prot · GS0971 · 2005-02-08 00:00:00 — Idealbilden av en fungerande hyresmarknad är att den som söker en bostad, oavsett om det är fyra rum med kök eller två rum med kök, har möjlighet att föra ett samtal om sina behov och inte behöver känna att man hamnar i något slags relation och blir placerad någonstans. Det borde gå att väga in de behov som man har som hyresgäst. Väldigt många människor vill bo i hyresrätt, även i kommunala bostadsföretag. Det ska inte vara en tendens mot social housing, utan alla ska vara välkomna. Här finns väldigt mycket kvar att göra. Det är en lång väg att gå. Den här vägen att öka regleringar, att bli än mer striktare och att sortera tror jag tyvärr kommer att påverka möjligheterna att utveckla hyresrätten. Jag hoppas på den frivilliga vägen och att man i stället stärker bostadskonsumenternas situation på bostadsmarknaden. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2004/05:331 om bostadsanvisning via kommunala bostadsförmedlingar 64 Samhällsbyggnadsminister (): har frågat mig om jag är beredd att ändra bostadsförsörjningslagen så att den tydliggörs när det gäller kommunernas bostadsförsörjningsansvar och kravet på att inrätta bostadsförmedlingar. Vidare har frågat mig om jag är beredd att införa en bostadsanvisningslag för att komplettera kravet på kommunala bostadsförmedlingar och skapa ordning på bostadsmarknaden. Jag instämmer i oro över hur lediga lägenheter förmedlas. Enligt lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar har kommunerna ett långtgående ansvar för att bostadsförsörjningen genomförs på ett ändamålsenligt sätt. En ändamålsenlig bostadsförsörjning handlar framför allt om att tillräckligt med bostäder finns god planberedskap efter behovet i kommunen tillsammans med goda aktörer på den lokala bostadsmarknaden och att bostäder förmedlas på ett sätt som möter behoven hos alla kommuninvånare. Förmedling av bostäder måste ske i ett system så att alla de som inte har kontakter eller pengar också får en chans. Därför föreskriver också lagen att en kommun ska inrätta en bostadsförmedling om det behövs för att främja bostadsförsörjningen. Lagen är tydlig om var ansvaret ligger, men den har inte slagit igenom med avsedd effekt. Jag kan inte just nu säga om förändringar i bostadsförsörjningslagen kommer att ske. I det pågående arbetet med att se över behov av åtgärder för att uppnå en förbättrad och rättvis förmedling av lediga lägenheter kan även lagen om kommuners bostadsförsörjningsansvar komma att beröras, till exempel för att klargöra reglerna om bostadsförmedling. Jag avser att återkomma under med vilka åtgärder som jag kommer att gå vidare med. När det gäller en bostadsanvisningslag är jag inne i en process där jag överväger för- och nackdelar med att återinföra en bostadsanvisningslag som tvingar hyresvärdar att lämna lediga lägenheter till bostadsförmedling och en tvingande lag för kommuner att inrätta en sådan. Diskussioner kring detta sker i nära samråd med företrädare för storstadskommunerna. Jag har träffat företrädare för , och kommuner. Mötet har inte övertygat mig om att ändra min uppfattning om att möjligheten av en lag ska övervägas. 65 (): Det blir tre debatter med delvis liknande innehåll, så jag förstår att ministern är lite hes i rösten. Jag vill naturligtvis tacka för svaret, men fortfarande känns det osäkert om det blir någon ändrad lagstiftning eller om det blir några andra åtgärder. var ett förlorat årtionde för den sociala bostadspolitiken. I var vi väldigt glada när vi återinförde bostadsförsörjningslagen 2001. Vi var däremot inte nöjda med lagens utformning och har i olika sammanhang krävt att den ska ändras. Den består av fem korta, inte särskilt innehållsrika, paragrafer. De ryms på en A 4-sida, och mycket mindre än så. Vi tycker att den ställer alldeles för vaga krav på hur och vad som ska ingå i planeringen av den kommunala bostadsförsörjningen. Det är faktiskt bara på en punkt som lagen är väldigt konkret, och det är att ministern kan ingripa och se till att en bostadsförmedling kommer till stånd i en kommun om kommunen inte agerar själv och det är uppenbart att behovet finns. Den förre bostadsministern var inte särskilt intresserad av att agera i den här frågan. Då blir frågan: Är minister ärligt och uppriktigt intresserad av att agera utifrån den här lagstiftningen? Annars måste den formuleras om. har ministern träffat företrädare för storstadskommunerna. Vi i delar inte deras bedömning. Det finns ett uppenbart behov av bostadsförmedling i , i , i och i många andra kommuner där det råder bostadsbrist. Kommunerna har dålig kunskap om de bostadssökandes behov av bostäder och erbjuder inte rimliga villkor för att man ska kunna söka en bostad. Vi behöver kösystem och tydliga och synliggjorda regler. Om ministern frågar hyresgästorganisationen och företrädare för de bostadslösa får hon väldigt tydliga svar: De kräver en obligatorisk bostadsförmedling. I gjorde man en undersökning där det visade sig att det bland kommunpolitikerna fanns en majoritet för, men ledningen var emot. Vi menar att lagen måste formuleras på ett sätt som klargör vad det kommunala bostadsförsörjningsansvaret innebär. Många kommuner upplever lagen som en återställare av den gamla bostadsförsörjningslagen, där huvuduppdraget var att hitta lämplig mark för nyproduktion. I en del borgerligt styrda kommuner struntar man faktiskt rent politiskt i lagstiftningen över huvud taget. ville markera behovet av en förändring när vi införde det här och pratade om att kommunerna skulle inrätta särskilda boendeplaneringsprogram, med tydligt krav på innehåll. Den uppfattningen delades bland annat av . Men vi fick inget gehör för våra synpunkter. Vi menar att lagen borde innehålla en massa saker: tydliga krav på hur kommunerna ska minska boendesegregationen, hur de ska möta de ungas behov av bostäder, hur det byggda ska anpassas för att möta behoven hos en allt äldre befolkning, hur kvinnor ska känna sig trygga i sina bostadsområden, miljöomställning och en massa andra frågor. Men lagen ställer inga tydliga krav alls. Ska det vara så, ministern? Är du beredd att förändra lagen enligt förslag? hörde vi att det ska komma någonting , men är det lagförslag eller andra intentioner och inriktningar på en kommande lagstiftning? 66 (): Jag anmälde mig till debatten därför att jag bland annat reagerat på innehållet i den interpellation som har framställts av . Interpellanten anger att i vissa borgerligt styrda kommuner negligeras lagen helt, och ett stort antal kommuner har inte upprättat några särskilda bostadsförsörjningsprogram trots det lagliga kravet. Jag kan konstatera att det ser väldigt olika ut i kommunerna. Även där är med och regerar ser det väldigt olika ut. Inte ens alla kommuner styrda av har vare sig bostadsförmedling eller andra insatser. Det ser som sagt väldigt olika ut. Jag vill ställa en fråga när det gäller svaret från statsrådet. Det är möjligt för regeringen att förelägga en kommun att anordna bostadsförmedling så som lagen ser ut. I den tidigare debatten här fick jag aldrig svar på den frågan. Därför vill jag upprepa den igen. Avser regeringen att förelägga en kommun att anordna bostadsförmedling i enlighet med det lagrum som finns ? Jag har också en fråga till interpellanten. ursprungsförslag var egentligen att alla kommuner i ska ha bostadsförmedling. Är det så att man inte har behov av det får man söka dispens. Så stod det i det förslag som lade fram i samband med propositionen. Det gällde alla kommuner i . Men vi kan konstatera, hör och häpna, att en del kommuner i faktiskt har ett överskott av bostäder. Det är inte så att alla kommuner i har samma förutsättningar och behov som storstadsregionerna och vissa tillväxtorter. Jag vill fråga om det är mening att driva den linjen att alla kommuner i ska ha en obligatorisk bostadsförmedling. Det är viktigt att klargöra. Jag vill fortfarande framhålla att det delade ansvaret för bostadspolitiken gör att kommunerna ska ha möjlighet att styra utifrån de behov som finns. Därmed kan vi härifrån se till att också förstärka konsumentskyddet. Den typen av mycket långtgående skrivningar som har gjort skulle vi aldrig kunna ställa upp på. I behandlingen under /01 anförde att det räckte med ett särskilt yttrande eftersom man kunde godta regeringens sätt att agera vid det tillfället. Jag känner inte riktigt igen sätt att resonera här i talarstolen. Huvudsakligen handlar detta naturligtvis om regeringens möjligheter att agera. Det är regeringen som styr och har makten. Den fråga som är på allas läppar är därmed: Kommer regeringen att förelägga någon kommun att anordna en bostadsförmedling? 67 Samhällsbyggnadsminister (): frågade om jag var intresserad. Jag hoppas att jag som jag har haft det här jobbet har visat att jag är intresserad genom det jag har gjort och genom det arbete som vi har dragit i gång. Jag vill understryka det som antyds i svaret på interpellation. En, som jag tycker, väldigt intressant formulering i bostadsförsörjningslagen är att bostäder förmedlas på ett sätt som möter behoven hos alla kommuninvånare. Jag är mycket intresserad av hur man vet hur behovet ser ut hos sina kommuninvånare. Jag tycker att jag är väldigt tydlig i svaret. Jag säger att lagen är tydlig om var ansvaret ligger, men den har inte slagit igenom med avsedd effekt. Det arbete vi har dragit i gång på det nya handlar om att vi ska redogöra för vad vi vill förändra. Det är också svaret till . Enkelt uttryckt kan man säga att det jag nu överväger är att antingen är lagen otydlig och måste förändras eller också ska lagen användas. Om kommunens ansvar är och det tror jag vi är överens om att förmedla bostäder på ett sätt som möter behoven hos alla, är det frågan om hur förmedlingen går till som vi nu måste överväga. Antingen är lagen tillräckligt tydlig och ska användas, eller också behöver vi förstärka den på det sätt som vi nu har diskuterat i flera interpellationer. Det är det vi nu överväger på departementet. Det är riktigt att vi har ett delat ansvar mellan kommunerna och staten. Med den erfarenhet jag har av lång tids intresse för bostadspolitiken och inte bara av de här korta månaderna, känner jag att det möjligen är så att det delade ansvaret förutsätter att staten också orkar förtydliga vad som är de nationella aspekterna i bostadspolitiken. Vi har haft väldigt många diskussioner så här långt om byggpolitik och man kan resonera om den har varit framgångsrik eller inte men vi har haft väldigt få diskussioner om bostadspolitik. Jag är oerhört mån om att bevara det delade ansvaret och respekten för det kommunala självstyret. Möjligen är det så att staten nu måste orka förtydliga vilket ansvar och vilka förväntningar som den nationella nivån har på bostadspolitiken. Därför är den frågeställning som tar upp intressant, nämligen hur bostadsförsörjningslagen ska användas i det sammanhanget och om den tillräckligt tydligt redogör för de krav och förväntningar som den nationella nivån ställer på kommunerna. Sedan måste staten i nästa steg se om vi har gett tillräckliga förutsättningar för kommunerna att leva upp till det ansvaret. Då kommer vi in på fler diskussioner som vi har haft här i kammaren, och som vi säkert kommer att ha åtskilliga gånger till, om hur bostadsfinansieringssystem, byggregler, byggnormer, konkurrensförhållanden på marknaden och liknande ser ut. I det här avseendet är jag ändå övertygad om att det brister i förmedlingen av lägenheter, och det måste vi förändra på det ena eller andra sättet. Regeringen återkommer mer konkret med hur vi vill se på det. 68 (): När det gäller obligatoriska bostadsförmedlingar eller ej vill jag först säga till att vi menar att det vore bättre om lagen var formulerad så att detta var ett generellt krav, ett obligatoriskt krav. Sedan finns kanske möjligheter och förutsättningar för en del kommuner att göra det på ett annat sätt. Det kan till exempel vara kommuner med många tomma bostäder. Men vi ska veta att det finns problem i sådana kommuner också. Det finns hemlöshet och utsatta människor som inte får en bostad. Att det finns tomma bostäder är ingen garanti för att man får en bostad. Om man läser våra motioner ser man hur vi har ställt våra krav. Kravet på obligatorisk bostadsförmedling och bostadsanvisningslag kommer vi att hantera i det bostadspolitiska betänkandet senare i vår. Då får vi möjlighet att diskutera det igen. Sedan gäller det om ministern ska ingripa eller ej i frågan om en kommun ska ha en bostadsförmedling om det är uppenbart att det finns behov. Jag tvivlar på att det verkligen kommer att bli så. Jag tycker att jag har den erfarenheten av de tidigare frågeställningarna till den förre bostadsministern. Det är inte ett sätt vi vanligtvis jobbar på när det gäller förhållandet mellan stat och kommun. Därför finns det all anledning att formulera om lagstiftningen utifrån det perspektiv som vi har på detta. Jag tror inte att vi kommer åt det här problemet med etik- och moraldebatter. Man måste titta på grunden till det hela. Grunden till det hela är att vi har två parter på bostadsmarknaden. Vi har hyresvärdarna och de bostadssökande. Om det är bostadsbrist är det naturligtvis hyresvärdarna som har alla möjligheter att bete sig precis som de vill. De kan välja och vraka bland de bostadssökande. Kommunernas krav på de kommunala bostadsbolagen är inte särskilt tydliga i ägardirektiv och hur man formulerar bostadspolitiska program. Om det förs en social bostadspolitik eller inte kan tyvärr vara beroende av om bostadsbolagets vd är intresserad av de bostadssociala frågorna eller enbart av de affärsmässiga. kan ju alltid skylla på förpliktelserna gentemot aktiebolagslagen. Det ställs inte heller några tydliga krav på bostadsbolagen om hur bostäder ska förmedlas. Det finns till exempel inget sådant krav när det gäller ägardirektiven eller i någon annan lagstiftning som berör de kommunala bostadsbolagen. Det finns inte heller någon möjlighet för de bostadssökande, konsumenterna, att få rätt i efterhand. Det har nämnt här tidigare. Vi tror att vi är inne på rätt spår. Vi måste också förstärka detta med en bostadsanvisningslag. Det säger ju också hyresgäströrelsen i . Vi är helt för en obligatorisk bostadsförmedling, men den måste förstärkas med en bostadsanvisningslag. Vi ska ha tillgång både till de kommunala bostadsbolagens och till de privata bolagens lägenheter. De två sakerna hör naturligtvis ihop. Vi får väl diskutera andra saker i det här sammanhanget som har varit uppe på tapeten . Jag välkomnar en gemensam diskussion runt alla de här frågorna. 69 (): Det kommunerna efterlyser för att kunna bygga fler bostäder, oavsett om det är i regi eller om man vill skynda på planeringen, är delvis att regeringen kommer med förslag vad gäller överklagandeprocessen. tar det väldigt att få fram en giltig detaljplan på grund av att processen ser ut som den gör inom PBL. En annan sak är hyressättningssystemet. Man kan konstatera att det är väldigt svårt att bygga nytt. Där har väldigt många anfört att det handlar om att också se över hur hyressättningssystemet fungerar för nyproduktion. Det är två väldigt konkreta åtgärder. Ytterst handlar det här faktiskt om att få i gång nyproduktionen. Beträffande det är inne på vad gäller kommunfullmäktige och medborgarna i en kommun är det ju så att medborgarna i en kommun faktiskt är aktieägarna. De utövar sitt inflytande genom att välja kommunfullmäktige, och kommunfullmäktige tillsätter styrelsen. Det skulle kunna vara ett alldeles utomordentligt forum för diskussion kring hur bolagen ska skötas. Jag hoppas att den diskussionen också startar i och med de debatter som pågår. Jag vill återkomma till det kommunala självstyret. När frågan om bostadsförsörjningsansvaret och frågan om obligatoriska kommunala bostadsförmedlingar behandlades kunde man konstatera att i den proposition som regeringen lade fram här i hade Lagrådet väldigt starka synpunkter. Man förde en ganska ingående diskussion om hur det här kommer att inverka på det kommunala självstyret. Lagrådet avstyrkte eftersom man ansåg att det här var ett stort ingrepp och med hänsyn till den konstruktion som förelåg. Däremot kan man säga att förslag var lite mer realistiskt i det hänseendet. Man gillade dispensmöjligheten. Men som sagt: Vi i tror inte att det här kommer att lösa problematiken. kommer det att handla om ett urval av hyresgäster, och där måste man väga integriteten mot transparensen. 70 Samhällsbyggnadsminister (): Jag vill kort först vända mig till . Hon nämnde några förutsättningar som vi också har diskuterat tidigare. Jag vill säga att det har skett mycket arbete i , och det pågår också. Vi har gjort en hel del förändringar i arbetet med överklagningsärendena på departementet, vilket ju också har resulterat redan nu i kortare handläggningstider. Dessutom kommer, precis som sade, med helt nödvändiga förändringar som jag har mycket stora förväntningar på. En annan sak är som har kommit och har varit ute på remiss. En proposition är nu under utarbetande i . Som en tredje punkt vill jag bara notera igen att byggandet av nya bostäder och också, glädjande nog, hyreslägenheter går upp , framför allt i . Vi måste ytterligare förstärka arbetet med hur bostadsfinansieringssystemet ska se ut, vilket är nästa stora arbete som också kommer här . Sedan får vi se, när vi har haft mer diskussioner, hur mycket jag vill gå in på frågeställningarna om lagstiftning. Jag tycker ändå att jag har varit tydlig på några punkter. Att bara acceptera systemet som det ser ut är icke möjligt. Det fungerar inte, tycker jag, och det tycker inte , och det tycker inte väldigt många av dem som står i bostadskö eller skulle vilja ställa sig där. Någonting måste göras. Det räcker inte med att bara bygga fler lägenheter, även om det förstås är grundförutsättningen. Det har jag uttryckt förut. Själva förmedlandet inte minst transparensen, öppenheten och insynen i hur förmedlingsreglerna ser ut är avgörande moment i detta. Jag är ändå inte så orolig för att den här diskussionen skulle inkräkta på den kommunala självstyrelsen. Kommunen har sin alldeles självklara roll och sitt ansvar, och den är klart och tydligt definierad. Jag tycker att det är den nationella nivån som inte har varit tillräckligt tydlig med vilka förväntningarna är och också sett till att både lagstiftning och andra möjligheter som måste ges till kommunerna för att uppfylla detta har varit på plats. Där ser jag ändå nu pusselbitarna till att få ett annat innehåll i inte bara bygg- utan också bostadspolitiken åren framöver med förändringarna i hyressättningssystemet, med förändringarna i bostadsfinansieringssystemet, med arbete och, hoppas jag, med förstärkningar på ett sätt som jag återkommer till också i möjligheterna vad gäller förmedling av lägenheter. Då finns ändå konturerna till en starkare bostadspolitik med en väldigt tydlig rollfördelning ännu tydligare, vill jag påstå mellan vad kommunen och staten måste göra till gagn för både dem som har lägenheter och behöver ett skydd och dem som inte har lägenheter och behöver få en chans att komma in. Vi får återkomma när vi har satt ned foten i de delarna och givetvis efter diskussion med våra samarbetspartier. 71 (): Jag vill tacka ministern för den inbjudan. Det känns som om det ska hända någonting och att det ska hända på ett handlingskraftigt sätt. Jag vill bara till slut poängtera behovet av det här genom att berätta lite om en enkel utvärdering som utskottet har gjort. hade av kommunerna antagit någon form av särskilt bostadsförsörjningsprogram. Det saknades samordnad bostadsförmedling i av kommunerna. Det här menar vi är helt oacceptabelt. Det kan ha blivit något bättre så att fler är på väg, men så här får det inte se ut. Tänk om det skulle se ut på samma sätt på skolans område, och av kommunerna hade tagit fram lokala skolplaner eller att av kommunerna inte hade någon ordning på hur man fick plats i gymnasieskolan och regler för sådant. Vi måste lyfta bostadsfrågans plats i samhället och prata om vård, skola, omsorg och bostad, som den fjärde viktiga välfärdsfrågan. Jag hoppas att vi kan göra det tillsammans. var det så att bostadsministern hade ansvar för kommunfrågorna också. Vi tyckte inte att det var någon bra grund för att jobba med de här frågorna. kan ministern på ett friare sätt faktiskt ställa sig på de bostadssökandes och de bostadslösas sida. Det hoppas jag att vi ska göra gemensamt. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2004/05:325 om kommunernas bredbandssatsningar 72 Statsrådet (): har frågat statsrådet dels vilka åtgärder han avser att vidta för att kommuninvånarna inte ska behöva få sämre service på grund av att regeringen inte klarar av att hålla sina avtal, dels vilka åtgärder han avser att vidta för att bredbandspengarna verkligen betalas ut . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag är medveten om de konsekvenser den temporära frysningen kan få för alla inblandade parter och då särskilt för kommunerna. Jag vill understryka att bredbandsutbyggnaden är ett prioriterat område för regeringen, och vi följer utvecklingen inom området mycket noga. Det var bland annat därför som regeringen förlängde bredbandsstödet. Konsekvenserna för kommunerna av frysningen av bredbandsanslaget påverkas av en rad faktorer, till exempel när betalning till leverantören ska ske och om kommunen behöver låna pengar för att klara utbetalningarna. Med dagens låga ränta är det endast undantagsvis som räntekostnader för sådana lån skulle kunna påverka den kommunala servicen. har godkänt de riktlinjer som regeringen föreslagit för den ekonomiska politiken, inklusive regeringens bedömning av åtgärder som måste vidtas för att hantera risken för ett överskridande av utgiftstaket. Kommunerna kommer att få sina pengar. Det statsfinansiella läget är avgörande för när, men senast kommer pengarna åter att vara tillgängliga. Det aktuella stödet avser endast en del av statens samlade satsning på bredband till alla delar av . Stöd till områdesnät, till stomnät och till nät i eftersatta områden som finansieras genom en kreditering på kommunernas skattekonto berörs inte av frysningen. 73 (): Jag tackar för svaret på min interpellation men kan ändå konstatera att jag inte är nöjd. Jag tycker att svaret andas en negativ syn på vår landsbygd. Förutsättningen för att kunna bedriva näringsverksamhet och bo på landsbygden är goda kommunikationer, och det gäller såväl vägar som telekommunikation. Bredbandssatsningen var därför en av förutsättningarna för att kunna nå upp till begreppet hela landet ska leva. Av svaret konstaterar jag att det som är grunden för våra lagar, nämligen att avtal ska hållas, inte längre gäller. Jag konstaterar också att ytterligare en av de punkter som påtalade i sin remiss om förslaget om finansiering av bredbandssatsningarna nu har fallit. Överenskommelsen om utbyggnad av bredband i gles- och landsbygd gjordes 2001. Bland annat innebar förslaget att regeringen lovade att sänka nivån på kommunernas medfinansiering och att skapa stabila planeringsförutsättningar för kommunerna. De stabila planeringsförutsättningarna har lagts på is. Från den här församlingen, , ställer vi ständigt en mängd krav på att det ska vara ordning och reda i finanserna. Vi skapar lagar som ålägger kommunerna god ekonomisk hushållning. Kommunerna är skyldiga att redovisa sin ekonomi enligt god redovisningssed, alltså ha en ekonomi som är i balans och redovisad enligt bokföringsmässiga grunder. Vi kan nu konstatera att statens oförmåga att hålla ingångna avtal drar undan förutsättningarna för kommunerna såväl att fullfölja sina ingångna avtal som att nå upp till kravet om en god ekonomisk hushållning. Vi kunde höra att kommunerna har fått pengar i innevarande års budget. Givetvis är det så, men kommunerna hade redan tidigare en usel ekonomi. De nya pengarna ska dels täcka gamla svarta hål, dels täcka eftersatta satsningar inom områden som skola, vård och omsorg.