prot · GS0971 · 2005-02-08 00:00:00 — Jag vill bara de sista minuterna säga att jag inte fick något riktigt svar på frågan varför regeringen, som är ansvarig, inte har följt de allmänna principer som statsrådet talar om i sitt svar på interpellationen och som handlar om att nyetablerad och omorganiserad verksamhet, företrädesvis myndighetsverksamhet, ska granskas utifrån synpunkten att så mycket som möjligt ska kunna utlokaliseras eller etableras någon annanstans än i huvudstaden. De här allmänna reglerna har funnits , och de har också uttalats av . Jag lägger naturligtvis märke till att statsrådet är lite mer defensiv och säger att direktiven kanske inte var helt perfekta. Det finns också en liten tendens i svaret att skylla på myndigheterna, som har gjort saker som regeringen inte riktigt hade tänkt sig. Då måste man återigen fråga vilka direktiv har fått som har varit så ogenomtänkta att de leder till förslag som innebär att statlig verksamhet plockas bort från orter som redan har underskott och som redan har stora problem med indragningar av statliga jobb. Att skylla på myndigheter är inte riktigt bra när det sker från regeringssidan. Det sker i en del andra sammanhang också, som vi vet. Om det var fel på någonting var det väl i så fall på direktiven, som borde ha varit tydliga och genomtänkta. För att de sista sekunderna säga något positivt, registrerar jag ändå att statsrådet nu verkar ha fått upp ögonen för att exempelvis län kan bli föremål för kommande etableringar av viktig och väsentlig myndighetsverksamhet. 100 (): Det finns naturligtvis en risk för att man uppfattas vara emot utlokaliseringar när debatten i den här frågan blir så bred. Om det nu inte var något fel på direktiven beror det på att utredning är dåligt underbyggd och dåligt genomtänkt. Vid utlokaliseringar är det väldigt viktigt att utredningarna inte är det, utan väldigt noggranna. Jag vet det av erfarenhet har utlokaliserat statliga myndigheter i större utsträckning än regeringen. Det finns en risk att man får en kritisk massa emot sig och en rad kritiska remissinstanser jag kan garantera att det kommer att bli det, inte minst från de myndigheter som det gäller att regeringen inte vågar lägga fram någon proposition. Men jag hoppas att regeringen ändå vågar lägga fram en proposition. Jag hoppas också att det blir en verksam utlokalisering, för att få en bättre spridning och en decentralisering av myndighetsstrukturer och för att kompensera de orter som har drabbats. Jag noterar att det finns en samstämmighet mellan det här svaret och det svar jag tidigare fick på min skriftliga fråga, om att regeringen aktivt ska verka för en aktiv lokaliseringspolitik, till förmån också för län. Jag noterar att statsrådet har markerat att länet inte ska drabbas, möjligen med något enstaka arbetstillfälle. I så fall är det en liten reträtt. Jag saknar besked om utlokaliseringen av fängelset, om det löfte jag fick i svaret på min fråga fortfarande ligger kvar. Jag hoppas det. Slutligen vill jag erinra statsrådet om att också har tagit ett principbeslut som innebär att lokaliseringar när det är möjligt ska prioriteras till län och av regionalpolitiska skäl. Det är dags för leverans . 101 Statsrådet (): Först trodde jag att missuppfattade det jag sade om direktiven, men sedan tror jag att han vill missuppfatta det jag sade. Det jag sade var att direktiven i medskicket hade varit tydliga och att det ska tas hänsyn till redan utsatta regioner när man föreslår utlokalisering av statlig verksamhet till de fyra orter och regioner som berörs med anledning av försvarsbeslutet. Är det så att hänsyn inte har tagits kommer regeringen att få göra det när vi fortsätter beredningen i inför förslaget i och med vårpropositionen. Direktiven var tydliga. Vi ska leva upp till dem. Vi har också varit väldigt tydliga när det gäller ansvaret för län. , och jag själv har tryckt på att det måste bli bättre när det handlar om att etablera nya myndigheter utanför . Det kommer att underlätta en del kommande beslut, men det kommer inte att innebära att man inte hamnar i den situationen en gång till. uttryckte det korrekt, och vi delar den bedömningen. När staten nu gör drastiska förändringar det är vad ett försvarsbeslut innebär och man drar sig tillbaka på en ort med 1 200 eller 1 300 anställda ska vi, på samma självklara sätt som vi kräver att en privat verksamhet ska ta ett ansvar för den ort man lämnar, leva upp till det från statens sida. Vi måste också ta ett ansvar för den ort vi lämnar. Varje gång som arbetsmarknaden står inför en förändring, oavsett om det handlar om det privata näringslivet eller om strukturbeslut inom , inom kommunen eller inom staten, teknikutveckling eller nya tjänster som kommer och nya behov som uppstår, är det alltid enskilda kvinnor och män som berörs av de besluten i alla förändringar. Både privata och offentliga arbetsgivare har självfallet ett ansvar för sina anställda och se till att man kan möta förändringarna så väl som möjligt och att man kan byta arbetstillfällen i livet. Därför tar vi nu det stora ansvaret för de fyra orter som berörs allra mest av försvarsbeslutet. Jag är medveten om att det inte råder fullständig majoritet bakom försvarsbeslutet, och jag är nyfiken på vilka åtgärder de som tycker att det här är fel hade vidtagit i stället. Det råder inte så stora skillnader i insikten om att vi ska spara på försvaret. Då tycker jag att det är självklart att när vi gör det, och det påverkar enskilda kvinnor och män, måste staten också ta ett ansvar för vad som ska komma efter. Eller finns det någon annan princip som kan gälla i ett sådant läge? 102 (): Det vi har framför oss nu är regeringens förslag. Uppgörelsen sprack ju man skulle komma överens. De borgerliga partierna har mer pengar i sin budget. Det som egentligen är mest bekymmersamt jag ska säga det igen så att inte är tveksam om det är att de som drabbas så oerhört hårt måste ha hjälp. Men det är ju först . Det har gått , och regeringen har fortsatt att lägga nya myndigheter i . Det är det majoriteten av min interpellation handlar om. Det andra är att län har drabbats så hårt, och vi har fått löfte på löfte. Statsministern var i , och där tog man det som ett löfte att man skulle få någonting. Så har det gått. Därför måste vi ha handling för att kunna säga att nu kommer det att hända någonting. Jag vill fråga om inte i sin slutreplik kan garantera att vi nu får fängelset till län. Det är 200 jobb. I den förra interpellationsdebatten sade : Vi avser således att ta till vara alla möjligheter att genom lämpliga lokaliseringar stödja en mer positiv utveckling även i län. Det måste vi ta som ett löfte att man har med län i sina principer. Jag har inte riktigt fått svar på frågan varför vi har blivit misshandlade just i denna del. Jag hoppas inte att det är för att det är ett borgerligt styrt län. Jag hoppas inte det, för då skulle det vara försträckligt. 103 (): Det är möjligt att jag inte har varit nog tydlig, men då vill jag vara det när jag har min sista möjlighet. Precis som jag tar upp i min interpellation vill jag peka på den besvikelse jag har känt och den vikt jag ser i att man så långt möjligt är prövar att lägga nya myndigheter utanför . Jag hör också till dem som har tagit upp den frågan tidigare i interpellationer och frågor eftersom den är så viktig. Jag vill få ett svar på frågan. Vad är det som gör att man ändå har fortsatt att lägga av de nya myndigheterna i ? Vad är det som gör att det har varit så svårt för Socialdemokraterna och regeringen att leva upp till riksdagsbeslutet? Jag ska avslutningsvis skicka med något som partikamrat i skrev i en debattartikel i går i en av länstidningarna. Jag hoppas att hon tar tillfället i akt och läser den. Jag kanske inte kan förvänta mig att statsrådet ska lyssna till allt en kristdemokrat säger i kammaren. Men den egna partikamraten, socialdemokraten , har väldigt tydligt uttryckt med klara argument precis det som jag har försökt att framföra här i kammaren. borde lyssna på partikollegan i innan hon fattar ett beslut. Jag ska avrunda med vad han säger på ett ställe i debattartikeln: Jag tror att statsrådet måste ta sig en ordentlig funderare över det förslag som läggs på hennes bord och definitivt inte ge klartecken till att flytta den administrativa enheten inom Ams från . Sedan säger han: Vi blir ju inte trovärdiga. Jag antar att han med vi menar . 104 Statsrådet (): Jag vill vara noga och försäkra om att jag inte skulle tillbringa en hel kväll här i kammaren utan att lyssna. De dialoger vi har handlar självklart mycket om de regionala och lokala förutsättningarna. Alla mina fyra interpellationer under den här kvällen har handlat om det. De är naturligtvis viktiga. De är också ett kvitto på att vi är engagerade i lokala och regionala frågor. Jag vill också vara tydlig till . Jag utgår ifrån att man i de förslag som myndigheterna har lämnat in, och som vi nu ska ha remissbehandlat , inte har tagit hänsyn till de politiska majoriteterna. Det är alldeles självklart för mig. Jag är väl medveten om det utsatta läge som har. Jag har själv engagerat mig i en rad av de frågorna. Det gäller inte minst utvecklingen inom . Vi kommer att göra det. Jag och har tillsammans träffat , och har träffat honom själv ett antal tillfällen. Jag kommer att också träffa för att diskutera vad vi kan göra gemensamt för . Jag är ändå glad över att vi i interpellationsdebatten har sagt vi inte har något intresse av att ställa en utsatt region mot någon annan. Det vi har debatterat här är egentligen fem regioner som var och en har ett utsatt läge av flera skäl. Det är klart att vi har många tillfällen att använda den nationella politiken för att ta mer av lokala och regionala hänsyn. Jag har tidigare understrukit och jag understryker igenom att vi måste bli bättre på att lokalisera nya myndigheter utanför . Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2004/05:276 om regeringens tandvårdspolitik 105 Statsrådet (): har frågat mig vad regeringen tänker göra för att infria löftet att hela tänder inte ska vara en klassfråga, vilken tidtabell regeringen har för en tandvårdsreform värd namnet samt om regeringens förslag kommer att innebära att människor kan försäkra sig mot oförutsedda tandvårdskostnader genom en fast årlig avgift. Tandhälsan i har förbättrats oerhört mycket sedan tandvårdsförsäkringen infördes . Andelen tandlösa har sjunkit dramatiskt, och framför allt hos yngre generationer har antalet lagningar minskat. Detta är naturligtvis en mycket glädjande utveckling, som det nu är viktigt att ta vara på. Det finns också ett mycket bra grundskydd, tack vara den avgiftsfria tandvården för barn och ungdomar till och med . ekonomiska kris gjordes nedskärningar i tandvårdsstödet. Tandvårdsreformen för personer , som genomfördes , var ett viktigt steg för att förbättra situationen för en grupp som ofta har behov av omfattande tandvård som kan bli mycket kostsam för individen. Det är riktigt att patientkostnaden kan bli förhållandevis hög även vid vård som omfattas av högkostnadsskyddet, men ofta rör det sig om behandlingar som varje individ behöver genomgå endast vid ett fåtal tillfällen. Det stora antalet ansökningar till i , som ansvarar för handläggningen av dessa ärenden, visar att det finns ett stort intresse hos de äldre att ta del av stödet. Tandvårdsstödet tillfördes ett särskilt resurstillskott om totalt , varav huvuddelen har använts till att finansiera högkostnadsskyddet för protetik för personer samt till höjd ersättning för bastandvård för samma åldersgrupp. Högkostnadsskyddet har inledningsvis visat sig kosta betydligt mer än beräknat. Sannolikt har det funnits ett stort uppdämt behov av protetik, och det finns anledning att tro att utgifterna framöver kommer att stabiliseras på en något lägre nivå än 2004. I betänkandet Tandvården till (SOU 2002:53) föreslås betydande förstärkningar av tandvårdsstödet, bland annat vid tandvård som har samband med sjukdom eller funktionshinder. Beredningen av ärendet är inte avslutad. Utredningens förslag är ofinansierade, och regeringen har inte funnit det möjligt att genomföra en sådan satsning. I budgetpropositionen konstaterades att det inte finns ekonomiskt utrymme för att genomföra ytterligare förbättringar i tandvårdsstödet. Abonnemangstandvård är ett intressant alternativ till den åtgärdsbaserade tandvården, även om det inte är säkert att problemet att människor avstår från tandvård av ekonomiska skäl kan lösas enbart genom en ökad användning av denna modell. kan man få ersättning från för abonnemang som avser bastandvård , och i många landsting erbjuder folktandvården sina patienter möjlighet att teckna tandvårdsabonnemang. Regeringen kommer längre fram att ta ställning till hur förslagen i Tandvården till2010 ska hanteras, men jag är inte beredd att ange någon tidtabell för detta arbete. Regeringen har i regleringsbreven avseende 2005 gett och i uppdrag att utveckla statistiken på tandvårdsområdet och bland annat ta fram ett bättre underlag för att tandhälsan hos befolkningen ska kunna bedömas. saknas aktuell rikstäckande statistik över tandhälsan hos landets vuxna, vilket gör det svårt att uttala sig om vilka förändringar som har skett . Jag har också tagit initiativ till dialog med vårdgivarna och andra aktörer om prisutvecklingen inom tandvården för att försöka hitta verktyg för att få kontroll över prisutvecklingen genom exempelvis en återgång till prisreglering, ändring av indikationerna för att få del av högkostnadsskyddet eller andra åtgärder. Utgångspunkten är att i första hand gynna patienterna och deras tandhälsa. 106 (): Jag ska först be att få tacka för svaret. Man vill ju alltid säga något positivt. Det bästa jag kan komma fram till är att det är ett svar som är lätt att sammanfatta. Det kan sammanfattas som att svaret på mina frågor är: Jaså. Min utgångspunkt är naturligtvis densamma som jag tror att det flesta svenskar har, inklusive statsministern. Han har i en debattbok uttryckt att hela tänder inte ska vara en klassfråga. Det är riktigt som statsrådet säger att tandhälsan har förbättrats sedan tandvårdsförsäkringen infördes , och det är bra. är vi i en situation där Socialdemokraterna har haft förtroendet att regera landet , och vad det som håller på att sker? Jo, det är att tandvårdsstödet vi har inte längre en försäkring har urholkats så att vi nu får uppgifter som tyder på att en miljon svenskar avstår från den tandvård som de skulle behöva därför att de inte anser sig ha råd. Den goda tandhälsa som vi gläder oss åt kan raseras mycket fort om det här får fortsätta. Jag har efterlyst en försäkring att vi åter skulle få en tandvårdsförsäkring. Statsrådet har några oförbindliga fraser, men jag kan inte direkt spåra något ledarskap i svaret. För sjukvården har vi en allmän försäkring, men här lämnar vi de svagaste i sticket. Prisregleringen har tagits bort, och det har lett att bara inom folktandvården är det prishöjning, i den privata tandvården förmodligen ännu högre. Patienten är i ett underläge gentemot vårdgivaren. Man har helt enkelt svårt att jämföra priser. Det är svåröverskådligt, och dessutom vet vi hur det är. Man vill gå till samma tandläkare. Det ska mycket till för att man ska gå till en annan tandläkare och be att få ett konkurrerande anbud. Man gjorde det här bakvänt. Man borde ha börjat med att införa abonnemang som en mera allmän metod. Det är lätt för vem som helst att gå till en tandläkare och fråga: Vad tar tandläkaren för att ge mig all den tandvård jag behöver? Sedan kan man titta i prislistan vad en annan tandläkare skulle ta för detta. Det är mycket svårare att jämföra priserna för behandling. Dessutom har olika tandläkare olika uppfattning. Vi såg i tv ett program om en flicka som ansågs vara uppreparerad och frisk i munnen men som av andra tandläkare fick besked att hon borde laga flera tänder och till och med dra ut flera. har man gjort det här. Jag inser att det är svårt att återigen införa prisreglering, men då borde man i varje fall se till att det finns ett abonnemangsalternativ. Det kan man komplettera genom att ge människor rätt att till ett lägre pris gå till en annan tandläkare och få så kallad second opinion, alltså ett alternativ till vad den första har erbjudit. Vi ska dock inse att det är mycket få människor som är beredda att ta det steget om de i övrigt är nöjda med sin tandläkare, för man skadar naturligtvis relationen till tandläkaren. Här får vi inte ens en tidtabell för när det ska hända någonting på det här området. Det är nu det i och för sig otillräckliga förslaget kom från utredningen. Jag måste säga att vill statsrådet utöva ledarskap på detta område då är väl en tidtabell ett minimum. Annars har regeringen abdikerat, och högtidstalens fraser om att hela tänder inte får vara en klassfråga blir då tyvärr tomma ord. 107 Statsrådet (): säger att en miljon svenskar avstår från tandvård av kostnadsskäl. Ett av problemen är att vi inte vet om det är så illa. Men det har , trots att vi har haft en oerhört positiv utveckling när det gäller tandhälsan, kommit en del oroande signaler om att människor skulle avstå från tandvård eller från att gå till tandläkare av kostnadsskäl. De här varningssignalerna måste vi naturligtvis ta på allvar. Därför har jag gett i uppdrag att ta fram en nationell bild över hur det ser ut. Men huruvida det är så alarmerande siffror som att en miljon avstår från tandvård har vi ännu inte belägg för. Jag vill inte utesluta att vi har ett stort problem, men vi kan inte heller säkert veta det. tar upp problemet med att tandläkare gör väldigt olika bedömningar av behovet av tandvård och behovet av olika insatser. Det är naturligtvis en av de pusselbitar som påverkar hur man kan beräkna kostnaderna för olika typer av förändringar och förbättringar i tandvårdsförsäkringen. Regeringens ambition är att kunna genomföra ordentliga förbättringar i tandvårdsförsäkringen. Men vi har varit ärliga och svarat på frågan och sagt att vi gör det när vi ser att det finns ett ekonomiskt utrymme, vilket vi hoppas att vi ska kunna se under den här mandatperioden. Det är, som också vet, väldigt kostsamt att göra kraftiga förbättringar i tandvårdsförsäkringen. De tenderar att mycket snabbt bli mycket dyra. Om man ska göra förändringar måste man också diskutera på vilket sätt man ska göra dem. Modellen med abonnemangstandvård har många fördelar. Det är en modell som finns i de flesta landsting och som används. Man skulle naturligtvis kunna tänka sig en vidare användning av den modellen. Den har en tilltalande profil av förebyggande och är ett sätt att bygga vidare på den goda tandhälsan som våra barn och ungdomar har. ska vi komma ihåg att några av de mest uppmärksammade problemen med de höga kostnaderna i tandvården just handlar om de individer som då och då råkar ut för orimligt höga kostnader för stora ingrepp som man tvingas att göra. Den gruppen är också i behov av ett förbättrat stöd för sin tandvård. Det löses inte med abonnemangstandvård, för den börjar per definition på noll. Först måste man laga och åtgärda alla de saker som behöver åtgärdas i munnen innan man går in i ett abonnemangsförfarande. Det är inte så enkelt som att säga att abonnemangsmodellen skulle lösa alla problemen, även om vi hade haft de ekonomiska resurserna till det. 108 (): Visst är situationen oroande. Jag blir lite oroad när statsrådet säger att vi inte vet hur det är. Jag kan bara hänvisa till den utredning som gjorde och där han säger att , motsvarande en miljon personer, uppgav att de helt eller delvis hade avstått från tandvård på grund av utgiften. Till det kommer att säger, lite stolta så där, att uppger att de, sett , har varit hos tandläkaren. Jaha, är det fint att avstår från att ens gå till tandläkaren? Förmodligen skulle de ha behövt gå till tandläkaren. Varför de inte går kan det finnas olika förklaringar till. Men det är ganska oroande att av den vuxna befolkningen inte ens går till tandläkaren. Vi vet att många av dem som går till tandläkaren inte har råd med det som tandläkaren vill göra. Jag läser i , som jag utgår från är bekant för statsrådet, att LO:s ordförande säger att det kostar för mycket att gå till tandläkaren. Tandhälsan är en tydlig klassfråga. Bland arbetare är det som inte har besökt tandläkaren . Till det kan man lägga att , som ju träffade företrädare för , säger att just ensamma föräldrar är en av de grupper där man har den minsta möjligheten att laga tänderna. säger statsrådet att abonnemangstandvården inte löser alla problem därför att det finns vissa som har behov av stora lagningar. Men det är just därför man måste ha en försäkring. I genomsnitt betalar inte svenskarna så mycket för tandvården. För de flesta ligger det kanske . Men det är när smällen kommer som man skulle behöva ett abonnemang som täcker den kostnaden. Bara en enda tand som behöver lagas och få en krona kan kosta . Behöver man göra en bro eller kanske ett implantat kan det kosta . Det kan vara en ung människa, en människa i 35- eller 40-årsåldern, som drabbas av detta. Hade man ett abonnemang skulle man klara det. Det är det som är idén med en försäkring. Under de goda åren betalar man in en avgift som sedan används för att betala reparationer under de svåra åren. Det är inte alls så att en abonnemangstandvård inte hjälper dem som har stora vårdbehov. Den modell som vi har med ett högkostnadsskydd för dem som är 65 innebär, som också framgår av svaret, att man får ett ackumulerat vårdbehov. Folk väntar med att laga tänderna tills de blir 65, och då måste man göra jättegrejer, till exempel ett implantat som inte kostar som man kunde tro när man hör att det är det som gäller för högkostnadsskyddet utan kanske . Man ska ju betala materialet också, och titanskruvar kostar pengar. Det är ett vårddrivande system som vi har . Jag missunnar inte pensionärerna detta. Jag ser själv fram emot att kunna få mina tänder lagade billigt en vacker dag. Men om man har det systemet är det vårddrivande och produktionsdrivande. Har man dessutom en åldersgräns betyder det att man riskerar att människor väntar tills de kommer upp , och hinner tandhälsan förfalla. säger LO:s ordförande att LO ska driva denna fråga i nästa valrörelse. Frågan är om de ska driva den mot regeringen, eller kommer regeringen att hinna göra någonting före nästa val? Någon tidtabell får vi tydligen inte i alla fall. 109 Statsrådet (): Dessa undersökningar av människors tandhälsa, hur ofta man besöker tandläkaren, huruvida man anser sig ha råd att besöka tandläkaren och huruvida man anser sig har råd att genomföra de åtgärder som tandläkaren föreslår baserar sig på fyra län. Det är den statistik som finns att tillgå. Av dem kan man naturligtvis utläsa att det pekar mot en viss siffra för hela landet. Men eftersom detta är så pass oroväckande uppgifter som har kommit är det viktigt att vi skaffar oss ett bättre underlag. drar slutsatser för olika grupper av människor, och det är också något som vi inte säkert vet. Jag säger inte att vi löser problemen genom att ta reda på fakta, men en av de saker vi ska göra är att ta reda på fakta. Därför har jag gett i uppgift att ta fram en nationell bild av hur ofta man går, varför man inte går och hur stor andel av befolkningen som anser sig inte ha råd att gå till tandläkaren. Abonnemangstandvård är ju per definition sådan att den löser problemet med en dyr åtgärd för en person som är inne i det systemet. Förhoppningsvis fungerar abonnemangstandvården så att den som har den väldigt sällan behöver göra en mycket dyr åtgärd, eftersom den förhoppningsvis verkar förebyggande. Man ska kunna undvika väldigt dyra åtgärder genom att åtgärda saker successivt och i ett tidigt skede. Problemet är att vi i vårt land fortfarande har en grupp människor som har en dålig tandhälsa, även om den minskat. Den finns inte minst hos den äldre befolkningen.