problemet säkert har förvärrats, i vart fall när det gäller den organiserade brottsligheten. Det har inte heller inneburit att vare sig regering eller riksdag har suttit med armarna i kors. I många fall kan det vara nog så obehagligt även om det inte är alltför organiserat trakasserier eller att någon form av tvekan eller fruktan hos vittnet framkallas. Därför är det viktigt att det ska finnas vittnesstöd i alla domstolar. Det har byggts ut, på regeringens initiativ, och finns det vittnesstöd i alla domstolar. Det ska finnas. I vissa fall kan man behöva gå ännu längre och bygga upp ett system med polisen och andra, så att det är samma skydd oavsett var i landet man bor. Det finns förstås möjlighet till det , men det kan vara värt att se hur det ska fungera i praktiken. Det kan också finnas skäl att minska de påfrestningar som det innebär när ett vittne ska höras i domstol. Vi har talat om de här sakerna, och det ska finnas en möjlighet för ett vittne att till exempel genom videokonferens svara på de frågor som behövs. Det blir en betydligt mindre belastning för vittnet. Man slipper också utsätta sig för eventuella situationer som kan vara nog så illa utanför en rättssal, även om vi har vittnesstöd. På frågan om när regeringen kommer att besluta om förslagen om vittneskonferens och lägga fram dem för är svaret att det är ganska exakt kvar till dess. kommer nämligen propositionen. 4 (): Jag vill inte ta åt mig hela äran av att det kommer så snabbt, men det är glädjande att en interpellation plötsligt leder till att det bara tar . Jag har förstått att jag ska börja interpellera mer. Jag hade ytterligare en fråga till som gällde det andra hotet, nämligen att domstolarna i viss utsträckning ännu inte så mycket har börjat utsättas för trakasserier och hot. Man kan se framför sig en mardröm där domstolens ledamöter, nämndemän i den mån som de förekommer och även juristdomare, utsätts för hot som gör att de blir tveksamma i sin dömande verksamhet. I fråga om det har jag ställt en fråga som jag återkommer till. Vad är det egentligen som regeringen och har tänkt sig för att försöka förhindra, om det går, eller i varje fall göra någonting åt problemet med domstolsjuristers och nämndemäns utsatta situation? säger i svaret: Vad gäller hoten mot personer i rättskedjan pågår det inom polisväsendet en inventering av behovet av åtgärder på området. Är det också något som kommer , eller vad kan vi förvänta oss där? Jag tror att man ska ligga väl i framkant så att man är beredd om detta utvecklas och om denna situation förvärras. Beträffande en dom för inte så länge sedan i fick domstolen motta en mängd brev, telefonsamtal och mejl om hur korkad den var. Det kan man möjligen stå ut med. Men om det tas ytterligare ett steg och hoten förverkligas mot domstolens ledamöter är vi inne i en mycket farlig situation då det till och med kan bli så att domarna vägrar att ta upp vissa typer av mål och så vidare. Jag skulle alltså vilja att mer klart jag ser gärna att det kommer talar om vad man har tänkt sig och vad det är som man inventerar i polisväsendet. Jag har också sett att och regeringen följer utvecklingen noga. Och jag vill gärna avsluta med något positivt också. Jag tycker att det är positivt att man följer utvecklingen i dessa hänseenden för att vidta de nödvändiga åtgärderna. Jag vill bara uppmana och regeringen att gärna ligga lite grann i framkanten och inte sitta och vänta på att någonting ska hända. Situationen har väl inte förändrats så kolossalt mycket men något sedan lämnade advokatyrket? Jag håller också på att lämna det i mångt och mycket. Jag håller inte på särskilt mycket. Men jag ser ändå att det finns en utveckling som inte är särskilt godtagbar och angenäm. Jag ser fram mot de svar som är viktiga, inte bara för mig som frågeställare utan för rättssamhället. 5 Justitieminister (): får gärna ta åt sig äran för det arbete som presenteras . är det inte riktigt så enkelt att lägga fram en proposition , utan detta är ett arbete som naturligtvis har pågått . Och om hade följt utvecklingen hade han kunnat konstatera det tidigare. Men jag är förstås glad över att det finns ett engagemang från i dessa frågor. Det är ingen tvekan om att det är mycket allvarligt. Och det räcker förstås inte att luta sig tillbaka mot de åtgärder som har vidtagits, till exempel vittnesstöd eller det arbete som presenteras om en ökad videokonferens för vittnen i det förändringsarbete som det innebär för rättsprocessen framöver. Det är också viktigt att vi arbetar framåt. Och det arbete som pågår inom rikskriminalen kommer att vara klart . Det handlar alltså om att man ska kunna se över problemen och naturligtvis komma med de förslag som behövs för att komma till rätta med problemen. I det sammanhanget kan jag också, med anledning av den situation som domare har, säga att det också har getts ett uppdrag till att göra en granskning av samtliga personer i rättskedjan, således också domaren. kommer att presentera sitt uppdrag . Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2004/05:389 om polisens gänginsatser 6 Justitieminister (): har frågat mig hur jag ser på de massiva gänginsatser polisen gör i vissa förorter och hur jag avser att agera för att förbättra polisens arbete med att vinna den lokala befolkningens förtroende. har också frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att stärka arbetet med att stoppa rasistiskt och kränkande beteende hos polisen, både vad gäller enskilda polismäns agerande och den djupare strukturella rasismen. För att vara i takt med brottsutvecklingen är det nödvändigt att polisen använder sig av moderna arbetsmetoder i sitt arbete med att förebygga och utreda kriminell verksamhet. Genom främst kartläggning och samverkan har mer än hälften av polismyndigheterna arbetat för att identifiera ungdomar i riskzonen . Den information som har erhållits har använts för att informera skolor, sociala myndigheter och föräldrar. Genom detta arbetssätt blir det möjligt att fånga upp ungdomar med problem och därigenom hindra en ogynnsam utveckling. Precis som skriver har en del av detta arbete haft fokus på gängbrottslighet i storstadsområdena. Polisens arbetsmetoder ska självklart ligga inom etiskt acceptabla ramar och får inte innehålla några inslag av diskriminering. De åtgärder som vidtas inom ramen för den särskilda gänginsatsen bygger på de problembilder som polisen identifierat med hjälp av underrättelsearbete i vissa förorter. Jag förutsätter att berörda polismyndigheter noga diskuterat och övervägt sina arbetsmetoder vid påbörjandet av detta arbete och att metoderna utvärderas och utvecklas kontinuerligt. Medborgarnas förtroende är nödvändigt för att polisen ska kunna fullgöra sina uppgifter. Det är därför av stor vikt att polisens sammansättning speglar befolkningen i samhället. Polisens rekryteringsarbete genomsyras av mångfaldsaspekten. Till exempel riktar sig den nu pågående rekryteringskampanjen till polisutbildningen speciellt till kvinnor med annan etnisk eller kulturell bakgrund än svensk. Om inte polisens ansträngningar för att öka mångfalden inom organisationen ger ett bättre utfall framöver är jag redo att vidta ytterligare åtgärder på det här området. Jag vill också lyfta fram det brottsförebyggande arbetet på det lokala planet. Genom en nära samverkan mellan polisen och andra myndigheter i ungdomars närhet kan kombinerade sociala och polisiära insatser verka brottsförebyggande på bred front. Vi behöver stödja de förorter och inte minst de ungdomar som talar om i sin interpellation så att de kan bryta utanförskap och isolering. Regeringen har presenterat en mängd förslag på det området, bland annat ett särskilt stöd till skolor i utsatta områden och till framgångsrika förebyggande sociala insatser. Jag är för min del beredd att på olika sätt ytterligare stärka polisens brottsförebyggande arbete och samverkan med andra myndigheter på det lokala planet. 7 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag ska ge en bakgrund till att jag skrev den här interpellationen. kunde man läsa i att förklarade krig mot ungdomsgäng. samma höst inträffade en händelse som jag i och för sig inte vill ta ställning till här. Det var ett gäng ungdomar som tillhörde en fritidsgård kallad Flamman som blev väldigt brutalt avslängda av bussen av polisen, och det anmäldes. Men jag fick ändå känslan av att det är någonting som sker. Det är någonting på gång, inte bara i utan i storstäderna i stort. Det handlar om en ökad polarisering mellan ungdomar och polisen. Jag har träffat dessa ungdomar. De har gjort en film som ger en väldigt dyster bild av deras syn på rättsväsendet och på polisen. Det är en väldigt polariserad bild. Jag har därefter också träffat Närpolis som är det upptagningsområde där dessa ungdomar hade sin konfrontation, eller vad man ska kalla det, med polisen. Jag har också träffat Närpolis där ingår. Jag har också träffat Citygruppen som jobbar med särskilda kampanjer mot ungdomsrån och så vidare. De har beskrivit sitt arbete och redovisat de särskilda projekt som görs i vår stad för att komma till rätta med detta stora problem med ungdomskriminaliteten. Jag vill där säga att polisen gör en viktig insats. Polisen ska ha allt det beröm och det stöd som vi kan ge den och de verktyg som man behöver för att man ska klara av dessa bråk. Frågan har blivit ännu mer brännhet sedan en bok kallad Lika inför lagen presenterades i går. Man kunde läsa i att personer av utländsk härkomst särbehandlas negativt i alla led. De anmäls oftare, åtalas oftare, fälls oftare, får strängare straff och behandlas sämre inom kriminalvården. Även om den här boken bygger på studenters examensarbeten är det inte första gången som vi får dessa signaler. Jag tycker att vi ska ta dem på allvar. Det är viktigt att tar med sig detta i sitt uppdrag kring den strukturella diskrimineringen. Otrygghetsfrågorna i stort är oerhört viktiga och centrala för oss socialdemokrater. Det är oerhört viktigt att vi markerar att vi aldrig kan acceptera den otrygghet som breder ut sig inte minst i storstadsregionerna. De känslor som finns måste tas på allvar. Därför gör regeringen helt rätt när den satsar på fler poliser och inte minst närpoliser. Polisen gör också helt rätt när den fokuserar på ungdomsinsatserna. Ju förr vi kan komma åt problemet, desto färre följer med i åldrarna och utvecklar en grövre kriminalitet. måste vi diskutera metoderna. Där kan jag känna en viss oro inför den ökade polariseringen, även om jag kunde känna mig ganska trygg vid de möten jag hade med polisen i att den gör rätt. Jag vill ställa en del frågor. Som säger har vi en ambition att öka andelen anställda med utländsk bakgrund. Det gäller inte bara inom polisyrket utan även inom , och hela rättskedjan. Hur går det arbetet? Vilka är de ytterligare åtgärderna? Jag börjar känna en viss frustration över att det inte händer någonting. Det handlar också om utbildningsinsatser. har i uppdrag att redovisa hur många som får gå mångfalds- och diskrimineringsutbildningar. Hur ser det ut? Hur går det arbetet? Finns det andra yrkesgrupper inom rättsväsendet som också kan ta del av de utbildningarna? Sist men inte minst, herr talman: fler förebyggande insatser kan polisen göra för att förstärka sin roll, som signalerar i sitt svar till mig? 8 Justitieminister (): Jag kan bara hålla med om det säger här. Mitt intryck när jag träffar poliser är också väldigt positivt. Det är klart att med 17 300 poliser finns det en och annan som inte utför sitt arbete perfekt i alla situationer. Men vi ska komma ihåg att det räcker med en enda polis för att det är en fullständig katastrof. Det gäller särskilt om det är en inställning som går igen mot olika personer man möter och inte enbart gäller vid ett enstaka tillfälle. Det är därför väldigt viktigt att polisen generellt agerar på ett sätt som visar att man verkligen tar dessa saker på allvar. Polisen kan göra mycket för att förebygga brott. Man kan till exempel engagera sig i brottsförebyggande råd, vilket man gör. Men man kan göra ännu mer. Då kommer man i direktkontakt med personer som arbetar med brottförebyggande frågor. Det är polisen som är nyckelpersonerna i det brottsförebyggande arbetet. Vad har rent konkret gjorts och vad görs för att personer med utländsk bakgrund ska bli mer representerade i poliskåren? Till att börja med kan man säga att det ser ganska bra ut på papperet. Det är , som jag också såg att man kommenterade i tidningen. Det vore bra om det var på det sättet och var representativt, men det är det inte. Om man fördjupar analysen av vilka som är utomnordiska och utomeuropeiska ser man att det inte är en representativ bild av det svenska samhället. Man kan inte bara titta på de statistiska siffrorna, utan det behövs mycket mer. uppdrog åt länspolismästare att komma med förslag. De förslagen kom också . Vi tog med i regleringsbrevet att polisen måste ta del av det och sedan redovisa vilka åtgärder man gör. Det innebär inte att det är de enda saker som kan göras, utan det är mycket mer. Det är också viktigt att man arbetar lokalt med att få fler personer som på olika sätt kan rekryteras till polisen. Det kan handla om att annonsera i tidningar, samarbete med invandrarföreningar eller fotbollslag som har en hög andel personer med utländsk bakgrund representerade och flera olika saker. Inom har man en plan för mångfaldsarbetet inom 20042006. Den har tagits fram i syfte att främja individers lika rätt när det gäller anställningsvillkor och andra villkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet. Planen innehåller såväl övergripande mångfaldsmål som kortsiktiga mål och aktiviteter. Det pågår saker, och vi har vidtagit åtgärder. Men så länge vi inte ser det resultat vi vill se kommer arbetet naturligtvis att fortsätta. Vi kan inte vara nöjda förrän vi har en helt representativ poliskår, eller i vart fall att det är på ett sådant sätt att det är fullt acceptabelt, och det är det inte . 9 (): När det gäller utbildningsinsatserna vill jag poängtera hur viktigt det är att verkligen ha utbildningsinsatser genomgående i hela rättsväsendet och inte bara en gång under utbildningstillfället. Precis som i alla andra yrken riskerar man att få lite yrkesskador. Är det så att man har mött till exempel ungdomar med utländsk bakgrund i konstiga och svåra situationer påverkar det ens attityd. Det kan drabba senare i det arbete som man annars sköter ganska professionellt. Jag tror att det genomgående behövs mer utbildningsinsatser i rättsväsendet. Jag vill gärna höra någon kommentar om det. Det finns konsekvenser som gör mig oroad. Vi har en del verktyg som är bra och som polisen ska använda. Det gäller till exempel särskilda utredningar. Man kan under en viss projekttid intensifiera sina insatser mot till exempel ungdomsrån. har polisen mer befogenheter att sätta upp misstänkta med bild och följa dem lite extra. Jag fick känslan att man efter den särskilda utredningens avslut döper om den utredningen och i stort sett för över de ungdomarna som finns i den utredningen till nästa. Mot bakgrund av det kan jag känna en viss oro. Vissa ungdomar hänger med rätt länge i olika utredningar. Det kan inte vara vår mening med det verktyg vi har gett polisen. Det tycker i varje fall jag. Jag vill en gång till ta upp utredningen i . Det är kanske inte det mest professionella arbete som gjorts. Men det är ytterligare en bekräftelse på det som vi känner. Jag skulle gärna vilja höra hur statsrådet ser på detta och hur han utifrån det kommer att agera. Jag tror att det här behövs någon sorts svar från oss politiker om hur vi ska ta tag i den här svåra situationen. Jag har själv reagerat på den slutsats som författarna till boken drar av detta ganska långa arbete. De föreslår i slutet i sin artikel, och det är slutsatsen av allt arbetet, att vi ska börja forska mer. Det kan jag ställa upp på. Men vad är det för typ av forskning de lyfter fram? De säger: Låt oss börja kolla vad det är för brott människor från olika länder begår i . Låt oss börja kategorisera brott utifrån etniskt ursprung. Det är en konstig slutsats. Den stora slutsats de drar av rapporten är att rättsväsendet lider av någon sorts etnopanik. Alla undviker etnifiering av kriminaliteten inom rättsväsendet. Det de föreslår som åtgärd är att vi nu ska kolla hur stor andel av cykelstölderna som görs av kosovoalbaner, hur mycket av knarksmugglingen som görs av personer från före detta och hur mycket av våldsbrottsligheten som chilenarna står för. Där vill jag ha en tydlig signal från regeringen. Kan man acceptera sådan forskning? Hitintills har vi hållit undan den eftersom vi inte tycker att det är relevant. Jag hoppas att jag kan få en tydlig signal här att vi absolut inte tror på någon sorts etnisk kategorisering av brottligheten i . 10 (): Jag tittade på svaret från justitieministern om arbetsmetoderna. Där står att justitieministern förutsätter att berörda polismyndigheter har diskuterat och övervägt sina arbetsmetoder. Det är på det jag tänker fokusera. När det gäller arbetsmetoder får jag intrycket av att de 21 polismyndigheterna gång efter annan börjar uppfinna sina egna hjul. Det är bra att man äntligen tar tag i de allvarliga ungdomsbrott det är fråga om. Det är väldigt många brottsoffer som blivit utsatta för rån av olika slag. Men på något vis är det märkligt att man kan tillåta 21 myndigheter att uppfinna sina egna metoder gång efter annan utan något krav på forskningsmässighet, utvärdering eller annat. I och i andra länder pågår det ganska omfattande polisforskning. Det finns redan utvärderat vilka metoder som är effektiva och vilka risker och vilka möjligheter som finns.