prot · GT0937 · 2005-11-24 00:00:00 — 1 § Debatt om aktuella frågor i EU-samarbetet 1 Vice statsminister (): Det är nu blev medlem i Europeiska unionen. har självfallet Europeiska unionen förändrats på väldigt många områden. har haft möjlighet att också utöva ett inflytande på den europeiska unionens utveckling. Det som kännetecknar de tio senaste årens Europeiska union är framför allt att frågor om arbetslöshet, jobb och sysselsättning har kommit helt i centrum. Varje toppmöte har haft som ett av sina huvudämnen kampen mot arbetslösheten. Det var något som från allra första början föresatte sig att sätta på dagordning i EU och också lyckats med tillsammans med andra medlemsstater. Under dessa år har också Europeiska unionen utvidgats. De 15 har blivit 25. När vi kom med blev EU lite större. blev EU ännu större. Vi ser åren framöver att EU ytterligare kommer att kunna växa i omfattning och därmed representera en allt större del av . har arbetat tillsammans med andra att föra in miljöfrågorna i centrum. Miljöfrågorna finns i Lissabonprocessen och i den så kallade hållbarhetsstrategin som EU fattade beslut om under det svenska ordförandeskapet. Under dessa år har jämställdhetsfrågorna och frågor om öppenhet kommit alltmer i centrum i Europeiska unionen. Jag vill inte hävda att ensamt har bidragit till detta. Men vi har tillsammans med andra varit pådrivande och tagit många initiativ för att just lyfta fram frågor om jobb och kamp mot arbetslöshet och frågor om utvidgning, miljö, jämställdhet, demokrati och öppenhet. Europapolitiken handlar och vi diskuterar den med utgångspunkt från det dokument som kommissionen har tagit fram arbete i sista hand om våra politiska värderingar. På samma sätt som vi i den här kammaren har skilda politiska värderingar från olika partier har man i , i kommissionen, i ministerrådet, i och i alla andra sammanhang när vi diskuterar Europapolitiken skilda politiska värderingar. Det finns också ett kitt som håller samman Europapolitiken. Det är ett kitt som över partigränserna gör att vi ser EU som ett bra instrument för att skapa fred och säkerhet i . Vi ser EU som ett bra instrument för att skapa tillväxt, ekonomisk utveckling och social sammanhållning i , ett som är mer hållbart utifrån ett miljöperspektiv för framtiden och ett som har ett större socialt värde än det gamla . Det är också intressant att se under de som har varit medlem hur den svenska modellen, eller den nordiska välfärdsmodellen, alltmer har kommit att bli ett föredöme i många EU-sammanhang. Den modell som vi har utvecklat i och i många andra nordiska länder handlar om att vi ska ha en välfärd för alla och inte bara för några. Vi ska ha ett välfärdssamhälle som också bidrar till att jämna ut skillnader människor emellan. Vi ska ha ett välfärdsamhälle som bygger på att vi kollektivt, gemensamt via vårt skattesystem, finansierar välfärdssamhället. Det är också ett samhälle som har visat sig väldigt framgångsrikt . De nordiska länderna har i nästan alla jämförelser som har gjorts visat sig ligga i täten. Oavsett om man har gjort ekonomiska, sociala, miljömässiga eller andra jämförelser har de nordiska länderna haft väldigt stora framgångar och tätpositioner. Det gör att vi har skäl att ställa frågan: Vad kan vi lära av andra länder i EU? Men vi har också skäl att ställa den omvända frågan: Vad kan vi bidra med till EU? Vi påverkas av det som händer i andra länder och EU. Men vi kan också påverka EU. De gångna åren visar att vi har alla möjligheter att utifrån vårt svenska perspektiv påverka Europeiska unionen. Det gäller inte minst den svenska välfärdsmodellen som alltfler tittar på med respekt i olika EU-sammanhang. Det som har karakteriserat mycket av den ekonomiska debatten i EU har handlat om hur vi kan snabba på tillväxten, det som ibland kallas för Lissabonprocessen. Det är kanske lite obegripligt för många. Det har sin grund i att statscheferna och regeringscheferna i när hade hand om ordförandeskapet i EU fattade beslut om att försöka snabba på den ekonomiska utvecklingen i . Det gör man inte därför att det är ett självändamål utan därför att den ekonomiska utvecklingen är ett verktyg för att öka välfärden för befolkning. Där har varit oerhört pådrivande för att vi ska kunna använda den ekonomiska utvecklingen, välfärdsutvecklingen och miljöutvecklingen som en gemensam agenda för att kunna skapa bättre förhållanden för medborgare i de olika europeiska länderna. Vi tycker att det är bra att man i nästa års arbetsplan nu fullföljer det steg som togs av stats- och regeringscheferna på . Varje lands parlament och även den svenska ska kunna hantera ett nationellt sysselsättnings- eller handlingsprogram som handlar just om Lissabonprocessen. Regeringen har som kammaren väl känner till lämnat ett nationellt handlingsprogram för ungefär en månad sedan till . Så har också gjorts i alla andra EU-länder. ska kommissionen sammanställa och värdera detta. Sedan ska det diskuteras i olika EU-sammanhang. Det tror jag är ett bättre sätt att se till att det vi kommer överens om politiskt i olika sammanhang förmår vi också genomföra. Det får inte bara bli målsättningar utan ska också bli en faktisk förändring av verkligheten. Det tror jag att de nationella handlingsplanerna kan bidra till. Det är därför bra att på det här sättet ger oss möjlighet att diskutera Europapolitiken. Det ger oss möjlighet att fundera på hur de nationella handlingsplanerna kan genomföras på ett mer effektivt sätt i varje land . Det finns mycket positivt som har hänt under de dryga tio åren under medlemskap i unionen. Men det finns naturligtvis också bakslag. Det finns också det som har bromsat och det som inte har varit lika spännande ur utvecklingssynpunkt. Jag tänker på de folkomröstningar som hölls och som ledde till att man både i och i sade: Stopp, vi vill inte gå vidare med fördraget. Det hade mycket omsorgsfullt arbetats fram i olika sammanhang och skulle i sista hand ratificeras av varje land. Det var ett bakslag för dem som vill ha ett EU där vi kan använda ett mellanstatligt samarbete som huvudregel. Vi kan på vissa områden bestämma oss för: Här vill vi bekämpa internationell brottslighet, internationell narkotikabrottslighet eller vad det kan vara för någonting, genom att göra gemensamma insatser och fatta gemensamma beslut, och låta Europeiska unionen få spela en stor roll i de sammanhangen. Framför allt skulle det nya fördraget ge de nya medlemsstaterna större möjligheter att påverka EU. Det var definitivt ett bakslag för vårt arbete att folkomröstningsresultaten i och stoppade upp den processen. Det europeiska råd som samlades kom till slutsatsen att vi nu får ägna oss åt reflexion om hur ska ta nästkommande steg. Inte minst måste och vara beredda att visa korten om hur de ska agera för framtiden. Tyvärr måste man vara realistisk och inse att det kanske kommer att dröja ett bra tag. Det går inte , och kanske inte ens i övermorgon. Det kommer att dröja innan både och kan starta på nytt efter sina bakslag i folkomröstningarna. Vi har anledning att inte sitta still här hemma i och i andra medlemsländer. Vi har anledning att själva fundera: Vad kan vi göra för att förbättra vårt arbete? Jag hoppas att vi via , som kommer att få ett nytt namn, i de politiska partiernas hägn också kan vara med i debatten om hur vi kan gå vidare efter folkomröstningen . Får jag säga att det naturligtvis är oerhört viktigt att vi också får en fortsatt diskussion om hur vi ska modernisera EU:s budget. Där har vi haft mycket starka krav från svensk sida. Vi ser också fram mot en fortsatt diskussion om tjänstedirektivet, som är utomordentligt viktigt. När det gäller tjänstedirektivet tycker vi naturligtvis att den som arbetar i ett land ska ha samma villkor som alla övriga som arbetar i det landet. Det är inte så att man ska använda sig av lönedumpning eller på annat sätt försämra de sociala villkoren som ett slags konkurrensmedel. Den är mycket angelägen om ett tjänstedirektiv som skapar klara och bra regler för en ökad handel med tjänster över gränserna. Det är viktigt för svenska företag som konkurrerar på utländska marknader. Men det får inte ske till priset av just lönesänkning eller negativa sociala konsekvenser. Vi är mycket tydliga på den punkten. Här går en skiljelinje mellan oss och några av de borgerliga partierna. De borgerliga vill använda EU-medlemskapet till att tvinga på sådant som aldrig skulle få stöd av svenska väljare. Regeringen tänker värna den svenska arbetsrätten, vårt välfärdssamhälle, våra miljöregler och våra sociala hänsyn. Vi vill inte ha ett samhälle som har mindre av sociala trygghetssystem, mindre jämställdhet och lägre miljöambitioner. Här går en stark skiljelinje mellan socialdemokratins och några av de borgerliga partiernas lägre ambitionsnivåer. 2 (): Jag skulle vilja inleda med att hälsa Europaministern välkommen till Europadebatten, och inte bara till denna debatt utan till den pågående Europadebatten i samhället. Det är en något knepig ordning att vi i aldrig ser röken av Europaminister. Där företräds regeringen av statssekreterare vid allmänna frågor och av statsministern vid toppmötena. Inte heller är en särskilt frekvent besökare i och befinner sig inte direkt i debattens centrum. Det känns därför lite konstigt att Europaministern gör några gästspel i kammaren en till under dessa något högtidliga former. Därför kan man undra vad den här debatten kommer att leda till. Men vi får väl hoppas att lyssnar på debatten eller läser protokollet. Jag tänkte försöka lyfta perspektivet lite grann från arbetsprogram. Ska jag sammanfatta vår uppfattning om det kan jag väl säga att det till stora delar är ett mycket bra program som vi kan ställa oss bakom. Men det finns stora frågor som vi måste sätta fokus på. står i ett vägskäl för tillfället. Ska vi fortsätta på den framgångsrika vägen vi börjat , eller ska organisationen stanna upp och blekna bort? Jag vill mena att unionens läge är mycket kritiskt. EU-arbetet har på många sätt gått i stå. Vi står inför en mängd avgörande frågor, och utgången är oklar. Ett exempel är det konstitutionella fördraget som ligger i frysboxen efter de två förödande folkomröstningarna i och . Ett annat exempel är utvidgningen. Den tuffar förvisso på med förhandlingsstart för både och . och är båda på väg in, och fler länder får associationsavtal med EU. Men reses röster i EU:s äldre medlemsländer om att nu får det räcka. Man för diskussioner om att vi måste hitta EU:s gräns. Vissa ifrågasätter till och med den genomförda utvidgningen, en utvidgning som jag skulle vilja säga är EU:s mest framgångsrika fredsinsats tillsammans med bildandet av från början. Ett tredje exempel är att vi fortfarande saknar en långtidsbudget och framåt. Det brittiska ordförandeskapet gör stora insatser för att komma framåt, men står parterna i förhandlingen väldigt långt ifrån varandra. Om vi inte når en överenskommelse riskerar vi att hela budgetförhandlingen skjuts upp, kanske ända till i slutet av det österrikiska ordförandeskapet. Redan nu riskerar vi att många av de projekt som ska sjösättas i de nya programmen inom till exempel forskningsområdet, som vi i gemensamt värnar, inte kommer i gång . Kommissionen måste också få tid att arbeta igenom de här olika programmen, men är kommissionen låst eftersom det inte existerar några ramar för den att arbeta efter. Där är läget också väldigt allvarligt. Det fjärde är att i stort sett driver på i en bra riktning när det gäller WTO-förhandlingarna, det vill säga att öppna för mer frihandel i världen. Där skulle jag faktiskt vilja passa på att berömma regeringens insatser som är helt i enlighet med vår uppfattning, det vill säga att man driver en frihandelsinriktad linje, vilket är mycket bra. En ökad frihandel är här i kammare ingen stridsfråga, men tyvärr är det inte så i alla och regeringar. Vissa vill att vi ska slå in på den förödande vägen att stänga in oss och bilda ett söndervittrande museum över ett gammalt . Jag tror att det är fel. Vi har allt att vinna på att vara aktiva i globaliseringen och möta framtiden med ansiktet före och inte, som en del andra vill, backa med bakdelen in . Många reducerar vårt ansvar mot tredje världen till ett biståndsansvar. Jag tror att vägen genom marknadstillträde och egen tillväxt och utveckling är betydligt bättre. Men i den frågan är det ännu inte avgjort hur regeringen ska ställa sig. konkurrenskraft är den femte stora utmaningen. Lissabonstrategin, som Europaministern nämnde, sätter fingret på många av de förändringar som måste till i . är det riktigt farligt att som regeringen slå sig till ro och konstatera att allt är bra och att vi i jämförelse med många andra EU-länder ligger bra till. Vi får inte glömma bort att vi jämför oss med en region som sjunker i konkurrenskraft relativt sin omvärld. Det finns många som störs av jämförelserna med , men det stora hotet kommer från . och växer så att det knakar. Därför är det viktigt att Lissabonstrategin får vara fortsatt viktig och tillväxtinriktad. Dessutom måste vi komma fram med viktiga direktiv som tjänstedirektivet och se till att det skapar förutsättningar för en växande tjänstemarknad och inte är ett hinder för detta. Det är därför som det är oerhört knepigt att höra ministern tala sig varm för en ökad tjänstehandel som han försöker spela på en oro som finns på framför allt den fackliga sidan när det gäller vilka risker detta kan innebära. Det är oerhört oklart vilken den svenska positionen är när det gäller tjänstedirektivet. Jag får indikationer från mina vänner i , som arbetar i , att den minsann bedriver ett ganska aktivt arbete för att få igenom tjänstedirektivet, och ett rätt långtgående sådant. Men i den svenska debatten och här i kammaren är man mycket tydlig med att man är emot väldigt mycket. Vad EU behöver allra mest just nu är ett tydligt ledarskap. Jag är bekymrad över att kommissionen har en alltför svag roll i samarbetet . Och inte blir det bättre av att har drivit att kommissionens roll ska försvagas ytterligare jämfört med ministerrådet. Jag saknar bland presidenter och premiärministrar den som kan axla ansvaret på det sätt som kanske gjorde när det gäller att se över den egna nationsgränsen. Och jag saknar ett tydligt ledarskap i den svenska Europadebatten. Jag är bekymrad, herr talman, och min fråga till Europaministern är: Är du bekymrad, och i så fall, hur ska regeringen bidra till att EU kommer på rätt stig igen? 3 (): Är den europeiska unionen i kris? Nej, faktiskt inte. EU är inte i kris, men väl EU-samarbetet. Hur kan jag säga så när tillväxt- och stabilitetspakten, som ska säkerställa EU:s ekonomiska stabilitet, inte tillämpas för så stora länder som och ? Lissabonprocessen, som ska öka EU:s ekonomiska tillväxt, fungerar inte heller, annat än på papperet. röstade och nej till förslaget om ett nytt , och dessutom bröt förhandlingarna om att få fram en ny EU-budget samman. Hur kan man då vara så stollig och säga någonting så paradoxalt som att EU-samarbetet är i kris men faktiskt inte EU? Jo, till skillnad mot till exempel FN, , , och alla andra internationella organisationer är EU från början medvetet byggt på ett sådant sätt att det ska tåla kriser och nedgångsperioder. Ja, för att sammanbinda länderna inför den värsta krisen av alla tänkbara kriser, det vill säga hotet om ett nytt europeiskt krig. Det hotet är naturligtvis inte närvarande , men de politiska stålbanden som skapades för att hålla samman länderna finns där alltjämt. Pionjärerna , , och andra, konstruerade ett EU som skulle skydda medborgarna mot tvära kast och politisk oro. Det skulle vara baserat på urstarka institutioner, urstark byråkrati och bindande rättsgemenskap med överstatliga regler och en överstatlig domstol. , svensk socialdemokratisk statsminister 19461969, myntade begreppet det starka samhället. tänkte då naturligtvis på . Det egendomliga är dock att och hans generation aldrig upptäckte att samma grundtanke, det vill säga behovet av ett samhälle med starka institutioner som skydd för medborgarna, också fanns i det då framväxande fredliga samarbetet på kontinenten. Att det starka samhällets och gemenskapens idé också fanns på kontinenten, praktiserades i och och var en förutsättning för det nya efter nazismen, skymdes sannolikt av den inledande konstruktionen med en kol- och stålkartell, den svenska neutralitetspolitiken och orientering mot samt sist, men inte minst, den svenska socialdemokratins fördomsfulla syn på kontinentens kristdemokrater och liberaler. Det starka samhället kan kanske någon tro vara ett svenskt politiskt begrepp, men det är också en kontinentaleuropeisk idé där den finns som den starka europeiska gemenskapen. EU har alltså för sin funktion aldrig krävt att det i medlemsländerna alltid måste finnas kloka och dådkraftiga ledare som kan och vill utöva ett starkt ledarskap. Nej, pionjärerna tänkte snarare tvärtom, att organisationen ska kunna fungera även med en svag kommission, oeniga medlemsstater, oinspirerande regeringar och oinspirerande ministrar. Det var själva grunden att i just sådana krislägen skulle organisationen vara den räddande ängeln. Människor och ledare är förgängliga. De kommer och går i historien. Men starka institutioner består. Så kan man sammanfatta den grundläggande idén om den starka europeiska gemenskapen. Som beskrivning av Europasamarbetet fungerar detta än . Det är också de starka institutionerna och rättsgemenskapen som efter har gjort EU-medlemskap så oerhört eftersträvansvärt för länderna i Öst- och , på och i . Det finns många internationella organisationer som arbetar med demokrati, mänskliga rättigheter, frihandel och ekonomiskt samarbete för att ta några frågor. Men det finns bara en enda organisation, EU, som har fått befogenheterna, institutionerna, byråkratin, till och med ett parlament, att också i praktiken säkra att dessa värden och mål kan uppnås. Det är just den skillnaden mellan EU och andra organisationer som gör EU så värdefullt, särskilt för sämst ställda länder och sämst ställda människor. För de enskilda människorna i fattigaste land, , tror någon där att det är medlemskapet i FN som är det mest lockande, eller WTO, IMF eller ett frihandelsområde? Nej, det är EU de känner till, och det är i EU de vill att ska bli medlem. Just därför att EU är så urstarkt uppbyggt är EU illa sett av nationalister och nostalgiker som kanske drömmer om . I praktiken är en världsdel, i deras synsätt, där varje land är sig självt nog, där solidariteten och ansvaret tar slut vid nationsgränsen, och där arbetsgivardevisen satsa på dig själv är den praktiska innebörden av politiken, vare sig vi talar om svenska Vänstern, , Junilistan eller EU-motståndare i största allmänhet. Det är klart att det blir en ny EU-budget, men kanske inte . Tjänstehandelsdirektivet och tjänstehandeln ska jag återkomma till liksom arbetsvillkoren. Det är klart att det blir ett nytt . kommer att dra i gång det arbetet igen 2007 när landet är ordförande i . Och vad händer ? Jo, då är ordförande i igen. Då, mina vänner, och förhoppningsvis , ska med en alliansregering vid rodret driva en både engagerad och positiv EU- och Europapolitik. 4 (): Dagens debatt handlar om aktuella frågor i EU-samarbetet. Det finns alltid många viktiga frågor som EU kan och bör lösa för medlemsstaterna, men vi kristdemokrater är allvarligt bekymrade över den brist på energi och visioner som det europeiska samarbetet visar upp . Det förefaller att vara krypskyttarnas tid, de som vill punktera gemenskapens framtidsvisioner. Ett samarbete som EU:s kräver ett momentum. Ett stillestånd är allvarligt därför att omvärlden ständigt befinner sig i en utveckling och pockar på gemensamma lösningar för vår del av världen. Någon har tidigare jämfört EU:s utvecklingsprocess med en cykel: den måste alltid röra sig framåt för att fungera. EU-cykeln rör sig visserligen framåt, men den utvecklar alltför lite energi. Den utvecklar varken vitt ljus framåt eller rött ljus bakåt. Både visionärerna och kritikerna tycks sakna vägledning. Dessutom är det oklart vad resan framåt får kosta rent budgetekonomiskt. EU-cykeln kommer inte att välta eftersom vi har ett starkt behov av dess funktion, och den har många stödhjul. Slut på travesteringen, men det ligger ett djupt allvar i min jämförelse. EU har problem att hålla den tätposition som medlemsländerna vill att EU ska ha. I stället slits unionens krafter itu av medlemsländernas egoistiska särintressen! Den kristdemokratiska ideologin är gemenskapsbyggande och internationalistisk. Därför är det ingen slump att många av pionjärerna bakom EU-samarbetet var just kristdemokrater. De hade genomlevt två världskrig och upplevt krigets lidande och vanvett på nära håll. De insåg att framtid måste bygga på fredlig konfliktlösning, demokratiskt styre och mänskliga rättigheter. För att bära detta arv vidare behövs både effektivare beslutsregler och en kraftsamling kring den ekonomiska utvecklingen inom och kring unionen. Det är bara den svenska statsministern bar upp Europavisionen så kraftfullt att många trodde att han skulle bli Europeiska rådets första valda ordförande, men har vi lyssnat till Europaminister som mest verkar vara ansvarig för att genomföra en svensk nollvision för EU-arbete! behöver samlas kring en vision för EU-samarbetet. Det är ett samarbete som vi är gränslöst beroende av. EU har tjänat oss väl genom att bevara freden, men är de stora utmaningarna att förbättra miljön, att förhindra terrorismen, att bekämpa fattigdomen i och framför allt omkring unionen samt att bekämpa människo- och droghandel. Vi ansvariga politiker borde leva med ett ständigt dåligt samvete tills vi har stoppat nöden hos de människor som drabbas av nutidens slavhandel med barn och kvinnor. Det handlar om konsekvenserna av pedofilnätverken som plågar vårt fria samhälle . Vi måste prioritera en intensifierad kamp mot människohandeln och pedofilnätverken. smugglas 700 000 kvinnor och barn till EU. Flertalet av dessa går en mycket osäker framtid till mötes. Ofta hamnar de på en illegal arbetsmarknad, men många tvingas till prostitution. vill införa stränga minimistraff för människohandel på gemenskapsnivå, just för att hindra internationella ligor att utnyttja skillnader i medlemsländernas straffskalor. Barn som kränks och exploateras av internationella barnpornografi- och pedofilnätverk måste få ett skydd av oss politiker. Polissamarbetet inom Europol, EU-ländernas gemensamma polisbyrå, måste därför stärkas så att dessa nätverk kan oskadliggöras. Detta är, mina vänner, vårt ansvar. 5 (): Att tillvarata hela EU:s potential heter kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram 2006. Programmet presenterades och debatterades vid session . Debatten var, enligt rapport från utsände, förhållandevis lam, och inläggen var ofta allmänt hållna. får vi se hur vår debatt blir. Detta arbetsprogram ska tydligen diskuteras i samtliga medlemsländers nationella parlament. Men några förslag till förändringar får ju inte de nationella parlamenten ta så långt sträcker sig inte demokratin utan det är tjänstemän som har ensamrätt på initiativ till lagar inom EU. I början av sin mandatperiod fastställde kommissionen de viktigaste strategiska målen fram till slutet av detta årtionde. Målen anses fortfarande vara aktuella och ska även framöver utgöra kärnan i kommissionens arbete. Några nya fräscha idéer verkar inte finnas, utan det är mer det gamla vanliga, men det är klart att man kan säga något om dessa mål. Välstånd: Här sägs det att 2006 kommer att vara ett avgörande år för att gå från ord till handling i enlighet med Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning och att EU måste främja ett klimat i vilket medborgare och företag kan uppnå sin fulla potential. Vi pratar här om den europeiska sociala modellen, och här är det med all säkerhet bättre att försöka utveckla den europeiska modellen mer till att likna den nordiska välfärdsmodellen, inte att, som , mer titta på den amerikanska och försöka kopiera den.