prot · GS09134 · 2005-06-07 00:00:00 — Mot bakgrund av det arbete som jag beskrivit finns det således goda förutsättningar för det långsiktiga och brett upplagda arbete som är en förutsättning för framgång i kampen mot den intolerans som antisemitismen är ett exempel på. 168 (): Tack, integrationsministern! Jag ska inte förneka att det finns väldigt mycket god vilja i . Den har dock funnits här under alla mina 35 svenska år, vilket inte har förhindrat att en del av våra svårigheter i det blandade samhället har vuxit i stället för att minska. Det finns alltid en fara i den svenska socialdemokratiska politiken, nämligen att man tror för mycket på orden och låter sig gå vidare enligt gamla rutiner uppifrån och ned. Man skapar lite fler myndigheter, och så tror man att man har löst problemen. Vi vet att faran med totalitära tendenser som kommer nedifrån, från olika grupper som lever på botten av samhället, växer i hela västvärlden. Det gäller den sorts antisemitism som predikas i vissa muslimska kretsar. Jag citerade i interpellationen Fadela . Jag skulle lika gärna ha kunnat citera . Dessa två kvinnor, som bägge är muslimer och lever i den här miljön där väldigt många muslimer i västvärlden lever , berättar absolut likartade historier om hur småpojkar, åtta eller , redan springer omkring och sprider hatiska slagord mot judarna. Det här är en otrolig fara. Och tror jag faktiskt inte att en myndighet hit eller dit gör någonting. Den enda aktiva metoden för att bekämpa dessa tendenser som kommer nedifrån är att verkligen skapa spelrum för de demokratiskt sinnade grupperna i just den befolkning som vissa grupper försöker göra till spjutspets i hatets propaganda. Där tror jag att vi fortfarande har väldigt mycket att göra. integrationspolitik och antirasistiska politik har alltid gått uppifrån och ned. Jag tar bara ett exempel bland de metoder som integrationsministern talar om: Forum för levande historia. Jag hörde till dem som predikade om behovet av historiekunskaper när vissa pedagoger sade att vi inte behövde historia. Det var nämligen en borgerlig kulturell företeelse i vissa, mycket röda hjärnor. Denna tid har dock äntligen försvunnit. Men vi behövde inte en myndighet; vi behövde en mötesplats. Vi behövde en punkt där väldigt många olika grupper skulle komma nedifrån och träffas, tala med varandra och framför allt hämta kraft för att i sin närmiljö bekämpa de totalitära tendenserna. Det har vi inte fått. 169 Statsrådet (): rör vid många frågor , men jag ska försöka ta dem del för del. Hon började med att tala om att det är en socialdemokratisk politik att inte förändra och att skapa nya myndigheter. Vi är ett land som har förändrats enormt mycket under . Under en stor del av har Socialdemokraterna haft förmånen att sitta i regeringsställning. På en punkt ska jag ge rätt: Målen har inte förändrats. Alla människors lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter ligger fast. När det gäller metoderna är vi dock alltid öppna och har ändrat dem under hela denna långa och i många fall framgångsrika resa. Jag skulle också vilja invända mot en underton i interpellation och också i hennes kommentarer här. Det gäller den muslimska gruppen. Muslimska företrädare säger själva att de har en mycket viktig uppgift när det gäller att ta det egna ansvaret för antisemitism. Forum för levande historia har gjort en större kvantitativ undersökning för att bland annat titta på antisemitism och islamofobi i våra skolor. Där uttryckte intolerans mot judar, så kallad antisemitism, och uttryckte islamofobi. Vad som också var intressant i den studien var att man inte kunde se att antisemitismen var mer utbredd bland de unga muslimska skolbarnen. Vi får alltså vara försiktiga, tycker jag, när vi riskerar att stigmatisera vissa gruppers åsikter. I arbetet mot rasism, antisemitism och främlingsfientlighet är det viktigt att studera främlingsfientlighetens, rasismens och antisemitismens omfattning och utbredning. Det pågår också flera studier som har till syfte att göra sådana kartläggningar, bland annat den jag refererade till. Vi måste skaffa oss kunskaper. Vi måste berätta om denna historia är ett bra exempel på en person som också gör det. Vi måste också gå vidare i detta. Just nu arbetar med att fördela bidrag till bland annat insatser som förebygger och motverkar främlingsfientlighet, rasism och etnisk diskriminering. Just nu arbetar Forum för levande historia med ett brett upplagt lärarprogram som riktar sig till lärare på olika stadier där inte minst Förintelsen och andra folkmord uppmärksammas. Det är klart att vi alltid är öppna för att hitta nya metoder. Metoderna är många, och vill komma med ytterligare exempel på hur vi ska arbeta mot främlingsfientlighet, antisemitism, islamofobi och homofobi välkomnar jag detta. Men jag tycker inte att det ska föraktas och kallas myndighetsutövning bara för att vi vill fokusera på att historieinlärning sker på bred front och att en kartläggning görs av den intolerans som finns i vårt samhälle . 170 (): Först och främst: Vad för underton? Det låter oerhört konstigt för mina öron att i utkanten av det man påpekar slingra in en misstanke om att jag skulle vara smittad av islamofobi. Jag har väckt motion efter motion och jag har skrivit många artiklar och rapporter om en total kamp mot all politik som bygger på hat och våld. Där står det klart och tydligt sagt att man ska bekämpa religiös fanatism, ateistisk intolerans, klasskamp i den våldsamma varianten och självklart rasism och diskriminering. Islamofobi är en farlig form av politik som bygger på hat och våld. Om jag ska framhålla något i som det mest utmärkande för vad jag har velat göra, är det just mobilisering mot all skepnad av politik som bygger på hat och våld. Försök inte misstänkliggöra mig för att vara islamofob. Jag har tagit upp exempel på två muslimska kvinnor från två olika västerländska länder som dragit i larmsignalen och sagt att det i namn av den religion de tror på sprids hat och våld bland barn och ungdomar. Låt oss göra något mot det. Skillnaden mellan de två kvinnorna, en i och en i , är att Fadela har bildat en helt ny folkrörelse som heter Varken hora eller kuvad. gör mycket, men det är svårt att sätta i gång nya organisationer i . Det beror på att strukturen bygger på att pengarna går till de redan etablerade. Redan i integrationsförvaltningarnas regler står det att man ska titta på hur många människor som ingår i organisationerna. Det är masstänkande och kvantitetstänkande, men det är lite tänkande som rör kvaliteten i de idéer och initiativ som kommer nedifrån. Ett mycket bra exempel på det är var pengarna från EU:s sociala fonder har hamnat. Från början gick de till olika projekt som kunde vara startade nedifrån och upp av vilken grupp som helst. är de flesta projekten bundna till kommuner, arbetsförmedlingar och väletablerade svenska organisationer. Våra små invandrargrupper har marginaliserats. Vi räknas inte. Man svarar inte ens på våra brev. Man tror inte alls på att vi kan göra något. Jag har varit med i den här verksamheten , och jag har sett hur vi systematiskt har knuffats undan. Därför tror jag inte på den politik som förs i . 171 Statsrådet (): Jag tror inte att är islamofob. Jag kanske ska vara övertydlig på den punkten. Jag är dock ibland orolig när grupper beskrivs med kollektiva egenskaper. Vi har sett alldeles för mycket av det under vår 1900-talshistoria. Därför reagerar jag alltid när man talar om kollektiva grupper. Vi vet att är duktig på dessa frågor. Men det är kanske då passande att säga i vissa delar när man målar med den breda penseln så att det man säger inte kan missförstås på något sätt och användas på det sätt själv talar om, nämligen förförelse. Jag tror att den viktigaste delen när det gäller att gå emot krafterna handlar om att bygga bort utanförskap och okunskap. Jag tror på en integrationspolitik som arbetar oss från ett utanförskap, inte minst i en del av våra bostadsområden. Det är en långsiktig och svår kamp, men det är där kampen ligger. Jag hade möjlighet att i min förra profession som journalist leda ett tv-program om just islam. Jag intervjuade där . Han sade: , du kan vara lugn. Inom tre generationer kommer alla att vara integrerade. Jag tyckte att tre generationer var . Då sade han att det går ännu fortare om vi klarar av integrationen. Där det inte går är till exempel i förorterna utanför där människor lever i utanförskap och där den radikala fanatismen får en grogrund. Jag hoppas att jag kan samarbeta med kring ett väl avvägt välfärdssystem där vi fördelar resurser till dem med de största behoven. Det tror jag är motvärnet mot den rasism, islamofobi och antisemitism som vi här talar om. De undersökningar som har gjorts av Forum för levande historia visar att hög utbildning och bra skolresultat leder till minskad intolerans. Här hoppas jag att vi jobbar tillsammans . 172 (): Vi är helt överens om att utanförskap skapar grogrund för hat. Missnöje kan lätt manipuleras i hat och kanaliseras så att det blir våld. Vi måste jobba på bred front för att stoppa utanförskapet. Det finns förslag i på mycket radikala förändringar. Jag känner till professor från som länge har jobbat med studier om muslimsk vardag i västvärlden. Han har ett mycket intressant förslag, nämligen att imamer får utbildas på teologiinstitutioner på svenska universitet. Detta skulle vara en viktig lösning på en svår fråga. Då skulle vi vara säkra på att de imamerna har vuxit in i sitt yrke som de har utvecklat den demokratiska attityd vi hoppas att alla ska ha i det här samhället. Integrationsministern var så snäll och ville beskriva mig som någon som kan berätta. Ja, jag kan berätta mycket. Jag var barn när var fascistiskt. Jag har tydliga minnen från . Jag levde också under den röda förintelsen. Jag har bett och bönfallit alla ansvariga ministrar om en annan bok och en annan kampanj, om detta må ni berätta, angående kommunismens brott mot livet och mänskligheten. 173 Statsrådet (): Det finns många oskrivna böcker, och jag är inte på något sätt motståndare till en sådan bok. Men jag kan inte här utge ett löfte om att den ska komma inom . Det är intressant att diskutera frågorna med . Jag ska inte göra en generalisering, men det finns något i den socialdemokratiska politiken som stör . har inte möjlighet att svara på min fråga, men vi kanske kan ta upp den i något annat sammanhang. De studier som görs när det gäller intolerans i jämfört med andra länder i visar att har en högre tolerans. Vi har till exempel varit positiva i förhållningssättet till invandring. Jag tycker att det skulle vara intressant att diskutera vad det är i det svenska samhället som håller uppe den toleransen, som gör att vi inte får missnöjespartier som är ute och simmar i grumligt vatten. Jag hoppas att jag i samarbete med i fortsättningen i kammaren också kan hålla ett avstånd till dessa krafter som i våra grannländer simmar ut i dessa vatten. Det skulle jag vilja avsluta mitt debattinlägg med. Överläggningen var härmed avslutad. 26 § Svar på interpellation 2004/05:661 om värnandet av den svenska tryck- och yttrandefriheten 174 Statsrådet (): har frågat statsministern vad han avser att vidta för åtgärder i syfte att värna den svenska yttrande- och tryckfriheten. Det har fallit på min lott att besvara interpellationen. Det starka värnet för yttrande- och tryckfriheten i beskrivs korrekt i interpellation. Däremot har regeringen inga avsikter att vidta en långtgående reglering av innehållet i tryckta skrifter, som påstår. Sexualiseringen av det offentliga rummet är ett av fem fokusområden inom jämställdhetspolitiken . Området berör många frågor, däribland frågan om reklamens uttrycksformer. Arbetet på området kan ske på många olika sätt och nivåer: Det handlar om kunskapsspridande och attitydförändrande arbete, det handlar om att se över etiska riktlinjer för medieproducenter och reklammakare och det handlar om att se på lagstiftningsinstrumentet. Sexualiseringen av det offentliga rummet är en fråga som berör såväl medie- som konsumentpolitik. Den fråga som är viktig att se över är möjligheten att lagstifta mot könsdiskriminerande reklam. Frågan om könsdiskriminerande reklam har funnits på dagordningen , både hos myndigheter och i . Bland andra har , och tidigare behandlat frågan vid olika tillfällen. Inget konkret förslag i en större utredning har dock tidigare lagts fram. Sedan frågan började debatteras har den tekniska utvecklingen ändrat villkoren radikalt, för både reklam och medier, särskilt . Missnöjet och medvetenheten gällande könsdiskriminerande reklam och sexualiseringen i allmänhet har också ökat . Anmälningarna till Näringslivets Etiska Råd mot Könsdiskriminerande reklam har ökat i omfattning och föräldrainitiativ, och andra sammanslutningar har bildats. har möjligheten att komma till rätta med den könsdiskriminerande reklamen inte förändrats. I de övriga nordiska länderna finns lagstiftning som är tillämplig på könsdiskriminerande reklam. I kan ingripanden, med stöd av marknadsföringslagen, ske mot reklam i tryckt skrift, utan hinder från tryckfrihetsförordningen, om man begränsar sig till sådana framställningar som har rent kommersiella förhållanden till föremål. Ingripanden mot könsdiskriminerande reklam är dock inte möjliga inom ramen för marknadsföringslagen. För detta krävs att marknadsföringen på någon annan grund är otillbörlig mot konsumenter eller näringsidkare. Regeringen överväger därför, inom samma ram, att utreda förutsättningarna för en lag som förbjuder könsdiskriminerande reklam. 175 (): Först skulle jag vilja be att få tacka statsrådet för svaret på min interpellation. har en lång tradition av starkt värn för yttrande- och tryckfrihet. Vi fick vår första tryckfrihetsförordning . Syftet med den tryckfrihetsförordningen är förstås att slå vakt om det fria ordet i tryckt form. Politiskt har det rått en stor enighet om en vidsträckt tryckfrihet. Därför var statsministerns utspel på det socialdemokratiska kvinnoförbundets kongress så anmärkningsvärt. Där talar statsministern i svepande ordalag om lagstiftning mot ökad sexualisering i medierna och det offentliga rummet. Statsministern nämnde uttryckligen bland annat utvecklingen i kvällspressen som oroväckande och avskräckande. Hotet om censur och ingrepp i tryckfriheten var tydligt i utspelet. Det är också anmärkningsvärt, därför att det här utspelet skedde samma vecka som ett helt enigt konstitutionsutskott riktade kritik mot vissa delar av så kallade Flickakampanj utifrån just tryckfrihetsrättsliga och yttrandefrihetsrättsliga aspekter. Reaktionerna på statsministerns utspel har också blivit väldigt starka. Det här blir en form av censur. Det tycker jag är väldigt tokigt. Det säger journalistprofessor . Om man vill påverka folkopinionen i en viss fråga tror jag att det är en felaktig väg att gå. Meningsyttringar och åsikter som man ogillar ska man bemöta hellre än förbjuda. Det säger , pressombudsman. borde ägna sig åt politik så ägnar vi ansvariga utgivare oss åt journalistik, säger chefredaktör . Planerna på att inskränka tryckfriheten finns det naturligtvis en hel del praktiska invändningar mot. Hur ska en ny lagstiftning se ut? Ska det vara en viss längd på kvinnors kjolar som är tillåtna i tv-rutan, eller ska det vara en annan längd som tillåts? Hur djupt får dekolletaget vara i kvällstidningarnas annonser eller i de artiklar som kvällstidningarna publicerar? Hur ska allt det här övervakas? Kanske det ska tillsättas en ny myndighet? Vi vet alla att den socialdemokratiska regeringen är väldigt pigg på att inrätta nya myndigheter, och nog finns det någon gammal partivän som behöver ett nytt chefsjobb. Ja, det är lätt att raljera över det utspel som statsministern har gjort och de planer som finns. Det är också ovanligt ogenomtänkta planer för att komma från en socialdemokratisk regering. Ändå är de principiella invändningarna viktigare. Tanken med yttrande- och tryckfrihet är att åsikter och värderingar som vi själva djupt kan ogilla ändå ska få framföras och få spridas. Det finns en hel del i tidningar och tidskrifter som jag själv djupt ogillar. Könsstereotyper och nedvärderande åsikter och värderingar mot kvinnor hör verkligen dit. Men demokratins förbud är inte ett förbud. Demokratins förbud är kritik och debatt. Möjligen pressad av den här mycket kritiska opinionen säger nu statsrådet i svaret på min interpellation att det ytterst handlar om reklam, att förbudet mot könsdiskriminerande reklam ska utvidgas. Den nuvarande lagstiftningen, marknadsföringslagen, skyddar konsumenter och näringsidkare just i deras egenskap av konsumenter och näringsidkare. Det är innebörden av marknadsföringslagen. Däremot innebär det inte ett förbud mot reklam som framför åsikter och värderingar som är ägnade att påverka den allmänna opinionen i en viss riktning. Det är en princip som vi har velat slå vakt om, därför att detta har vi sett som en central del i yttrande- och tryckfriheten. I denna del är reklam också en del av just yttrande- och tryckfrihet. ska statsrådet tillsätta en utredning. Min fråga är: Är syftet med den utredningen att rucka på denna princip? Vad är det konkret som ska förbjudas i det nya förslag som kommer att läggas? Vad är syftet med den utredning som ska tillsättas? 176 Statsrådet (): Jag var i för , och där har man en lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. Man har också en väldigt bred politisk enighet bakom den lagstiftningen. Man anser i att det inte står i strid med tryckfrihetslagen. Därför tycker jag att det är intressant att också i titta om vi skulle kunna ha en sådan här lag. Det tycker också lagutskottet och . Eller får jag formulera mig mer precist: De här frågorna har varit uppe till diskussion tidigare, bland annat i en borgerlig regering . Det längsta man kom i den här frågan var just under en borgerlig regering, där även var med. Det ledde dock inte till någon lagstiftning. Då sade att det här kan vara i strid med tryckfrihetsförordningen. Det enda som kan göra att en utredning är välkommen är att vi kan visa att det har blivit värre och att vi också visar att vi har vidtagit åtgärder som inte har hjälpt. Om man kunde visa det ställde sig också lagutskottet och positiva till en utredning. Det har blivit värre. Bara fördubblades antalet anmälningar till , Etiska Rådet mot Könsdiskriminerande reklam. Det är bra att det finns, men i praktiken har det inte speciellt mycket av sanktionsåtgärder. Vi har också vidtagit en hel del åtgärder. Så sent som för något halvår sedan delade vi ut mer pengar till olika projekt när det gäller att komma till rätta med sexualiseringen av det offentliga rummet. Därmed tycker jag att vi har uppfyllt det som sade att vi skulle uppfylla för att en utredning skulle komma till stånd. Jag skulle också vilja fråga vad han tycker är stötande. Vad tycker är sexualiseringen och objektifieringen av det offentliga rummet? Det skulle vara intressant att få några exempel på det. Det skulle också vara intressant att höra vad tycker att vi ska göra åt problemet. 177 (): började med att relatera utvecklingen på det här området. Frågan har naturligtvis varit uppe till diskussion och debatt . Det är så att vi kan konstatera att ett långtgående förslag som har lagts fram inte har realiserats just därför att det har funnits ett väldigt tydligt hot mot grundläggande och centrala tryckfrihets- och yttrandefrihetsrättsliga principer. Det finns ett skäl till att det är så. Både borgerliga och socialdemokratiska regeringar har lyckats stå pall mot denna typ av förbudsivrande och censurivrande som har funnits i den allmänna debatten. Det är otroligt viktigt att vi står pall mot den typen av tendenser som förekommer i debatten. Det är klart att varje enskilt ingrepp i yttrande- och tryckfriheten kan synas vällovligt. Vi kan tycka att det är obehagligt med människor som framför åsikter som vi kan uppfatta som rasistiska. Vi kan tycka att det är obehagligt att det framförs åsikter som förnedrar kvinnor. Varje sådant syfte kan synas vällovligt och varje sådan inskränkning kan synas vällovlig och acceptabel. Men den sammantagna bilden blir ju att om vi accepterade varje sådan inskränkning skulle det inte bli så mycket yttrande- och tryckfrihet kvar. Det är det som är den intressanta frågan. Det är den frågan vi måste ställa oss. Är detta försvarligt? Då återvänder till frågan hur jag ser på sexualiseringen av det offentliga rummet. Jag är naturligtvis stark motståndare till att man framställer kvinnor på ett könsstereotypt sätt och att kvinnor framställs diskriminerande och i förnedrande ordalag och bilder. Jag tror inte någon är motståndare till att ta en kritisk debatt om det. Frågan är vad vi ska vidta för åtgärder. Här menar jag att det är farliga tassemarker som både statsministern och nu är ute i när det handlar om att införa förbud och regleringar som faktiskt inskränker yttrande- och tryckfriheten. Det är den här frågan som är central. Motståndet mot sexualisering och de avarter som det för med sig är vi överens om. Frågan är vad vi ska vidta för åtgärder. Jag har inte riktigt fått svar från på frågan vad det är konkret som ska förbjudas. Om statsrådet är inne på att det ska göras en utredning därför att det nu ska ske en utvidgning av den förbudslagstiftning som finns som handlar om könsdiskriminerande reklam måste ändå statsrådet ha någon konkret idé om vad det är som ska förbjudas i den nya tänkta lagstiftningen som inte är förbjudet. Några idéer måste statsrådet ha här. Det är rätt många som följer den här debatten och är intresserade av att se vart utvecklingen är på väg. Då kan inte statsrådet bara säga att frågan ska utredas. Självklart måste utredaren ha ett uppdrag. Utredaren måste ha ett syfte med sitt uppdrag. Vad är det konkret som ska utredas? Man ska inte bara allmänt titta över lagstiftningen. har både statsministern och statsrådet sagt att sexualiseringen av det offentliga rummet och i medierna ska motverkas genom en ny lagstiftning. Då måste statsrådet kunna peka på vad det är konkret som ska förbjudas som inte är förbjudet. är könsdiskriminerande reklam förbjuden enligt marknadsföringslagen. Det som inte har varit förbjudet är reklam som är ägnad att påverka den allmänna opinionen och som jag därför menar kan ses som en del i yttrande- och tryckfriheten. Då är frågan: Tänker rucka på den principen? Det är en intressant fråga. Då skulle jag vilja säga att vi är inne på ett trendbrott i svensk tryckfrihetsdebatt. Då har vi passerat en gräns som vi tidigare inte har passerat. Där har det varit mycket stor enighet om att detta ska vi inte rucka på därför att också reklam är en del av tryck- och yttrandefriheten. Oavsett hur mycket vi kan ogilla viss reklam i samhället, precis som vi också ogillar vissa åsikter, är det centralt att dessa åsikter och värderingar ändå får framföras i den offentliga debatten, exempelvis i kvällstidningar, i annonser eller i andra medier. 178 Statsrådet (): Politik är att vilja förändra. Politik är också att sätta gränser. Det är inte lätt, men det är en av politikens uppgifter. bedyrar att han inte tycker om sexualiseringen, objektifieringen och stereotypiseringen och frågar sig själv vad han vill göra åt det. Men tyvärr svarar han inte på den frågan. Jag skulle ändå vilja fråga , som här drar en lans för den yttrandefrihet som jag också är en stark anhängare av: Tycker inte att vi ska ha inskränkningar i tryckfriheten när det gäller hets mot folkgrupp? Det handlar också om att sätta gränser. Där är det en domstol som ska bedöma om det handlar om hets mot folkgrupp. Tycker inte att vi ska ha ett förbud mot att göra reklam för alkohol och tobak i våra dagstidningar och på tv? Är han lika principfast på den punkten? Jag ska inte gå in på hur en sådan här eventuell lagstiftning skulle kunna se ut. Men man behöver inte åka längre än till ett av våra grannländer, till exempel , för att se hur man löser problemet där. Man har en nämnd som fattar ett beslut. Så svårt ska det inte vara.