prot · GS09135 · 2005-06-08 00:00:00 — Statsrådet var väldigt noga med att avstå från att svara på frågan om de tre principerna. Eftersom talartiden är knapp och det är många interpellanter vill jag uppehålla mig vid den av de tre principer som jag tycker är den mest kämpiga för många människor, och det är likviditetsprincipen. När man går och handlar har man oftast pengar, eller så har man lånat pengar. Man betalar då moms, vad det kostar och så vidare. Detta gäller även i grund och botten beskattningen av aktier. Man kan i allmänhet sälja en aktie. Men det är ohyggligt svårt att sälja ett fönster, en gavel eller taket på huset. Det är nästan ingen som vill köpa det, eftersom man vill ha en komplett vara. Det är som att köpa ett enda däck på en bil. Det är inte mycket värt. Statsrådet är svaret skyldig när det gäller likviditetsprincipen. Hur ser statsrådet på att man beskattar någonting och kräver pengar från staten för någonting som vederbörande inte har fått i kontanter? Likviditetsprincipen är central för många människor. Jag tror att det finns en stor legitimitet för att vi har en realisationsvinstbeskattning när man väl har sålt någonting och fått pengarna i handen. Det kan vara prövande nog att bli av med ett antal procent där också. Men det är väldigt svårt att tillämpa likviditetsprincipen på fastighetsskatten. Statsrådet är en väldigt skicklig polemiker. Han säger: Vad vill ni spara in på? Hur fort vill ni avveckla fastighetsskatten? Jag har även hört statsrådets företrädare på posten exemplifiera med att det räcker till och datten, så många sjuksköterskor, och säga: Vill ni ta bort barnbidragen? Så är det inte. Vi inser också svårigheten. När man vill föra en seriös debatt måste man säga: Vi har inte några möjligheter på den borgerliga sidan att i ett slag avskaffa fastighetsskatten om jag bortser från , som har en bokföringsmässig finess till det hela. I övrigt inser vi att detta kommer att ta . Om man i stället fortsätter att höja skatten får människor ännu större utgifter. Det handlar om 67 miljarder. Om man gör det kommer det att bli ännu svårare , när nästa startpunkt blir, att avveckla fastighetsskatten. Då är den inte längre 24 miljarder utan . Det jag gärna vill ha svar på är: Vad ska enskilda spara in på? Har kapitalavkastningen höjts? 152 (): kritik mot fastighetsbeskattningen tar sin utgångspunkt i övertygelsen att alla skatter måste vara begripliga, upplevas som rättvisa och ha en politisk och moralisk legitimitet. Finansministern anklagade oss för att ha övertoner. Jag tror knappast att kan anklaga mig för att ha en överton i den här frågan. Det här är realiteten. Jag var med på en rundvandring och guidning i går med en skolklass. Det som var så skönt och stärkte mig att gå upp i interpellationen är att jag står här som folkets röst. Det är uppgift att lyssna på mig. Jag fick inget svar på en fråga som jag ställde till om hur han ser på en avgift. De förslag som presenterar när det gäller sänkningen, begränsningsregeln, fribeloppet för förmögenhetsskatten har man fattat beslut om när man varit trängd i ett hörn och hela folket har reagerat. Det är då man har tagit till de besluten. Det har man inte gjort med utgångspunkt från en politik som syftar till att hela ska leva och att kustområden ska leva. Detta har Socialdemokraterna kommit med som förslag när de inte har hittat några utvägar. Det är inga folkligt förankrade förslag som finansministern kommer med. Det skulle vara intressant för mig att få veta hur han ser på en avgift. 153 Finansminister (): Jag har samma uppfattning som Moderata samlingspartiet, liberalerna och på den sista punkten, . Det behövs en statlig fastighetsskatt. Där har vi samma uppfattning. Vi ska inte kommunalisera den här skatten. Ni har flera olika frågor. Låt mig koncentrera mig på det som jag ändå uppfattar som det viktigaste och, med tanke på storleksrelationerna mellan er, på det säger. påstod att jag tidigare sade att ni ville dra ett streck över fastighetsskatten. Det var inte vad jag sade, utan jag sade tvärtom: Om ni nu har den här uppfattningen om fastighetsskatten, varför drar ni då inte ett streck över den? säger: Vi drar inte ett streck över fastighetsskatten. Vi inför i stället en begränsningsregel. Sedan går hon till storms mot den begränsningsregel som finns i systemet och mot dämpningsregeln. Jag försökte föra ett resonemang om den här skatten. Jag har förstått att ni ogillar fastighetsskatten. Varför drar man då inte ett streck över den utan introducerar i stället, som gör, en begräsningsregel? Den är djupt orättfärdig. Den kommer att innebära att de som bor i de lägen som har den högsta fastighetsskatten i identiskt lika hus som de som inte bor i dessa attraktiva områden får en betydligt större begränsning av sitt skatteuttag. Därvidlag har jag större respekt för och syn på den här frågan. Där går man inte in och introducerar begränsningsregler som får de här fördelningspolitiska konsekvenserna. Det här handlar ju om pengar. Det handlar om hushållsekonomi. Det handlar om vilka effekter de höja taxeringsvärdena får. Låt oss då gå in i siffrorna lite grann. För riket som helhet, enligt den provvärdering som Lantmäteriet har gjort, som är preliminär vi får de definitiva siffrorna om ett tag blir höjningen av taxeringsvärdena . Det är inte taxeringsvärdehöjningen vi betalar utan fastighetsskattehöjningen. Översatt i kronor betyder det att skatten ökar med ca till och med . Den slås alltså ut, denna höjning, . I är den genomsnittliga höjningen . Det motsvarar som ska slås ut . Man kan ogilla skatten. Man kan tycka att den är principiellt felaktig. Men det gäller att nyansera effekterna av det som förestår. Det innebär att fastighetsskatten höjs. Men hur mycket blir det egentligen, på sista raden, i hushållsbudgeten? Det är vad det handlar om. Detta är de preliminära siffror som gäller. Allra sist, till : Jag har i tidigare skepnader arbetat väldigt intensivt med att levandegöra skärgården. Och mig veterligen, åtminstone i den skärgård som jag brukar segla i, , har den bosatta befolkningen ökat kraftigt . 154 (): Jag tror inte att alla de personer som jag faktiskt namngav här och jag kan gärna berätta för statsrådet hur man får tag i dem blir nöjda med de svar de har fått. Kontentan här på slutet var: Ja, för de flesta stiger väl fastighetsskatten, men det är inte så mycket. Ungefär så säger statsrådet. Ta fram räknedosan! Kanske höjd förmögenhetsskatt. Till detta kan läggas försäkringen, som i många fall har fördubblats eftersom det har blivit så många inbrott. De händiga personer som har kommit upp som har kunnat renovera sina egna hus kan det inte längre. De ska då naturligtvis betala vad det kostar. Jag hoppas att de inte använder svart arbetskraft, men en del kanske förtvivlat måste göra det för att över huvud taget kunna se till att huset inte blir fördärvat. Det här är verkligheten. Jag vill klargöra att vi moderater vill avskaffa fastighetsskatten. Men det kommer att ta tid. Vi kanske får ta en tiondel . Det är av taxeringsvärdet . kanske det är , året därpå och så vidare. Då tar det . Men vi inför ett riktigt tak. Det säger statsrådet är orättfärdigt. Jag tycker i stället att det är orättfärdigt att ta ut skatt på boendet, som är så viktigt för människor. Folk har redan när de har byggt, eller var de nu bor, använt skattade medel. Det är därför vi vill ta bort detta. Jag tror att de som har drabbats får ett enda svar : Det behövs en ny regering, en borgerlig regering. Vi håller på och diskuterar . Färdriktningen är helt klar. En kraftigt sänkt fastighetsskatt kommer det att bli. Jag kan inte lova, men i slutändan kanske den till och med försvinner. Det är ett klart besked. 155 (): Jag tackar finansministern för den här debatten. Hela ska leva men det gäller tyvärr inte människor som arbetar med fiske, varv, båtbyggeri, turism eller småjordbruk vid kusterna i min valkrets, mina hemkommuner. Det är inte så, som det tydligen är i , att detta är inflyttningskommuner. Tvärtom är det utflyttningskommuner. Ljusen släcks i de här kommunerna, och de har varit riktiga samhällen. De har inte bara varit turistbyar utan riktiga, levande samhällen som inte har möjlighet att växa vidare. Där är fastighetsskatten, som också har verifierat, ett mycket stort problem. De största principiella skillnaderna mellan vårt moderata förslag när det gäller att ta ut fastighetsskatt och det som vi har är att vi minskar effekten av belägenhetsfaktorn och tittar mer på storleken på fastigheten. Det skulle rädda möjligheten för många runt kusterna, inte minst då i , att bo kvar. Det skulle bli en rättvis skatt som skulle ge möjlighet för hela att leva. Skulle inte det vara något också för en finansminister att se fram emot? För säkerhets skull upprepar jag en gång till: Vi drar inte ett streck över fastighetsskatten. Vi är mycket väl medvetna om hur statens finanser ser ut och menar att det här är någonting som man får göra . Min sista fråga som finansministern har chansen att svara på är: Vad skulle finansministern vilja göra för att ljusen ska tändas i våra kustnära områden i framöver också? 156 (): Jag har all förståelse i världen för att statsrådet inte vill diskutera principerna med mig. Statsrådet har ju tidigare deklarerat i denna kammare att det är med han ska diskutera. Jag tycker då att det är logiskt att han inte vill svara på någon enda fråga. Man kan säga att även om vårt parti inte är störst finns det uttryck som säger small is beautiful. Det kan gälla i det här sammanhanget också. Jag tar mig friheten att åter ställa de två frågor som jag har ställt här . Den första är: Vad ska enskilda hushåll och familjer spara in på för att ha råd med skattehöjningen? Vi kan ta , där den är 9 900 eller något sådant i genomsnitt. Det är inte samma i hela . Det är olika på olika håll. Frågan är alltså: Vad ska enskilda spara in på för att ha råd med skattehöjningen? Den andra frågan är principiellt väldigt viktig. Den rör grunden för hela beskattningen. Har kapitalavkastningen på bostäder och småhus höjts eller inte? Det vore bra om finansministern försökte närma sig den frågan. Det är den legitima grunden för att man har en fastighetsbeskattning över huvud taget. Har kapitalavkastningen på småhus höjts eller inte? Likviditetsprincipen är ju jättesvår för finansministern. Jag har all förståelse för att finansministern inte svarar på den frågan heller. Men den är en viktig del i det hela. Allra sist, fru talman, återkommer statsrådet i slutet av sitt svar till energiinvesteringarna. Jag fick en gång statsrådets företrädare att säga att höjningen av taxeringsvärdena när man gjorde goda investeringar var motsägelsefull. Jag tycker att det var fantastiskt: motsägelsefullt. Det var så långt han gick. Jag tycker att det är väldigt dålig miljöpolitik att höja taxeringsvärdena när det görs goda investeringar. 157 Finansminister (): Låt mig ta fasta på det sista som sade när det gäller miljöinvesteringar i fastigheter och de effekter som dessa får på fastighetstaxeringen. Problemet här är precis det som sade i ett tidigare inlägg, nämligen att det är väldigt viktigt att vi har korrekta taxeringsvärden inte bara för fastighetsbeskattningen utan även för skiften i olika avseenden och att förmögenheten är så väl genomanalyserad som det bara går. Här står vi inför en målkonflikt. Å ena sidan har vi taxeringsvärden som återspeglar marknadsvärden. Gör man en miljöinvestering ökar marknadsvärdet i många fall. Det slår igenom på taxeringsvärdet. Jag kan intyga för att vi i diskuterar hur denna målkonflikt ska lösas. Men man kommer inte ifrån att det är en målkonflikt. Låt mig, herr talman, för att återvända till mitt allra första inlägg, avslutningsvis säga att det är helt riktigt att man som finansminister måste vara väldigt lyssnande till många olika grupper. En viktig grupp som jag lyssnar mycket på är de som har låga inkomster och som har förvärvat en fastighet, amorterat ned på sina lån och har en betungande ekonomisk situation. Där ligger mitt fokus. Det är också därför som vi har introducerat begränsningsregler och den dämpningsregel som kommer att motverka den höjning av fastighetstaxeringen som vi nu står inför, motverka genomslaget av fastighetsskatten. Eftersom jag hoppas att det är sista gången jag står i talarstolen vill jag tillönska interpellanterna och herr talmannen en trevlig sommar. Överläggningen var härmed avslutad. 25 § Svar på interpellation 2004/05:648 om regeringens stöd till Roks 158 Statsrådet (): har frågat statsrådet vilka åtgärder han avser att vidta för att bygga upp en verksamhet, liknande den i och , för att hjälpa män som slår att sluta slå. Vidare har frågat vilka åtgärder avser att vidta för att avbryta det ekonomiska stödet till det starkt politiserade Roks och i stället låta kommunerna administrera stödet för kvinnojourer till väl fungerande verksamheter runtom i landet. har också frågat vilka åtgärder han avser att vidta mot bakgrund av regeringstjänstemannen agerande. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågorna. Liksom framhåller finns det goda internationella erfarenheter av att behandla män som utövar våld. Även på ett flertal olika håll i pågår det verksamheter, ofta i regi, som har till syfte att hjälpa män att komma till rätta med sin våldsproblematik. Jag är intresserad av de verksamheter som finns och tittar gärna närmare på dem. ges kriscenter för män och andra ideella organisationer som arbetar för att hjälpa män som utövar våld statligt stöd genom administration. administrerar statsbidrag till bland annat kvinnojourernas riksorganisationer med stöd av förordningen om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området. Bidraget är avsett för ideella organisationer som bedriver frivilligt arbete inom områdena för alkohol och narkotika, utsatta barn och deras familjer samt våld mot kvinnor. Enligt bedömning fördelar Roks statsbidraget till deras lokala kvinnojourer, som utför ett mycket viktigt arbete, på det sätt som regeringen avser. Därför anser regeringen att nuvarande bidragsmodell fungerar bra för att fördela statsbidrag till kvinnojourerna och avser inte att förändra administrationen av bidraget. Regeringen är angelägen om att kommunerna i högre grad ska ge våldsutsatta kvinnor och deras barn det stöd som de behöver, vilket inte utesluter att de kan göra det i samarbete med ideella kvinnojourer. Därför har regeringen tillkallat en särskild utredare för att göra en översyn av stöd till våldsutsatta kvinnor. Utredaren ska kartlägga och analysera hur kommunernas stöd till våldsutsatta kvinnor och deras barn ser ut. Vidare ska utredaren analysera vad kommunernas ansvar enligt socialtjänstlagen innefattar. Med utgångspunkt i dessa analyser ska utredaren lämna förslag till hur stöd till våldsutsatta kvinnor och deras barn bör vara utformat för att det ska motsvara kommunernas ansvar samt till hur stödet kan stärkas och förbättras. Uppdraget ska redovisas . Med anledning av fråga rörande regeringstjänstemannen agerande vill jag hänvisa till det svar som statsrådet lämnade i (fråga 2004/05:1633). meddelade då att det tv-inslag som medverkat i avsåg frågor som inte har någon anknytning till handläggning av jämställdhetsfrågor. Med den information som hade vid det tillfället planerar han inte att vidta några åtgärder. Då som framställt interpellationen anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 159 Tredje vice talman (): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret som jag kan konstatera att det inte är särskilt uttömmande. Men jag hoppas att vi under debatten kan få lite förtydliganden av regeringens ställningstaganden och regeringens politik på detta område. Bakgrunden till interpellation är som de flesta förstår de två program i som skildrade hur Roks radikala feminism blivit dominerande som grund eller bas för regeringens jämställdhetspolitik och hur detta bland annat har lett till att regeringen varit tveksam till insatser och behandling som syftar till att få män som misshandlar kvinnor att sluta med det. Låt mig inledningsvis också beklaga det faktum att många kvinnojourer känner sig ifrågasatta. Runtom i har ideella krafter byggt upp välfungerande kvinnojourer som gör ett ovärderligt arbete till stöd för hotade och misshandlade kvinnor. Dessa ideella organisationer har sett behov och hittat arbetsformer långt innan det offentliga gjorde det. För detta har bland annat i delat ut vårt särskilda pris, Vitsippspriset, till kvinnojouren i . Många av de kvinnor som är engagerade i kvinnojourerna delar över huvud taget inte Roks analys om den så kallade könsmaktsordningen eller Roks syn på till exempel män som kollektiv. Roks står för en gren av feminismen som bygger upp snarare än river ned motsättningar mellan män och kvinnor. Fokus blir på den så kallade könsmaktsordningen som en ödesbestämd struktur, där den enskildes vilja och ansvar försvinner, och där de attityder som jag själv har och vad jag själv gör inte blir lika viktiga, utan det är strukturen som är det viktigaste. Detta resonemang leder vidare till att man kollektivt kan skuldbelägga män. Jag vill fråga statsrådet om han står bakom denna typ av analys och om han tycker att det är bra att den så ensidigt fått utgöra grunden för regeringens politik. Jag vill också gärna att statsrådet utvecklar sin syn på behandling av män som systematiskt misshandlar kvinnor. Statsrådet säger i sitt svar att det pågår verksamheter på ett flertal olika håll i och att han kan tänka sig att titta närmare på dem. Jag tror mig veta att det är på endast en handfull ställen, men jag vet att erfarenheterna är goda. Det vore nog inte så dumt om statsrådet gjorde en resa. Det finns också internationella erfarenheter att ta vara på. Men frågan i interpellation var ju om regeringen kan tänka sig att ta initiativ för att bygga upp en lite mer omfattande verksamhet för att hjälpa män att sluta slå. Svaret på den frågan väntar vi fortfarande på. För oss kristdemokrater är det självklart att de män som döms för misshandel bör få behandling. Att inte ta vara på den kunskap som finns om hur man kan hjälpa män att sluta slå är ett svek inte endast mot den enskilde mannen utan kanske i ännu högre grad mot den eller de kvinnor som blir mannens nästa offer. 160 (): Vart man än kommer på jordklotet finns det en fråga som är gemensam för alla kvinnor, och det är sorgligt nog mäns våld mot kvinnor. På de allra flesta håll betraktar man fortfarande detta som mer eller mindre naturligt. Omvårdnaden av den misshandlade sker ofta i lönndom, och straffet för misshandel är ringa om ens något. Så var det också i för inte så väldigt länge . Det var inte förrän som kvinnomisshandel kom på agendan och började uppmärksammas på riktigt. Då växte kvinnojourerna fram. Jag liksom säkert flera av oss som sitter här var med från starten i min hemkommun och blev imponerad över det myckna och hängivna arbete som medlemmarna i den då nybildade kvinnojouren på ett alldeles frivilligt sätt ägnade misshandlade kvinnor. Vi vet alla att denna verksamhet vuxit och också är mer professionell . Man har lärt sig. Men är fundamentet enskilda kvinnors stora arbetsinsatser för andra kvinnor och andra kvinnors barn. Det är oftast kvinnor som lever långt från den kvinno- eller manssyn som kommit till uttryck från centralt Rokshåll. När liknande tongångar hördes för sju eller , tror jag, var det många, inklusive jag själv, som gick ur kvinnojouren hemma. Och det var ett antal kvinnojourer som också gick ur Roks därför att de inte sympatiserade med den, vågar jag säga, egendomliga syn på män och mansvåldet som Roks gav uttryck för. är det igen, som vi hört i och med interpellation och de tv-program som varit. Det allvarligaste med den radikala feminism som visats av Roks företrädare är, enligt mitt förmenande, dels den starka påverkan som detta faktiskt har och har haft på regeringens politik, dels den påverkan som den här debatten dessvärre har på alla dem som arbetar med utsatta och förtvivlade kvinnor. Därför är min fråga: Vad vill statsrådet göra för att återupprätta tilltron till det mycket viktiga arbete som kvinnojourerna gör i enskilda kommuner? 161 (): Man kan förledas att tro att företeelsen är ny, att det här är någonting som vi fick vetskap om när vi tittade på tv. Tyvärr är det inte riktigt på det viset. I min hand har jag en insändare som jag skrev 1994. Den handlar om ett möte som organisationen hade i min hemkommun, . var jag ordförande i i . Jag var en av de kvinnor i kommunen som var vidtalade att sitta som ordförande på deras årsmöte man hade riksårsmöte. Jag var väldigt glad och stolt över detta och tyckte att det var spännande och roligt. Men resultatet av detta årsmöte var så förskräckande att jag såg mig föranlåten att skriva en insändare om det. Vid det här sammanträffandet fanns det kvinnor som sade: Det är sunt och naturligt att kvinnor använder hat i motprocessen mot män. Det gäller att alla kvinnor ska ta över makten över alla män. Kvinnor ska vara legitimerade feminister. Man var rasande. Det var en sådan aggressivitet, ett sådant hat och en så obehaglig känsla där gentemot hälften av befolkning att jag själv hade en väldigt konstig känsla i magen. sjöng styrelsen sånger det var festkväll. Men när man sjunger en sång om att vi ska koka dem och vi ska bränna dem och det handlar om män tar i alla fall jag avstånd. Det var anledningen till att jag skrev om detta och uttalade min oro men också min glädje över att jouren i min kommun efter detta valde att lämna Roks. Många gjorde det då, och Roks ändrade ganska mycket sin attityd efter det det upplevde nog många och normaliserades på något sätt. Men är det där liksom tillbaka igen. handhar de pengar som sedan går till Roks, som i sin tur delar ut pengar till kvinnojourer runtom i landet. Vad har de jourer för budskap som för att markera sitt oberoende och sin annorlunda attityd tycker att det är viktigare att hjälpa misshandlade kvinnor än att ägna sig åt sådana här verbala krig mellan könen och som väljer att lämna Roks? Det är alltså Roks som på uppdrag delar ut pengarna. Men det finns, kan jag berätta för ministern, en oro ute i landet. Man är tveksam man vet ju att man får från Roks och tänker: Det är klart att vi är en frivilligorganisation som jobbar. Kan vi vara av med dessa eller inte? Kanske måste vi fortsätta att vara anslutna fastän vi egentligen inte vill det. Vilket är ministerns budskap till de jourer som skulle vilja lämna Roks men som vill fortsätta att vara jourer och fortsätta med att hjälpa de kvinnor som behöver hjälp? 162 Statsrådet (): Jag såg också båda programmen. Det är klart att man ställer sig väldigt frågande till en del av inslagen. Allihop är vi politiker och vet hur journalister klipper och så visst är det på det viset. Men det är nog mycket som man över huvud taget ställer sig frågande till. Naturligtvis tänker jag då på uttalande men också på fantasier kring satanistiska ritualmord och sådant. Mycket kändes fullständigt koko i den delen i alla fall så som det framställdes. vet vi, som några har varit inne på, att den här politiska spänningen egentligen inte är någon nyhet. Det kom ju till en splittring av kvinnojoursrörelsen när en rad jourer lämnade Roks, bland annat på de grunder som har redovisats. I stället bildades SKR som faktiskt har en socialdemokratisk riksdagsledamot som ordförande, nämligen så när ni automatiskt försöker ställa regeringsmakten på Roks sida haltar det hela lite grann därför att vi har väldigt goda kontakter också med SKR, som är den andra stora organisationen. Men det är klart att man ställer sig frågande. Å andra sidan har också jag ganska mycket kontakt med lokala kvinnojourer, både Roksjourer och SKR-jourer. Faktum är att den kvinnojour i som fått besökte jag bara efter de program som varit. Där träffade jag kvinnor som var oroade. Dels hade de en helt annan syn på män än vad som speglats i programmen.