prot · GS0983 · 2005-03-02 00:00:00 — Det handlar inte om att vi i ska införa ett system med privat vård, där vården ges på olika villkor medicinskt och kostnadsmässigt för patienterna. Jag vill säga till de tre samarbetspartierna: Sluta skrämma medborgarna med att det handlar om privatvård som de själva ska betala om vården inte ges av landstingsanställd personal. Se i stället möjligheterna med nya aktörer inom vården. Låt patienterna få vara med och bestämma var de vill få sin vård. För att de ska kunna göra det krävs en mångfald av vårdgivare, både privata, kooperativa, ideella och offentliga. Det kan främja närheten för patienterna och en decentraliserad vårdstruktur. Släpp loss vårdpersonalen ur den stela landstingsstrukturen. anser att sjuksköterskor med fortbildning i större utsträckning än ska kunna ta ansvar för patienter med folksjukdomar som diabetes, astma och högt blodtryck. Det skulle kunna avlasta de hårt trängda husläkarna och kanske till och med ge dem möjlighet att göra hembesök, besök som är speciellt viktiga för äldre och barnfamiljer. Problemen i primärvården är många och omfattande. Många patienter står utan den husläkare som de enligt hälso- och sjukvårdslagen har rätt till. Antalet läkare har minskat från ca 4 200 som fanns 1994 till mellan 3 500 och 4 2004. skrev i sin rapport i en uppföljning av den nationella handlingsplanen: En mer bekymmersam utveckling kan ses bland annat när det gäller läkartätheten i primärvården, möjligheten för medborgarna att välja sin fasta läkarkontakt, utvecklingen av mångfalden av vårdgivare. kan vi läsa i tidningen att även primärvårdens driftsformer ska ses över fram . Är det en ny stopplag som ska komma då? Vad är anledningen till detta? Är det så att primärvård som utförs på entreprenad i stor utsträckning inte uppfyller de krav som de olika landstingen ställer på dem? Eller gör de vinst på sin verksamhet? De förändringar som diskuteras, med olika typer av stopplagar och uppföljningar, kommer att skapa stor oro bland personal som arbetar inom den primärvård som utförs på entreprenad: Hur kommer min framtid att se ut? Har jag något jobb ? Det gagnar verkligen inte utvecklingen av primärvården, och det gagnar inte patienterna. Dessutom innebär det att Socialdemokraterna, om man föreslår en stopplag också för primärvården, går ifrån det som fanns i den nationella handlingsplanen om att primärvården ska ha en mångfald av vårdgivare. Resultatet av den nationella handlingsplanen för primärvården är magert. För att uppnå målet om en läkartäthet på 1 läkare på 1 500 invånare behövs det 6 100 husläkare som arbetar heltid. Det behövs alltså minst 2 000 läkare till för att uppnå målet som fanns i handlingsplanen. har och framför en bra lösning på problemet. Det är en husläkarlag och ett nationellt husläkarsystem. Vi har i en motion under allmänna motionstiden /2004 utvecklat vårt förslag om ett husläkarsystem med stor tillgänglighet och kontinuitet. Det är med kännedom om det prekära läget inom svensk primärvård som vi föreslår att en modell för ett nationellt husläkarsystem prövas minst i ett landsting eller en region. Ett sådant husläkarförsök skulle, enligt vår mening, kunna utformas i enlighet med familje- eller husläkarsystemet Protos som har tagits fram av , för allmänmedicin, och yngre läkares förening. Protos stöds även av . Det är en styrka att modellen har en så bred uppslutning bland läkarnas organisationer. Det ökar förutsättningarna för att försök kan gå smidigt och med stort engagemang. Det är precis vad svensk primärvård behöver. Jag yrkar härmed bifall till reservation 10 under punkt 4. har i det här betänkandet 15 reservationer som handlar om, förutom det jag nu anfört, personalförsörjning, IT inom vården, second opinion, jämställdhet inom vården, rehabilitering med mera. Det är också väldigt viktiga frågor som vi har tagit tag i, och vi känner oss inte nöjda med den behandling de har fått i utskottet. Det finns inte möjlighet för mig att beröra alla de områdena utan jag har koncentrerat mig på de frågor som vi upplever är det största hotet mot att vi får en väl fungerande svensk sjukvård. Vi får inte tappa takten i utvecklingen utan måste se till att sjukvården får fortsätta utvecklas på ett sätt som den gör om vi har en mångfald av vårdgivare. Vi vill inte ha en stagnation och inte någon återgång till att det är som bestämmer vem som ska få vård, var och på vilket sätt. Vi vill inte vara landstingsmärkta. Vi vill vara patienter som också har möjlighet att ta vara på den rätt vi har att själva välja vilken läkare vi vill gå hos. Det var vad jag ville säga. Jag yrkar alltså bifall till reservation nr 10. 68 (): Jag ska börja med att yrka bifall till reservationerna 3 och 26. Det här är åter ett stort och viktigt betänkande. Vi vet att när man gör enkäter bland människor i så ligger vård och omsorg alltid på första eller andra plats när det gäller hur man vill prioritera. Självklart är människors hälsa, rätten och möjligheten att få hjälp när man blir sjuk, den allra viktigaste frågan för oss. Om vi hamnar i svåra situationer och blir allvarligt sjuka ställs hela livet på sin spets. Därför, fru talman, är det viktigt att de betänkanden som handlar om hälso- och sjukvård och goda förslag också lyfts fram i kammaren och att vi lägger fram förslag som möjliggör för människor att få vård och omsorg när de behöver det. Det är bland annat därför som , och också övriga borgerliga partier, talar så varmt för en vårdgaranti. Alla ska veta att man får vård och omsorg när man behöver det. Jag är naturligtvis också glad för de tre tillkännagivanden som finns i betänkandet. Egentligen kan det kännas lite pinsamt att beslut om prioriteringar i vården som antogs 1997 inte har fått ett bättre genomslag i landet. Riksrevisorerna påpekar ju att arbetet måste intensifieras. Jag är glad för att vi nu har fått ett tillkännagivande där det krävs att regeringen återkommer till med förslag. Det andra tillkännagivandet är jag också väldigt glad för. Det handlar om att alla har rätt att få en medicinsk bedömning. Det tredje tillkännagivandet gäller ett ärende som vi har varit inkopplade på , både enskilt och politiskt. Det handlar om att även personer med kroniska sjukdomar, inte minst tarmsjukdomar, ska kunna få sina dyrare livsmedel subventionerade. Utifrån de tillkännagivandena vill jag göra några reflexioner om motioner som har väckt som har utmynnat i reservationer. Reservation 3 handlar om hälso- och sjukvårdens organisation och finansiering. Både socialdemokraterna och vänsterpartisterna och ibland miljöpartisterna använder helt oriktiga uppgifter när man talar om hur vi vill ha vården finansierad. Man mörklägger och säger att privat vård eller mångfald i vårdformer är sådant man ska betala själv. Därför ska jag säga det återigen: anser att vården även ska finansieras solidariskt. Och det ska vara en solidariskt finansierad sjukvård som är byggd på människovärdes- och behovsprincipen, och därför krävs det en prioritering. Jag vet att alla de borgerliga partierna har den åsikten. Sedan kan jag fortfarande inte förstå hur man kan fortsätta att neka till att sjukvården får en mångfald. Vi vet vilka diskussioner det varit kring så kallade stopplagar. Därför tycker jag som politiker att det är lite pinsamt att inse att när vården inte fungerar tillfredsställande, så att människor får sina hälsobrister tillgodosedda, då föreslår den socialdemokratiska regeringen en stopplag. Jag kan passa på att ställa en fråga till företrädare. I medierna har det sagts att accepterat något slags kompromiss om en stopplag. Vad betyder denna kompromiss? Vi hade nästan trott och haft förhoppningar om att skulle ha en lite sundare åsikt när det gäller mångfald i vården. Det är också märkligt att man vill förhindra en möjlig organisation som ger ökad kvalitet på alla områden när vi vet att vårdens kvalitet inte alltid är den bästa. Och varenda människa vet ju att konkurrens ger kvalitetsfördelar, så också i vården. Det är för patienternas skull som vi vill ha mångfald i vården, inte för , , eller skull, utan för de enskilda medborgarnas skull så att de får frihet att välja. Då är det självklart att oavsett på vilken arbetsplats en legitimerad läkare, legitimerad sjuksköterska, undersköterska, sjukgymnast, arbetsterapeut eller psykolog jag skulle kunna räkna upp fler exempel jobbar så har de sin kompetens med sig. låter det som om man tror att det är fråga om kvacksalveri i de olika verksamheter som finns, men det handlar ju om personer som har en kompetens. Dessutom har, så långt jag känner till, alla personalgrupper med glädje hälsat mångfalden välkommen. Jag vet att det var mycket gnissel när gjorde en enkät ifall man var positiv till alternativa driftsformer, men trots allt vill personalen ha olika driftsformer i vården. Och hur ska vi kunna klara av att få en god personal, en kvalificerad personal, i vården om vi inte tillmötesgår vårdpersonalens egna önskemål? Det tredje argumentet till mångfald i vården är att vi har ett kommunalt självstyre. Vi har valt landstingspolitiker. Det gör vi , precis som vi väljs i . Då är det besynnerligt att inte de personer som är folkvalda ska kunna ha rätt att bedöma hur, på vilket sätt, de vill uppfylla hälso- och sjukvårdslagen. Jag tycker att det på något sätt känns förargligt om Socialdemokraterna ska komma och säga att landstingspolitikerna har mindre förnuft än vi i . Det är inte som ska diktera på vilket sätt man arbetar och uppfyller målen i , i eller i mitt hemlän . Det kan de politiker som styr där bäst. Jag hoppas att regeringen inte ska lägga fram någon proposition även om de hotat med det till eller något sådant. Bland våra reservationer har vi också reservation nr 69. Den handlar om medicinska specialiteter. Det kan tyckas som en ganska oviktig sak i det stora hela, men det är den inte. Reservationen handlar framför allt om geriatriken, alltså om de personer, de läkare, som är specialister på åldrandets sjukdomar. Vi har ett jättebehov av geriatrisk kompetens i hela landet, vilket inte minst påpekat. I varenda rapport som gjorts efter den så kallade ädelreformen, som genomdrevs för tolv , har man sagt att det medicinska omhändertagandet av våra äldre är otillräckligt. Våra äldre får träffa alldeles och alldeles för sällan geriatriker eller läkare. Vad gör vi åt detta? Jo, det ligger en utredning och guppar som skulle göra det ännu mer besvärligt för geriatriker i vårt land genom att ta bort geriatriken som specialitet. Det är därför har reservation nr 69. Vi anser att geriatriken är en av de allra viktigaste specialiteterna . Som väl är har vi många i det här landet som är äldre äldre, alltså . De är naturligtvis ännu fler. Alla vet att när man är och till exempel får en hjärtinfarkt har man en annan symtombild än om man får en hjärtinfarkt när man är 45. Det finns en mängd sjukdomar som är speciella för just äldre, och då är den kompetensen för många A och O. Därför har, fru talman, hävdat att geriatrikern bör kunna vara patientens egen läkare, för det är precis den kompetensen man behöver när man blir äldre. Vi tycker att det i våra särskilda boenden i kommunerna ska finnas en geriatriker som kan ha ansvar för hela boendet. Det skulle lyfta upp hela äldrevården och kunna skapa förutsättningar för en betydligt bättre kvalitet inom äldrevården. Därför hoppas jag, när beslutet kanske snart ska fattas, att just geriatriken för våra äldres skull ska få fortsätta att vara en egen specialitet. 69 (): har 23 motioner i betänkandet varav två har blivit tillstyrkta och finns med i underlaget för två av de tillkännagivanden som socialutskottet enats om. Det är vi mycket nöjda med, men vi har ändå 19 reservationer kvar i betänkandet. I mitt anförande tänker jag beröra några av dem, men jag vill först säga några ord om styrelses framställning angående prioriteringar inom hälso- och sjukvården, vilket också behandlas i betänkandet. Prioriteringsarbetet har påbörjats i olika delar av landet. Arbetet har inneburit stora svårigheter vad gäller definitioner, förankring och relation till andra politiska beslut, till exempel tillgänglighetssatsningen och den nationella handlingsplanen. Det behövs en bättre styrning och uppföljning av prioriteringsbeslutet. Vi menar också att ett genusperspektiv ska beaktas i detta arbete. Jag tror att vi alla fortfarande har i färskt minne rapporter som pekade på att det finns skillnader i vården på grund av kön, skillnader som inte kan hänföras till medicinska skäl. Genusperspektivet ska inte glömmas bort när vi talar om prioriteringar. Vi är glada över att ett enigt utskott delar bedömning att utgångspunkten i arbetet med prioriteringar måste vara att varje patient ska få en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd. Vi ser fram emot att få ta del av regeringens åtgärder beträffande prioriteringar. Det är också positivt att vi i utskottet nu har enats om ett tillkännagivande beträffande frågan om ett förmånssystem för speciallivsmedel. Jag vill fortsätta lite till om jämställdhet inom vård och omsorg. En god vård på lika villkor över hela landet som det står i hälso- och sjukvårdens portalparagraf tycks enbart gälla män om vi hårdrar statistiken. Männen är också inom vården. Forskning som bedrivits har oftast haft männen som norm. Därmed har kvinnors hälsoproblem blivit osynliga. Ett område som särskilt uppmärksammats är kvinnors hjärtsjukdomar och behandlingen av dessa. Symtombilden till exempel vid hjärtinfarkt skiljer sig mellan män och kvinnor som kurslitteraturen i sjukdomslära har mannens symtom som generell symtombild. Inte undra på att kvinnors symtom har tolkats fel och behandlingen inte satts in. Kvinnors sjukdomar och symtom ses som avvikande och diffusa, vilket också gör dem lättare att avfärda som oviktiga och ibland till och med icke existerande. Jag har tidigare nämnt rapporter. Där har vi svart på vitt att det finns skillnader mellan kvinnor och män som inte har sin grund i skillnader vad gäller behov eller sjukdomar, utan skillnaderna har tydligt sin grund i vilket kön den sjuke har. anser också att regeringen bör bereda dessa rapporter och att regeringen bör återkomma till med en handlingsplan för att motverka ojämställdheten inom vård och omsorg. Vi menar inte, som majoriteten i utskottet, att det räcker med att få förbättrade kunskaper om jämställdhet tack vare rapporterna. Vi är inte heller så optimistiska som utskottsmajoriteten som tror att dessa kunskaper skapar förutsättningar för berörda aktörer, på såväl nationell som lokal nivå, att vidta åtgärder. I en interpellationsdebatt dagarna med statsrådet fick jag klart för mig att regeringen inte hade några konkreta förslag till åtgärder för att komma till rätta med den ojämställda hälso- och sjukvården. Nej, nu behöver vi en handlingsplan och konkreta åtgärder. Återigen vill jag påminna om den grundläggande paragrafen i hälso- och sjukvårdslagen, nämligen att hälso- och sjukvård ska ges på lika villkor i hela landet. Det betyder att ingen oavsett kön, etnicitet, sexuell läggning eller socioekonomisk ställning ska särbehandlas utan ges hälso- och sjukvård utifrån behov. I vård och omsorg är språket en mycket viktig del. Språket ger information till den som ska vårda om vilka behov som finns och information till den vårdade om vilka insatser som ges. Att få kommunicera i vårdsituationen på sitt eget språk ger trygghet i en situation som i övrigt kan kännas som otrygg. ha vi en lagstiftning här i landet som förpliktar speciellt när vi talar om nationella minoriteter. menar att det fortfarande finns en okunskap om vilka åtaganden förbundit sig till vad gäller minoritetsbefolkningens rätt att få vård och omsorg på sitt modersmål. Jag vågar påstå att det finns en okunskap på alla nivåer i samhället, och kommuner och landstingen är inte bättre än andra instanser. Som exempel kan jag nämna att det sällan eller aldrig i rapporter om folkhälsoläget i , hälso- och sjukvårdens insatser, , handikappomsorgen eller äldreomsorgens verksamheter belyses utifrån hur dessa verksamheter uppfyller sina åtaganden avseende nationella minoriteters behov. rapporterar hur länder som ratificerat den europeiska konventionen om regionala språk och minoritetsspråk följer lagen. har påpekat att har brustit i flera avseenden vad gäller sitt åtagande för de nationella minoriteterna. Därför är det bra att nu ska följa upp riksdagsbeslutet om nationella minoriteter. Det nämns i betänkandet. Vi tror inte att den uppföljningen på något sätt kommer att landa på förslag att bör få i uppdrag att se över hur hälso- och sjukvården, äldreomsorgen och uppfyller sina åtaganden i relation till åtaganden för nationella minoriteter. Jag beklagar att utskottsmajoriteten inte delar uppfattning. har i betänkandet tre motioner som berör som berör ämnet plastikkirurgi. Då talar vi om icke-medicinskt motiverade operationer. Vi är bekymrade över rapporter både i kvällspress och i facktidningar som som talar sitt tydliga språk. Alltfler svenska kvinnor och enstaka män betalar stora summor för att se snyggare eller yngre ut. Hur många det handlar om vet vi inte, men enbart det ökade antalet plastikkirurgiska kliniker visar på att antalet personer som genomgår skönhetsoperationer ökar. Den nya trenden är skönhetsoperationer i underlivet. Klinikerna gör reklam för operationer. I tv kan vi följa personer som vunnit en skönhetsoperation. Jag vet inte om intimkirurgin också ingår i konceptet. Vi anser att man måste reglera plastikkirurgin, att en åldersgräns ska införas och att det vid dessa ingrepp ska vara obligatoriskt för plastikkirurgen att muntligt och skriftligt informera om de risker som ett plastikkirurgiskt ingrepp kan innebära. I betänkandet hänvisar man bland annat till mening att skönhetsoperationer på underåriga över huvud taget är mycket ovanliga. Jag undrar om detta påstående överensstämmer med verkligheten . är också tveksamt till om det är möjligt att förena intimkirurgiska operationer med lagstiftningen om förbud mot könsstympning. rådgivande frågor menar dock att intimkirurgiska ingrepp på kvinnor inte strider mot lagen mot könsstympning. Enligt tidningsuppgifter menar etiska nämnd att dessa ingrepp är jämförbara med näs- eller bystoperationer. Jag har svårt att förstå ställningstagande i frågan. Däremot sympatiserar jag med ordföranden för och Gynekologi, , som menar att estetisk intimkirurgi inte har något berättigande eftersom det finns risker för komplikationer och för att det ur ett kvinnoperspektiv kan ifrågasättas om kvinnokroppen ska korrigeras på detta sätt. Jag beklagar att vi inte fick fler på vår linje i utskottet. Avslutningsvis stöder jag självklart samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 38. 70 vice talman () replik: Vi är nog överens på en del punkter, och jag, när det gäller lika villkor i hela landet för vård och så vidare. Vi är också överens om att vården ska finansieras solidariskt och att plånboken inte ska styra. Jag lyssnade uppmärksamt på anförande, som innehöll många olika saker. Det är klart att man har många reservationer. Det som jag saknade och kanske kan få ett svar på är vision för framtidens sjukvård. Jag menar då både primärvården och sjukvården. Ska det kunna finnas olika vårdgivare privata, kooperativa och ideella? Om ni inte vill ha det på det viset så skulle jag vilja få ett klart svar från på frågan: Varför inte? 71 () replik: Jag lyssnade också med intresse på anförande. Där tog hon tydligt fram detta att hon anser att det är viktigt att företagen får gå med vinst. Där hamnar vi i konflikt. När vi talar om hälso- och sjukvården som ska finansieras med offentliga medel så menar vi att det inte ska finnas möjlighet att profitera på de medlen. De medlen kommer från skattebetalarna, och de ska gagna skattebetalarna. Det finns en solidaritetstanke som jag har svårt att finna i diskussionen om man bejakar att hälso- och sjukvården kan drivas av företag som sedan kan dela ut vinst till aktieägarna. Vi talar om primärvården. Redan nu finns det rätt så många privata aktörer där. Det har inte på något sätt utvärderats vad denna konkurrensutsättning av primärvården har inneburit. Det finns ett mantra som de borgerliga gärna tar upp: Konkurrensutsättning innebär kvalitetshöjning, bättre primärvård och billigare primärvård! Men det vet vi inte. 72 vice talman () replik: Det var ganska klara besked som jag fick av . Jag har ändå lite svårt med det här med vad som menas med vinst. Det finns privata vårdföretag som gör en vinst och använder den för att köpa ny utrustning eller vad man nu kan behöva ha. Var sätter man då gränsen för vinst? De som är privata vårdgivare får ju ingen utrustning från landstingen även om de är entreprenörer där. De har dessutom större kostnader eftersom de också får betala moms och inte dra av momsen som landstingen kan göra. Det där tycker jag är lite svårt att få ihop. Det är klart att det finns olika bra entreprenörer på primärvårdssidan likaväl som det finns olika bra vårdgivare på landstingssidan. Jag kan bara nämna den erfarenhet jag har från mitt eget landsting, , där man tillät en privat vårdgivare på grund av att man själv inte hade råd att bygga en ny vårdcentral. Där blev primärvården verkligen stimulerad till nya arbetsformer som också ledde till att många ville starta eget när vi hade etableringsfrihet. Den landstingsdrivna primärvården fick också en verklig nytändning när man såg vad man kunde göra av primärvården som man inte hade kunnat göra inom ram. Det finns naturligtvis olika alternativ. Det kan vara bra för en patient att kunna få välja. talade också mycket om kvinnor och kvinnors sjukvård. Det är många kvinnor som arbetar inom vården. Ska inte de också ha en möjlighet att välja sin arbetsgivare? Annars blir det ungefär som med Fordbilarna du får välja vilken färg du vill, bara det är svart. Du får välja vilken arbetsgivare du vill, bara det är . Jag tycker att det är lite synd om många kvinnor, som inte har en chans att få göra någonting annat än att jobba åt . 73 () replik: Jag har själv jobbat inom den offentliga vården under hela mitt yrkesverksamma liv, och det är rätt så många decennier . Jag har aldrig lidit av att jag har haft en offentlig arbetsgivare. Jag har mycket svårt att förstå behovet av att börja diskutera vilken typ av arbetsgivare man har. Det viktigaste är att verksamheten fungerar bra och att arbetsgivaren är mån om sina anställda. Jag förstår inte poängen med att man skulle ha ett så stort behov av att byta arbetsgivare. När vi talar om vet ju likaväl som jag att det finns problem med entreprenörer och med offentlig upphandling. vet vi att problemen är stora i . De entreprenörer som fanns där inom primärvården räknade med att de har fått uppdraget för all evighet, men så fungerar ju inte lagen om offentlig upphandling. saknar ett stort antal primärvårdsläkare, och det finns problem där. Det finns alltså problem med att konkurrensutsätta primärvården och vården över huvud taget. 74 () replik: Jag ska börja lite grann i det replikskifte som och hade. Det är lite märkligt med . Jag tror att hon tillhör , och det gör jag också. har ju inte den synpunkt som har! Där vill man ha mångfald. Sjuksköterskor och övriga där vill ha alternativ att välja på, precis som sade. Det kan väl inte förneka? Det är så. Det är också så att vill ha det. Det känns lite mossigt, måste jag säga, att hävda det som gör när hon säger: Vem skulle vilja ha det här? Det är ingen annan som vill det! Läs vad skriver; det tror jag vore väldigt bra. När det gäller jämställdhet tror alltid att man ska knipsa en massa poäng. Jag tycker att det skulle vara genant att ha stött denna regering nu och inte ha lyckats fixa jämställdhet vare sig med lika lön för lika arbete eller på sjukvårdens område. Vad i hela friden tycker är det viktigaste, när man inte utnyttjar sin möjlighet att vara regeringssamarbetspartner? Jag undrar också över ett särskilt yttrande som handlar om de medicinska specialiteterna.