prot · GS09117 · 2005-05-10 00:00:00 — Ja, vi har en politik. Den tål att granskas. Den tål att kritiseras. Det får man också göra. Det är till och med bra. Men vad som är er politik och vad som kommer att bli på riktigt den dagen ni säger att ni ska ta över vet vi fortfarande inte. Men okej, vi ses i talarstolarna och i valrörelsen. Frågorna kommer; det lovar jag. Sedan får vi se om det kommer några svar. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:520 om människor som faller utanför trygghetssystemen 44 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att göra klart att myndigheterna måste samarbeta på ett bättre sätt med människan i centrum. har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att göra regelverket tydligt så att den som är sjukskriven även ska kunna få stöd för att vidareutbilda sig för att till exempel byta jobb om det krävs för att komma in på arbetsmarknaden igen. Jag vill framhålla att regeringen redan vidtagit ett flertal åtgärder för att förbättra rehabiliteringen av sjukskrivna och för att undvika att människor faller mellan stolarna. Det är av yttersta vikt att människor får hjälp av den myndighet som är bäst på att hantera det aktuella problemet. Däremot kan det finnas behov av att myndigheter samarbetar kring personer med sammansatta problem. För detta ändamål finns det ett samarbete mellan och Ams som har resulterat i en handlingsplan för hur sjukskrivna arbetslösa ska få hjälp av rätt myndighet. Det är viktigt att och Ams samverkar så att människor får den ersättning som de har rätt till och hjälp att återgå i arbete. Regeringen har också genom den finansiella samordningen gjort det möjligt för , länsarbetsnämnder, kommuner och landsting att samverka för en mera effektiv resurshantering vid rehabiliteringsåtgärder. Den finansiella samordningen syftar till en mer effektiv rehabilitering av personer med behov av samordnade rehabiliteringsinsatser från flera av de samverkande parterna. Flera sådana samordningsförbund bildas just nu runtom i landet. När det gäller andra fråga är det möjligt att vidareutbilda sig . Det bygger på att har prövat om utbildning kan vara en rehabiliteringsåtgärd för den enskilde, och den sjukskrivne kan i så fall studera med rehabiliteringspenning. Regeringen anser även att möjligheterna till att kombinera sjukskrivning på deltid med studier bör förbättras. Studier kan vara nödvändigt för att kunna återkomma i arbete, och därför är det viktigt att det också är möjligt att vidareutbilda sig till ett nytt yrke. Regeringen avser därför att se över bland annat kontrollmöjligheterna för att därefter ta ställning till hur en kombination av partiell sjukskrivning med studier kan möjliggöras. 45 (): Jag tackar för svaret. Jag är nöjd med mycket i det, för många av de frågor som jag har ställt har kommit i ett betydligt bättre läge än vad som varit förut. Men det finns en grupp människor som är arbetsföra men inte anställningsbara, och de faller mellan stolarna. Visserligen finns det möjligheter, som ministern säger i sitt svar, till samverkan mellan olika myndigheter, men det finns ingen myndighet som har det yttersta ansvaret. Ja, möjligen det att man lägger över det på kommunen och . Men de människor som jag talar om är för friska för att få sjukpenning, och de har inte riktigt möjlighet att komma ut på arbetsmarknaden i alla fall. De är inte anställningsbara. Där skulle jag önska att regeringen vore ännu tydligare och gav en myndighet uppdraget att verkligen ta hand om de här människorna, så att man inte kan slinka ifrån genom att säga: Nej, det är inte vårt bord. Det är inte den andra myndighetens bord heller. Jag hade en upplevelse . plus någon från arbetsförmedlingen pratade om att det finns ett dike och att regeringen fyller igen det diket en bit men inte ända upp, utan människor kan fortfarande halka ned i diket. Man är varken arbetsför eller anställningsbar, inte riktigt. Man är för frisk fortfarande men behöver ha lite mera för att bli anställningsbar. Sedan finns en annan sak som har blivit mer tydlig, och det handlar om att man efter ganska långa handläggningstider inom får ett avslag där man får veta, efter kanske fyra , att man inte får någon sjukpenning trots att man har räknat med det. Man har fått ett sjukintyg av läkaren och har förutsatt att man kan vara sjukskriven. Det anser jag också vara ett problem som behöver lösas. Att man inte ska ha ersättning när man inte har rätt till sjukskrivning är helt klart och tydligt. Däremot behöver man få en tydligare markering att man inte förrän man har fått ett beslut från om det blir utan ersättning. Annars ställer vi folk på bar backe. Det är alltså en retroaktiv åtgärd som jag anser vara ganska olycklig och som drabbar människor ganska hårt, speciellt som det tyvärr är ganska långa handläggningstider inom . Jag skulle vilja ha lite tydligare svar av arbetslivsministern. 46 Statsrådet (): Det är bra att tycker att en del är bra. Det är kul om man kan mötas. Men jag blev lite betryckt av formuleringar i interpellationen om att myndigheterna skyfflar människor mellan varandra. Känner handläggare på och arbetsförmedlingen som skyfflar människor? Det finns skäl att få något slags proportioner i den här frågan. Jag ska återkomma till problemet, för det finns ett problem som jag gärna diskuterar och där jag redovisar hur vi tänker. Det är få människor som hamnar utanför systemen . Det är en liten del av alla sjukpenningsansökningar som avslås. Av de avslagna gäller inte alla arbetslösa, utan många kan återgå till sitt arbete. Av dem som bedöms som friska men som är arbetslösa är det en stor del som blir inskriven hos arbetsförmedlingen, och det löper på som det ska. Det är det normala. Det är en liten grupp arbetslösa som nekas sjukpenning och som också blir föremål för något slags process som skulle kunna liknas vid att man faller mellan stolarna. och arbetsförmedlingen har avtalat om hur man ska arbeta med dessa. Låt mig säga något om det. Det här problemet delar sig, tycker jag, i två saker. Det ena har myndigheterna en bra lösning på, och det gäller de fall där människor har fått vänta orimligt länge på sin första prövning av rätten till sjukpenning. Det har ibland gått många veckor innan man ens får ett besked. Är beskedet positivt, att man får ersättning, är det inget problem eller ett mindre problem. Får men däremot ett nekande besked är det ett jättestort problem för människor. Den ordning som nu har infört, efter uppmaningar från regeringen, är att är det oklarheter i underlaget för bedömning ska det talas om för den enskilde . Är det korrekt underlag men överväger att inte godta detta för utbetalning ska det preliminärt talas om , och ska det slutliga beslutet komma. Detta implementeras nu i runtom i landet. När den ordningen kommer i funktion är den en bra lösning på det problem som har funnits därvidlag. Det andra som har interpellerat om och aktualiserat handlar om en situation där någon som har varit sjukskriven inte får behålla sjukpenningen och blir hänvisad, som man ska, till arbetsförmedlingen. I de fall som jag har tittat på är det ofta så att den sjukskrivne inte är tillfreds med beslut. Man kommer med sitt läkarintyg till arbetsförmedlingen och säger att man egentligen är sjuk. Så får man beskedet det har hänt att gå tillbaka till . Då hamnar man mellan stolarna. De situationerna får inte uppkomma. Dem måste myndigheterna klara ut mellan sig. Arbetsförmedlingen ska ta hand om den här personen, skriva in den i arbetsförmedlingen och erbjuda lämpliga åtgärder. Det är arbetsförmedlingens skyldighet. Därvid är det klarlagt. Men det har inte fungerat i verkligheten överallt. 47 (): De här människorna är inte så förfärligt många, men de kräver stora resurser. Jag kan hålla med om att skyffla är ett ganska hårt ord, men de här människorna upplever sig ibland som skyfflade. Det finns de som går runt mellan , arbetsförmedlingen och . Man har inom Frisam-, Socsam- och Finsamförsöken, som har pågått på många ställen i landet , hittat system där man tar tag i de här människorna. är det så att de kanske inte är hundraprocentigt motiverade att arbeta. De känner efter och tycker att de inte mår bra. De har alltså svårt att hitta en plats på arbetsmarknaden. De behöver extra resurser. Jag har inte upplevt att det har varit så där väldigt tydligt innan, utan detta har kunnat pågå. Men när man sätter sig ned och tillsammans tittar på den enskilde individens problem har man alltså kunnat hitta möjligheter inom något område. Det är där som jag upplever att det borde finnas ett ännu större tryck och en ännu större tydlighet. Man kan inte lämna människor. De måste i så fall nästan skriftligen begära att få komma ur systemet. kan man gå runt och försöka att hitta olika lösningar, eftersom man inte får någon lösning på sitt grundproblem. Man känner sig sjuk och man fungerar inte bra på arbetsmarknaden, och många får inte det stöd som de behöver. Det kan röra sig om väldigt många olika sorters stöd. En lösning skulle kunna vara att genomföra i hela landet. Dessa människor har ju resurser att bidra med på arbetsmarknaden. De kan delta i sin egen försörjning på ett bättre sätt än vad många av dem gör . Jag hoppas att vi kan hitta en lösning som fungerar. De svar som jag har fått av här innebär många steg i rätt riktning, och det är jag väldigt glad för. 48 Statsrådet (): Det finns kanske inte mycket att tillägga i debatten. Alla ser ju det som händer i verkligheten. Det som har hänt är att har intensifierat prövningen av rätten till sjukpenning. Det är bra, rätt och riktigt. Det ska man göra. Inte minst jag har sett till att det har blivit så. Det har visat sig att det finns ofullkomligheter i systemen, i varje fall i handläggningen. Jag tror inte att det är fel på regelverket och ansvarsfördelningen jag har tittat väldigt noga på det utan det finns brister i den praktiska handläggningen. Men detta ska fungera. Jag har begärt att och Ams tillsammans redovisar för mig hur man operativt och praktiskt ska hantera detta i respektive myndighet på ett samordnat, likartat sätt. Detta ska man sedan meddela i respektive organisation och sedan redovisa för mig hur det ska gå till i verkligheten. Den som har nekats sjukpenning och kommer till arbetsförmedlingen ska bli omhändertagen där. Jag kommer att redovisa detta när jag har fått dessa svar från myndigheterna. 49 (): För min del har den här diskussionen varit klarläggande. Jag uppskattar att så mycket har gjorts på det här området. De här frågorna har man inte kunnat lösa på ett tillfredsställande sätt. gäller det att se till att det också fungerar i verkligheten. Jag har bara en stor förhoppning om att så kommer att ske. Annars återkommer jag med fler interpellationer i dessa frågor. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 9 § Svar på interpellation 2004/05:553 om övergång från arbetsliv till pension 50 Statsrådet (): har med anledning av uppdraget till Utredningen om rätt till tjänstledighet för att gå ned i arbetstid frågat mig om jag avser att ta del av någon delrapport innan har någon anledning att ifrågasätta om utredaren kommer att vara klar och i det fall utredaren kommer fram till en successiv avtrappning för 61-åringar och äldre avser att lägga fram ett sådant förslag till . Låt mig inleda med att säga att jag delar syn att det är väsentligt att äldre personers erfarenhet och yrkeskunnande tas till vara på arbetsmarknaden. När det gäller Utredningen om rätt till tjänstledighet för att gå ned i arbetstid ska utredningen redovisa sitt uppdrag . Någon delrapport är inte planerad. Jag har inte fått några signaler om att utredningen skulle behöva förlängd tid. När utredningen lämnat sitt förslag vidtar den sedvanliga beredningsprocessen i . Regeringen kommer då att ta ställning till om det är lämpligt att gå vidare med de förslag utredningen lämnar. Sammanfattningsvis är svaret på den första frågan nej, på den andra frågan nej och på den tredje frågan . 51 (): Jag vill tacka för svaret. Jag kände mig otålig och ville ställa den här interpellationen. Min partikollega ställde en interpellation om samma fråga. Det blev då lite frestande att ta nya grepp om en av de viktigaste frågorna vi har för att vi snabbt ska kunna arbeta med den, inte för att det snart är aktuellt för mig själv och möjligtvis för att trappa ned utan för att det finns många människor, inte minst inom vårdbranschen där jag själv jobbat, som känner att de inte alltid orkar. För dem skulle det vara perfekt om de kunde få rätt att gå ned i arbetstid och få vara lediga någon vecka. De skulle kunna användas som en resurs för nya personer som kommer in som undersköterskor och sjuksköterskor som de skulle ges möjlighet att börja trappa ned. De skulle kunna gå bredvid och dela med sig av sina kunskaper och så att säga lämna över sitt livsverk till dem som är nya. Det finns många finesser med att anpassa arbetstyngden efter den enskildes behov. Vad jag vet ligger medelpensionsåldern någonstans . Vi har i alla beräkningar sett att vad mest skulle behöva är fler arbetade timmar. Vi har säkert drygt en miljon människor som är , skulle jag kunna tänka mig. Skulle de orka med att arbeta 20 eller är det ju en oerhörd vinst för hela samhället. För mig är det en människovärdesfråga att respektera den enskildes önskemål, men jag tror också att det handlar om att vi alla måste hitta idéer så att det blir fler arbetade timmar. Det tycker jag skulle kännas så bra. Jag skulle vilja fråga om han inte delar åsikten med mig att om de en och en halv miljoner människor som är finge jobba lite mindre, skulle de kunna arbeta fler timmar . Då tänker jag inte minst på polisen, vården och äldreomsorgen som behöver människor som kommer in och arbetar. Det är ju bra mycket enklare om de som har arbetat eller halvtid går in och kanske drar ett större lass . Jag vill fråga om han delar åsikten att de äldre är en resurs, även om de inte kan jobba heltid. 52 Statsrådet (): Det är sällan man kan formulera ett kort svar på en interpellation, men jag gjorde ett sådant försök. Egentligen finns det inte så mycket mer att tillägga. Men det är rätt trevligt att debattera sådana här lite mindre kontroversiella frågor. Jag vet inte om noterade att när jag ledde var vi till och från inne på frågan om vi skulle ha med ett förslag om rätten att gå ned i arbetstid eller inte. Vi avstod från att lägga fram ett sådant förslag. Jag har deltagit ivrigt och livligt i både diskussioner och tankegångar omkring detta. Det är väl ingen tvekan om att vi kan vara överens om att det är värdefullt om det möjliggörs för äldre att vara kvar längre i arbetslivet genom att kunna trappa ned. En stötesten är att det av ekonomiska skäl inte blir möjligt för många och kanske sådana som väldigt väl skulle behöva det, men det är en annan fråga. har vi gett en utredare uppdraget att komma med ett förslag om hur en sådan här lagstiftning skulle kunna se ut. Jag vill inte binda mig mer och ta ställning, därför att när man håller på med arbetsrättslagstiftning, som ju det här är, finns det en mängd sidofrågor om gränsdragningar åt det ena och det andra hållet. Jag tror att har tagit del av direktiven och där sett att det finns 810 sådana knäckfrågor som måste få sitt svar. När vi fått väga samman allt detta och mer satt oss in i hur en sådan rättighet kan implementeras i övriga befintliga arbetsmarknadsregler och förutsättningarna i olika branscher ska vi återkomma i frågan. Det är en viktig fråga och en angelägen diskussion att föra. Jag antar att vi får anledning att ses fler gånger i den här frågan. 53 (): Jag känner att instämmer i mycket av det jag säger. Jag har sett människor som har velat gå ned i arbetstid, men det har inte gått av olika skäl. De har då blivit förtidspensionerade eller fått sjukbidrag. Jag måste säga att jag tycker att det är ett mycket sämre alternativ ur alla perspektiv. Det finns också väldigt många människor som då hamnar i fysisk kaos. Man klarar inte riktigt att lämna det kanske stressiga arbetslivet direkt utan skulle ha behövt en avtrappning. Jag tror också att det är viktigt att det här sker så snabbt som möjligt. Min nästa fråga är då: När tror att det tidigast skulle kunna komma en proposition? En del förslag kan tendera att bli liggande i en byrålåda någonstans. Jag tycker att det vore fruktansvärt synd om man nu är inne på den här linjen. Jag vet inte om ångrar att ni inte lade fram det här förslaget i . Jag tror att det hade gett väldigt mycket möjligheter och att det hade underlättat för många människor att kunna leva ett bättre liv över huvud taget. När tror att en sådan eventuell proposition tidigast kan läggas på bord? 54 Statsrådet (): Jag förstår att tycker att det är angeläget att få ett sådant svar av mig. har jag varit med så länge att jag inte kommer att ge det svaret eftersom jag då kommer att hamna i . Det är min erfarenhet. Det tänker jag inte göra. Jag har sagt så mycket som jag över huvud taget kan göra . Jag har ett positivt och konstruktivt anslag på frågan. För min del får nöja sig med de beskeden så här långt. 55 (): Då får jag ta skeden i vacker hand och göra det. Men jag lovar att vi kristdemokrater kommer att göra allt för att hjälpa till så att vi får en lagstadgad rättighet att jobba även efter . Jag har god anledning att tro att man kan jobba ännu längre om man kan få minska antalet arbetade timmar redan . Jag ser fram emot nya besked. Jag kommer att lyssna så fort är i farten. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2004/05:521 om användandet av biståndsmedel 56 Statsrådet (): har frågat mig om etablerandet av en Gotlandsenhet överensstämmer med regeringens politik för fattigdomsbekämpning och är förenligt med att genomföra ett bra bistånd. Låt mig först tydliggöra att det finns tre olika finansieringsformer för samarbete mellan och andra länder: 1.Grannlandssamarbete som finansieras med berörda myndigheters och institutioners egna medel eller genom särskilda medel som regeringen beslutat om. 2.Utvecklingssamarbete som finansieras av biståndsanslaget och som klassificeras som bistånd enligt /DAC. Detta utvecklingssamarbete avser de fattiga utvecklingsländerna och ingår som en del av regeringens enprocentsmål. 3.Utvecklingssamarbete som finansieras av biståndsanslaget men som inte klassificeras som bistånd enligt /DAC. Detta utvecklingssamarbete avser , och och ingår inte som en del av regeringens enprocentsmål. De som i budgetpropositionen 2005 särskilt avsatts för ett fördjupat samarbete i med inriktning främst på EU:s nya medlemmar i kommer från denna tredje form av finansiering, det vill säga posten för samarbete med icke u-landsklassificerade länder i vårt närområde. Det är med andra ord felaktigt att säga att medlen tagits från pengar som reserverats för att bekämpa fattigdom och ofrihet i utvecklingsländer. Formerna för samarbetet har även i ett finansieringsperspektiv en mer jämbördig karaktär och benämns grannlandssamarbete. Regeringen bedömer att geografiska läge och historia gör ön väl lämpad som placering för en sådan Östersjöenhet. Regeringen har beslutat att ge Sida i uppdrag att förlägga motsvarande 30 befintliga tjänster till . Med början 2006 ska ytterligare tre verksamheter börja utvecklas i : ett vänortscentrum, Sidastipendieverksamhet inom Internationella programkontoret samt ett om hållbar utveckling. Dessa verksamheter ska, när de är fullt utbyggda , ha ca 30 tjänster. Internationella programkontoret (IPK) bedriver för Sidas räkning bland annat ett utbytesprogram för såväl lärare som studenter mellan och samarbetsländer. IPK bedriver också ett särskilt program för mindre forskningsuppdrag, vilket möjliggör för yngre forskare att utveckla internationella kontakter och fördjupa sitt kunskapsfält. All Sidafinansierad stipendieverksamhet kan komma att föras över till IPK efter den översyn av IPK som beräknas vara klar . I utredningen lära för hållbar utveckling (SOU 2004:104) föreslås att regeringen erbjuder att etablera ett om hållbar utveckling i . Detta institut avses fungera som nod i ett internationellt nätverk och således utgöra en internationell mötesplats. Sidas verksamhet på kommer att utgöra en del av ett med internationella mått mätt mycket omfattande bistånd som kännetecknas av högt ställda mål och goda resultat. Det svenska engagemanget i utvecklingsfrågor har möjliggjorts genom att vi byggt upp erfarenhet och institutionellt kunnande på området som biståndet åtnjuter ett starkt folkligt stöd. Den organisatoriska basen i är liten i förhållande till biståndsanslagets storlek. Men det måste finnas en hemmaorganisation. Biståndet förutsätter administration. Formerna för denna administration, liksom för annan statlig verksamhet, anpassas över tiden till nya organisatoriska förutsättningar. Upprättandet på av verksamheter på biståndsområdet är ett exempel på detta. Regeringen ser självklara fördelar med den nya verksamheten på . Kopplingen till den nya enheten för grannlandssamarbete och till det föreslagna Östersjöcentrum innebär att vi etablerar en kritisk massa inom twinningutbytes-området i . Därtill kommer fördelarna med tillgång till ett universitet, en kommun och länsstyrelse med ett helhjärtat stöd för det internationella samarbetet. Organisatoriska förändringar i vår hemmaorganisation och de delar av biståndsanslaget som används för sådana ändamål, hemma eller utomlands, kan inte ställas i kontrast till verksamheten på fältet. I själva verket är en effektiv administration, oavsett var den är förlagd, en förutsättning för goda insatser i samarbetsländerna. Vi har därför valt att öka förvaltningsresurserna i fält. Jag är övertygad om att enheterna på på ett positivt sätt kommer att bidra till ett effektivt genomförande av den svenska utvecklingspolitikens mål. 57 (): Jag vill inleda med att tacka biståndsminister för hennes svar på min interpellation vad gäller användande av svenska biståndsmedel. liberalerna var tillsammans med en pionjärkraft i svensk biståndspolitik genom att redan tidigt vilja ge svenskt statligt bistånd till världens fattiga länder. Vi håller fast vid denna tradition genom att alltid tillhöra de partier som vill avsätta allra mest finansiellt för den internationella solidariteten med demokrati i centrum. Men vi tycker att varje biståndskrona måste användas förnuftigt och med maximalt resultat. Svenska näringsintressen, regionalpolitik eller regeringens misslyckade jobbpolitik får aldrig bli vägledande för biståndspolitik riktad mot andra länder. Därför är vi kritiska till regeringens senaste turer på området. Upprinnelsen till interpellationen är att aviserade regeringens utredare att han ville flytta ytterligare 30 Sidatjänster till utöver den Sidaenhet med 20 tjänster som redan planerats där. Allt detta skulle ske för att kompensera ön för förlusten av förlorade försvarsjobb. Det här har inte nämnts alls av biståndsminister i hennes svar. Varför har just valts? Varför är det ultimata ? Jag tror att det ligger andra saker bakom, nämligen regionalpolitik och att kompensera försvaret. Det är inte heller bara vi liberaler i som har varit kritiska till denna Gotlandsflytt. Flytten har även kritiserats hårt av . skickade Sidas generaldirektör ut ett pressmeddelande med rubriken bistånd slås sönder. Jag citerar ur pressmeddelande: Det är anmärkningsvärt att säga att behoven på är större än hos de över en miljard människor som lever i extrem fattigdom. Det är inte försvarbart att ta pengar från biståndsverksamheten och använda till svensk regionalpolitik. Vi var kritiska redan mot detta förslag. tycks man välja att köra över utredningen innan remisstiden gått ut. Det är en mycket märklig process. Agerandet visar också att man inte prioriterar biståndets mål. I sitt remissvar till regeringen framhöll Sida att man är mycket kritisk till att splittra upp verksamheten och förlägga den till en annan ort.