prot · GS09104 · 2005-04-13 00:00:00 — Ni har ett track record som är förfärligt. Det är sämre än ja, jag vet inte vad jag ska jämföra med, något lag i gärdsgårdsserien. 242 () replik: Jag fick inget svar från dig, . Vad menar du med skyndsamt? Varför har ni inte tid att vänta in allt det viktiga arbete som pågår just nu? Det kommer förhoppningsvis att hjälpa de här människorna framöver, när man ser vilka åtgärder som behöver vidtas, vilka eventuella lagstiftningsbehov som finns. Vi kanske ska ändra befintlig lagstiftning eller skapa en helt ny lagstiftning. Men jag får fortfarande inget svar på min fråga: Vad menar du med skyndsamt? Sedan känner jag lite grann att tror att vi inte tar det här på allvar eller inte har synpunkter över huvud taget på hur angelägen den här frågan är. För det första är det angeläget att de som utsätts för den systematiska förföljelsen får samhällets fulla stöd, såväl när det gäller straffrättsligt skydd som i fråga om stödinsatser från myndigheter. Brottsoffrens psykiska reaktion och graden av behov av stöd, hjälp och krishantering beror naturligtvis på många omständigheter. Därför måste det i varje enskilt fall göras en värdering av både skada och lidande av professionella människor som möter brottsoffren. Det är en del arbete utanför lagstiftningen som måste göras. För det andra måste polisen bli bättre på att förebygga systematisk förföljelse. Nya rutiner och de riktlinjer vid besöksförbud som har tagits fram tycker jag är ett mycket bra sätt. Hot- och riskbedömningar måste bli bättre, och där väntar jag bland annat på det arbete som pågår just nu som just gäller systematisk förföljelse. Visst måste utöver en eventuell lagstiftning mycket annat till. Vi är väl medvetna om det i majoriteten. 243 (m) replik: Jag har en väldigt obehaglig känsla av att majoriteten har satt sig i ett . Man är bekymrad över att människor inte skulle veta vad stalking är. Jag känner väldigt många som mycket väl vet vad det här handlar om. Förföljelse och systematiska trakasserier som inte riktigt håller för ingripande från rättsväsendets sida är ingenting som är svårt för vanligt folk att känna till. Min mamma har damfrisering, och jag kan tala om för dig att där får man ofta höra talas om kvinnor som utsätts . Alla är helt förvånade över att ingen kan göra något. Det som är förvånande här är ju att det uppenbarligen är något alldeles ovanligt som nog inte förekommer. Den här känslan förstärks, , när den enda hållbara punkt som majoriteten har är utredningen om hot mot politiker. Ni ser bara bekymren för oss politiker och i bästa fall superkändisar som blir trakasserade därför att vi har varit i tv. Men de många människorna som uppenbarligen drabbas av detta och där vi med en tydlig lagstiftning skulle kunna förebygga grövre brott av olika slag lämnar ni därhän. skulle jag vilja ställa en konkret fråga: När tror att Socialdemokraterna kan ha fått fram ett underlag för att eventuellt lägga fram något slags förslag som har att göra med den här systematiska förföljelsen? 244 () replik: Jag tycker att det är beklagligt att inte hörde att jag vid ett flertal tillfällen i mitt anförande upprepade alla de uppdrag som man jobbar med. Och de handlade ju inte enbart om hot och våld mot förtroendevalda. De handlar bland annat om det som just nu bereds i och som gäller alla de människor som utsätts för hot och våld. Det ska ge ett ökat skydd just för dessa personer. Det gäller utvidgad sekretess för dem som kan komma att utsättas för hot och våld. Det handlar också, som jag tror är mycket viktigt, om den utvidgade regeln om ett sekretessgenombrott inom sjukvård och socialtjänst. Vi måste emellanåt ha ett sekretessgenombrott just för att polis och inte minst psykiatri ska kunna samarbeta i dessa så viktiga frågor, ta in kunskap av varandra och kunna förebygga. Jag tycker att det är beklagligt att inte hörde att det inte enbart handlar om förtroendevalda. Jag hoppas också att hörde att vi tar det här på största allvar, att också hörde att jag är den första att skriva under på en eventuell lagstiftning om det visar sig att det finns behov av det. 245 (m) replik: Jag fick ändå inget svar på när Socialdemokraterna tror att man har det underlag som krävs för att fatta beslut om man ska lägga in detta i lagstiftningen. Jodå, jag hör väldigt bra. Men det jag hör är att det anses pågå ett arbete på departementet där det för mig förefaller rätt naturligt att lägga in också detta. Om man ändå håller på med detta borde det väl vara lagom att plocka in också den del som handlar om systematisk förföljelse. Jag förstår inte varför det ska läggas åt sidan eftersom det uppenbart är så intimt förknippat med det övriga. Det är som att hantera verkligheten både styckevis och delt. Det andra jag hörde var att det var så viktigt med hot- och riskbedömningar. Jag förstår mycket väl vad det handlar om, och det är bra. Problemet är ju att det finns många behandlare som konstaterar att den här personen kommer att fortsätta ringa , fortsätta att ställa sig utanför varje port den förföljda kommer ut genom. Det värsta är att de ofta är så extremt finurliga att de kan hålla sig precis i kanten av vad lagen tillåter. Det hjälper inte med riskbedömning när det inte är olagligt att bete sig på det viset. Det är ju det som är poängen med vårt förslag. Men när, , kommer kammare, om Socialdemokraterna mot all förmodan skulle få sitta kvar ett tag, att få ett förslag som gör att vi i slipper ligga efter på det här området? 246 () replik: Jag kan inte svara på när den här lagstiftningen kommer, om den nu behövs. Låt oss göra det arbete som görs. Det görs ju på många olika sätt. Jag har beskrivit det. Det pågår massor av olika utredningar. Det pågår ett arbete . Och givetvis ser jag och majoriteten de uppdrag som pågår också som en parallell del i att komma åt hot och våld när det gäller just det vi pratar om, systematisk förföljelse. Egentligen är det ett arbete som bedrivs parallellt. Så ser jag det. Jag sade att bilden var så komplex, och jag tror att det är viktigt att man tittar på vad forskarna säger. De delar in de här människorna i tre grupper. De talar om de som systematiskt förföljer kändisar, de som systematiskt förföljer okända och de som systematiskt förföljer dem som har stått i nära relation. När det gäller det sista, nära relation, har vi vår kvinnofridslagstiftning. Det har man inte i , som bland annat talade om. Där har man ju inte den lagstiftningen. Ändå visar det sig att deras stalkningslagstiftning till två tredjedelar används just för mäns våld mot kvinnor, när man har överträtt besöksförbud och så vidare. Jag kan upplysa om att allting går sakta men säkert framåt. Den redovisning av sitt uppdrag som Brå skulle lämna 2007 vad gäller besöksförbudet kommer de att lämna en delrapport om som avser fotbojor och besöksförbud. Allting går framåt, och jag känner ändå att ett steg är bättre än ingenting. Vi i majoriteten är beredda att ta alla de steg som inte minst kan hjälpa de människor som utsätts för hot och våld. 247 () replik: sade i början av sitt anförande ungefär så här: Jag kommer att kalla det här för systematisk förföljelse så att folk förstår och kan ta del av debatten. Jag tror att de flesta vet precis vad systematisk förföljelse eller förföljelsesyndrom är. Folk vet mycket väl. Men jag undrar i övrigt om folk om de är intresserade av att lyssna på debatten förstår vad säger. Jag är helt övertygad om att alla socialdemokrater tar detta på allvar. Det skulle vara mig främmande att misstro detta. Jag är övertygad om att man vill komma till rätta med problemet. Men det som är fullständigt obegripligt och lyssna , , det här finns i protokollet, och det tror jag inte blir felskrivet är att säger att hon är den första att skriva under ett lagförslag om behov finns. Sedan kan vi titta på sammanfattningen i betänkandet, näst sista stycket: Sammanfattningsvis anser den övervägande delen av remissinstanserna att det föreligger behov av lagstiftning med direkt inriktning på systematisk förföljelse. De flesta säger att behovet finns. Det är bara att skriva på , , till exempel genom att rösta för reservationen tillsammans med de andra socialdemokraterna. Det finns ett behov, säger den övervägande delen av remissinstanserna. Vad väntar vi då på? 248 () replik: Det jag försökte beskriva när jag inledningsvis sade systematisk förföljelse är att vi talar om stalkning. Jag har talat med många människor, och när jag har nämnt ordet stalkning tittar alla förvånat på mig och säger: Vad är det för något? I stället för att använda ordet stalkning kommer jag att lyda språkexpert och använda orden systematisk förföljelse. tappade jag bort mig. Du ställde en fråga? ((): Bara håll med, så går det snabbare! Jag läste upp att den överväganden delen inte de flesta utan de allra flesta av remissinstanserna anser att det föreligger ett behov av lagstiftning. Det är precis det de säger.) Det står jag fortfarande fast vid. Jag står fast vid det som står i betänkandet. Jag försökte förklara, inte minst i replikskiftet med , att det visst är så. Men de flesta remissinstanserna vill också se en utredning, att man ska titta vidare, de tycker att omfattningen inte är helt klar, och definitionen för stalkning är inte helt klar. Jag kan räkna upp hur mycket som helst som remissinstanserna säger. De ger också olika förslag på var i lagstiftningen det kan göras ändringar. Det finns många frågor som söker svar. Jag är helt övertygad om att alla de arbeten som pågår just , alla de utredningsuppdrag som ligger ute, som berör hot och våld mot inte bara förtroendevalda utan också mot människor i vårt samhälle, kommer att ge resultat. 249 () replik: Hot och våld är redan utrett. Det finns lagrum om detta. Det behöver ni inte hålla på och utreda en gång till. Det här är en specifik liten nisch som ligger någonstans emellan ofredande och olaga hot och där det inte finns någon lagstiftning. Sluta att tala om våld och hot. Det finns redan reglerat. Jag försöker hitta någon förklaring till varför inte kan ställa upp på detta när vi tycker så lika: behovet finns, vi tar det på allvar och vi ser på detta med stort engagemang. säger att man vill ta ett helhetsgrepp. Det verkar som om man inte tar något grepp alls. I alla fall kommer man ingenstans. säger att det går sakta men säkert fram. Ja, det går i alla fall sakta. Om det går säkert får vi möjligtvis se om vi står här igen. Det finns underlag. Andra länder har lagstiftningen. De flesta remissinstanserna säger att det finns ett behov. Då är det något annat som ligger bakom som jag inte har hittat om varför man inte kommer till skott. Jag skulle vilja ställa en fråga innan tiden rinner ut i det här ämnet: Hur långt har man kommit i förberedelserna från regeringens sida angående uppdraget till ? 250 () replik: Det finns lagrum, säger . Kanske är det så att vi ska ställa oss frågan som också några remissinstanser har ställt om vi inte tillämpar den lagstiftning vi har . Det är väl också bra om vi kan utreda det? Riksåklagaren säger något mycket intressant i sitt remissvar. Han säger att ändringarna i straffskalorna för ofredande och olaga hot som infördes innebär ökade möjligheter att använda dem just vid straffmätning när man bedömer omfattningen av systematiska trakasserier och hot. Då bör vi väl också utreda om vi inte tillämpar den lagstiftning vi har . Det är fortfarande många frågor som söker svar. Sedan var det frågan om andra länder. Ja, många andra länder har så kallad stalkningslagstiftning. Men jag återkommer igen: När man i gjorde en uppföljning i delstaterna visade det sig att i två tredjedelar av staterna användes lagen just när det gällde mäns våld mot kvinnor och överträdelse vid besöksförbud med mera. Hur ser omfattningen ut hos oss i ? Är det också fråga om två tredjedelar när det gäller mäns våld mot kvinnor? I så fall är det säkert kvinnofridslagstiftningen som ska förbättras. ((): Jag får inte svar.) 251 (): Jag har anmält mig till debatten för att framför allt fokusera på brottsoffrens situation. Det perspektivet har inte synts alltför mycket i debatten i alla fall inte i tillräcklig omfattning. Förföljelsesyndrom eller så kallad stalkning, stalking, vad man än må kalla det har inget lagrum i , såsom debatten har visat . Men det finns i , , och . Erfarenheterna finns också hur detta faktiskt påverkar brottsoffren. Stalking, förföljelsesyndrom, innefattar ovälkomna kontaktförsök som kan variera i intensitet och innehåll men som leder till att brottsoffret är förföljt och utsatt. I justitieutskottets betänkande beskrivs problemet väl i många avseenden. Men hoppet om en förändring släcks i slutsatsen i betänkandet angående motionen. Man hänskjuter frågan om lagstiftning till att det behövs ett ökat kunskapsunderlag. Därför kan man inte yrka bifall till motionen. kan man konstatera i ett citat från betänkandet vad gäller svar att man där framför allt framhåller att det vore välkommet att med projekt också utreda och jobba på med lagstiftningsfrågan för att inte tappa tid. Det finns också citat i betänkandet från en av främsta kunniga personer inom stalking, förföljelsesyndrom, , docent i våldsprevention på . Han ger ett mycket kort svar på behovet av lagstiftning, s. 30. Han svarar: Ja. Utifrån de internationella siffror som finns angående detta kan man konstatera att sannolikt av befolkning under sin livstid kan komma att drabbas. Majoriteten av dessa är i så fall också kvinnor. uppskattar i yttrandet att 150200 personer drabbas , som var inne på. Förföljarna gör det ibland till sin livsuppgift att förfölja någon. Tidiga ingripanden från samhällets sida är en viktig stävjande faktor. Men leder varje enskild händelse och brott sällan till några åtgärder. Kreativiteten från gärningsmannens sida kan vara mycket stor. Metoderna för att få uppmärksamhet kan variera från så kallad uppvaktning till hot av olika slag eller innehålla båda delarna ett drama där helheten består av dramats alla scener, inte varje scen var och en för sig, ett drama med i värsta fall dödlig utgång. De omskrivna exemplen återfinns bland offentliga personer, men det är också vanligt folk som drabbas. Ytterst få vill dock uttala sig om brotten, genom risken för att uppmuntra till fortsatt förföljelse. Man behöver inte vara högprofilerad, känd person för att råka illa ut. Det kan vara personer kända på lokal nivå eller grannen bredvid som drabbas. Mordet på en skådespelare i var startskottet för införandet av lagstiftning mot så kallat förföljelsesyndrom. Brottsoffrens situation borde sättas i centrum, med tanke på de omfattande konsekvenser som brotten eller det som inte är brott i förorsakar offren. Det har också den internationella forskningen påvisat vad gäller viktimisering av offren och de omfattande konsekvenserna. Det krävs att också får ett lagrum för stalking. Det kanske är så att man själv måste ha vissa erfarenheter för att förstå omfattning, konsekvenser och behov av lagrum. 252 (): Efter mycket klargörande framställning här i kammaren kan jag vara väldigt kortfattad. Jag vill bara påpeka att det finns ytterligare ett problem när det gäller det här ännu icke definierade brottet, nämligen att det icke är definierat. Vi vet faktiskt inte vilka delar som ska räknas in i begreppet förföljelsesyndrom. Det nämns i utskottets betänkande att en del skådespelare har uppfattat närgångna journalisters uppvaktning, som säkert inte har varit hotfull, i alla fall inte avsiktligt hotfull, som en form av förföljelse som har drabbat dem. Jag behöver bara säga ordet paparazzi så förstår ni det också. Det handlar om olika motiv. Jag vet att lagstiftningen i första hand vill rikta in sig på de personer som gör detta på grund av psykiska störningar. Uppenbarligen kommer det att omfattas av den här lagstiftningen. Det är en svårighet att definiera begreppet. Därför tror jag att innan man lägger upp en färdig lagstiftning på bordet, så att blir nöjd eftersom han har önskat sig detta, är det viktigt att man tar reda på och definierar vad det är man lagstiftar om. Det här kan vi alltså inte fatta beslut om på ett enkelt sätt. Det är precis som säger, att pratar man om stalking med folk så vet de inte riktigt vad det är. Förföljelsesyndrom kan ta sig väldigt många olika uttryck. I övrigt är det redan lagstiftat om den negativa, hotfulla förföljelsen. 253 () replik: Jag har inte valt att kandidera till , bli vald och arbeta för svensk lagstiftning och trygghet i för att göra glad. Jag hoppas att han inte heller är i för att göra mig glad. Vi arbetar här för att göra till ett ännu bättre land. Vi hoppas att det ska bli bättre. Är det något vi kan vara överens om? vet jag att det finns ett problem. Vi vet att det finns ett motmedel som till viss del kan begränsa det här. Vi vet att det finns ett omfattande behov och ett stöd hos alla dem som kan vara remissinstanser . Men kanske tror att när ni ska skicka ut det här på remiss och segdra den här frågan ska ni skicka remisser till , och . Ska de yttra sig? Det är ju de som har yttrat sig nu som kommer att yttra sig igen och säga samma sak. Alla forskare och experter har ju sagt sitt. De kan inte säga något annat. Det är så att man underskattar problemet. Det enda vi begär är att och de andra i maktkoalitionen tar sitt ansvar som lagstiftare och inte låter sig hunsas. Jag vet precis hur det går till, herr talman. ska jag vara mycket ärlig, trots att det tas till protokollet: Det går ut på att det är regeringen som ska göra det här! Det är det som det handlar om. Det är inte vi i som ska få göra det vi är ju bara enkla lagstiftare. Vi har från beställt att regeringen ska ändra otillbörliga medel när det gäller människohandel. Det gick bra för . Vi har beställt att regeringen ska se över rattfylleridråp och att man ska kunna döma för det. Det har vi varit ense om. Men här ska man undra, för man ser inte att det finns ett behov. är osäker det är ett mysterium. Det är som att säga att klockan är . Är det ett mysterium? Det står ju rätt upp och ned, och du är osäker. Det är helt fantastiskt. Nej, bättre kan du, . 254 () replik: Jo, jag har noterat att inte är här i kammaren för att göra mig glad. Jag tänker inte stå här och raljera om Rymdstyrelsen. Vi pratar faktiskt om allvarliga problem. Vi inser problemet. Vi vill definiera det för att kunna sätta in de motåtgärder som behövs på ett adekvat sätt. Vi vill inte komma hit till kammaren och vifta med armarna och säga att det är klart att vi ska stifta en lag, för nu ska vi göra det. Javisst, men vi ska veta vad vi stiftar den mot, och vi vill veta hur den verkar. Vi vill höra problemet tydligt och klart från många håll, inte bara hämta det från en persons synpunkter och uppgifter. 255 () replik: Det blir lite förvirrat. Det kanske är blodsockerhalterna som sjunker. En enda person, säger . Det här kommer att stämplas, och det kommer att stå Brå på det. Det kommer att vara samma svar, att det föreligger ett behov. Det kommer inte från åklagarna de har inte sett det, för det är inget brott , och det blir inget åtal. Jag hoppas att inser att vi har ett ansvar som lagstiftare. Det är inte framför allt att passa in i regeringsmaskineriet. Det är att tala om när vi känner ett personligt ansvar och att det finns ett behov. Det finns ett ansvar att försöka göra någonting åt detta för att göra tillvaron lite lättare för de många människor som får sina liv förstörda, sin integritet nollad och sina livschanser i spillror. Detta engagerar mig djupt, och jag är helt övertygad om att det som står här från alla experter är sant. Men måste då fråga några andra experter, som ska komma fram till någon annan slutsats. Då undrar jag vilka det är. Det var därför jag nämnde några andra myndigheter. Vem ska fråga för att få ett annat svar? De som jobbar med detta forskarna, poliserna, brottsoffermyndigheterna, de psykiatriska institutionerna vill alla ha detta, men inte åklagarna, för de har inte sett det. På Brå håller de på med statistik, och de har inte heller sett det. jobbar uppenbarligen inte med de här frågorna. Det är ju inget brott, så de får inga målsägandebiträden till detta. Det är så det är. Är det inget brott så finns det inte det är därför att de inte har sett något. måste också inse det och lyssna på dem som jobbar med frågorna. Där är alla helt entydiga. 256 () replik: Det där med blodsockerhalten kanske jag kan hålla med om, att det är det som pågår. Plötsligt vill alla göra det, utom , utom dem och utom dem. Och så åberopar dem som säger att det inte finns något behov av den här lagstiftningen. Jag tror att det finns ett sådant behov. Jag tror att det är viktigt att vi gör de definitionerna. Men att remissvaren skulle vara så entydiga som framhåller kan inte jag utläsa ur den här skriften, speciellt inte där vi klart från en åklagarkammare får besked om att det inte finns något behov. Här finns det alltså olika uppfattningar, och det gäller att komma fram till en klar definition om vad det är som ska straffbeläggas och kallas för brott. är det inte klart. Vi kan ju inte stifta lagar som vi inte riktigt vet vad de ska omfatta. Föregående talare talade om att sätta fokus på brottsoffren. Det tror jag också är en viktig sak. Det är något som också måste komma med i det här arbetet, men vi måste få utreda det först. 257 (): Jag ska fatta mig kort. Jag vill instämma i mycket av det som och har sagt från den här talarstolen. Jag vill naturligtvis i likhet med alla andra partiföreträdare ge min bild av att detta är ett utomordentligt allvarligt problem för dem som är drabbade. Vi ska allvarligt undersöka den här samhällsföreteelsen för att kunna motarbeta den. För de flesta av oss är stalkning ett nytt begrepp. Här vill jag hålla med . Företeelsen är något som har kommit mig till kännedom . Det är dessutom närbesläktat med och gränsar till andra brott. Någon sade att det för denna för de flesta av oss nya företeelse är hundraprocentligt klart att det finns ett behov av lagstiftning. Det tycker jag inte riktigt att jag kan hålla med om med tanke på vad som framgår av den relativt breda remissomgången. Det finns remissinstanser som har kommit till den slutsatsen, men det finns också gott om remissinstanser som säger nej till lagstiftning, och det finns de som är tveksamma. Jag tycker inte att vi kan avfärda de tveksamma eller negativa som om de vore mindre vetande. Det är inte rättvist. Jag tycker att remissvaren visar på att det fortsatt finns ett behov av kunskapsunderlag, kunskapsinhämtning och fortsatt beredning. Jag tycker att den gamla, hävdvunna metoden att avvakta just kunskapsunderlag innan beslut om lagstiftning läggs fram är fortsatt en riktig och bra arbetsmetod. Vi måste veta vad vi ska lagstifta om. Sedan ska vi naturligtvis ta det på djupaste allvar att människor upplever stora problem. Men vi måste alltså veta vad vi gör. Jag instämmer i det som konstateras i sista avsnittet i betänkandet, att remissvaren inte ger något säkert underlag för att bedöma omfattningen av systematisk förföljelse. Utskottet välkomnar därför uppdraget till att ta fram ett kunskapsunderlag. Det är vad vi måste göra här. 258 (m) replik: säger att vi måste veta vad vi lagstiftar om. Man kan inte undgå att tycka att det är väldigt inkonsekvent. är stup i kvarten berett att gå med på beslut om EU-ramlagar utan att ha en susning om vad de betyder för svensk lagstiftning. Men , när det faktiskt handlar om enskilda människor som är utsatta för systematisk förföljelse, är det plötsligt nödvändigt att få ett otroligt omfattande underlag innan man ens kan tänka tanken att skicka en signal till regeringen om att något måste göras. När det gäller EU-lagstiftning, där vi ska harmonisera oss med hela , går det väldigt lättvindigt att skicka en signal till regeringen om vad som ska göras. Jag förstår inte riktigt hur ni tänker och varför det just i detta fall, när det i så hög grad handlar om utsatta kvinnor, helt plötsligt har blivit så oerhört väsentligt att ha ett gediget underlag.