prot · GS09118 · 2005-05-11 00:00:00 — Vi är ivriga tillskyndare av att förstärka yrkesutbildningen både på universitet och högskolor och även i andra sammanhang. Jag vill bara påminna om att inför den förra debatten som vi hade om kårobligatoriet vädjade flera kårer SFS, som representerar många studentkårer, SULF och ganska många av rektorerna faktiskt till utbildningsutskottets ledamöter om att vi inte skulle fatta något definitivt beslut om ett avskaffande förrän samtliga konsekvenser var utredda. I så fall hade man fått fram några fungerande alternativ som innebar en modernisering. kommer frågan att utredas, och jag tror att man kan göra stora förändringar. Samtliga partier vill nu ägna den här frågan stort intresse. Det finns skäl att genomföra vissa förändringar. Men de borgerliga partierna med stöd av har definitivt bestämt sig innan man har sett utredningsresultatet. Jag vill också påminna om att den här frågan har utretts vid flera olika tillfällen, men man har inte hittat några funktionella alternativ som kan garantera studenternas inflytande och lösa de studiesociala frågorna. 146 () replik: är positivt till yrkesutbildning. Det ska vi notera och lägga på minnet till kommande debatter om hur man ska få in mer av yrkesutbildning i högskolan, att få till stånd en modern yrkesutbildning som fångar upp olika former av yrkeskunskaper också inom högskolevärlden. Sedan snubblar återigen på orden. Jag tror inte att hon uppriktigt vill komma med felaktiga uppgifter. Det var faktiskt inte så att vädjade om någonting . SFS har ingen uppfattning om kårobligatoriet, vare sig positiv eller negativ. Det finns olika uppfattningar inom kårvärlden, och borde kunna medge att frågan inte är så enkel som hon vill ge sken av. Det vi från alliansen tillsammans med nu föreslår är just det som säger sig vara ute efter, nämligen en parlamentarisk utredning som går längre än en enmansutredning och som ser över moderna former för studentinflytande. Det blir och förblir mer och mer obegripligt varför säger nej till detta. Måhända finns förklaringen i freudianska felsägning i huvudanförandet där hon identifierade sitt eget parti just som det är, nämligen ett stödparti till den socialdemokratiska regeringen där makten är viktigare än det som står i det egna partiprogrammet. vet vi, fru talman, att det som Vänstern skriver i sitt partiprogram behöver vi inte lita på. 147 () replik: Det vore väldigt roligt om vi lyssnade på våra meddebattörer i den här debatten. Jag sade inte så. Jag sade att flera kårer SFS, SULF och flera rektorer vädjade till utbildningsutskottets företrädare att de skulle verka för att det inte skulle fattas något definitivt beslut om ett avskaffande förrän samtliga konsekvenser var utredda och fungerande alternativ hade presenterats. Det gäller alltså frågor i likhet med: Hur ska studeranderepresentationen väljas till styrelser, nämnder och andra viktiga församlingar inom universitet och högskolor? Vem ska universiteten och högskolorna ha som samtalspartner i studiesociala frågor? Det är ju studenterna som tillsammans med lärare och andra anställda ska forma universitetens vardag och framtid. När vi talar om yrkesutbildningar på universitet och högskolor måste jag faktiskt be att definiera vad egentligen menar med yrkesutbildningar på högskola. Det måste vara en väldigt smal definition, kan jag ana mig till av inlägget tidigare. 148 (): Först vill jag yrka bifall till reservationerna nr 24 och nr 40. Självfallet står jag bakom även övriga centerreservationer i betänkandet. har den högre utbildningen byggts ut runtom i vårt land. finns en högskola eller ett universitet i alla län. Vi har från sida medverkat till detta eftersom vi menar att det är viktigt att det ska vara nära till högre utbildning. Endast på så sätt kan vi ta vara på den begåvningsreserv som finns runtom i våra bygder. Utbildningsnivån har också höjts påtagligt, inte minst i de områden där nya högskolor och universitet har inrättats. Det har vi kunnat se i och , där , nu , har byggts ut . Utbyggnaden av distansutbildning via Näluniversitetet och de lärcentrum som finns i många kommuner ökar också tillgängligheten. Människor som av familje- eller arbetsmarknadsskäl inte har haft möjlighet att ta del av högre utbildning har fått en ny möjlighet, en ny chans var de än bor i vårt land. Vad som krävs, och som det fortfarande finns en del att göra åt, är att se till att det finns möjlighet till snabba uppkopplingar till Internet varhelst man bor för att få så flexibla studiemöjligheter som möjligt. Närheten till universitet och högskolor är alltså viktig och för framtiden. En högre utbildningsnivå bland medborgarna är av stor betydelse för att vi ska kunna bevara och utveckla välfärden i vårt land. Utbyggnaden får dock inte ske på bekostnad av kvaliteten, för vi vill ju att ska ha en högre utbildning i världsklass även . Därför finns det en del allvarliga varningstecken att reagera inför. Anslagen till grundutbildning vid våra lärosäten har urholkats, och andelen disputerade lärare har minskat. Utmaningen framöver blir därför att kraftsamla för att höja kvaliteten i den högre utbildningen. Vi får aldrig tumma på ambitionen att våra lärosäten ska kunna erbjuda en utbildning av högsta internationella kvalitet. Samverkansdelegationen, som levererade sin slutrapport, understryker vikten av att universitetens och högskolornas samverkan med det omgivande samhället förbättras den tredje uppgiften. Delegationen menar att det är särskilt viktigt att högskolorna förbättrar samarbetet med det lokala näringslivet och även med gymnasieskolan om entreprenörskap. Det gäller att finna former för samverkan som passar små och medelstora företag och som stärker deras kompetens. På så sätt kan lärosätena ännu bättre än fungera som utvecklingsmotorer i regionerna. Även jag vill ta upp frågan om kårobligatoriets vara eller inte vara. Vi står självfallet fast vid vår syn från , att en tvångsanslutning till en kår är otidsenlig och oförenlig med föreningsfriheten. Även studenter bör själva få avgöra vilka föreningar de vill vara medlemmar i. är det förstås lätt att inse att ett avskaffande av kårobligatoriet inte kan ske över . Det är just därför vi föreslår en parlamentarisk utredning som ska ta fram en tidsplan och en handlingsplan för hur omställningen ska ske. Det är ju ingen som har föreslagit att vi oövertänkt ska riva ned någonting, . Det handlar om att det här ska ske med sunt förnuft och att se till att vi får ett modernt system för studenterna vid våra universitet och högskolor. Jag förmodar att det kommer att finnas förslag om hur Bolognaprocessen ska implementeras i i den kommande högskolepropositionen. Det är väldigt viktigt att vi får ett system där vi kan jämföra utbildningssystemen i . Men en strävan efter ett öppnare utbildningssystem får inte ske på bekostnad av utbildningarnas positiva särdrag. Bolognaprocessen bör inte leda till att utbildningssystemen i de olika länderna likriktas. Däremot måste de kunna jämföras. I sammanhanget är det också viktigt att understryka att Bolognaprocessen är ett mellanstatligt samarbete som är mycket bredare än enbart i Europeiska unionen. En punkt som man kanske redan nu bör ta upp är de så kallade ECTS-betygen som diskuteras i samband med Bolognaprocessen. Denna betygsskala är relativ och sjugradig. Från sida är vi motståndare till relativa betyg och menar att betygen i högskolan även framöver bör vara målrelaterade. Vad jag förstår finns det en ganska bred enighet om detta bland partierna i den här kammaren, även om vi tyvärr är ensamma om vår reservation på den här punkten. Men det blir en diskussion som vi får ta framöver. 149 (): Högskolan ska vara öppen för alla, och hinder och svårigheter för olika grupper att studera vid högskola måste elimineras. En sant öppen högskola kräver att man minskar den sociala snedrekryteringen och att all diskriminering inom systemet upphör. Men då måste också pedagogik och undervisningsmetoder anpassas efter alla grupper. Den nya lag som kom för att främja lika rättigheter på högskolan och motverka att någon student utsätts för diskriminering är mycket viktig. Det är nu väldigt viktigt att högskolan också arbetar aktivt med att leva efter den här lagen. Det kan till exempel handla om antagningsreglerna och hur de är utformade. Det finns reservationer i betänkandet om så kallad positiv särbehandling vid högskolan, som har blivit än mer aktuellt efter försök med kvotering på juristutbildningen. Det här är en ganska komplicerad fråga, och frågan är vad som är rätt väg. Detta skulle kunna betyda att personer med utländsk bakgrund skulle behöva vara ordentligt överrepresenterade på många utbildningar för att gruppen sedan skulle bli rimligt representerad på arbetsmarknaden. Det kan vara en slutsats som gör att man skulle landa på en positiv särbehandling. Det kan verka rimligt om man också ser att personer med utländsk bakgrund är missgynnade i dagens . Men jag tror att vi måste skilja ganska tydligt här på svag positiv särbehandling, där man vid lika meriter ger företräde åt en viss grupp och som är möjligt redan med dagens lagstiftning, och så kallad stark positiv särbehandling, där man ger företräde åt en viss grupp även om de har lägre meriter. Problemet är att principen om likabehandling åsidosätts. Man kan i och för sig hävda att vi kanske inte har så mycket likabehandling och att denna princip därför inte kan åsidosättas. Men man kan också hävda att vi har det och att betyg och poäng på högskoleproven gäller men att kanske inte alla har samma chans att uppnå de betyg som krävs. I så fall kan man fråga sig om just stark positiv särbehandling är sättet att lösa problemet. Det finns problem som vi ser det. Framför allt är det väldigt svårt att definiera gruppen. Är det verkligen vettigt att fösa ihop alla som har utlandsfödda föräldrar till en grupp? När man tittar på den här gruppen ser man att den är väldigt heterogen bland nybörjarna på högskolan. Inom vissa utbildningar är den starkt överrepresenterad och inom andra starkt underrepresenterad. Ska man kvotera inom alla utbildningar där de med utlandsfödda föräldrar är underrepresenterade, eller ska det vara upp till högskolorna att bestämma, och på vilka grunder? Det rör sig inte om någon homogen grupp. Av den del av den svenska befolkningen som har iransk bakgrund är det en mycket stor andel som läser vid högskolan, närmare bestämt . Bland dem som har icke utlandsfödda föräldrar är det . Bland dem som kommer från grannland är det . Det här visar på svårigheten att hitta en tydlig grupp. Man kan fundera över om det inte är så att etnisk bakgrund kanske är underordnad social bakgrund vad det gäller högskolestudier och vad som i så fall är lämpligast för att komma till rätta med den snedrekrytering som finns. Det finns också väldigt positiva exempel i till exempel , och . Där använder man andra sätt att jobba med, till exempel kunskaper i utomeuropeiskt språk som merit eller att genom uppsökande informationsverksamhet rikta sig till grupper. Från sida har vi landat på att vi är tveksamma till stark positiv särbehandling, men vi anser att svag positiv särbehandling är bra, och då behöver inte lagen ändras. Men det behövs också en större mångfald av olika antagningsförfaranden och olika antagningsregler som passar olika utbildningar och olika individer. Det är också viktigt att fortsätta arbetet med validering. Vad gäller kommande högskolelag kommer vi säkert att ha möjlighet att diskutera detta med antagningen och vilka urvalskriterier som ska gälla till högskolan. Med anledning av inlägg om att man får vänta på vad regeringen, Vänstern och har för förslag vill jag poängtera att inte samarbetar om högskolepropositionen och att vi väntar med precis lika stor spänning som alla ni andra på vad den kommer att innehålla. Och vi kommer, när den kommer, att skriva en motion och formulera vår syn på både tillträdet och Bolognaprocessen. Så är det åter dags att diskutera det omtalade kårobligatoriet. Vi hade en livfull debatt vid förra årets behandling av högskolemotionerna. Som jag ser det strider kårobligatoriet mot grundläggande demokratiska principer. Det är skälet till att vi från har tagit ställning mot obligatoriet. En tvångsanslutning till en förening kan aldrig försvaras. I råder föreningsfrihet. För oss i är tvångsanslutning till ett politiskt parti, ett fackförbund eller en studentkår, för den delen, fullständigt otänkbar. Det är dags att vi också låter studenter omfattas av de viktiga grundläggande demokratiska principer som finns i det här landet. Det är grundläggande att varje människa själv får välja vilken förening han eller hon vill tillhöra. får man inte skriva tentamen eller ta ut examen om man inte är ansluten till studentkåren. Kårerna och nationerna gör naturligtvis många bra och viktiga saker. De har oerhört viktiga och värdefulla åtaganden som att bevaka studenters intresse och utbildningen, företräda studenter i olika organ med mera. Men vi kan inte argumentera för en tvångsanslutning utifrån att de gör bra saker. är orolig för skattebefrielsen. Det är inget som säger att den kommer att försvinna. Det är just en av de saker som ska tänkas igenom ordentligt i en utredning. Men jag har faktiskt större tilltro än vad du verkar ha till kårerna. Jag tror inte att det blir ett stort tapp av medlemmar. Nej, jag är alldeles övertygad om att man med ett avskaffande av obligatoriet i kårerna kommer att ha en fortsatt viktig och bra verksamhet. Jag tror självklart att man även fortsättningsvis kommer att ha en verksamhet som upplevs så viktig och så förmånlig att den enskilda studenten i de allra flesta fall väljer att vara medlem. Jag tror att en förening i ett demokratiskt land måste bygga på frivillighet och äkta engagemang. Alla föreningar måste leva på egna meriter och attrahera medlemmar utifrån att de har en värdefull verksamhet som anses angelägen för den enskilde. Om man då ansluter sig frivilligt tror jag också att man är mer benägen att engagera sig och vara delaktig i verksamheten. I tror vi att frivillighet är det som gör ett engagemang starkt och levande. Tvång är alltid en dålig förutsättning för demokrati och inflytande. Vi vill dock att avskaffandet av obligatoriet sker med stort förnuft och föregås av en utredning som noggrant går igenom och belyser hur alternativ kan se ut, hur ett avskaffande kan gå till och hur man kan stärka studentinflytandet. Vi anser slutligen att högskolelagen ska kompletteras med ett hållbarhetsperspektiv. Högskolor och universitet kan på ett konstruktivt sätt bidra till att människor ges mer beredskap för ett alltmer komplext samhälle. Om man definierar hållbar utveckling som att vi inte accepterar att skjuta över problem på nästa generation eller ett samhälle som genererar nya problem som nästa generation måste hantera handlar hållbar utveckling mycket om att förmedla förmågan att identifiera vilka problem samhället har som kommer att påverka nästa generation samt förmågan att utveckla redskap för att hantera de här problemen så att de inte skapar nya problem för nästa generation. De flesta ekonom-, juridik- och statsvetarstudenter genomgår sin fyraåriga utbildning utan att konfronteras med det livsavgörande konceptet hållbar utveckling. Att skriva in hållbarhetsperspektivet i högskolelagen skulle tydligt markera att hållbarhet ska integreras i undervisningen. Hur detta ska göras är det viktigt att man avgör på varje lärosäte. Det är också viktigt att hållbarhetsperspektivet följs upp på ett bra sätt. Därför måste det också ingå i kvalitetsgranskning. Jag står bakom alla våra reservationer men väljer nu att yrka bifall till reservationerna 24 och 6. 150 (): Högskolan har blivit nästan var mans och kvinnas egendom. har så många från så många olika bakgrunder med så olika förväntningar bildat gruppen högskolestudenter. Högskolan står mitt i byn, öppen för omgivande samhälle och föremål för väldigt mångas förväntningar och krav. Inte endast enskilda individer ser högskolan som den stora möjligheten till ett tryggt och bra liv med en plats på arbetsmarknaden. Kommuner, regioner och näringsliv ser möjligheter, nytta och utveckling kopplad till högskolan. Den öppna högskolan utmärks av ett starkt studentinflytande och ett intensivt jämställdhetsarbete. Samma fokus, samma förväntningar finner vi på europeisk nivå där Lissabonstrategins viktigaste framgångsfaktorer finns i begreppen European Education Area och Area. Högskolan blir en gemensam europeisk angelägenhet, en framgångsfaktor för i världen. Vi behandlar i denna debatt 143 yrkanden om olika högskolefrågor som väcktes i motioner under allmänna motionstiden . Jag yrkar härmed avslag på samtliga. I väldigt många fall beror detta avslag på att de krav som motionerna mynnar ut i redan befinner sig i pågående utrednings- och beredningsarbete. Men en del krav yrkar jag däremot avslag på med förhoppningen att de aldrig kommer att hamna i en situation av utrednings- och beredningsarbete. För som näringsliv, kommuner och regioner ser utveckling, nytta och möjligheter med en öppen högskola mitt i byn målar högeralliansen i de här motionerna upp sin bild av högskolan, den slutna högskolan. Högskolan ska vända blicken in mot sig själv. Högskolan ska själv utse sin styrelse. Högskolan ska själv utse sin rektor. Kanske den slutna högskolan öppnar dörren och släpper in någon representant från det omgivande samhället, men man ska naturligtvis själv bestämma vem. Detta är en del i den process som högeralliansen kallar en dynamisk frigörelse. Då kan man fråga sig: Frigörelse från vad? Vi får väl svaret . som man vill stänga dörren för insyn och öppenhet vill alliansen rycka undan grunden för det starka studentinflytandet genom sitt krav på avskaffande av kårobligatoriet. Man säger att man vill göra detta av principiella skäl, och så jämför man studentkåren med en förening. Jag tycker att det är just här som man gör grundfelet. Studentkåren kan inte jämföras med en förening. Vår lagstiftning och vårt regelsystem i landet som omgärdar kårobligatoriet och kåren visar med all tydlighet att kåren icke är en förening. Kåren är med stor tyngd en mycket värdefull och traditionell del av lärosätet och . En gång var kåren och kollegiet de två storheterna som bar upp . Lärarna tillhörde kollegiet. De allra flesta högskolelärare som man talar med känner fortfarande väldigt starkt att de tillhör ett kollegium trots att lagstiftningen och regelsystemet inte längre beskriver den organisationen. Men studentkåren finns kvar. Jag skulle vilja jämföra studentkåren mer med en kommun, där man får trygghet och rättigheter, än med en förening som man passerar in och ut ur, men där säkerheten och tryggheten ligger någon annanstans. Man kan fråga sig om högeralliansen vill flytta just påverkansmöjligheten och inflytandet från denna starka organisation till den enskilde studenten. Jag tycker mig hitta svaret ja. Enligt bör studenternas rättssäkerhet garanteras på kontraktsbasis. Förhållandet mellan lärosäte och student ska reduceras till en affärsuppgörelse mellan lärosätet och individen. Det är nya grepp för att skaffa bättre rättssäkerhet för studenten. Liknande resonemang för när det gäller lärosätenas jämställdhetsarbete. Likhet inför lagen är den enda väg till verklig jämställdhet som förordar. Då kan man ju fråga sig hur länge vi de facto har haft jämställdhet och likhet inför lagen i det här landet. Ska vi lämna den kvinnliga forskningsmeriterade högskoleläraren med det beskedet i arbetet med att öka antalet kvinnliga professorer på lärosätena? Ska vi säga: Tja, vi har ju likhet inför lagen? En sluten, odemokratisk och ojämställd högskola träder fram då vi framkallar högeralliansens negativ av den framtida svenska högskolan. ligger det en högskoleproposition på bord. får högeralliansen möjlighet att reagera på vårt förslag om hur vi anser att vår svenska högskola ska möta de utmaningar som väntar i en globaliserad värld. frågade om jag skulle läcka lite grann av innehållet. Så mycket kan jag läcka att jag säger att vi inte kommer att möta den framtiden bakom några stängda dörrar på högskolan. 151 () replik: Av tidsskäl hann jag inte yrka bifall till en av våra reservationer, där vi föreslår att likabehandlingslagens regler förtydligas så att högskolor och universitet får klara och entydiga regler att hålla sig till. Förändringar bör utformas på ett sådant sätt att det klart framgår att positiv särbehandling utifrån kön och etnicitet ska få användas i syfte att bredda rekryteringen och öka mångfalden vid urvalet till högre studier. Jag yrkar bifall till vår reservation nr 17. Jag har en fråga till . Den gäller en motion som vi har väckt. Vi har också en reservation. I likabehandlingslagens tillämpningsområde ingår varken Försvarshögskolan, eller . Det finns ingenting som tyder på att just de här högskolorna är undantagna från den heterosexuella norm som finns i vårt samhälle. Jag skulle nästan vilja säga tvärtom. Det är inte så ovanligt att ganska svåra sexuella trakasserier förekommer vid flera av de skolorna. I utbildningsutskottets betänkande redovisar man att det kommer en ny diskrimineringslag som omfattar skolans område. Lagen ska också omfatta utbildningsverksamhet som inte regleras i andra lagar. Min fråga är: Kan här säga någonting om Försvarshögskolan, och och hur det kommer att se ut för deras del? 152 () replik: Jag trodde att var välinformerad om hur vi agerar när vi ska presentera nya propositioner. Då står inte en socialdemokratisk ledamot i kammaren dagen att regeringen presenterar sin proposition och avslöjar texten i densamma. Mitt svar blir ett icke-svar. 153 () replik: Angående icke-svaret frågar jag: Tycker att det är viktigt att även de här delarna av utbildningsväsendet omfattas av samma anda och samma lagstiftning som övriga högskolan när det gäller likabehandling? 154 () replik: Det är helt klart så att all utbildningsverksamhet bör omfattas av en diskrimineringslagstiftning som klart och tydligt markerar vad vi menar med diskriminering och ett ojämlikt och ojämställt beteende. Vi har haft den svårigheten som jag vet att är väl förtrogen med att de högskolor som nämnde inte omfattas av högskolelagen och inte sorterar under och inte heller under vårt utskott på samma sätt. Men det är klart att man måste hitta en typ av diskrimineringslagstiftning som omfattar all utbildning. 155 () replik: Vi väntar alla på högskolepropositionen, som ska lösa en massa viktiga frågor som inte finns med här. Det gäller inte minst nya internationella examina och så vidare. Efter vad man hör av dialogen mellan stödpartierna och den socialdemokratiska representanten är det helt uppenbart att samarbetet mellan er inte fungerar så bra när det gäller utbildnings- och högskolefrågor. Det gör ju att osäkerheten blir ännu större om vad högskolepropositionen kommer att innehålla och vad den kommer att sluta med. Jag skulle vilja höra om syn på demokrati. Hon sade att vi tycks vilja flytta beslutanderätten från en stark organisation till individen. Är det så hemskt, och är det så farligt? Det sägs av en representant för ett parti som har försvarat kollektivanslutning till politiska organisationer. För mig är det naturligt att vi vill stärka individens inflytande både på den institution eller den arbetsplats där han eller hon arbetar och inom organisationen. Om man tycker att en organisation är stark om deltar i val så kan jag inte hålla med om det. Jag kan inte heller se att det skulle vara odemokratiskt att ge större inflytande för studenter, lärare och personal över vilka som ska sitta i styrelsen för ett universitet eller en högskola. Vi hinner inte föra en alltför filosofisk diskussion, men vi använder termerna väldigt olika här. Regeringen har under skärpt den politiska styrningen av högskolorna. Min enkla fråga är: Kommer det ännu fler förslag? Kommer de olika poster som regeringen utser att utsträckas till ännu fler områden inom högskolan ? 156 () replik: