prot · GS0977 · 2005-02-16 00:00:00 — Det är ingenting som vår lag kan göra vare sig det ena eller andra åt, utan det är en domstol som har beslutat det. Det blir väldigt krångligt, framför allt för sjukvården och omsorgen, som jag sade redan i mitt inledningsanförande. Jag har inget exakt krontal när det gäller det, men det här gäller oavsett vad vi tar för beslut . Det vill jag understryka. 23 () replik: Jag skulle vilja gå in på frågan om minskad arbetstid, förkortad arbetstid, flexibilitet och sådana saker. Som vi ser har Socialdemokraterna ett samarbete med och . De två partierna är väldigt angelägna om att sänka veckoarbetstiden till 35 eller . Däremot redovisas ganska många flexibilitetsförsök där olika företag har kommit överens med sina arbetstagare om att hitta andra arbetstidsmått som har fungerat. Då kan man fatta beslut om kollektivavtal med den befintliga lagstiftning som vi har . Hur ser Socialdemokraterna på möjligheten att göra detta inom nuvarande lagstiftning, utan att påtvinga någon en förkortad arbetstid? Ska man göra på det sättet? Tror Socialdemokraterna att flexibiliteten går att genomföra på ett sätt som också gynnar den svenska modellen, att man beslutar i kollektivavtal om sådana frågor? 24 () replik: När det gäller den kortare arbetstiden, en generell förkortning av arbetstiden i form av sänkt veckoarbetstid, har Socialdemokraterna inte något förslag i den frågan. Vi har en utredning som jag har pratat om tidigare, , som har lagt fram förslag om en generell förkortning av arbetstiden genom att man har fem lediga dagar. Varje individ ska då få fem lediga dagar som kan läggas i en arbetstidsbank och disponeras efter den enskilda individens behov. Det är den delen som vi har i förslag, som ligger på regeringens bord, från en utredning. Om vi pratar om arbetstidsförkortning kan det däremot vara så vi vet inte att det blir mer produktion med kortare arbetstid. Därför har vi nu lagt upp det här försöket med arbetstidsförkortning som jag redovisade för er. Vi ska följa det här ordentligt, vetenskapligt. Kan vi få mer produktionstid om vi jobbar kortare på grund av att sjukfrånvaron blir så mycket lägre? Det finns en hel del tecken på det i de undersökningar och i de experiment och den försöksverksamhet som har gjorts tidigare. nämnde några stycken här i talarstolen. Det handlar om 33-systemen och de arbetstidsförändringar som man har gjort på Toyota. Det finns många exempel på företag som på eget initiativ har insett att deras produktion mår bättre av att ha en kortare arbetstid. Det är givetvis jättebra om man gör det. Det finns också grupper som inte kommer i åtnjutande av det, som inte har den styrkan på arbetsmarknaden och som också behöver ha lite mer flexibilitet i sin verksamhet. Det är de grupperna som behöver ha stöd genom lagändringar. Det är därför som vi diskuterar förslaget om extra tidbank även för grupper som kanske inte har samma styrka i kollektivavtalet. Det är det arbetstidslagstiftningen handlar om. Det är inte främst fråga om att lägga sig i arbetstiden utan om att ha en arbetsmiljöram för att arbetstagare inte ska utnyttjas på arbetsmarknaden. Det är därför vi har regler om arbetstidens både längd och förläggning. Men för dem som vill införa bättre avtal, bättre reglering för arbetstagare än vad lagen reglerar finns det inga som helst hinder. 25 () replik: Friåret är utnyttjat av väldigt många arbetstagare inom den offentliga sektorn. Där upplever man att man har en tuff arbetstid. Kvinnor löser det problemet ofta med att betala själva. De har deltidstjänst och får inte betalt för mer. Men på Toyota fick de behålla sin heltidslön trots att de jobbar . Det har genomförts försök bland annat i med att sänka arbetstiden för medlemmar. Hur ser på detta? Skulle en generell arbetstidsförkortning underlätta för de här kvinnorna? Eller skulle det ändå vara så att de kvinnodominerade yrkena kommer i strykklass både ekonomiskt och när det gäller arbetstidens förläggning och dylikt? 26 () replik: kom in på en fråga som verkligen är en skamfläck på karta, och det är kvinnolönerna, hur vi behandlar kvinnodominerade sektorer lönemässigt. Det ligger kanske lite utanför debatten om arbetstidsdirektivet. Jag tar den debatten gärna någon annan gång, , för det är väldigt hemskt att se det. Om kvinnor däremot känner att de måste ha lite kortare arbetstid än därför att de har hela ansvaret för hem, barn, släkt och mycket annat socialt runtomkring, då är det väl bra om de avtalsvägen kan komma fram till att ta ut en del av den tillväxt som finns i form av kortare arbetstid. Jag tror att hela svenska folket skulle må mycket bättre om de hade lite större möjligheter att även fortsättningsvis ta ut välfärdsökningar i kortare arbetstid. Det har vi ju gjort traditionellt . Det är alltid tillväxten som måste betala sådana här saker. I , som har nämnts här , har gjort en prognos som sträcker sig ganska långt fram i tiden. Den visar en mycket kraftig höjning både av den offentliga konsumtionen och av den privata konsumtionen framöver. Då är det naturligtvis inget fel om man väljer att i stället för att höja den privata konsumtionen i form av mer prylar, kanske bättre boende eller nyare bilar ta ut det i form av kortare arbetstid. Det har jag absolut ingenting emot. 27 (): Jag ska helt kort beröra arbetstidsdirektivet, och jag har några synpunkter på de invändningar som de borgerliga rest mot direktivet och också frågan om arbetstidsförkortning och arbetstidens förläggning. Vi kan konstatera att direktivet, som vi ska fatta beslut om , är . Vi är alltså ungefär för sent ute, som man kan uttrycka det. Men bättre sent än aldrig, tycker jag. har dessvärre slagit ned på och väckt talan i domstol mot för att vi inte har implementerat direktivet på ett korrekt sätt. Vad man än tycker om det har vi inget val, det ska implementeras. Med dagens beslut i denna kammare kommer vi att göra nöjd, åtminstone på den punkten, föreställer jag mig. Om ställer sig bakom utskottsmajoritetens förslag får vi en arbetstidslagstiftning i som är mera heltäckande och något mera restriktiv sett till vad som är ett möjligt arbetstidsuttag. Främst är det arbetstidsuttaget och som begränsas med direktivet jämfört med nuvarande arbetstidslagstiftning. över längre tidsperioder är det väldigt små skillnader. Det är alltså arbetstidsuttaget och vecka som är det materiella skarpa innehållet i kommissionens direktiv. Per dygn reduceras möjligt arbetstidsuttag från 19 , . Då kan man säga att arbetstidslagens funktion av skyddslagstiftning skärps. Jag vill hävda att det sker utan att det påverkar förutsättningarna negativt för flexibla arbetstidslösningar i arbetslivet. Jag vill höra om någon kan hävda att eller skulle inskränka på verksamheternas behov av flexibilitet i arbetstiderna. Jag tycker att förslaget är ganska välbalanserat. som man tillåter en hög grad av flexibla lösningar skärper man gränserna för hur mycket arbetstid som får tas ut och . Det tas inga jättekliv, det är inga dramatiska förändringar. Men det innebär trots allt ett steg i rätt riktning, inte minst mot bakgrund av de höga sjuktal som vi har i och ett arbetsliv som blir alltmera pressande. Jag tycker att det är bra att vi ska fatta beslut om att implementera direktivet och de här begränsningarna. Men det tycker inte alliansen. Då undrar jag varför. I fyrpartimotionen från de borgerliga finner man att ett skäl som anförs är den pågående översyn av direktivet som har tagit initiativ till. Det tycker jag är ett mycket märkligt argument. Vi har att implementera ett gällande direktiv . Att man har en översyn av direktivet, som kanske resulterar i förändringar , innebär inte att det direktiv som gäller sätts ur spel. Dessutom har kommissionen faktiskt väckt talan mot . Menar alliansen att vi ska vägra? Är det det ni föreslår? Är obstruktionslinjen i så fall någonting som alliansen mera allmänt och generellt förespråkar som en linje för att hålla i förhållande till EU-direktiv också ? Det vore intressant att få höra. Ett annat skäl som anförs i motionen är att fyrpartiklövern anser att förslagen är för långtgående. Då är min fråga: Är det begränsningen av möjligt arbetstidsuttag som bekymrar? Det är ju det som är det skarpa materiella innehållet. Menar alliansen att i stället för 19 och i stället för 109 är för långtgående? Var skulle i så fall alliansen vilja lägga sig? Frågorna om kortare arbetstider och arbetstagarnas inflytande är också viktiga. Jag ska helt kort beröra frågan om arbetstagarnas inflytande och hur alliansen ser på de här frågorna. Jag utgår från att senare under den här mandatperioden kommer att få ta ställning till skarpa förslag när det gäller det här. Jag noterar att det i de borgerliga motionerna i de här ärendena både hos och hos faktiskt finns öppningar mot håll; i alla fall principiellt när det gäller kortare arbetstid och fler lediga dagar säger de borgerliga nej. Men det finns öppningar när det gäller sådana principiella lösningar som timbanker och ett ökat arbetstagarinflytande över arbetstidens förläggning helt i linje med det som föreslår. Det tycker jag är jättebra. Det ökar förutsättningarna för att vi ska kunna komma fram den vägen. Fast när man studerar motion öppnar sig en avgrund, inte bara mellan det rödgröna laget som jag representerar och utan också mellan och resten. De vill nämligen ta bort för veckoarbetstid och i stället se en utveckling där arbetstidens omfattning och förläggning bestäms genom individuella avtal mellan enskilda arbetstagare och arbetsgivare. Som om enskilda arbetstagare och arbetsgivare vore jämbördiga parter på arbetsmarknaden! Detta innebär förstås att inte är med i matchen. När vi andra pratar om att öka inflytandet för arbetstagarna över arbetstidens förläggning vill öka maktlösheten för arbetstagarna. Vad säger resten av alliansen om idéer? Det skulle jag också gärna vilja veta. Vad lär man av detta? En lärdom är att det inte är lätt att byta hatt över . Från storfinansens företrädare till arbetarklassen är vägen både lång och mödosam. Uppenbarligen har en hel del kvar att göra. Med dessa ord vill jag yrka bifall till utskottsmajoritetens förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 6 § Förbättrad kontroll av rättsliga biträdens ersättningsanspråk Föredrogs justitieutskottets betänkande 2004/05:JuU10 Förbättrad kontroll av rättsliga biträdens ersättningsanspråk (prop. 2004/05:41). 28 (): Eftersom jag inte är advokat kan jag ha lite synpunkter på det här betänkandet. I regeringens proposition som ligger till grund för det här betänkandet föreslås att rätten att överklaga beslut som fattas av domstolar och andra myndigheter angående bland annat ersättning av allmänna medel till rättsliga biträden, den så kallade talerätten, flyttas från till Justitiekanslern. är emot det, och vi är inte ensamma. Flera tunga remissinstanser har ifrågasatt detta, till exempel ombudsmän, och för att nämna några. Även Lagrådet har starkt ifrågasatt överföringen av kontrollfunktionen till Justitiekanslern. anser att Justitiekanslern genom regeringens förslag kan komma att i vissa fall få dubbla roller som företrädare för staten. Mot förslaget kan även anföras, vilket Lagrådet har gjort, att uppgiften som granskare av ersättningar inte är förenlig med Justitiekanslerns exklusiva tillsynsroll och dess kvalificerade uppgifter. Mot den bakgrunden är regeringens förslag inte tillfyllest. anser därför att i förslaget bör avslås i denna del. Skälen som åberopar för att inta en mer passiv hållning i fråga om talerätten framstår som konstruerade. Man säger sig inte vilja försämra verkets relation till domstolarna. Man frestas nästan att utbrista: Skulle detta vara något slags eftertankens kranka blekhet som plötsligt gör sig gällande hos ? Jag har besökt och varit i kontakt med många tingsrätter i inför alla organisationsförändringarna där. Inte har då haft några betänkligheter över sin relation till domstolarna. Verkets så kallade idéskisser över hur förändringar skulle kunna genomföras har inte varit annat än förklädda påbud. har uttalat att ska tillhandahålla kvalificerad service åt domstolarna i administrativa frågor (bet. 2000/01:JuU29). har dragit på sig åtskillig kritik för brister i denna serviceskyldighet. Till exempel har verket, trots upprepade påpekanden, underlåtit att verka för att en väl fungerande organisation av vikarier för domarna kommit till stånd. Hade den frågan varit löst hade de små tingsrätterna haft en bättre ställning. Det hade varit mer naturligt att regeringen hade skapat bättre förutsättningar för att fullgöra sina granskningsuppgifter än att låta Justitiekanslern ta hand om dem. Man blir betänksam när man ser hur utskottsmajoriteten krumbuktar sig för att dels tycka som vi kristdemokrater, dels lyda regeringen. Majoriteten håller med oss om att Justitiekanslern kan komma att få dubbla roller som företrädare för staten i vissa fall, men man tycker tydligen inte att det gör något. Det förfaringssättet skulle jag vilja kalla för en judiciell förtunning en förtunning av de begrepp som vi tidigare ansåg orubbliga, till exempel att förhindra system som kan skapa dubbla roller. Att med öppna ögon gå in i denna typ av förflackning kan leda vart som helst. Utskottsmajoriteten skriver i betänkandet: Det torde vara uteslutet att Justitiekanslern inte skulle kunna hantera en intressekonflikt på ett korrekt sätt. Det enda som här borde vara uteslutet är att Justitiekanslern över huvud taget hamnar i intressekonflikter där han sitter på två stolar. Slutligen yrkar jag bifall till reservation nr 1. 29 (): har att debattera och besluta om en förbättrad kontroll av rättsliga biträdens ersättningsanspråk. Bakgrunden till regeringens förslag är att samhällets resurser är begränsade och att de anslag som finns måste användas effektivt. Det är viktigt att ersättningar av olika slag kan kontrolleras på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. har utgifterna för offentliga försvarare i stigit . har utgifterna för målsägarbiträden stigit . Förslaget om nya kontrollmekanismer, som den här propositionen och det här betänkandet berör, ska inte ses som uttryck för en misstro mot rättsliga biträden och deras rättmätiga ersättningar. I stället handlar det helt enkelt om en naturlig strävan efter ett optimalt resursutnyttjande av våra gemensamma skattemedel. Ett väl fungerande ersättningssystem skapar också förutsättningar för ett fortsatt högt förtroende hos allmänheten för de rättsliga biträdena och deras verksamhet. Vissa åtgärder har redan tidigare vidtagits inom ramen för den existerande kontrollen, men det finns fortfarande en rad förhållanden som försvårar en tillräckligt effektiv kontroll och granskning. har rätten och ansvaret att överklaga beslut om rättshjälp. Man har rätt att överklaga bland annat ersättning av allmänna medel till försvarare, målsägarbiträden och vittnen. Denna talerätt utövas inte på ett önskvärt sätt. Relativt begränsade resurser på anslås för detta ändamål, och antalet överklaganden har också sjunkit avsevärt . Ungefär 3 500 ersättningsbeslut rapporteras till , som i ungefär 1020 ärenden överklagar skäligheten i ersättningarna. Regeringen har gjort bedömningen att ett mer offensivt utövande av talerätten förutsätter att ansvaret för densamma flyttas från till någon annan myndighet. Regeringen föreslår att ansvaret flyttas över till Justitiekanslern. Justitiekanslern är den myndighet som primärt har att föra statens talan. Man besitter dessutom en stor kunskap om de frågor som talerätten omfattar. Den vana och erfarenhet som Justitiekanslern besitter av att driva processer är naturligtvis också en tillgång när det gäller att identifiera vilka ärenden som bör överklagas. En invändning som har framförts mot förslaget, som uttrycks både av Lagrådet och av och i sina reservationer, är risken att förtroendet för Justitiekanslerns saklighet och opartiskhet kan rubbas eftersom myndigheten i vissa fall då har att leva upp till dubbla roller. Och det är riktigt att i vissa fall kan Justitiekanslern som myndighet komma att få dubbla roller. Men för Justitiekanslerns verksamhet gäller, liksom för övrigt för alla förvaltningsmyndigheter, regeringsformens regler om saklighet och opartiskhet. Dessutom är det redan så att Justitiekanslern har att leva upp till ansvaret att förena tillsynsuppgifter med partsuppgifter. Det finns ingen anledning att inte hysa ett stort förtroende för att Justitiekanslern också i fortsättningen ska kunna leva upp till de högt ställda krav som vi ställer på myndigheten när det gäller saklighet och opartiskhet. Härmed yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet och avslag på reservationerna. 30 (): har dessvärre fått mässfall. Jag ber att få yrka bifall till reservation 2 i denna fråga. 31 (): har vältaligt tagit upp denna viktiga fråga, och jag vill göra kompletteringar i vissa delar. Frågan om ombud för båda parter i rättsliga ärenden i den proposition som vi har att diskutera här är väldigt viktig för rättssamhället och den funktion som det ska upprätthålla. Eftersom vi lever med en alltmer komplicerad juridisk verksamhet är dessa biträdens arbete väldigt viktigt för att vanliga människor ska kunna ta till vara sina rättigheter. Som sagts är kostnaderna för den här tjänsten väldigt höga för skattebetalarna , men den är väldigt viktig, och det är viktigt att kontrollen sköts. Så har det inte varit . Ambitionen från regeringens sida är väldigt viktig, men man drar fel slutsatser. Konflikten är inte mellan domstolen och utan mellan det rättsliga biträdet och . Det är på den grunden som vi motsätter oss en överflyttning av talerätten. Hos Justitiekanslern, som har tillsynsuppgiften , finns advokater. Ja, det är helt rätt, men de har ju inte rätten att ifrågasätta de ersättningar som man faktiskt begär. Därför ökar man konflikten. Det diskuteras att konflikt skulle uppkomma mellan och domstolarna. Jag, precis som , är inte jurist, men jag tror inte att det upplevs som en konflikt mellan åklagare och domstolen bara för att en dom överklagas. Det är ju självklart att man har rätt att överklaga en dom och att den prövas i en högre instans. Det upplevs inte som en konflikt , så det skulle vara jättebra om vi kunde få förklarat varför den här konflikten är så farlig. Det som däremot är illavarslande och farligt är den dagen Justitiekanslern beslutar sig för att överklaga en advokats ersättning i ett tryckfrihetsmål, ett mål som JK själv har initierat men förlorat och där advokatens klient friats. Den dagen kan man börja prata om partiskhet och ställningen för Justitiekanslern. Det skulle vara bra att få en förklaring hur denna konflikt och denna diskussion ska tacklas. Därmed, herr talman, står jag bakom och yrkar bifall, som också har gjort, till reservation 1 under punkt 1. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 7 § Ny försäkringsavtalslag Föredrogs lagutskottets betänkande 2004/05:LU4 Ny försäkringsavtalslag (prop. 2003/04:150). 32 (): Jag vill påannonsera lagutskottets betänkande LU4 Ny försäkringsavtalslag. I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition Ny försäkringsavtalslag och fyra motioner som väckts med anledning av propositionen. Därutöver behandlar utskottet två motioner från den allmänna motionstiden . Den nya försäkringsavtalslagen föreslås ersätta lag om försäkringsavtal och konsumentförsäkringslag. Lagförslaget innehåller bestämmelser om konsumentförsäkringar, till exempel hemförsäkringar, villaförsäkringar och fordonsförsäkringar. Även personförsäkringar, gruppförsäkringar och kollektivavtalsgrundande försäkringar omfattas av den nya lagen. Genom den föreslagna reformen görs en nödvändig modernisering av lagstiftningen. Grundsyftet, herr talman, är att ge försäkringstagaren ett starkt skydd vid alla typer av försäkringar. Regeringen anser att detta är angeläget med tanke på den stora sociala betydelse som försäkringarna har för många. Den nya lagen är avsedd att träda i kraft . Utskottet föreslår att antar regeringens lagförslag, med några smärre justeringar, och att samtliga motioner avstyrks. I betänkandet finns en reservation och ett särskilt yttrande. För övrigt vill jag tillägga att detta är en proposition i samverkan med och . Därmed lämnar jag över ärendet till debattörerna. 33 (): Det ärende vi behandlar är ett av denna mandatperiods mest omfattande lagstiftningsarbete. Det är kanske inte det mest uppmärksammade, men det har stor betydelse både för medborgarna och för en viktig bransch inom näringslivet, nämligen försäkringsbranschen. Inledningsvis vill jag peka på att trots att ärendet tagit närmare att förbereda är man i försäkringsbranschen missnöjd med sina möjligheter att få påverka lagstiftningens utformning. Det måste vara ett underbetyg åt regeringens förmåga att forma svår och omfattande lagstiftning när en bransch som är så beroende av lagstiftningen inte anser sig ha kommit till tals. Vi moderater yrkar i en reservation till betänkandet avslag på regeringens proposition och ber regeringen återkomma med ett förbättrat förslag. Vi är missnöjda med lagförslaget och anser att regeringen borde kunna bättre. är värt en bättre försäkringsavtalslag. Vi ställer oss positiva till att lag och andra lagar i samband med denna byts ut mot en ny och modernare lagstiftning. Denna lagstiftning borde vara mer marknadsinriktad. För försäkringstagarna är det allra viktigast att de har tillgång till ett brett utbud av försäkringar till rimliga . Det förslag som vi nu behandlar anser vi snarare försvårar än förenklar för konsumenterna att få bra och billiga försäkringar. Ett av förslagen i propositionen är att den rätt till försäkring som finns inom konsumentområdet vad gäller sakförsäkringar utvidgas till att gälla även personförsäkringar. Detta förslag förs fram utan att regeringen gjort den nödvändiga analysen av var gränsen går mellan vad vi gemensamt ska svara för inom ramen för socialförsäkringssystemet och vad den enskilde ska svara för genom de privata försäkringarna. Vi får aldrig glömma att försäkringsbolagen är vinstdrivande bolag som till skillnad från staten inte har några andra inkomstkällor än de som kunderna betalar. Genom att lägga på försäkringsbolagen ett socialt ansvar som vi gemensamt rimligen borde svara för fördyrar vi försäkringarna och gör det ännu svårare för många att på grund av bristande ekonomisk förmåga skaffa sig ett fullgott försäkringsskydd. Det blir helt enkelt för dyrt. Det är en oroväckande utveckling när staten retirerar och låter företagen ta ett allt större ansvar. I varje fall ska ett sådant överförande analyseras noggrant. Det har inte gjorts i den här propositionen. Förslaget har också lanserats som en rätt till försäkring när det i själva verket är en rätt att få sin sak prövad i domstol. Det kan ge utsatta grupper falska förhoppningar. Ytterligare ett skäl att säga nej till propositionen är att lagregleringen vad gäller företagsförsäkringen är tvingande, det vill säga att företagen fråntas sin möjlighet att själva avgöra hur de på lämpligast sätt vill utforma sina avtal med försäkringsbolagen. Detta är ett avsteg från gällande praxis när det gäller avtal mellan näringsidkare. Där är huvudregeln normalt att avtalsfrihet ska gälla vid avtal mellan olika näringsidkare. Vi anser att i varje fall när det gäller så kallade stora risker, det vill säga avtal mellan större företag, bör avtalsfrihet råda så att näringslivet får tillgång till så många försäkringsbolag som möjligt. Genom att vi i inför nationellt särpräglade regler försvårar vi för utländska försäkringsbolag att etablera sig här. Den svenska försäkringsmarknaden blir mer monopoliserad. Vi får sämre konkurrens och högre . Regeringens ointresse för konkurrensaspekten visas också av att inte fått möjlighet att yttra sig för att analysera förslagets konkurrensrättsliga konsekvenser. Försäkringsområdet med gruppförsäkringar och försäkringsavtal som slutits som resultat av kollektivavtal på arbetsmarknaden har varit oreglerat.