prot · GS0959 · 2005-01-18 00:00:00 — Uppdraget, med förslag till åtgärder, redovisades till regeringen . RFV föreslår i huvudsak tre åtgärder. Den första åtgärden gäller arbetsmetoder som ska bli mera effektiva. För att uppnå detta ska gemensamma riktlinjer införas som anger hur handläggning av rätten till sjukpenning, rehabiliteringspenning och samordning ska ske. Till exempel gäller detta vilka moment som ska göras i handläggningen liksom när och hur momentet bör ta. Den andra åtgärden som föreslås är att ska få in ärenden snabbare efter sjuklöneperiodens slut. RFV föreslår bland annat att en regeländring införs i lagen om sjuklön som innebär att om arbetsgivaren i början av ett sjukfall får in ett läkarintyg som sträcker sig förbi sjuklöneperioden, ska arbetsgivaren sjukanmäla den anställde och skicka in läkarintyget till inom ett visst antal dagar färre än . Den tredje åtgärden gäller prioritering av ärenden där rätten till sjukpenning är oklar. RFV föreslår bland annat att det på skapas en rutin gällande dessa ärenden för att den enskilde tidigare ska få information om att rätten till sjukpenning är oklar. Det är närmast detta förslag som är aktuellt. Arbetet med att utveckla sådana rutiner pågår på den nya myndigheten . Jag vill även informera om att jag noga kommer att följa utvecklingen av handläggningstiderna för sjukpenning. 62 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Det är alldeles utmärkt att det blir en snabbare handläggning av sjukförsäkringsärendena. Men det är inte bara det som interpellationen syftar på. Vad jag önskar är ett tydligt uttalande om att människor inte ska drabbas retroaktivt i systemet och att brister i försäkringen inte får gå ut över den enskilde. Jag vill först påminna om ärendet som är bakgrunden till interpellationen. Det är en man född , duktig yrkesman, anläggningsarbetare. Han är arbetslös men har aktivt stått till arbetsmarknadens förfogande och haft ganska många jobb . Han måste alltså sägas vara aktiv i sin bransch. vrickade han foten och sjukskrev sig . Han var sjukskriven till . får han besked om att han inte får sjukpenning. Skälet till att han inte får sjukpenning är att han och detta är verkligen teoretiskt med den vrickade foten skulle kunna arbeta med lättare arbetsuppgifter inom helt andra branscher än den han jobbat i. Det finns två allvarliga aspekter på det här ärendet. Den första är att det är orimligt att utan förvarning till den enskilde dra in sjukpenningen. Han hade all anledning att anta att han skulle få sjukpenning. Vi har en självrisk i sjukpenningen. Vi kan inte ha ytterligare en självrisk där människor får känna osäkerhet om hur kassan faktiskt kommer att bedöma deras sjukpenning. Den här mannen hamnade helt utan försörjning. Det är knappast heller aktuellt med socialbidrag eftersom han liksom de flesta svenskar ju har vissa tillgångar. Den andra aspekten är att kassans bedömning är orimlig. Människor ska inte behöva tvingas in på nya yrkesområden om de är sjukskrivna under begränsade perioder, som det här handlade om. I interpellationssvaret säger ministern att han vill genomföra olika åtgärder för att förkorta handläggningstiden för sjukpenningärenden. Jag tycker att det är bra. Men det borde förenas med ett tydligt uttalande om att människor inte ska få nej till sjukpenning om kassan inte tydligt har sagt ifrån före indragningen av sjukpenningen. Den man jag talar om har i praktiken drabbats retroaktivt, och det stämmer inte med det allmänna rättsmedvetandet. Det är inte heller den här typen av ganska begränsad korttidsfrånvaro som är problemet med dagens sjukförsäkring utan de väldigt långa sjukskrivningarna när folk är borta eller åratal. Då finns det goda möjligheter att ha system där man säger ifrån att man bedömer att de inte är berättigade till sjukpenning och förklarar varför de måste ställa sig till arbetsmarknadens förfogande. Jag är därför inte nöjd med svaret utan vill ha ett förtydligande av ministern, om han inte är beredd att ta initiativ som gör att det i praktisk verklighet inte blir några retroaktiva indragningar av sjukpenning. Jag vill i nästa inlägg också komma in på de bedömningar som kassorna gör. 63 (): Jag vill också tacka ministern för svaret, även om jag måste säga att jag inte är riktigt nöjd med det. Vi är många som har mött den fråga som det nu interpelleras om. Hemma i mitt län vittnar facken om hur deras medlemmar har hamnat i ekonomiska bekymmer helt utan egen förskyllan. Problemen började efter det att ändrade tillämpningen av reglerna . Jag med flera fick höra från bland annat om fall med personer som blev sjuka och uppsökte läkare. Läkaren utfärdade sjukintyg i vanlig ordning, och den sjukskrivne vilade i hemmet. fick den försäkrade besked om att kassan underkände sjukintyget med följden att ingen sjukpenning betalades ut. Detta förfarande ställer folk inför det faktum att de inte får någon ersättning. De har inte varit sjuka. De har inte varit på jobbet. De får ingen lön trots att de i god tro trott sig vara sjukskrivna. Det som är stötande är inte att sjukintygen kan underkännas utan att kassan fattar beslut som drabbar den enskilde retroaktivt. Hur ska man kunna gardera sig för att vara säker på att läkarens bedömning är rätt och kommer att godkännas av kassan? Och vad krävs det av individen för att man inte ska råka illa ut? I svar på regeringsuppdraget, som ministern hänvisar till, skriver man att det ur rättssäkerhetssynpunkt är bättre för den enskilde att få ett snabbt provisoriskt beslut som är överklagbart. Denna uppfattning delas av . Anser inte ministern, precis som och undertecknad, att ordningen borde vara sådan att kassans beslut inte ska gälla retroaktivt? Är det inte bättre ur rättssäkerhetssynpunkt att sjukpenning betalas ut då kassan fattar annat beslut så att den enskilde då, via information om detta, kan ta ställning till hur han eller hon ska agera ? 64 (): Jag tycker att ministern i sitt svar mycket väl beskriver att det är bra med en uppstramning och likformig tillämpning av sjukskrivningsprocessen. Det här var både behövligt och rimligt. Vi vet att samma diagnos har kunnat ge olika sjukskrivningstid, kanske sex gånger på vissa håll. Även jag blir dock lite oroad när uppstramningen verkar ha blivit en allmän uppstramning snarare än en tydlig process. Det är olyckligt när reglerna är oklara, inte bara för utan också för den enskilde och den sjukintygsskrivande läkaren. Det har varit vår uppfattning att det behövs uppstramning och förtydligande av reglerna i denna lagstiftningsstyrda verksamhet som faktiskt går tillbaka till lagstiftningen. Det gäller till exempel de svårtolkade begreppen sjukdom och sjukdomsliknande skäl. Jag ser i motsats till interpellanten att problemet snarare är att reglerna inte stramas upp med tydlig praxis kopplad till exempel till medicinsk bedömningsgrund. Ett sådant klarare regelverk skulle vara mer förståeligt både för den enskilde läkaren och för . Min fråga till ministern är därför vilka åtgärder han är beredd att vidta för att åstadkomma ett förtydligande av reglerna. 65 Statsrådet (): Låt mig börja med att kvantifiera problemet. Vi har ett problem, och det måste lösas på ett sådant sätt att det blir bättre än det som gäller . Ser man det kvantitativt, vilket är viktigt att veta även om varje enskilt ärende på sitt sätt är unikt, handlar det genomsnittligt i riket om där man inte godkänner ett läkarintyg för att betala ut sjukpenning. När det gäller nya ärenden handlar det om ungefär ½ %. Det är viktigt att ha detta klart för sig så att man förstår storleksordningen. Dessutom är det naturligtvis viktigt att säga att det inte har skapats några nya regler för . Vi har inte stiftat några nya lagar i , och vi har heller inte utfärdat några andra direktiv till än de som alltid gällt i fråga om handläggningen och tillämpningen av det regelsystem som vi har. Däremot är det riktigt, vilket alla kan iaktta, att i högre grad tillämpar det regelverk vi haft. Jag kanske inte ska kvantifiera det, men jag skulle kunna gissa att det skett en fördubbling av antalet fall där man ifrågasatt rätten till sjukpenning. Jag är inte beredd att ge några andra kvalitativa besked än de som jag gett i mitt interpellationssvar. Jag vet inte hur långt ifrån varandra vi står i synsättet, men jag vill fokusera på att vi ska minimera den tid för vilken det uppstår en osäkerhet och risk för utebliven sjukpenning, alltså sådana fall som principiellt beskrivs i debatten. Jag tror att en framkomlig väg är att ger den sjukskrivne, den som söker sjukpenning, kunskap om att ett ifrågasättande kan komma att bli aktuellt så att den sjukskrivne får reda på detta, och att prioriterar ärendena på ett sådant sätt att den snabbt ger en sådan indikation. Det är naturligtvis ett väldigt viktigt besked att få. Jag tycker vidare att i samband med den här problematiken bör det andra problem som vi har när det gäller tillämpningen uppmärksammas. Det är att en person som kanske varit sjukskriven och sedan inte får rätt till fortsatt sjukpenning inte ska lämnas övergiven från sida för att med en kölapp i handen uppsöka arbetsförmedlingen och där ta en diskussion om sitt ärende. Vi ska återkomma med förslag som ger den enskilde rätt till ett möte med personal från både arbetsförmedlingen och för att man inte ska hamna i en situation som innebär att man står utan vare sig sjukpenning eller a-kassa. De förslag som vi förbereder, och de initiativ som tas vid , tror jag kommer att i hög grad eliminera de problem som vi nu har vid tillämpningen av försäkringen. 66 (): Jag har respekt för att man inte kommer att kunna godta alla läkarintyg och att det finns anledning för kassans personal att diskutera läkarintygen. Jag kan också förstå om av läkarintygen skulle ifrågasättas. Det är inte det jag är ute efter, utan det jag är ute efter är att människor inte ska drabbas retroaktivt, att människor som har anledning att tro och anta att deras sjukintyg gäller inte plötsligt får reda på att det inte gällde som man var hemma. Det är orimligt. Vi kan inte ha den typen av försäkring. Det jag känner mig väldigt besviken på är att vi inte kan få ett tydligt uttalande om att den typen av missbruk för jag tycker att det är missbruk ska bort. Vi hade inte detta i försäkringssystemet tidigare. Vi behöver inte ha det nu heller. Däremot behöver vi i vissa fall ha en noggrann prövning av läkarintygen, men låt då personen, som i det ärende jag talade om, få sin ersättning fram till den tidpunkt när kassan har prövat den. Om man efter prövningen skulle finna att det inte är rimligt vilket jag inte tror skulle ha gällt i det fall jag beskrev att personen i fråga får fortsatt kassa ska personen inte heller ha fortsatt kassa. Jag vill också ta upp den andra aspekten på det ärende som jag redogjorde för, nämligen vilka krav som är rimliga att ställa på en människa när det gäller att gå över till andra branscher. Jag talade om en man som hade vrickat foten allvarligt. Han jobbade som anläggningsarbetare och var duglig i den branschen. Han var sjukskriven inte och kassan krävde av honom att han skulle ställa sig till arbetsmarknadens förfogande för att jobba med lättare administrativt arbete. Det är ju fullständigt orimligt! På den startsträckan får han inget lättare administrativt arbete, för är det något som det är konkurrens om på den svenska arbetsmarknaden så är det just det. Detta skulle spoliera hans möjligheter att gå vidare och jobba inom den bransch som han är duktig på, inom anläggningsarbete. Jag fick höra om ett liknande fall vid . Det var en man som ringde mig. Han var byggnadsarbetare och hade ramlat ned från takstolarna på ett bygge. Kassan krävde att han skulle gå över till lättare kontorsarbete han inte var bra från det fall han råkat ut för. Det finns inget lättare kontorsarbete på den byggarbetsplats där han jobbar, och alltså diskuterar arbetsgivarna om de ska varsla honom av personliga skäl i stället för att han ska ha rätt att vara sjukskriven tills skadan läkts och han kan gå tillbaka till sin byggarbetsplats och vara den duktiga snickare han är. Jag förstår att man kan behöva omskola människor som fått sådana skador att de inte bedöms kunna komma tillbaka till sina gamla jobb, men jag förstår inte varför kassan ska tvinga människor som fått en tidsbegränsad skada att byta bransch. Vem har glädje av det? Det kan innebära att den sjuke formellt försvinner från gruppen sjukskrivna men långsiktigt fastnar i gruppen arbetslösa. Det leder till uppsägningar och utanförskap i stället för att människor kommer tillbaka till sina gamla jobb. Jag vill också säga till att med det resonemang som hon för finns det en oerhört stor risk för att ambitiösa och duktiga människor, som inte vill annat än jobba, kommer i kläm och att vi får en kall och okänslig sjukkassa. Och det vill vi väl ändå inte ha? 67 (): Ministern vill inte komma med nya besked. Då kan man ställa sig frågan: Vari ligger felet om det är så att jag känner mig krasslig, går till läkaren och blir sjukskriven men senare får reda på att sjukskrivningen inte gäller? Då kan ju arbetsgivare på den privata sidan också ställa sig den frågan. Jag är inte sjukskriven, men jag är inte på jobbet heller. Hur ter det sig då? Vi har en försäkring, och försäkringen ska inte hanteras på det sättet att man drabbas oförskyllt även om det sker med kortare handläggningstid. Det är därför jag menar att vi måste göra ett principiellt ställningstagande när vi får vittnesmål från i , från Skogs- och Träfacket och från Metall om människor som hamnar i kläm. Vi måste rusta upp försäkringen och se till att handläggningen blir bättre så att vi inte principiellt ser till att människor drabbas retroaktivt. Det är oerhört viktigt. Det är just om den synen som jag vill få ett uttalande från ministern. Var och hur ska den försäkrade kunna försäkra sig om att verkligen ha rätt till sjukpenning efter att ha fått ett intyg från läkaren? Var ligger felet? Ligger det hos läkaren, hos kassan eller hos den enskilde? Det beskedet vill jag ha. 68 (): Ett annat bekymmer som jag ser med ministerns svar är möjligheterna att kunna få förkortade handläggningstider. Det är helt nödvändigt för att få en rimlig och bra hantering av sjukskrivningsprocessen. Det finns, som jag påpekade, förvisso många regelproblem. Tyvärr är det inte så lätt att man bara kan betala ut sjukpenningen. Då är det tydligen så att man har godkänt sjukfallet. Det är många komplicerade saker i processen som behöver ses över. Jag vill återkomma till frågan om resurser som togs upp i svaret. Många försäkringskassor har stora budgetproblem bland annat på grund av det budgetsparande som infördes . Någon berättade att till exempel behöver säga upp ett stort antal anställda. Exemplet visar att man behöver en tidig kommunikation av hur sjukskrivning ska prövas. Det gäller till exempel arbetsförmågan vad gäller andra arbetsuppgifter och möjligheterna att kanske ta ett annat arbete vid bestående men. Allt detta kräver resurser hos . Med för lite tid och otydliga regler blir det en kall och okänslig försäkringskassa. Jag vill ställa frågan till ministern om vilka åtgärder han är beredd att vidta för att säkerställa resurserna vid försäkringskassorna. 69 Statsrådet (): Jag hör vad och säger. Jag förstår dessutom exakt vad ni menar. Jag är inte beredd att lösa den här frågan på något annat sätt än det jag har aviserat. Ni argumenterar som om vi har infört nya regler. tillämpar de regler som vi har haft. Jag är medveten om att regeltillämpningen har varit sådan att problemet i varje fall inte har varit lika frekvent även om det har förekommit. tillämpar regelverket, vilket är bra. Vi tycks vara överens om det. Då uppstår frågorna om den enskildes möjlighet till ersättning. Det sätt som vi kan angripa det på utan att förändra rättsläget och beslutanderätten hos myndigheter är genom att minska handläggningstiderna. Det finns två delar i detta. Den ena delen gäller den som är arbetslös och är sjukskriven och som inte har någon arbetsgivare. Där uppstår ett särskilt problem eftersom det inte finns någon att kommunicera med. För den som har en arbetsgivare går det alldeles utmärkt att använda sig av avstämningsmötet och dialogen mellan , arbetsgivaren, läkaren och den sjukskrivne på ett tidigt stadium så att man kan hitta alternativa lösningar för den enskilde. Det kan till exempel gälla att arbeta med lättare arbetsuppgifter, andra moment på arbetsplatsen eller vad det nu kan vara. Detta är inte ett resursproblem för , , i varje fall inte ekonomiskt just . Däremot har jag stora förhoppningar på att den nya genom regeltillämpning kan få en ökad likabehandling över hela landet. En del i problematiken är att regeltillämpningen är olika mellan kassorna. Jag önskar att den ska vara mer lika. Det kanske är så att det i sak ska vara de skillnader som är, men jag är inte säker på det. Om det inte ska vara det är det angeläget att vi får en mer lika tillämpning av regelverket. Det är snarare den typen av frågor som nu har att ta itu med i arbetet i den nya organisationen. Det finns stora förhoppningar om att vi ska få en bättre ordning och mer resurser över för rehabiliteringsåtgärder och kontakter mellan den försäkrade och dennes arbetsgivare. 70 (): Vi måste få respekt för bedömningarna. Vi får inte respekt, och inte heller för de stramare bedömningar som man gör i vissa fall, om man har den retroaktivitet som vi har i systemet . Det spelar ingen roll om vi har en viss förkortning av tiderna. Det är orimligt att människor som har anledning att anta att deras sjukintyg ska godkännas inte får någon inkomst. Det är en självrisk i systemet som är fullständigt oacceptabel. Jag vädjar verkligen till ministern att ta tag i frågan. Det kommer inte att blir respekt för det andra arbetet som utförs om inte den frågan löses. Det är inte nya regelverk. Men det är ny tillämpning från kassans sida som innebär att vi har fått problemen med retroaktivitet. De är inte särskilt många. Men de slår väldigt hårt mot individen i det enskilda fallet. Det är viktigt att man tittar på tillämpningarna när det gäller bedömningar i den typ av ärenden som jag har nämnt. Man har bedömt att människor som jobbar med till exempel byggnadsarbete ska gå in med lättare administrativt arbete. Man tvingar dem ut i arbetslöshet på olika sätt. Det kan inte vara detta vi menade med avstämningsmöten och med samarbete med arbetsgivarna. Jag kommer inte att ge mig i frågan om retroaktivitet. Det är så grymt orättvist och slår så hårt mot den enskilde. Det gäller inte många människor. Men de människor det gäller drabbas på ett sätt som inte är rimligt. 71 Statsrådet (): För mig är det utomordentligt viktigt att individer i försäkringssystemet behandlas värdigt med hög rättssäkerhet och med stor hänsyn till individuella omständigheter. Jag kommer att följa dessa frågor minutiöst och göra det som är möjligt att göra för att skapa en bra handläggning och ordning när det gäller tillämpningen av försäkringen. Vi ska minska ohälsan med en bibehållen stark sjukförsäkring med hög ersättningsnivå. Vi ska inte gå den väg som den moderata alliansen aviserar med sänkta nivåer. Det gör att människor över huvud taget inte kommer att ha råd att vara sjukskrivna. Vi ska klara vårt mål att halvera sjuktalen genom bättre åtgärder på arbetsplatsen, bättre arbetsmiljöer och bättre fungerande försäkring. Vi har skapat bättre ordning vad gäller läkarens roll och läkarintygen. Vi har skapat avstämningsmöten. Vi kortar handläggningstiderna. Vi skapar en bättre och mer ändamålsenlig kontrollfunktion. Det är alldeles nödvändigt. Vi ska återkomma med ytterligare ökat stöd för de långtidssjukskrivna att återgå i arbete. Vi har goda förutsättningar att klara alla dessa saker och kunna behålla en bra och värdig sjukförsäkring för dem som behöver den. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2004/05:204 om cancersjukas sjukpenning 72 Statsrådet (): har frågat mig om jag ämnar vidta några åtgärder för att se till att svårt cancersjuka personer inte ska behöva få sin sjukpenning ifrågasatt. Av interpellation framgår att i det nu aktuella fallet inte har ifrågasatt rätten till ersättning utan om sjukpenningen eventuellt borde bytas ut mot sjukersättning. Många människor kan med eller utan en rehabilitering återgå till arbetslivet. För vissa sjuka är emellertid en återgång till arbete inte medicinskt möjlig. Den som bedöms ha en långvarig eller varaktig arbetsoförmåga kan då uppfylla förutsättningarna för att få sjuk- eller aktivitetsersättning. gäller att senast efter sjukanmälningsdagen ska ha utrett om det finns förutsättningar för att bevilja den försäkrade sjuk- eller aktivitetsersättning i stället för att utge sjukpenning, trots att den enskilde inte har ansökt om ersättningen. handläggning, liksom andra myndigheters, ska givetvis tillgodose den enskildes krav på opartiskhet, omsorgsfull handläggning och en enhetlig bedömning. Givetvis ska inte heller genom utredning förorsaka den enskilde onödigt besvär. På vilket sätt utredningar ska ske regleras främst i förvaltningslagen, vilken framför allt är avsedd att garantera medborgarnas rättssäkerhet när de har att göra med en förvaltningsmyndighet. Meningen med förvaltningslagens regler om hur ett ärende ska handläggas är att ge ett så korrekt underlag som möjligt för besluten och att besluten på detta sätt blir riktiga. Som jag har redovisat i olika frågesvar och i en interpellationsdebatt anser regeringen att det är oacceptabelt med för långa handläggningstider för sjukpenningsärenden eftersom försäkringens syfte är att ge en person som drabbas av sjukdom en ersättning som är relaterad till inkomstbortfallets storlek. Lika viktigt anser regeringen det är att de utredningar som krävs för rätten till ersättning eller för att rätt ersättningsform erhålls ska ges den omfattning som behövs för att ska kunna fatta ett sakligt riktigt beslut i ärendet. Jag utgår i detta sammanhang från att följer det regelsystem som finns i förvaltningslagen. Då , som framställt interpellationen, på grund av föräldraledighet ej var närvarande vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 73 (): Jag tackar för svaret. har hunnit gå på föräldraledighet sedan interpellationen ställdes . Därför tar jag emot svaret. Jag tror dock inte att skulle ha varit särskild nöjd med svaret. Tanken bakom frågan är: Skulle det inte gå att göra undantag för prövning i ett fall där den sjukskrivne är i slutskedet av en svår cancersjukdom? Det kunde ha fått veta om man hade kostat på sig ett telefonsamtal med behandlande läkare och den försäkrade. I den förra interpellationsdebatten noterade jag när jag kom in här att statsrådet apropå sjukförsäkringen sade att individer ska behandlas värdigt i systemet. Jag tycker inte att den beskrivning som ges i interpellationen tyder på att det är en värdig behandling. Det är ett byråkratiskt sätt att bara se på hur länge en sjukskrivning har pågått och sedan skicka ett sexsidigt frågeformulär till en person som är svårt sjuk. Det är att använda lagstiftningen helt utan känsla. Det måste ha framgått av befintliga läkarintyg att vederbörande led av svår cancer. Inte heller i svaret från statsrådet finner jag något spår av medkänsla med en person och dennes anhöriga som drabbats av myndighetsbyråkrati i en för vederbörande själv och familjen mycket svår situation. Allt det som statsrådet beskriver om förvaltningslagens bestämmelser och syften är vi ense om. Det är det som gäller. Men tillämpningen får aldrig bli så fyrkantig att den inte ger utrymme för medmänskliga undantag i mycket svåra situationer. Möjligen kan det bero på att handläggningen blir så här på grund av en överansträngd och hårt pressad försäkringskassa, men i så fall är ju det också ytterst statsrådets och regeringens ansvar.