prot · GS09131 · 2005-06-01 00:00:00 — Det gäller alla delar som är aktiva regeringen och att det har varit ett visst trevande för att hitta formerna under det dryga decennium som har varit medlem i Europeiska unionen. Vi fastslår de principer som vi har fastslagit när det gäller hur regeringen ska lyssna till tungt vägande ord om EU-politiken. Här har nämnts den parallellitet som finns mellan det som och har kritiserat regeringen för, nämligen att man inte drev linje vad gällde det som kallades för en EU-president och att man nu inte tillräckligt tydligt har drivit linje vad gäller vapenembargot mot . Jag återupprepar att det inte går att ha två positioner . Regeringen ska driva den linje som är fastlagd i . Jag vill fästa kammarens och eventuella protokolläsares uppmärksamhet på den fråga som jag ställde till statsminister i KU:s utfrågning den finns på s. 228 i bil. B 13 till KU:s betänkande rörande just parallelliteten mellan dessa två fall. Jag frågade hur det kom sig att det som sammanlänkade de här båda fallen var att Socialdemokraterna hade en uppfattning och övriga partier en annan. sade att det är det som är kriteriet på att situationen ska inträffa. Med andra ord: När majoritet går Socialdemokraterna emot är det inte lika viktigt att driva linje i EU. Det är en av grunderna till att vi nu riktar kritik. 115 (): I detta ärende granskar vi ju om utrikesminister har uppfyllt informations- och samrådsplikten med avseende på hållning i fråga om ny kommissionsordförande. Den grundläggande bestämmelsen om samråd inom ramen för det europeiska samarbetet återfinns i regeringsformen 10 kap. 6 §. Också i riksdagsordningen 10 kap. 5 § behandlas närmare de skyldigheter regeringen har att underrätta och rådgöra med . Regeringen ska underrätta om frågor som avses bli behandlade i . Regeringen ska också rådgöra med nämnden om hur förhandlingar i rådet ska föras inför beslut som regeringen bedömer som betydelsefulla och i andra frågor som nämnden bestämmer. Den aktuella anmälan rör vilka kriterier regeringen hade beträffande valet av kommissionsordförande. Nominering av kommissionsordförande behandlas på stats- och regeringschefsnivå. Regeringen har ingen skyldighet enligt riksdagsordningen att samråda med inför möten med eller under regeringskonferensen. En praxis har dock utarbetats med ett samrådsförfarande, och ägde samråd med rum i den aktuella frågan. Den praxis som utvecklats fullföljdes alltså. Information och samråd kan ske på olika sätt. ledamöter har möjlighet att genom frågor, både skriftliga och muntliga, informera sig om läget i aktuella frågor. Interpellation är ett annat sätt. I det aktuella fallet ställdes en skriftlig fråga, som statsministern lämnade ett svar på , om just syn på kriterierna kring nomineringen. Informella kontakter och konsultationer med ledande företrädare för samtliga riksdagspartier genomfördes också mellan den 14 och . Frågor, interpellationer och informella kontakter får givetvis inte ersätta de formella samråd som ska ske enligt regeringsformen eller riksdagsordningen eller som utvecklats genom praxis, vilka vi alla tycker är helt korrekta. Men det bör också finnas något med substans att samråda kring, och samrådet bör ske med det statsråd som har att hantera frågan. Det är viktigt med en bred förankring kring de frågor som behandlas inom unionen. För att få legitimitet för både det arbete som utförs och de beslut som fattas inom den europeiska gemenskapen är information och samråd grundläggande. Här finns inga delade meningar. För att man ska kunna vara delaktig i processen är det också viktigt med diskussion och information i ett så tidigt skede som möjligt. Inte heller här råder vad jag ser några delade meningar. uppgift är att granska varje anmälan ur konstitutionell synvinkel. Utskottets majoritet betonar vikten av samråd men kan inte se att något konstitutionellt fel är begånget och finner således ingen anledning att rikta någon form av kritik mot utrikesminister . 116 () replik: Den springande punkten är ju när samrådet skedde. begärde partierna i att man skulle ha ett samråd i frågan om kriterierna. Det är ju sådant man kan fastställa . Man behöver inte vänta tills de aktuella kandidaterna finns på plats, för som var och en kan inse kan detta ske ganska tätt inpå ett toppmöte. Och så väljer man att inte diskutera detta förrän dagen innan. Det kan väl ändå inte vara rimligt, fru talman, att ha det som kriterium för om man ska samråda. Det hade varit klokt att göra detta efter det att partierna begärt det. Då kunde man ha haft den här diskussionen, och då hade vi sluppit denna KU-anmälan. 117 () replik: I reservationen skriver man att det borde gått att göra. Självklart finns det önskemål, viljeinriktningar och viljeyttringar om att man borde ha gjort saker och ting tidigare, men det måste ju också finnas något av substans att samråda kring. Statsministern talar i frågesvaret ganska brett om kriterierna. Jag tror att detta är den springande punkten här: Vad fanns det att samråda kring? är ju inte ensamt i den här frågan. Det är nog ganska svårt att gå ut och låsa sig i väldigt strikta kriterier. Vill vi ha ett samrådsförfarande tidigare och på ett annat sätt måste vi gå in och ändra i grundlagen. Om vi vill göra denna praxis till något reglerat får vi göra en grundlagsförändring. 118 () replik: Men poängen är ju att det handlade om att diskutera kriterierna. Det kan man göra långt i förväg. Det här innehöll framför allt en mycket viktig principiell fråga, nämligen frågan om detta skulle återspegla till exempel en majoritet i en fråga som man alls inte behöver vänta med att diskutera till dagen före toppmötet. Sedan kan jag hålla med om att man inte behöver lägga fast kriterierna, men nämnden ska naturligtvis diskutera detta. Det är en alldeles central fråga vilka kriterier ska ha för att stödja en ordförande i . Det är naturligtvis rimligt att har synpunkter på detta . Sedan kan namnen komma upp sent, vilket kan vara naturligt när det handlar om namn. Det var dock inte det frågan gällde, utan den gällde kriterierna. Man behöver inte låsa fast kriterierna. Man kan överväga om man ska göra det, men det ligger inte i sakens natur att man måste låsa fast dem. Att diskutera dem i lugn och ro och är dock viktigt. 119 () replik: Är det också rimligt att diskutera den sakfråga det gäller med det ansvariga statsrådet i stället för ett annat statsråd? Den frågan tycker jag också att man kan ställa sig. De statsråd som kommer till har ju sina sakfrågor på dagordningen. Man ställde en fråga, och ordföranden i sade att det var okej att ställa frågan men att man kanske inte kunde förvänta sig ett svar. Det är också skillnad på en diskussion och ett samråd, och det är samrådet vi har att prata om. En diskussion kan man föra genom exempelvis en interpellation. Man har möjlighet att interpellera exempelvis statsministern och ta en diskussion om de här kriterierna. Om det sedan är lämpligt att ta detta i öppen form eller i mer sluten form som kan man också diskutera. 120 (): Låt mig börja med en reflexion kring samråd om ordförandeskapet i kommissionen. säger att man kan diskutera huruvida det skulle återspegla majoritetsförhållandena i parlamentet. Man kan också diskutera huruvida det ska återspegla majoritetsförhållandena i rådet. De kan ju faktiskt vara olika. Det är inte självklart att kommissionsordföranden ska ha majoritet i parlamentet, utan man kan ha en annan syn på den saken. Min del i detta är snarare och den faktiska händelseutvecklingen beträffande vapenembargot mot . Där har det sagts att regeringen inte med kraft har drivit ståndpunkt; det var den moderata formuleringen. har uppfattningen att regeringen har drivit en egen uppfattning och kd att regeringen har suttit med armarna i kors inför den här utvecklingen. Ansvaret vilar tungt på för den faktiska händelseutvecklingen, säger man. Frågan är om inte ansvaret vilar ganska tungt också på , som ju möjliggjorde den svenska ståndpunkten och gjorde att det fanns majoritet i , i varje fall bland partier, för denna ståndpunkt. Vore det inte intressant, , att fundera på varför körde över sina partivänner i och sade: Okej, vi veterar inte den här frågan vid ? Då kommer man dock över på ett faktiskt beslutsfattande. Granskningen här är ju mer inriktad på ett teoretiskt resonemang om hur man i ett förhandlingsskede kan förfara i förhållande till vad som har sagts i . Den intressanta frågan till och andra är alltså: Varför körde över sina partivänner och majoriteten i ? Det var ju han som möjliggjorde den agerande om den ville ha majoritet för sin ståndpunkt. Det vore intressant att få svar på frågan varför gjorde som han gjorde och dessutom sedan försvarade det, bland annat med att det mer låg i linje med svenska intressen att inte säga nej och vetera den här frågan i . 121 () replik: Den här frågan har ju funnits i lite olika stadier. Det första stadiet var när det beslöts i EU-kretsen att det skulle ske en översyn av EU:s vapenembargo mot . Detta beslut togs på initiativ av . Då fanns naturligtvis möjlighet för regeringen att sätta klackarna i backen och säga: Nej, vi vill inte ha en översyn av vapenembargot mot . Trots det gjorde regeringen inte det utan lät processen sätta i gång. har det vid flera olika tillfällen i funnits en tydlig opinion, sammanfattad av mötesordföranden. , och har det funnits en tydlig majoritet mot att vapenembargot mot skulle hävas. Trots det har den socialdemokratiska regeringen inte drivit den ståndpunkten i EU-kretsen utan faktiskt passivt låtit skeendet fortgå. Majoriteten försvarar sig med att regeringen inte har gjort någonting som står i strid med inriktning. Det tycker jag i och för sig att man kan tveka om, men poängen med de regler vi har och som vi har varit överens om är att det inte räcker att regeringen inte gör något som inte står i strid med det som har sagt, utan rekommendationer och synpunkter ska aktivt drivas av den regering som sitter. Det är det svårt att komma ifrån att regeringen faktiskt inte har gjort i det här fallet. har exempelvis utrikesministern sagt att har en ståndpunkt och regeringen har en annan och framfört det budskapet till EU-kretsen. Det är klart att med en sådan politik är det svårt att få genomslag för den svenska uppfattningen och för den uppfattning som har slagit fast. 122 () replik: Hur vet och hans kolleger i den möjliga majoriteten på den här punkten att regeringen inte har drivit den här frågan? Hur vet man det? Att man inte nådde ända fram och inte lyckades är ju inte kriteriet för huruvida man har drivit frågan eller ej. Det är det intressanta. Hur vet man det? Ett av problemen är ju att de här förhandlingarna inte är offentliga, vilket den nya konstitutionen medger visserligen gäller det inte lagstiftning men den medger ändå bättre möjligheter. Hur vet man det ens? Den intressanta frågan är väl inte vad som hände till en början. Det vi granskar är ju beslut om fullföljandet. Varför körde över i ? Det tycker jag är den intressanta frågan. Det är ett faktiskt beslutsfattande som vi då diskuterar, inte teoretiska resonemang om huruvida man agerat med kraft eller med armarna i kors eller har drivit en egen uppfattning. Varför körde över och de övriga i i den här frågan och bestämde tillsammans med att inte skulle vetera frågan, som det heter på EU-språk. 123 () replik: Frågan om vad gjorde vid olika tillfällen bör ställas till . Den kan faktiskt inte jag svara på. Men rent allmänt kan man säga att det här har varit en process i flera olika stadier. Det var en förberedelseprocess. Det var en process när de här diskussionerna pågick, och det fanns ett kritiskt skede. Det intressanta är att man inte bara kan göra som gör, gå in i det kritiska skedet och diskutera det, utan det har ju varit ett förlopp . Där menar jag att det är uppenbart att regeringen inte har drivit den ståndpunkten så aktivt som regeringen borde ha gjort. frågar hur vi vet det. Vi kan lyssna på vad utrikesministern själv säger i ett interpellationssvar , när tidigare vid ett flertal tillfällen hade sagt att vapenembargot inte skulle hävas: Frågan har väckts, och den måste beredas. EU har inte tagit ställning. har inte tagit ställning för sin del. Jag har inte tagit ställning. Frågan måste naturligtvis utredas, diskuteras och därigenom beredas för att leda till ett ställningstagande. Detta säger utrikesministern när redan har tagit ställning för att vapenembargot inte ska hävas. Då säger utrikesministern i en interpellationsdebatt att inte har tagit ställning. hade tagit ställning . Utifrån detta enkla interpellationssvar tycker jag att man kan säga att regeringen åtminstone inte med kraft har drivit ståndpunkten att vapenembargot mot inte skulle hävas. 124 () replik: Vi får konstatera att anser att regeringen inte med kraft har drivit detta. Han vet inte utan han anser med hänsyn till omständigheterna att det förhåller sig på det sättet. Det är klart att det inte är någonting som jag kan ändra på. Sedan har man i alliansen inte tagit reda på varför intog en annan ståndpunkt än de andra tre borgerliga partierna i den här frågan. Jag noterar bara att det har man inte gjort. Jag har respekt för att inte har frågat . I så fall skulle han ju ha kunnat redovisa en ståndpunkt här. Förhållandet mellan regeringen och är dock något mer nyanserad än vad försöker ge sken av. Det är faktiskt så att inte kan binda regeringen vid en ståndpunkt. Det är ett samråd mellan regeringen och , och regeringen har med konstitutionellt ansvar möjligheter att i en förhandlingsprocess inta en annan ståndpunkt. Det var precis det man gjorde i det här sammanhanget tillsammans med och hans parti. Därför är den diskussionen den mest intressanta i det avseendet, varför valde att köra över egentligen. Får jag också säga, fru talman, att mycket av den här diskussionen också visar på problemet med låsta mandat i en förhandlingssituation. Om regeringen är till bunden av vad har sagt kan man ju faxa ned det papperet till för att meddela den svenska ståndpunkten. Hela EU-systemet är ju ett förhandlingssystem. Det tycker jag till och med att och andra borde ta till sig. 125 () replik: erfarenhet av debatter tillsammans med har lärt mig att han är expert på att tala om annat. Jag hävdar att beslut gäller fram tills har fattat ett nytt beslut i samma ämne. Jag har bara en enda enkel fråga till . Avser vår granskning relationen mellan regering och eller avser vår granskning informella kontakter mellan och ? 126 () replik: Det vore förvisso intressant att granska det senare avsnittet, kontakterna mellan och . Då skulle vi möjligen få ytterligare några argument på bordet i den här frågan. Jag håller med om att man ibland måste tala om hela frågan, inte bara det som motdebattören tycker är den intressanta biten. Jag har naturligtvis vidgat debatten . Det är uppenbart att har lärt sig åtminstone den debattaspekten. Men sade att beslut gäller till dess att har fattat ett annat beslut. Det är alldeles korrekt. Men var ju överkörd utanför beslutsfattandet. Det är det som möjligen skulle vara en ännu intressantare granskningsaspekt. Det intressanta är ju inte att talade med enbart. Han hade ju kunnat tala med i stället eller med också eller med ytterligare partier. Men det blev ju en betryggande majoritet i kammaren genom samtalet till . Det är väl det faktiska resultatet som är den intressanta frågan och inte bara processen. 127 () replik: Jag har bara en kommentar. Den intressanta frågan är granskningen av regeringen och inte granskningen av och relationen till . 128 () replik: Men tillhör faktiskt också regeringen. 129 () replik: Jag blir faktiskt något häpen över att vice ordföranden väljer att smita från debattens själva kärna. Det är ju fråga om hur regeringen ska uppfylla sina förpliktelser mot . Det finns två versioner. En är, som majoriteten säger, att man inte har avvikit från dessa ståndpunkter och en annan, det vi reservanter säger, är att man med kraft ska driva den i fastlagda svenska linjen. Det är här själva principfrågan ligger. Att sedan statsministern efter att man har misslyckats med att driva den svenska linjen hamnar i en tvångssituation och ringer till har inte med den här saken att göra. Den situationen borde egentligen inte ha uppstått om man drivit frågan ordentligt. I efterklokhetens namn, när man senare sett vad som har hänt, kan man väl säga att det hade varit ganska goda möjligheter för att driva den här linjen med större kraft än som gjordes. Men det omfattar inte den här granskningen. Tillbaka till själva frågan. Regeringen skall väl ändå med kraft driva den av fastställda svenska linjen. Det måste vi väl ändå vara överens om. 130 () replik: Om med kraft driva ska vara ett konstitutionellt uttryck har vi många möjligheter till granskning . Det är ju fråga om en bedömning i alla dess avseenden. Jag har ingen annan mening än att regeringen ska driva uppfattning. Frågan är naturligtvis om hade fattat beslut om att skulle vetera frågan. Det var den beslutssituationen som regeringen hamnade i i slutförhandlingarna. fattat beslut om att skulle säga nej vetera? Jag är lite besviken på medverkan i den här frågan. Jag trodde att vi nu fick en expert på moderat politik på arenan och att vi kunde få reda på varför körde över sina partikamrater och andra i . Jag ställer den frågan igen. Man ska inte ge upp så lätt har jag lärt mig på utfrågningar. Man får upprepa frågan gång på gång. 131 () replik: Jag konstaterar att vi tydligen ändå är överens om att regeringen ska driva den linje som fastläggs i . Det är centralt. Om det är ståndpunkt närmar han sig den ståndpunkt som finns i reservationen. Då kanske vi kan bli ense i voteringen om detta. körde naturligtvis inte över. Man hamnade i den situationen på toppmötet som man gjorde därför att man inte hade drivit frågan. Då satt man plötsligt i en tvångssituation. Jag antar att desperat ringde runt för att försöka rädda ur denna pinsamma situation. 132 () replik: Den intressanta frågan är om med kraft eller med armarna i kors hade drivit ståndpunkten. Då kom man ändå i en situation där det inte hjälpte att säga att den svenska hade en uppfattning. Det fanns 24 andra som hade en annan uppfattning. Då kom man i veteringsläget, det vill säga att inlägga sitt veto mot fortsättningen i den här frågan. Förvisso är vapenembargot inte hävt utan det är en process som pågår. Man måste tänka hela tanken ut. kan i så fall inte nöja sig med att bara föreskriva att med något slags grad av aktivitet driva en fråga. Man måste se igenom hela frågan och säga: När ni kommer till det läget ska ni göra så och när ni kommer till det läget ska ni göra så. Det hade uppenbarligen inte gjort. Man hade nöjt sig med en bombastisk deklaration om att det var förfärligt med de mänskliga rättigheterna i och annat och att det inte skulle göras några som helst förändringar i politiken. Det är en uppfattning som inte delade. Han delade den uppfattning som statsministern och regeringen då hade, nämligen att det inte var i intresse att som enda land i frågan lägga in sitt veto. 133 (): Det är redan noterat att vi inte granskar förhållandet mellan och och heller inte den interna partidemokratin i . Det är väl både vi och glada för. Från sida instämmer vi i kritiken mot regeringen vad gäller sättet att hantera frågan om vapenembargot mot . Vi menar att regeringen inte tillräckligt tydligt, konsekvent och kraftfullt har företrätt den ståndpunkt som har formulerats i . Man förefaller att på ett ganska tidigt stadium ha accepterat att hävandet skulle komma att ske. Man förefaller också ha tyckt att det var viktigare att inte bli sist kvar, så att säga, än att faktiskt gå in för att stoppa ett hävande. Med detta sagt kan vi ändå konstatera att det som regeringen har gjort måste anses ligga inom det område som regeringsform och praxis sätter upp när det gäller regeringens möjlighet att hantera sådana här ståndpunkter i en förhandlingssituation inom EU-systemet. Jag har läst utskrifterna från . Jag tycker inte att ståndpunkt, majoritetens ståndpunkt, är så där oerhört tydlig om man ska säga något till regeringens försvar. Det är helt klart att det i finns en majoritet som inte anser att tiden är mogen för ett hävande av vapenembargot. Man hänvisar i synnerhet till situationen för mänskliga rättigheter i . Vad regeringen sedan gör är att i och för sig inte gå på den linjen att till varje pris lägga in sitt veto mot ett hävande utan i stället försöka se till att ett sådant hävande blir villkorat med hänvisning till situationen för mänskliga rättigheter. Det skulle väl regeringen med lite god vilja kunna hävda är i enlighet med den ståndpunkt som har uttryckts i . Jag antar att det inte är en principfråga för att vapenembargot mot ska vara kvar utan att det hänger samman med situationen i det landet. Så kan man resonera. Min poäng här är inte att rädda regeringen. Som jag sade tidigare tycker jag att det finns anledning att vara kritisk mot regeringen på den punkten. Jag tycker inte att man har varit tillräckligt kraftfull och tydlig. Men man måste konstatera att den friheten har regeringen, och måste regeringen ha, när det gäller att hantera en svensk ståndpunkt i en förhandlingssituation. Därav har vi kommit fram till att det inte finns möjlighet att rikta någon konstitutionell kritik mot regeringen i den här saken. 134 (): Det är eländigt att vi ska ha så ont om tid. Jag tycker att EU-frågornas hantering i regering och riksdag är konstitutionellt intressanta. De är en ny faktor i svensk politik sedan medlemskapet. Här har det ända sedan vi blev medlemmar pågått en dragkamp mellan och regeringen om makten över EU-frågorna, där successivt har flyttat fram sina positioner för att kontrollera regeringens agerande i Europeiska unionen. Det beror väl delvis också på att vi har minoritetsregeringar i . Jag ska ta upp några frågor. Frågan om ordförande i kommissionen som senare blev Barroso ledde till ett unikt uppträdande av utrikesministern i . Jag har som vice ordförande aldrig varit med om att ett statsråd har blånekat till att samråda på det sätt som gjorde. Hon upprepade vägransbeteendet. Det var för mig uppenbart att hon helt enkelt inte visste vad hon skulle svara därför att statsministern inte ville involvera sin utrikesminister i denna fråga. Den andra frågan gäller vapenembargot och . Detta är en mycket stor fråga. Den påverkar relationerna mellan Europeiska unionen och . Den påverkar relationerna mellan Europeiska unionen och eftersom de har en annan uppfattning än Europeiska unionen inte minst den amerikanska kongressen. Den påverkar också Europeiska unionens och européernas trovärdighet i världen i fråga om mänskliga rättigheter om man står upp för mänskliga rättigheter eller inte. Denna fråga påverkar också säkerhetssituationen i nordöstra . Det är allvarligt om regeringen inte följer den position den har fått sig ålagd i . Jag säger detta med de skarpa ordalagen har fått sig ålagd. I betänkande från den tidpunkt när vi hade frågan om det konstitutionella fördraget uppe framgår att regeringen i ska få acceptans för sin position. Den position man sökte fick man inte acceptans för. Rättare sagt: Man förelades en opinion i som var betydligt mer kritisk än regeringens. Jag ska inte gå vidare in i detta eftersom jag ska fokusera på nästa sak. Låt mig bara säga att historieskrivningen om kontakterna mellan och och enligt min mening inte är korrekt. moderata ledamöter överkördes inte. Det fanns tillfälle för samråd en fredagsmorgon, och det användes av Moderata samlingspartiet för att ändra partiets politik. Det var inte nödvändigtvis framförhandlat över telefon med . Jag vill ta upp den här frågan om svensk EU-kommissionär, det som sedan blev . ser jag att tiden rinner i väg här, men jag ska ändå tala lite om detta. Det som står i betänkande är inte hela historien. har exploaterat detta formlösa tillfälle, då man skulle utse svensk kommissionär och det inte fanns några bestämda regler, på ett enligt min mening egenmäktigt sätt.