prot · GT0913 · 2005-10-12 00:00:00 — Jag är helt övertygad om att försörjningsmöjligheterna, inkomstmöjligheterna, jobbmöjligheterna för kvinnor skulle öka dramatiskt i om den offentliga sektorns verksamhet i större utsträckning drevs i privat regi. Den andra är medfinansieringssystemet som och hennes parti har varit med om att driva igenom. Det diskriminerar ju kvinnor. Och det diskriminerar äldre kvinnor mer än kanske någon annan grupp på arbetsmarknaden. Det är för mig en gåta hur någon kunde föreslå detta system, särskilt om man är intresserad av jämställdhetsfrågor. Kvinnor pliktar i medfinansieringssystemet. 83 () replik: gör ju en väldigt anmärkningsvärd miss i sin analys. Det gör inte bara utan även de andra borgerliga partierna som inte ser att kvinnor diskrimineras därför att de är kvinnor. Kvinnor diskrimineras i offentlig sektor. Kvinnor diskrimineras i privat sektor. Man diskrimineras därför att man är kvinna. Lösningen är inte att privatisera. Fråga de kvinnor som finns i Handels! Fråga de kvinnor som jobbar inom Hotell och restaurang! Det är inte lösningen. sade att man inte skulle behöva vara försörjd av andra. Det är i alla fall det jag har antecknat. Det kan man ju kontrollera i protokollet. En kvinnas rätt att inte vara försörjd av en man handlar om rätt till heltidsarbete och ett jämnare uttag av föräldraledighet. Inget av detta är uppenbarligen berett att göra någonting åt. 84 () replik: Rätt till heltid, om man tvångsvis säger att nu måste ni anställa människor på heltid och inte på deltid, innebär antagligen att ett antal personer blir arbetslösa. Är det bättre att vara arbetslös, vare sig man är man eller kvinna, än att ha ett halvtidsjobb? Det tycker inte vi. Vi skiljer oss på den punkten. Medfinansieringssystemet, som har varit med om att driva igenom, diskriminerar särskilt kvinnor eftersom kvinnor har en högre grad av frånvaro på grund av sjukdom och annat än till exempel yngre män. 85 (): Det kan vara lämpligt att vi fortsätter med det som partiledardebatten behandlade och talar om det som också och meningsutbyte handlade om, det vill säga hur det egentligen ser ut på den svenska arbetsmarknaden. Vi fick lära oss i partiledardebatten att inte är lämplig att ta över som ny chef för efter som har hamnat i riksbanksdirektionen. Frågan är om är lämplig som ny SCB-chef. Det ska ju vara en trogen socialdemokrat som får utnämningar i har vi lärt oss. Då kan vi ha lite lektion med . 304 000 människor är öppet arbetslösa. 109 000 människor är officiellt i arbetsmarknadsåtgärder. 43 000 är arbetssökande, men är i studier, något som internationellt definieras som arbetslösa men som vi i plockar undan från den officiella statistiken. 268 000 människor är undersysselsatta. De vill jobba mer men får inte det. Det är 724 000 människor, av arbetskraften. Sedan kan man lägga till, för att belysa utanförskapet, de 650 000 människor som är långtidssjukskrivna, , eller förtidspensionerade. Då kommer man upp i siffror på drygt 1,4 miljoner människor. Självklart är inte alla de anställbara. Många av dem är inte heller i sådant skick att de kan få ett arbete. Men många kan det med rehabiliteringsinsatser. Vi kan titta på utvecklingen på ett annat sätt, mätt i helårsekvivalenter, som det heter på statistikspråk. Hur många lever på sociala ersättningar, socialbidrag, sjukpenning, förtidspension, a-kassa etcetera? Det är 1,1 miljoner människor. 1,1 miljoner människor omräknat i helårstal lever på sociala ersättningar. Det är nästan lika mycket som under den värsta ekonomiska krisen . Skillnaden är att den öppna arbetslösheten är något lägre. I stället är många fler sjukskrivna eller lever på annat sätt på sociala ersättningar. Vi kan titta på olyckstalet, som vi kristdemokrater kallar det, alltså den totala kostnaden vi har för a-kassa, sjukpenning och förtidspensionering. 110 miljarder, , kostade det när du och ditt parti tog över. kostar det staten 190 miljarder en dramatisk ökning. Vi kan titta på antalet arbetade timmar, som har sjunkit, särskilt om man sätter dem i relation till befolkningen. Allt färre timmar arbetas i relation till befolkningen. Och det är kanske den allvarligaste siffran av alla, därför att den avslöjar kraften i vår ekonomi när det gäller att skapa resurser för vård och omsorg, för pensioner och liknande saker. Färre arbetade timmar per invånare i , med Socialdemokraterna vid makten, är beviset för det kapitala misslyckande som och hans socialdemokratiska vänner är ansvariga för. Det finns två linjer att diskutera för att komma ifrån den här utvecklingen. Det finns två tydliga linjer i svensk politik . Den ena är bidragslinjen. Det är att slå vakt om varje bidragskrona och gärna höja beloppet, särskilt för dem som tjänar mycket och blir sjuka. De ska få högre bidrag. Där lägger vi pengarna enligt Socialdemokraterna, . Vi satsar på plusjobb som låter jättetrevligt, jättebra. Men det är tillfälliga jobb som får subventioner. per dag lägger vi på att subventionera ett så kallat plusjobb ute i kommunerna. Det är självklart att kommunerna kommer att ta emot de pengarna och försöka ordna jobb för dem. Men det innebär att man får arbetskraften helt gratis. , som leds av en icke socialdemokratisk partiideolog som generaldirektör, en oberoende tjänsteman, har räknat ut att för varje plusjobb försvinner ett halvt vanligt, ordinärt jobb. När och hans kommunpolitiska vänner anställer två stycken på plusjobb försvinner ett ordinarie jobb från kommunerna. De här plusjobben är tillfälliga. De råkar av en konstig anledning räcka bara över valet. Sedan ska de försvinna. Det är ingen långsiktighet i de här jobben. Mot bidragslinjen, mot bidragspolitiken, står arbetslinjen. Det är den vi kristdemokrater tillsammans med , och försöker lägga fram förslag om. Förbättra småföretagsklimatet, mindre regelkrångel, slopa medfinansieringen som tog upp. Den gör att inte minst många småföretag tvekar och inte vågar anställa människor, särskilt inte sådana som har en sjukdomshistoria. Och som visade på slår den särskilt hårt mot äldre kvinnor. Vi sänker skatter för nyanställningar, för att få fram mer riskkapital till småföretag och vi sänker inkomstskatten för låg- och medelinkomsttagare, vilket gör att det blir fler i jobb. Vi vill också ha en effektivare arbetsmarknadspolitik som är mycket bättre när det gäller att matcha människor mellan de arbetsplatser och de resurser som finns. Här finns det positiva exempel i omvärlden. Jag har själv tagit upp . var med på ett studiebesök där, men han verkar inte ha lärt och förstått någonting av de positiva exempel som finns i många olika länder. Det är bra att värna om alla bidrag och höja dem, men det kommer alltid surt efter om man bara satsar på det. Mot detta står alliansens arbetslinje. Frågan är: Varför väljer bidragslinjen framför arbetslinjen? 86 () replik: Det var ju en sifferexercis, men jag tror inte att jag aspirerar på något statistikjobb. Men Attefall skulle kanske göra det. Han är tydligen duktig på statistik. Det var många siffror. Men bland alla siffror tror jag att han glömde bort en viktig siffra. Det skulle kanske vara intressant för kammarens ledamöter att få reda på hur många sysselsatta det finns i förhållande till 1994 eller till . Det talade om var antalet arbetade timmar i förhållande till befolkningen som vi vet har ökat ganska kraftigt i vårt land. Kan tala om ifall det är fler eller färre sysselsatta än det var ? 87 () replik: Problemet för mig när det gäller statliga jobb är att jag har fel partifärg. Däremot tror jag att jag i vissa fall kan statistiken bättre än vad kunde i partiledardebatten och kanske också bättre än . Det som är intressant är att det är färre öppet arbetslösa än under den värsta ekonomiska krisen efter kriget . Men man har flyttat människor från arbetslöshet till sjukskrivningar och förtidspensioneringar. Den totala kostnaden har stigit år , från 110 miljarder till . Antalet arbetade timmar har minskat. Man är sysselsatt om man har ett jobb, även om man är borta från jobbet på grund av exempelvis sjukskrivning. Men det som säger någonting om ekonomins styrka och kraft är antalet verkligt arbetade timmar, och den utvecklingen går åt fel håll med Socialdemokraterna vid makten. Det bekymrar mig och det borde bekymra . 88 () replik: Jag fick inget svar, och det kanske jag inte hade förväntat mig heller. Men även om man är kristdemokrat skulle man säkert kunna bli statistiker. Det är en vanlig retorik från de borgerliga partierna att det är partifärgen som avgör vilken tjänst man får i statlig verksamhet. Det är intressant att jag inte får svar på frågan hur många det är som är sysselsatta i förhållande till . Men försök att anstränga dig en gång till, : Är det fler eller färre som är sysselsatta än vad det var ? När du ändå har räknat upp alla andra siffror borde du väl ändå kunna tala om det också. Jag tror att det är många här som skulle vilja höra vilka siffror som gäller, för dem har du väl också läst på när du har läst på alla andra siffror. 89 () replik: Jag försökte svara på det, men jag kanske använde uttrycket färre öppet arbetslösa. Det är korrekt att det är fler sysselsatta, men som jag också sade är det så att dit räknas även de som är frånvarande från arbetet. Ser man den reella utvecklingen av antalet arbetade timmar är det färre nu än det var när Socialdemokraterna tog över makten. I relation till befolkningen jobbar vi mindre och mindre. Fler lever på sociala bidrag och sjukersättning och är förtidspensionerade. Från samhällsekonomisk synpunkt är det ointressant varför man är borta från arbetsmarknaden. Det intressanta är det totala kostnaden och det totala antalet arbetade timmar. Där går siffrorna åt fel håll, . 90 (): När jag anmälde mig till den allmänpolitiska debatten satte jag rubriken i arbetslivet på det som jag ville prata om. Det gjorde jag med anledning av den aktuella debatt som har förts i medierna . Man har bland annat pratat om som har hand om tunnelbanan här i . har sparkat en fackordförande som arbetsgivaren menar har varit illojal mot företaget. Han har bland annat påtalat allvarliga brister i säkerheten. Vi har hört om chefsläkare på som har skrivit på ett tysthetsavtal. Det förbinder dem att säga och tycka samma sak som ledningen. Annars kan de få sparken. Vi har hört om kommunalchefen i som i ett tv-inslag kritiserade äldreomsorgen i kommunen, och för detta fick han en skriftlig varning. Alla dessa frågor handlar om yttrandefrihet kopplad till arbetslivet. Men det är ju frågor som rör hela vår demokrati. Det gäller mänskliga rättigheter och sådana viktiga grundlagsfrågor som yttrandefrihet, meddelarfrihet och rätt till fri debatt. Grunden i det demokratiska systemet är att vi har en lagstiftning som garanterar yttrandefrihet och meddelarskydd. Den lagstiftning som vi har täcker in offentliga, men inte privata arbetsplatser. Vi i har drivit att man måste utvidga meddelarfriheten och yttrandefriheten till att även gälla privata arbetsplatser. Även företag måste ju ses som en del av det demokratiska samhället. Men situationen i den offentliga sektorn visar att det inte räcker med bara lagstiftning, utan det är även andra mekanismer som avgör hur demokratin ser ut på våra arbetsplatser. Det handlar alltså om tillämpningen. SCB gör regelbundet undersökningar bland befolkningen där man till exempel frågar svenska medborgare hur de upplever att de har makt och inflytande i sitt arbete. upplevde människor i vårt land ett mycket större inflytande i arbetslivet. De hade mer att säga till om när det gällde arbetstid, planering och så vidare. Men kom det ett trendbrott i samband med att det blev hög arbetslöshet och stora neddragningar i offentlig sektor. Efter detta visar SCB:s undersökningar att människor upplever minskad kontroll över viktiga saker i arbetslivet såsom arbetstider, arbetsplanering och så vidare. Dessutom tillkommer detta med yttrandefrihet och tryggheten att kunna säga ifrån på jobbet. Här finns det kopplingar till anställningsformerna. Har man inte en trygg anställning är det svårare att kritisera arbetsgivaren för allvarliga arbetsmiljöproblem eller vad det nu kan vara. Vi vet att det finns ett samband mellan viljan att uttrycka sig, yttrandefrihet och otrygga anställningar. Vi får tystare arbetsplatser, och vi vet att det är kvinnor som har de otrygga jobben. Och inte nog med det. Det visar sig också som ett brev på posten att otrygga anställningar leder till tysta arbetsplatser och till sjukskrivningar och ökad ohälsa. Människor mår inte bra när de känner att de inte har makt, inflytande och kontroll på sin arbetsplats. För att ytterligare illustrera allvaret i detta kan man också se på hur det ser ut i medievärlden. har slagit larm om hur det ser ut i mediebranschen, inte minst inom publicservice där arbetsgivaren har satt i system att korttidsanställa journalister. Många i journalistkåren står i ett mycket starkt beroendeförhållande till sin arbetsgivare. ställer då den logiska frågan: Vad har det här för betydelse för den fria debatten? Självklart har medierapporteringen och därmed hela det demokratiska samtalet påverkats av att vi har en journalistkår som har en stark lojalitet gentemot sin arbetsgivare och som inte får sticka ut, utan de måste se till att de får sin anställning förlängd. Det finns alltså en rad olika perspektiv på detta med att det finns stora brister i demokratin ute i arbetslivet, och det rör hjärtat i vårt demokratiska samhälle. Det här är frågor som riksdag och regering både måste ta på stort allvar och göra någonting åt. Under det här riksdagsåret, som har påbörjats, kommer vi att få ta ställning till förslag om att lagstiftningen ska utvidgas till att yttrandefrihet och meddelarfrihet ska gälla även på privata arbetsplatser. Vi kommer att få ta ställning till förslag om att stärka anställningstryggheten, som har direkt påverkan på demokratin. Vi kommer att få ta ställning till förslag om att offentliga arbetsgivare måste få bättre kunskap om de rättigheter som de anställda i offentlig sektor faktiskt har genom lag. Från sida menar vi att det dessutom är dags att ta ett större grepp och faktiskt gå in och titta på hur arbetslivsdemokratifrågan ser ut på svensk arbetsmarknad. Under kommande riksdagsår har vi alltså möjlighet att ta ställning till en rad konkreta förslag som stärker yttrandefriheten och meddelarfriheten och därmed demokratin. Det hoppas jag att samtliga partier i den här kammaren på olika sätt kommer att bidra till. 91 (m) replik: avslutade sitt inlägg med att tala om ett antal propositioner som kommer från regeringen på det här området. Det är ju roligt att det finns några propositioner som kommer inom arbetsmarknadspolitikens område, för när man i samband med öppnande läste motionsförteckningen blev man förskräckt över, med tanke på att vi har drygt en miljon människor arbetslösa, hur extremt mager propositionsförteckningen var. Den illustrerade ett nästintill ointresse eller, för jag tror att viljan finns, oförmåga, återigen, från vänsterkartellen att presentera någonting för denna kammare som kan göra att utanförskapet för hundratusentals människor kan brytas. Det är intressant att det kommer något från regeringen, men det kommer alldeles för lite och förmodligen alldeles felaktiga saker. 92 () replik: Jag kanske ska börja med att påminna om att arbetsmarknadsutskottet inte arbetar med att direkt skapa arbeten. Vår uppgift är ju att matcha arbetssökande och arbetsgivare. Det är den ekonomiska politiken som är grundbulten i sysselsättningspolitiken, och där finns det ju en rad förslag. Sedan är det självklart att arbetsmarknadspolitiken understöder en positiv utveckling. När det gäller de frågor som jag räknade upp hade jag hoppats att alla skulle kunna vara propositioner. Några är propositioner och andra är partimotioner, men samtliga frågor kommer upp till behandling i denna kammare. 93 (m) replik: Då är det alltså ännu färre propositioner än vad som antyddes. Det är helt riktigt, som säger, att arbetsmarknadspolitiken bara är en del av helheten. Vi moderater och alliansen presenterar i våra partimotioner att det är den generella ekonomiska politiken, vilja till företagsamhet och så vidare, som är avgörande. Men så neddefinierad är väl ändå inte arbetsmarknadspolitikens roll i matchningen på arbetsförmedlingarna att man nu ska ta det till intäkt och som argument för att man inte kommer med några propositioner. Det avslöjar vänsterkartellens brutala brist på förmåga att ge hopp till de människor som står utanför arbetsmarknaden. 94 () replik: Jag tyckte att det var på sin plats att påminna Högmark om skillnaden mellan arbetsmarknadspolitik och ekonomisk politik, för de sammanblandas. När det sedan gäller de olika politiska kraven som drivs till exempel inom arbetsrättens område har partierna på vänsterkanten en lång rad med förslag om att stärka arbetsrätten. Där står den borgerliga alliansen ganska tomhänt. 95 (): Jag läste en liten skrift som jag fick från om deras arbete i , tror jag att det var. Här räddar vi liv, ett efter ett. Det är alltså inte någonting kollektivt. Det är ett liv efter ett som man räddar. Samma intresse och infallsvinkel borde vi ha när det gäller arbetsmarknaden, att här ger vi människor jobb, ett efter ett. Det går inte med kollektiva lösningar i de här sammanhangen. Det är det som jag upplever att och hans socialdemokratiska vänner inte riktigt har uppfattat. Det är enskilda människor som ska ha jobb, ett efter ett. Vi måste sätta människorna före systemen. Det är jag, det är du, det är han och hon som ska ha jobb hos arbetsgivare som också representeras av enskilda människor. Det finns modeller. Vaggerydsmodellen är en, för att återgå till samma del av som talade om . Men den modellen finns också anpassad till , och några andra ställen. Där går man från arbetsförmedlingens sida ut och dammsuger företag och förvaltningar efter jobb. Man uppmuntrar och stöder arbetsgivare. Man diskuterar om det finns några möjligheter, hur man ska kunna få fler i jobb. Och det ger fler arbetstillfällen. Arbetsgivare kommer underfund med att kanske finns det något mer jobb som man kan anställa någon för. Man upptäcker att det finns fler människor man kan anställa. Det här är väldigt viktigt. Jag tror att ett sätt att få det att bli ännu bättre är att konkurrensutsätta arbetsförmedlingarna så att de kan nischa sig mot olika delar av arbetsmarknaden. Till exempel skulle arbetslösa akademiker, som dagens arbetsförmedlare inte har så mycket kunskaper om, kunna få hjälp av akademikerförmedlingar. En annan fråga som är väldigt viktig är fler i rehabilitering. Det är många människor som står utanför arbetsmarknaden som skulle kunna göra ett jobb men som inte får göra det, för de får inte rehabilitering. Där vill inte heller Socialdemokraterna öppna för alla de projekt som har förekommit med Frisam, Finsam och Socsam, som har haft olika samverkansmodeller för att människor ska komma tillbaka i jobb efter långtidsarbetslöshet, sjukskrivningar och annan frånvaro från jobben. Det är fler människor i jobb som är det viktigaste. Det är tryggheten i att ha ett jobb som är det viktiga. Vi måste lösa problemen med passivt bidragsberoende på många fler sätt. Det ska inte finnas några syndabockar, utan alla ska vara delaktiga i samhället. Ett sätt att använda människors resurser på ett mycket bättre sätt är att uppmuntra, tillåta, bygga under det sociala företagandet. I det sociala företagandet ges människor som står långt ifrån arbetsmarknaden möjligheter att komma tillbaka. Det kan vara långtidssjukskrivna, frigivna från kriminalvården. De ges möjlighet till eget arbete, egen försörjning och framför allt till självkänsla. Det är människor som har möjligheter att komma tillbaka och bidra i stället för att belasta samhället med stora kostnader. Jag träffade för någon vecka sedan en kvinna som hade varit heroinmissbrukare. jobbade hon som utbildningsledare på arbetskooperativet . Hon hade definitivt inte bidragit till någon framtid i det här samhället om hon hade fortsatt med sitt negativa beteende. Men hon fick stödet. Hon fick möjligheten. Hon fick våga. Någon trodde på henne. För att göra det sociala företagandet till en verklig andel av det svenska samhället behövs en översyn av lagen om offentlig upphandling. Det behövs bättre stöd till information om kooperativa och allmännyttiga företag. Det behövs bättre lånemöjligheter. Det behövs långsiktighet i beslutsfattandet. Och det behövs att sociala kriterier används i upphandlingen av olika former av rehabilitering och andra tjänster i de alldeles vanliga upphandlingar som kommuner och landsting gör. Sådana här frågor, fru talman, kommer att arbeta vidare för. Det är oerhört viktigt för att vi ska få ett samhälle som är varmt, grönt, arbetsamt och företagsamt. Det är så vi kan utveckla . 96 (): , , är det sedan vi socialdemokrater initierade en särskild debatt i kammaren. Det var lite ovanligt, för att inte säga unikt, eftersom vi sitter i regeringsställning. Men frågan som debatten handlade om var desto viktigare. Den handlade om att svenska kollektivavtal ska gälla i och om kampen för att få dem till stånd. har högerpaktens främste förespråkare ömsat skinn . Bakom denne kollektivavtalens och arbetsrättens före detta vän kan vi nu börja skönja en ny fasad, nämligen att man vill sänka ersättningen i a-kassan, höja egenavgiften för löntagarna och införa avancerade kontroller av hur många arbeten de arbetslösa ska söka . Själv tillhör jag ett parti vars partiledare tillika statsminister sade följande i sin regeringsförklaring för en månad sedan: Strukturomvandlingen på arbetsmarknaden kommer att fortsätta. Fler kommer att behöva gå från ett jobb till ett annat. Den omställningen måste bli lättare för människor inte svårare. Under nästa mandatperiod kommer en socialdemokratisk regering dessutom att kraftigt förbättra arbetslöshetsförsäkringen. Vi höjer taket i försäkringen så att betydligt fler omfattas av den och verkligen får ut av sin före detta lön vid eventuell arbetslöshet. Detta är generell välfärdspolitik. Vi vill dessutom att de svenska kollektivavtalen, det vill säga den svenska modellen, ska fortsätta att gälla oavsett vad någon lösmynt EU-kommissionär säger om det så kallade Vaxholmsfallet, som ska behandlas i . Vi socialdemokrater vill också att arbetsrätten ska utvecklas så att tryggheten ökar för dem som är gravida eller föräldralediga. Rätten till heltid ska lagstiftas och företagshälsovården förbättras. I den budgetdebatt som kommer att hållas här i kammaren ska vi ta ställning till utgiftsområdena 13 och 14, som handlar om arbetsmarknaden och arbetslivet. Statistiken från Ams visade att antalet arbetslösa var ca 238 000. Det är praktiskt taget 238 000 personer för mycket. Även om det inte är realistiskt att vi ska komma ned i obefintlig arbetslöshet måste det vara en målsättning , det vill säga full sysselsättning. Sedan får och anhängare av den så kallade jämviktsarbetslösheten säga vad de vill. De som drabbas av arbetslöshet vet att arbetslösheten bryter ned. Alla som vill och kan arbeta ska kunna få ett jobb. Vårt allt annat överskuggande mål är att bekämpa arbetslösheten. I den kommande budgetdebatten kan vi också ta ställning till ett massivt sysselsättningspaket som kommer att ge 55 000 personer jobb arbete och praktik i såväl privat som offentlig sektor. Där ingår bland annat 20 000 plusjobb för att höja kvaliteten i offentlig sektor, där det finns många sysslor som inte utförs. går många människor utan arbete. Det är ett slöseri med såväl mänskliga som ekonomiska resurser. Plusjobben innebär att , som arbetat som vårdbiträde inom och har varit med och betalat av alla besparingar som gjorts inom den offentliga sektorn, äntligen kan ta med sig några av sina pensionärer på en liten promenad i höstsolen. Plusjobben innebär också att 80-årige , som inte varit med i affären och handlat , kan få följa med och välja i charken vilket pålägg, skinka, korv eller leverpastej, som han vill ha.