prot · GT0944 · 2005-12-05 00:00:00 — Man ska dra lärdom av det, men jag är inte lika övertygad som om att lärdomen av misslyckade projekt alltid innebär att lösningen när det gäller de stater där det finns en svag demokrati eller där det finns en diktatur och där man inte lyckas påverka i tillräckligt stor utsträckning ska vara att frysa biståndet eller ta tillbaka biståndet. Då handlar det snarare om kanalerna för biståndet. Det finns ingen oenighet i utskottet när det gäller att vi inte ska ge bistånd till direkta diktaturer, utan då måste man hitta andra kanaler. Jag tycker nämligen att det är viktigt att vi inte låter människor gå förlorade, vi för en kamp för demokratin och för demokratins utbredning, genom att vi tar bort vårt bistånd till de mest fattiga och utsatta människorna för att de lever i en diktatur. Det är en svår balansgång, men jag tror att vi måste se att det är människorna som är det viktiga och kanske inte alltid styret i staten. 28 () replik: Först och främst är det oerhört viktigt att fastslå att det inte från sida handlar om en nedskärning i biståndet, som så många socialdemokrater, miljöpartister och vänsterpartister tycker om att säga i debatten. Det handlar om en endast 50-procentig ökning där det socialdemokratiska förslaget är att öka från 14 till 28 miljarder. Vi ökar i stället från 14 till 22. 22 miljarder är också oerhört mycket pengar till bistånd. Varför säger vi då detta? Vad är det som gör att vi tar den här ställningen? Det handlar om att vi vill se någonting annat först. Vi vill också se en bättre kvalitet i biståndet. Vi har sett, precis som jag nämnde under mitt anförande, att det är 10,7 miljarder som vi ger i multilateralt bistånd och att vi inte vet riktigt var de pengarna tar vägen. Vi har ingen riktig uppföljning, ingen riktig utvärdering. Det har hela utrikesutskottet sett. Då vill jag fråga: Är det att ta ansvar för skattebetalarnas pengar? Det handlar också om att göra tydliga prioriteringar, och det handlar om att göra tydliga prioriteringar totalt i en statsbudget. Men naturligtvis måste även vi tillstå att det handlar om en förhandlingsfråga inom den borgerliga alliansen. Visst är det så. Och det är inte så att vi aldrig någonsin kan tänka oss att komma , men vi vill se diskussionen om kvaliteten först. Sedan kanske vi mycket väl kan tänka oss att ha en helt annan procent. 29 () replik: Först gäller det om man ska prata om nedskärningar eller inte. Jag har kämpat och varit budgetförhandlare för . När vi nu har uppnått enprocentsmålet upplever jag det som att det skulle bli en nedskärning om man inte skulle upprätthålla den här nivån. talar om bättre kvalitet och om att det finns brister i uppföljningen, som hela utskottet står bakom. Ja, vi kan säkert behöva bättre kvalitet. Det finns en bristande uppföljning framför allt när det gäller det multilaterala, som hela utskottet står bakom. Men för är det klart och tydligt att det då handlar om att gå in och granska, att följa upp, att hitta bättre rutiner för det här, att arbeta för att förbättra kvaliteten. Det ska inte göras genom att man minskar insatserna eller säger: Då får de fattiga vänta lite längre medan vi ordnar upp det här. För mig är det ganska tydligt att det som man jobbar med att höja kvaliteten och med att förbättra utvärderingen och uppföljningen finns möjligheter att öka resurserna, att behålla . Jag sade i inledningen att det inte är vi som skänker pengar. Det är vi som har utnyttjat resurser i ett överflöd jämfört med den fattiga världen. Det här är ett slags återbetalning som kanske till och med skulle vara mycket större. När FN säger att vi inte kommer att uppnå millenniemålet om man inte fördubblar biståndsinsatserna kan inte jag se att vi bara för att vi ska ha bättre kvalitet och bättre uppföljning inte ska kunna ha . Jag tror att vi har utrymme att göra bådeoch. 30 () replik: Det är intressant att höra säga: når vi enprocentsmålet. Det har vi fortfarande aldrig sett från en socialdemokratisk regering i koalition med miljöpartister och vänsterpartister. Den enda gången vi har sett det är med en borgerlig regering. Det var precis det som också påpekade i sitt anförande, problemet med att man lovar runt och håller tunt. Det gör att Sida inte heller kan bedriva effektivt bistånd fullt ut. Man vet nämligen att det handlar om neddragningar därför att bistånd är en sådan post som det går att spara på. Så jag vill se bevis först. Men det handlar inte bara om, som jag sade, ökad kvalitet. Det handlar också om bristande fokus. Det handlar om att vi behöver ha färre programländer. Det handlar om att vi behöver göra de insatser som vi specifikt i är bra på. Jag vill återigen poängtera att håller fast vid samma nivå som . Det handlar inte om neddragning, utan det handlar om att Sida ska kunna fortsätta att göra det som de gör . Men jag vill också påpeka att vi inom den ramen vill göra förändringar för att få bättre fokus, färre programländer och färre typer av insatser, detta just för att man ska kunna få ett så effektivt bistånd som möjligt. talar om att ska uppnå och att det är viktigt med en fördubbling av biståndet. Jag håller med om att det är viktigt med en fördubbling av biståndet, men jag vill också säga att det är glädjande att EU-länderna kommer att nå det målet 2015. De gamla EU-länderna har alla lovat att vara uppe i det ligger vi fortfarande långt över med vårt förslag. Och de nya EU-länderna, de sista tio som har anslutit sig, har lovat att uppnå detta 2015. Sedan handlar det också om övriga världen. Hur ska de komma , till att börja med? 31 () replik: säger att Sida ska kunna göra det som de gör , så att säga, även med vissa omjusteringar och att man inte accepterar ökningen. Men det är ju just det som både FN och har sagt. Det måste till en fördubbling om vi ska nå millenniemålet. Om inte som är ett rikt land skulle ha en möjlighet att sträcka sig utöver 0,7 och faktiskt bidra mer skulle det vara ett fattigdomstecken. Jag håller med om att det är positivt att EU-länderna nu tar steg i rätt riktning. säger att även de nya EU-länderna, ganska fattiga länder, har som mål att de ska uppnå . Då vore det kanske också på sin plats att , med de resurser som vi har, kan uppnå högre nivåer än vad dessa länder gör. Det är inte mindre bistånd som behövs, utan det är snarare en ökning. Och jag är övertygad om att har utrymme att både ligga på enprocentsmålet och få en bättre kvalitet och en bättre uppföljning. 32 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 8 och klargöra att står bakom de övriga reservationer som mitt namn finns med på. behandlar vi en del av politiken för global utveckling som vi i sin helhet debatterade . Biståndet är en viktig del av den samlade politiken för global utveckling. handlade allt i den vägen om bistånd och inte minst nivån och mindre om innehållet i biståndet. tycks fortfarande väldigt mycket av debatten om bistånd handla just om nivån. När det gäller utvecklingspolitiken finns i varje fall en bred och samlad syn på vad den ska innehålla. Det är viktigt att ha det i minnet. Men jag vill betona att biståndet är en viktig del när det gäller nivån men också när det gäller kvalitet och innehåll. Jag vill uppehålla mig en hel del vid just kvalitet och innehåll i biståndet, herr talman. Förutsättningen för all utveckling såväl i utvecklingsländerna som i i-länderna är att vi har en hållbar en långsiktigt hållbar utveckling. Den ska vara ekonomiskt hållbar men framför allt miljömässigt hållbar. En långsiktig ekonomiskt och miljömässigt hållbar utveckling blir också socialt hållbar. Från sida menar vi att miljöfrågorna ska lyftas in i biståndspolitiken. Den hållbara utvecklingen betonas ofta i de texter och målformuleringar som omger utvecklingspolitiken men avsätter väldigt lite spår i handlingsmönstret. har krävt att ett särskilt anslag avdelas för direkt miljöbistånd. Det gör vi inte minst för att betona miljöns betydelse för långsiktigheten men också för att miljön i utvecklingsländerna är väldigt utsatt. Pengar som anslås till bistånd kan leda fel om miljön inte finns med. Men förslagen har avvisats av majoriteten. föreslår vi att anslås till rent miljöbistånd. Det är ett anslag som sedan bör trappas upp ytterligare. Men också avstyrks vårt förslag. Låt mig belysa detta med vattenfrågan i världen. Rent dricksvatten och sunda och säkra livsmedel är en förutsättning för vår hälsa. blir det en allt större bristvara. Det är inte minst orsakat av just de pågående miljöförstöringarna och föroreningar i världen. finns det en tydlig kamp om olja och vatten i världen. Stora tunga folkrika länder som och håller på att köpa in sig på oljetillgångar och vattentillgångar i världen. Tillgången till rent vatten ses lika viktig som tillgången till oljekällor. Denna kamp om olja och vatten kan bara leda till att den ekonomiskt starke kan förse sig medan de fattiga länderna och de fattiga människorna blir utan. Kampen om oljan och vattnet kommer att bli, om den inte redan är det, en säkerhetsrisk i världen. Det kan vi förhindra genom att vara framsynta och satsa också på miljö i biståndspolitiken. Allt bistånd borde för övrigt undergå en klimatpåverkande analys då svenskt utvecklingsbistånd inte ska leda till klimatförändringar i världen. Många människor får leva utan tillgång till friskt och rent vatten. Rent dricksvatten och sunda och säkra livsmedel är en förutsättning för vår hälsa, som jag tidigare sade. Det har varje människa rätt till. Men så är det inte . Det finns lika många extremt fattiga människor i världen, de som lever på mindre än per dag, som det finns människor utan tillgång till rent vatten. I stort sett handlar det om samma människor. Dessa människor behöver framför allt ekonomisk tillväxt. Tillgången på vatten är en förutsättning för denna tillväxt och utveckling på flera olika sätt. I utvecklingsarbete med fattiga länder bör frågan om människors och företags tillgång till rent och säkert vatten föras in på agendan. handlar för få projekt i biståndet om vatten. Jag beklagar att regeringsmajoriteten avvisar vårt förslag om ett särskilt anslag för miljöbistånd. Vattenfrågan är central i världen . har i tidigare sammanhang, bland annat i samband med förra årets budgetbetänkande och i samband med behandlingen av den svenska politiken för global utveckling, lagt fram förslag i en rad frågor som rör internationellt utvecklingsarbete. Det gäller exempelvis vikten av stöd till hälsofrågor och hiv/aids-insatser liksom särskilda insatser riktade till kvinnor och funktionshindrade. Det gäller också bistånd till åtgärder för att kunna förse fattiga människor, som jag har sagt, med rent vatten och fungerande avloppssystem. Vi har också framhållit att antalet samarbetsländer och planeringsinstrument måste begränsas. Jag vill poängtera att uppfattning i de frågorna kvarstår. En del frågor av liknande karaktär har tagits upp i andra motioner och har behandlats i detta betänkande. Andra förslag och motioner har fått en så kallad enklare behandling. Från sida har vi förstått att majoriteten har ett svalt intresse för att tillmötesgå motionskraven och att det kommer att vara bestående över hela mandatperioden. Det är därför som det inte finns så många centermotioner som behandlas i betänkandet. Vi har undvikit att upprepa våra förslag . Detta framgår mer av det särskilda yttrande som jag har fogat till betänkandet. Jag tycker förstås att svensk biståndspolitik blir en smula fattigare och ineffektivare när inte förslag finns med i majoritetens förslag och frågar mig naturligtvis varför de avvisas. I det betänkandet som vi nu behandlar har jag och tre reservationer tillsammans med de tre andra allianspartierna. De behandlar inriktningen av biståndet, synen på mänskliga rättigheter och demokrati som mål för biståndspolitiken och en strategi för det multilaterala biståndet. Dessutom har jag en reservation om biståndet till och om den destruktiva afrikanska jordbrukspolitiken som behöver förändras. Dessutom finns det en smärre skillnad om nivån i biståndet där vi vill se en något lugnare och säkrare ökning av biståndsramen. Vi har enprocentsmålet inlagt . Det är viktigt att biståndsmålet nås i en balanserad takt som gör att utvecklingsländerna och biståndsapparaten kan svälja stödet i hela sin vidd så att det blir effektivt. har arbetet inriktat på att biståndsmålet om av bruttonationalinkomsten ska nås . Det innebär att vi låg före regeringen och majoritetens mål. ligger vi efter beroende på att regeringen satsat mer just . Det finns en risk med denna ryckighet. Jag har betonat det tidigare. Effektiviteten och kvaliteten kan få ge vika för kvantiteten, och det tycker vi inte är bra. välkomnar den ökande inriktning på fältverksamheten som Sida har genomfört . Det här ligger helt i linje med vad har förespråkat . Men expansionen av fältverksamheten medför också risker för kompetensbrist när det gäller vissa arbetsuppgifter. Det är också av detta skäl som vi har valt en jämnare ökningstakt i biståndsgivningen än vad regeringen gjort för att säkerställa att Sida kan uppnå fullgod kvalitet i användandet av biståndsmedel. Som jag sade tidigare är också innehållet i biståndet viktigt. Det är viktigt att det förs en ekonomisk politik som gör den svenska kronan stark i förhållande till andra valutor, i första hand dollarn. Det ger ökat värde åt biståndet. Det har i sin tur bäring på utgiftsexpansionen i budgeten och i förlängningen också på värdet på biståndet. I har vi en massa tidsinställda bomber som kommer att brisera om vi inte får till stånd en bättre effektivitet i biståndet. är tillståndet så allvarligt att de människor som bor där och har utbildning, resurser och möjlighet i stort sett börjar fly från kontinenten och lämna eländet kvar. Det är mycket oroande. Hiv/aids-problematiken är en av dessa tidsinställda bomber jordbrukspolitiken är en annan. Det är i de fattiga länderna som aidsepidemin får sin stora utbredning. Framför allt hotar epidemin att slå ut människor i produktiv ålder. Det ger särskilt dystra framtidsutsikter för sådana områden där detta håller på att ske. har vi 40 miljoner smittade. kommer 3 miljoner att dö i hiv/aids. Hiv/aids har vridit tillbaka decennier av social och ekonomisk utveckling i många utvecklingsländer. Vi får börja om från början, och det är naturligtvis dramatiskt. Att stoppa spridningen av hiv/aids är ett av FN:s åtta millenniemål. Det ska uppnås . Om inte spridningen av hiv och aids stoppas är utsikterna att uppnå de övriga millenniemålen mycket små. Större uppmärksamhet måste ägnas denna problematik i biståndsverksamheten, menar vi. I de fattiga länderna saknas ofta bromsmediciner. Det är inte lönsamt för läkemedelsbolagen att satsa på forskning och framställning av billiga läkemedel och vacciner i utvecklingsländerna. Därför menar vi i att en del av biståndsarbetet ska inriktas på att man ger det i form av medicinsk hjälp för att bota eller bromsa epidemins spridning. Vaccin är naturligtvis målet, men är det bromsmediciner som gäller och som är viktigast. Med tanke på det stora hot som hiv är för mänskligheten borde FN säkerställa resurser så att får möjlighet att köpa loss patent för bromsmediciner mot aids för att förse utvecklingsländerna med dem. Hiv/aids är en bidragande orsak men inte den enda till den stora svältkatastrof som återigen hotar . Eftersom hiv/aids slår hårt mot jordbruket på familjenivå och på lokal och nationell nivå påverkas näringssituationen och tillgången på mat för familjerna på landsbygden. Men även det politiska och ekonomiska klimatet i länderna påverkar. Brister i samhällsstyrning kan försämra livsmedelssäkerheten. Politiska prioriteringar är direkt avgörande för livsmedelssäkerhet. Ett exempel på ett land där den politiska prioriteringen har lett till akut svält är . Landet producerade tidigare mer än tillräckligt med livsmedel. Den nuvarande situationen kunde ha undvikits om en annorlunda politik hade bedrivits av landets regering. är inte det enda exemplet; det finns många fler. I reservation 8 tar jag upp den afrikanska jordbrukspolitiken, eller bristen på den. En bättre jordbrukspolitik med möjlighet för småbönder att förbättra produktiviteten och inkomsterna är en förutsättning för att biståndet ska kunna göra större och egentlig nytta i . Det finns anledning att fundera över det faktum att livsmedelsproduktionen per person de gångna åren kraftigt har ökat i världens länder alla utom just i . Livsmedelsbristen i är avskaffad och i ökar livsmedelsexporten, men i svälter människor i brist på mat. Det är utomordentligt viktigt att få förklaringar till livsmedelsbristen och försenad ekonomisk utveckling i de afrikanska länderna, framför allt söder om ett område dit miljoner och miljarder av svenskt bistånd har riktats. Vad är det för fel som görs för att inte samma resurser finns och samma resultat nås här som på andra håll i världen i och i ? Det är det här som jag vill ha svar på, och vill ha fram med de förslag som jag har lagt fram i en motion. Den finns med i betänkandet, som jag har tvingats att reservera mig för i reservation 8. Jag yrkar bifall till den, fru talman. 33 (): Tack för trevliga och intressanta inlägg så här långt! Biståndet är verkligen en favoritfråga för utskottet, och det är ju också en sak där vi har ett reellt inflytande. Det är inte något där utskottet bara kan tycka om vad regeringen ska tycka i olika frågor. Men utskottets arbete har inte alltid varit lätt i det här avseendet. har många partier faktiskt inte minst förtjänstfullt påtalat och tryckt på när det gäller hur svårt det är med uppföljning och utvärdering och att man bör göra någonting åt det. Den information som vi har fått till utskottet har inte heller varit tillräcklig. Som en del i budgetskrivandet tillsammans med regeringen har verkligen brottats med svårigheterna och snårigheterna i de redovisningar som Sida, UD och ger oss och som inte riktigt rimmar alltid. Det har varit överlappningar på redovisningsåren, och avsatta medel stämmer inte alltid med använda medel. Vi har gett stackars Sida ganska grymma pålagor i form av limiter och anslagssparande, som har gett Sida inskränkningar att handskas med, och avläsbarheten av olika siffror i biståndet har varit otydlig och svår att följa. Men alltnog har vi ett bra bistånd i det här landet. Det är till och med mycket, mycket bra i en internationell jämförelse både i tänkandet, i volymen och i öppenheten. Men det kan fortfarande bli mycket bättre. Jag ska passa på att framföra ett stort tack till , som inte är en kvinna i det här fallet utan vårt eget utredningsinstitut i . Fast just den utredning som jag avser är gjord av en mycket kompetent kvinna. Det här har vi fått som underlag till utskottet. Det har skapat en större klarhet till den här röran, som framför allt kännetecknar relationerna mellan det bilaterala biståndet, det multilaterala biståndet och multi-bi-biståndet. Det här är lite kryptiskt för utomstående, men det handlar om vad ger direkt till ett land, vad ger till organisationer som sedan ger till andra länder och vad ger i form av öronmärkta pengar till organisationer. Men den oklarhet i definitioner, den allmänna snårigheten och de brister på riktlinjer som har kännetecknat medelstilldelningen mellan de här grupperingarna i biståndsgivandet har också bidragit till att vi som både kontrollerande och beslutande parlamentariker har hamnat för mycket på efterkälken. Det här har ganska noga och utförligt berörts av flera av mina föregångare i dagens debatt. har vi och vi ska i det här sammanhanget, kära kolleger i utskottet, en gång för alla uttydas genom envisa, segslitna och mångåriga duster med regeringen om budgeten lyckats få upp biståndet och volymen till . Så alla andra kan sluta gräla; det är vi som har gjort det! Det här är en seger och en anständighetens undre gräns, som nästan alla i vårt utskott och i omvärlden applåderar. Det återstår, som sagt, även att strama upp styrningen, kontrollen, innehållet och uppföljningen av detta. Jag tror att det här kommer att bli ett fortsatt tema under den kommande mandatperioden. Ett tema som med oro har återkommit till är hur bistånd kan felanvändas som bundet bistånd, till militära aktiviteter eller till flyktingmottagande. Självklart för oss är att bistånd är det som ska ske på plats i länder som behöver hjälp, i värdiga och jämspelta former. Avväpning, minröjning, demobilisering och fredsskapande aktiviteter, hur fina och behövliga de än må vara, ska bekostas av dem som ställt till skadan, till exempel från försvarsbudgetmedel men inte av biståndet. Flyktingmottagande ska ses om en långsiktig investering hemma för de människor som ska bo hos oss och som ska bidra till vårt välmående framöver. Det är inte att ge bistånd. Vad gäller flyktingmottagandet vill jag passa på att säga att kommer att stödja den reservation som har om en långsiktigare och säkrare finansiering direkt från FN till UNHCR, FN:s high commissioner for refugees. Vi stöder den och kommer att rösta med när vi voterar om detta. De olika aktiviteterna, eventuellt på marginalen i biståndet, hotar biståndets kärna. Vi kommer att ha ett fortsatt vakande öga på detta. Inte minst kommer vi att följa hur DAC, , kommer att fortsätta med sin utveckling av kriterier för bistånd. Regeringen följer i stor utsträckning DAC och har den som rättesnöre och normgivare. framförde goda ord, och det är roligt att höra en sådan moderat företrädare för biståndspolitiken. Men det är svårt att förstå hur får ihop frågan om terrorismbekämpningen och att sänka biståndet med 9 miljarder när säger att det är ett bra bistånd som skapar trygghet, säkerhet och fred i världen och att biståndet på alla sätt är bra. Vi menar, i motsats till , att biståndsmedlen inte ska få användas just till militära ändamål. Skrivningarna i betänkandet i det avseendet är bara snudd på vad vi är nöjda med i . Vi förutspår att vi under kommande mandatperiod med förstärkt observans kommer att få följa frågan om vad bistånd ska innefatta. Alla möjliga krafter vill ta pengarna i anspråk. Det rör sig om ungefär 25 miljarder vackra pengar som inte får tas i anspråk för vad vackert som helst. En annan sak som förbigås lite lättvindigt i betänkandet är det som kallas för alternativ finansiering av millenniemålen. Alla inser att det behövs mer pengar för utveckling i världen, inte minst genom millenniemålsåtagandena. I och för sig har vi sett en uppmjukning i attityderna till det här när det numera är tillåtet att tala om olika finansiering för millenniemålen. Det finns till exempel skatt på flygplatsbiljetter, och det finns initiativ från bland annat om att söka nya former. Men den absolut mest givande frågan skulle vara en skatt på valutatransaktioner, den så kallade Tobinskatten. Den frågan är det fortfarande stopp för i . En mycket liten procentandel på utförda valutatransaktioner skulle ge stora summor till till exempel FN. Det kommer fortsättningsvis att bli en alltmer aktuell fråga. Jag har inte hört att någon har nämnt den i debatten. Ett annat område där också skulle vilja se en förstärkning och nysatsning är inom NGO-biståndet, särskilt inom det partinära verksamhetsområdet. Här finns verkligen det riktigt partnerskapsinriktade. Det är vänner som hjälper sina systerorganisationer på en mycket mer jämställd basis än vad som någonsin kan prägla rika stater gentemot fattiga stater. Dessutom har det partinära biståndet just den stora och utomordentligt viktiga uppgiften att sprida demokrati och bygga upp ideologiskt baserade partibildningar i sina mottagarländer. Här tillgodoses det demokratikrav som , ibland lite förvirrat, efterlyser på allra bästa och mest demokratiska sättet. I det sammanhanget tål att återigen påpekas att Sida, som jag annars gärna tar i försvar, inte har varit särskilt hjälpsamt eller tillmötesgående mot just dessa våra egna partiers tappra insamlingsorganisationer. Där har Sida visat för stor styvmoderlighet.