prot · GS0991 · 2005-03-16 00:00:00 — Det är Socialdemokraterna som övergivit sin ståndpunkt den som de hade under och anslutit sig till reservationen från de borgerliga partierna och . Vi var i överens om att sakfrågan inte bör behandlas här utan bör fortsätta i diskussioner bland gruppledarna och i riksdagsstyrelsen. Vi kände att vi var tvungna att markera att det råder oklarhet om hur reglerna ska tolkas och hur det utökade ledamotsstödet får användas. Det var det vi tyckte att det rådde oklarhet om. Jag vill bara få bekräftat från att Socialdemokraterna bytt åsikt och instämmer i att det även fortsatt råder oklarhet och att det inte är klart hur det utbyggda ledamotsstödet kan användas. 149 () replik: Det som möjligen är nytt med den här debatten är att andra partier har väldigt mycket synpunkter på ett speciellt partis sätt att hantera sin personal. Det har aldrig hänt tidigare. Vi har inte synpunkter på att har anställda i lokaler i . Det har vi inga synpunkter på. Vi utgår från att var och en tar ansvar för att följa regelverket. Om det behöver granskas gör medier och andra den granskningen och ser till att vi och alla andra partier håller oss inom ramen för det regelverk som finns. En viktig del av det regelverket är att varje parti ska följa sina traditioner. Det finns partier som ibland kallar sig själva för verkställande bolag eller liknande. Vi är ett folkrörelseparti. Det är vår tradition, och den vill vi fortsätta att leva med. Vi vill finnas till för våra väljare, och därför är våra kontaktnät viktiga. Så har vi format vårt arbete . Vi har inte alls bytt åsikt. har i två stora påkostade utredningar kommit fram till att vi behöver justera lite i arbetsformer i förhållande till de regler som vi spikade fast, möjligen 1970. Jag tycker mycket om medelålders herrar, men det är en annan bild när jag ser mig om i kammaren . Varför ska vi inte ändra och lyssna på vad ledamöterna säger? Om de nu lyfter fram att regelsystemet bör ändras gör vi väl det. Men ni säger alla: Rör ingenting! Om ledamöterna här i kammaren säger att de vill träffa väljarna: Stoppa dem! Det är en jättekonstig debatt. Det vill väl egentligen ingen av oss ha. Vi måste väl bejaka kontakterna med våra väljare, våra uppdragsgivare. Varför bråkar vi egentligen om detta? 150 Tredje vice talman () replik: försöker dra in mig i den sakpolitiska debatten. En av de frågor som vi i var överens om var att sakfrågan inte ska behandlas varken i KU eller i kammaren, i alla fall inte ännu eftersom det pågår ett beredningsarbete. Jag tänker inte låta mig dras in i den debatten. Vad jag vill säga med anledning av det är två saker. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi håller oss till de överenskommelser som vi har träffat mellan partisekreterarna om hur redovisning ska gå till eller beslut i något av olika organ om vad ett ledamotsstöd ska användas till. Det är viktigt att vi håller oss till de reglerna och är överens om när vi ska förändra tolkningar eller förändra arbetssätt. Det är det, herr talman, som jag försöker få en bekräftelse på från Socialdemokraterna här , att man nu har anslutit sig till oss som står bakom reservation 7 i det synsättet. Det är väldigt viktigt att vi i fråga om det utökade ledamotsstödet tar fram och tolkar reglerna, och om det råder oklarhet och vi eventuellt behöver förtydliga reglerna är det viktigt att vi står på samma sida, att vi är överens om när vi ska gå vidare och använda stödet på olika sätt. Det är självklart att ett stort parti och ett litet parti, partier med olika tradition, kan vilja bestämma om sina organisationer på olika sätt. Detta måste vi självfallet respektera. Men det måste ske inom de ramar vi gemensamt har satt upp. När vi går utanför de ramarna, eller när man tror att man eventuellt går utanför de ramarna, är det viktigt att vi först tar en diskussion kring reglerna och kommer överens om det. Det är det som jag skulle vilja ha bekräftat av här . 151 () replik: Det är inte utan att jag blir både upprörd och lite kränkt när tredje vice talmannen antyder, eller kanske säger rent ut, att här är det inte säkert att Socialdemokraterna håller sig till regelverket utan de har hittat på nya regler. Om det är så jag ska tolka denna replik skulle jag vara tacksam om vi kunde reda ut att det var fel. Jag har sagt så att vi håller oss inom ramen för det regelverk som gäller. Men många antyder i denna debatt att vi inte gör det. Det kränker mig, och det gör mig upprörd. Det gäller nog på alla 144 socialdemokraters vägnar. Kan vi inte hålla oss till sanningen och till fakta och försöka skapa en positiv anda för att göra en bra politisk debatt? Förtydliga gärna, om det är så att jag misstolkade tredje vice talmannens replik. 152 () replik: Tack, socialdemokratiska gruppledaren! En av de viktigaste uppgifterna för oss som riksdagsledamöter är att träffa våra väljare och andra som är intresserade av den politik som vi för. Därom är vi totalt eniga. Jag har träffat vid , Metalls verkstadsklubb på i , bibliotekspersonal i , folk på ungdomskaféet och af i . Det är viktigt att vara ute i landet, både i sin valkrets och på andra ställen dit man blir inbjuden. Det är jättebra att vi har kommit dit vi har kommit . Det gick lite osmidigt längs vägen. frågade sig varför vi behöver bråka om det här i kammaren då vi hade kunnat lösa det genom att flytta ut frågan. Men gick det så här. Det är jättebra att vi nu äntligen är eniga om att det behövs tydliga regler. 153 () replik: Det finns en sak som jag skulle kunna säga till . Jag tycker att det är bra att han nu är nöjd med sakernas tillstånd. Men en sak vill jag gärna säga. Jag har noterat att det som var upprinnelsen till denna reservation, nämligen en motion till KU från en vänsterpartist, handlade om att man inte borde samla pengar i ladorna för att bedriva valrörelsen. Så var det väl? Då tyckte ledamoten av KU att det var en riktig slutsats och att man därför borde ansluta sig till den reservation som vi nu debatterar. Jag vill gärna säga, om det kan glädja någon i denna kammare, bland andra , att vi gick 2 miljoner back . Det lär alltså inte vara aktuellt. Men om det skulle hända ska vi tänka oss noga för och sortera våra pengar så att de blir jämnt spridda över året, även om många väljare vill ha kontakt med oss under ett valår. Det finns en sak som jag tycker att det är viktigt att säga. Om vi ska bibehålla en ärlighet, en rakhet och en saklighet i den här debatten måste även stå upp för det när det gäller vad det är vi har på dagordningen att debattera. När anklagar oss för att samla pengar i ladorna för valrörelsen vill jag bara påpeka att är det enda parti som har redovisat att de tänker anställa fem sex extra just till valåret. Det har inget annat parti sagt. Ni har kanske en lite dålig dialog mellan gruppledning och ledamöter i KU. 154 () replik: önskade egentligen inte den här höjningen till . Vi ansåg att om man behövde anställa fler kunde man, precis som andra verksamheter som har behövt omstrukturera sig, finansiera det inom gällande ram. I så fall hade man fått sänka riksdagsledamöternas arvoden och använda de pengarna till att anställa fler människor. slutade det med att riksdagsgrupperna fick mer pengar för att anställa fler personer. Då är det viktigt att de pengarna används till det som de är avsedda för. Jag välkomnar tydliga regler, och jag är glad att det nu finns en enighet om det i kammaren. 155 () replik: Då hoppas jag att vi kan få se en miljöpartistisk administratör i och inte bara i . 156 (): Det har varit en intressant debatt att följa, om nästan en icke-fråga. Enigheten blev till slut total. Men debatten var också intressant i så måtto att den rörde sig som katten kring het gröt kring en fråga som är av mycket stort principiellt intresse: Hur ska stödet till ledamöterna användas? Skiljaktigheten i uppfattning låg uppenbarligen här. Vissa partier ville använda dem på ett sätt och andra partier ville använda dem på ett annat sätt. Att vi diskuterar på det här viset beror mycket på den svenska konstruktionen. Stöd till ledamöter betalas ut till partier, till riksdagsorganisationen. På den här punkten skiljer sig på ett ganska dramatiskt sätt från jämförbara länder. Där betalas stödet till parlamentens ledamöter ut direkt till ledamoten. På så sätt kan ledamoten helt själv få bestämma: Om jag vill köpa in eller ha resurser i , i det här fallet, för att få hjälp i mitt arbete här kan jag göra det. Om jag i stället vill använda mina resurser på hemmaplan går det också fint. Det är så underligt: Vi 349 riksdagsledamöter är alla olika. Vi har olika önskemål, olika behov. Genom att rikta stödet direkt till ledamoten skulle varje ledamot därmed kunna få tillgodose sina högst personliga behov. Men så gör vi inte, utan i stället väljer vi på sedvanligt sätt en mycket kollektivistisk linje. Pengarna går till partiet, och det är partiet som bestämmer hur pengarna ska användas. Man får hoppas att pengarna används på rätt sätt, men garantier finns inte. Tror man på individen, på att vi skiljer oss åt, kan man nästan med hundra procents sannolikhet säga att det sätt som partierna använder sitt stöd inte passar alla, men förhoppningsvis passar det de flesta. All makt utgår från folket, och är folkets främsta företrädare. I ska vi fatta beslut om budget för på . Vi har omyndigförklarat oss själva så till den milda grad att vi inte ens själva får bestämma hur budgeten ska användas. Denna drygt halva miljonen kronor får vi inte besluta över själva. På det sättet har vi gjort oss till ganska små aktörer i ett uppdrag som är väldigt viktigt. Andra länder ger sina pengar till den enskilda riksdagsledamoten. Jag tycker att det skulle vara ett stort steg framåt om vi i följde våra europeiska kolleger i det här avseendet och gjorde på samma sätt. Då skulle vi slippa den här typen av diskussioner i kammaren, och vi skulle bejaka den enskilda individen och den enskilda individens rätt att uppfylla sitt uppdrag på det sätt som han eller hon själv finner bäst. I detta anförande instämde och (båda m). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 13 § arbetsformer förenklad ordning Föredrogs betänkande 2004/05:KU15 arbetsformer förenklad ordning. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 14 § Fri- och rättighetsskyddsfrågor Föredrogs betänkande 2004/05:KU27 Fri- och rättighetsskyddsfrågor. 157 (): ska jag tala om någonting helt annat. Jag ska tala om den liberala visionen om sexuellt likaberättigande som bygger på att kärlek och sexualitet mellan människor inte kan mätas och vägas av någon annan. Man ska möta samma respekt oavsett om det gäller kärlek mellan människor av samma kön eller mellan människor av olika kön. Människors egen könsidentitet måste också respekteras och accepteras. Det finns mycket att göra för att förbättra homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation. Människor måste ges samma möjlighet att forma sina liv oavsett könet på den man älskar och oavsett den egna könsidentiteten. Det behövs en liberal motkraft mot likgiltighet, fördomar, moralism och intolerans. Låt mig peka på ett par betydelsefulla områden. Det handlar om likhet inför lagen, att avskaffa partnerskapslagen och införa en gemensam äktenskapsbalk och att avskaffa dagens förbud mot assisterad befruktning för kvinnor som lever med kvinnor. Det handlar också om lika villkor i samhället, att förbättra skolans undervisning om sex och samlevnad och öka kunskaperna inom skola, hälso- och sjukvård, äldreomsorg och socialtjänst om homosexuella, bisexuella och transpersoners situation. Det handlar om rättstrygghet, att stärka diskrimineringsskyddet i både grundlag och allmän lag, att öka rättsväsendets kunskap om hatbrott som begås för att kränka personer på grund av deras sexuella läggning eller könsidentitet och att uppmärksamma partnervåld i samkönade relationer. Det handlar slutligen om global solidaritet. Liksom det redan finns mot rasism och förtryck av kvinnor behövs det en mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. bör vara pådrivande för att arbetet mot diskriminering inom EU också omfattar diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Homosexuellas, bisexuellas och transpersoners mänskliga rättigheter måste bevakas i EU:s kandidatländer och i de länder som får bistånd av , och flyktingrätten behöver reformeras. I det betänkande som vi nu diskuterar, som handlar om fri- och rättigheter, har vi i tre reservationer som jag gärna vill tala om. En handlar om åtgärder mot diskriminering. All diskriminering måste bekämpas på ett kraftfullt sätt. Utöver en ny ordning som ersätter dagens splittrade, ineffektiva och inskränkta lagstiftning behövs också att påföljden av diskrimineringen skärps betydligt, inte minst i form av substantiella skadestånd. En annan reservation som vi delar med Vänstern och gäller skydd mot diskriminering på grund av könsidentitet. I regeringsformens 1 kap. 2 § slås fast ett program- och målsättningsstadgande som uttrycker vissa principer som ska vara vägledande för samhällsverksamhetens inriktning. Den genomförda reformen om att det allmänna ska motverka diskriminering på grund av sexuell läggning är bra men inte tillräcklig. För att vi ska säkerställa alla människors rätt till respekt och lika behandling ska stadgandet med denna målsättning också inkludera könsidentitet, menar vi. Det finns annars en risk att åtskillnaden ger fel signaler. Vår tredje reservation, som vi har tillsammans med , gäller HBT-politikens allmänna inriktning. Den handlar om lika villkor i samhället. Här vill jag peka på den offentliga sektorns betydelse. Det är viktigt att stat, landsting och kommuner eller deras uppdragstagare inte särbehandlar människor negativt utifrån sexuell läggning eller könsidentitet. tvekar många homosexuella, bisexuella och transpersoner att ta kontakt med rättsväsendet när de utsatts för brott eftersom de är rädda för ett negativt bemötande. Speciellt sårbara är människor i psykisk kris eller i brytningsskeden i tillvaron. Yrkesgrupper som till exempel kuratorer, psykologer, psykiatrer och psykoterapeuter måste därför vara särskilt måna om att ha kompetens på det här området. Om deras bedömningar grundas på fördomar kan det skada en patient eller klient som är homosexuell. Att öka insikten om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners livsvillkor är extra viktigt inom vissa nyckelsektorer såsom just rättsväsendet, utbildningen, hälso- och sjukvården och . En fråga som uppmärksammats är de problem som försvarsanställda kan råka ut för när de deltar i internationella operationer under utländsk ledning. Eftersom det i vissa västliga försvarsmakter, inte minst , fortfarande råder diskriminering av eller förbud när det gäller homosexuella kan detta faktiskt också påverka situationen för de svenska soldater som medverkar i sådana internationella sammanhang. Försvarsmakten har därför en uppgift att säkerställa att svenska soldater inte utsätts för diskriminering eller annan särbehandling vid multilaterala operationer utomlands. Jag stöder naturligtvis samtliga reservationer som jag har talat om, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation nr 3. 158 (): Det svenska skyddet för fri- och rättigheterna behöver vidgas och förstärkas. Exempel på områden som borde bearbetas ytterligare är till exempel vidden av skyddet för den mänskliga integriteten, föräldrarätten, den negativa föreningsfriheten, samvetsfriheten och äganderätten. Över huvud taget behöver regeringsformens 2 kap. en översyn sett i sitt sammanhang. Regeringsformen tillförsäkrar, med smärre undantag, endast medborgarnas fri- och rättigheter uppräknade i 2 kap. 1 § i regeringsformen i förhållande till det allmänna. Medborgarna tillförsäkras däremot inte sådana generella fri- och rättigheter i förhållande till andra enskilda eller enskilda rättssubjekt, till exempel företag eller organisationer. I denna del kan det inte anses råda full parallellitet mellan regeringsformen och . Denna konvention kan antas ålägga konventionsstaterna viss skyldighet att genom lagstiftning trygga vissa fri- och rättigheter även mellan enskilda. Enligt vår mening vore det värdefullt att utreda om även fri- och rättigheterna mellan enskilda borde grundlagsfästas och grundlagsskyddas, och inte som i huvudsak vara inriktade på förhållandet mellan den enskilde och det allmänna. En sådan grundlagsfäst rätt skulle kunna stärka som rättsstat. Det finns ju redan några få regler i regeringsformen som antyder att det mycket väl är möjligt att göra den typen av skrivningar i regeringsformen. Det gäller till exempel medborgarnas personliga integritet i förhållande till automatisk databehandling, och såvitt jag begriper gäller det inte enbart allmänna register. Det finns ju också skrivningar om föreningsfriheten som pekar på att den skyddar mot förföljelse av folkgrupp till exempel. I morse, herr talman, när jag funderade på just fri- och rättighetsskyddet i förhållande till det allmänna, som det står skrivet i regeringsformen, fick jag vissa associationer till en doktorsavhandling om kontraktsrätten som jag precis har läst färdigt. Det är väl inte konstigt att den typen av associationer dyker upp när man har precis det i huvudet. Det är en idékritisk granskning. Där finns också analyserat de samhällskontrakt som främst och hade som utgångspunkt för sina teorier i det som senare utvecklades till liberalismen. Frågan är, herr talman, om inte den här snäva synen på fri- och rättigheter som regeringsformen har är en reminiscens, en kvarleva, från den här synen på samhällskontrakt. I det synsättet finns nämligen bara två agerande, två nivåer: staten och individen. Det där med teorin om samhällskontrakt tål att granskas kritiskt; man föds ju inte in i en kontraktssituation. När navelsträngen klipps utbrister man inte: Mamma och pappa, ni får vänta lite, jag måste först skriva under samhällskontraktet, sedan kan vi umgås. Så går det inte till. Man föds in i en mänsklig gemenskap där det centrala är relationer mellan människor. Med den utgångspunkten blir förstås också fri- och rättigheterna viktiga i relationer mellan människorna, inte bara mellan individ och det allmänna. Kanske är det att frigöra sig från kvarlevan av teorin om samhällskontrakt på det här planet. Det behövs också ett tydligt diskrimineringsskydd för varje människas integritet, oberoende av religion, ålder, ras, hudfärg, kön, språk, sexuell identitet, genetiska särdrag, börd, ekonomisk eller social ställning, funktionshinder, utvecklingsstörning, etnisk eller politisk tillhörighet. Jag hoppas att jag inte har missat någon grupp. Detta skydd måste vara effektivt inte enbart i förhållandet mellan den enskilde och det allmänna utan rättsstaten måste också tillförsäkra ett sådant skydd mellan enskilda. Därför bör man också vidga grundlagens synsätt på detta område. Regeringsformen innehåller ett visst skydd mot diskriminering, men det är väldigt begränsat. Genom de grundlagsförändringar som genomfördes har målsättningsstadgarna i regeringsformen 1 kap. 2 § utvidgats, bland annat med skrivningen om att det allmänna skall motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person. Sådana formuleringar blir opinionsbildande, herr talman, och är förstås viktiga i sig, men de kommer inte att kunna användas som rättslig grund i en rättslig process. Det är därför angeläget att skyddsregler i grundlagen som är rättsligt bindande och därmed också kan användas i rättsliga processer kommer till. har visserligen en viss frihet i direktiven att ta upp de här rättighetsfrågorna. Men vår inställning är att det bör vara ett tydligt uppdrag från regeringen. Därför vill vi se tilläggsdirektiv när det gäller de båda områden som jag har berört. Jag ber också att få yrka bifall till reservation nr 1. 159 (): Jag ska börja med att säga att jag tycker att sade mycket klokt om diskriminering och kampen mot densamma. Jag kan instämma i väldigt mycket av det hon sade. Den samstämmighet som ganska ofta finns mellan och när det gäller de här frågorna har tagit sig uttryck i gemensamma reservationer och gör så även på någon punkt i det här betänkandet. tog upp en oerhört intressant diskussion. Vi har snuddat vid den tidigare. Jag tror att är inne på något väldigt viktigt, åtminstone väldigt intressant. Det han gör är inte något mindre än att han ifrågasätter bärande delar av den liberala hypotes som bär upp den svenska grundlagen, i synnerhet när det gäller fri- och rättighetssystemet. Det hela utgår från, som helt riktigt påpekade, att det är ett förhållande mellan individerna och staten. Individen ska skyddas på olika sätt från statens ingrepp. Det allmänna ska ha en skyldighet att garantera vissa friheter i förhållande till det allmänna, och man borde överväga om inte fri- och rättighetsskyddet också kan avse förhållandet mellan individer. Jag tror att det finns en viktig tanke där. Möjligen skulle jag vilja utvidga resonemanget lite genom att säga att det kanske inte i första hand handlar om relationen mellan individer utan det handlar om relationen mellan individer och makter av lite olika slag statsmakten givetvis, men också den makt som ligger i det privata ägandet. Vad skulle då till exempel en sådan utvidgad syn på fri- och rättigheter innebära? Det skulle till exempel öppna för den diskussion som vi från sida har försökt att föra om till exempel yttrandefrihet på arbetsplatsen eller om offentlighet i privata företags handlingar. Där har vi, även om vi har fått ett visst stöd från socialdemokratiskt och miljöpartistiskt håll ibland, ändå stött på någon slags strukturell patrull, om jag får uttrycka det på det sättet, i det att grundlagen inte handlar om förhållandet mellan individen och det privata, i det här fallet privata företag, utan om förhållandet mellan individen och det allmänna. Men, som sagt, tiden är begränsad. Vi får försöka återkomma till den här diskussionen i annat sammanhang också. Jag vill gå lite mer direkt till det här betänkandet, medan jag har tid kvar. Jag ska inleda fortsättningen av mitt anförande med att yrka bifall till reservation nr 5, som handlar om en komplettering av den uppräkning som finns i 1 kap. 2 § fjärde stycket regeringsformen, där det står att det allmänna ska verka för att alla människor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället. Det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning och så kommer tillägget könsidentitet, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person. Det där har sin förhistoria. lyckades vi komma fram till en enighet, eller åtminstone en bred majoritet för att vi skulle föra till uttrycket sexuell läggning i denna uppräkning. Vi ville redan på det stadiet diskutera att könsidentitet skulle vara med. Men det var då inte möjligt att nå någon majoritet för att över huvud taget förändra eller utvidga den här paragrafen på det sättet. Vi nöjde oss då med sexuell läggning. Med respekt för den kompromissen har vi tidigare inte stött förslag om att tillföra könsidentitet. har det gått , och vi har sagt att vi skulle återkomma i den här frågan. Det gör vi . Vi menar att det är hög tid att vi fortsätter den debatten och faktiskt överväger om vi inte ska tillföra könsidentitet i den här paragrafen. Varför är det här så viktigt? Det sägs från utskottets sida att den här uppräkningen inte är uttömmande och att man skulle kunna tolka in könsidentitet här också. Det är viktigt därför att ett av de första stegen i bekämpandet av diskriminering är synliggörande. Lagstiftningen har en viktig funktion just i synliggörandet av grupper som på olika sätt behöver skydd mot diskriminering.