prot · GS09132 · 2005-06-02 00:00:00 — Dels begränsar man inte utrymmet för att använda överskottsinformation på ett rimligt och tillräckligt sätt, dels, och kanske ännu viktigare, så öppnar man för godtycke. Man får försöka skaffa sig en bild av vad de här särskilda skälen är för det bör man ju veta om man ska ha någon synpunkt på det. Det sägs att det ska vara ett allmänintresse. Det är jämställt med särskilda skäl. Men det kan också vara att polisen, som man skriver, utifrån sin erfarenhet på goda grunder misstänker att det begåtts ett betydligt allvarligare brott än det som de ursprungliga uppgifterna gav misstanke om. Vad innebär detta egentligen? Vad öppnar man för här? De som är inne på linjen att all överskottsinformation ska kunna användas kan ju lägga ned sin verksamhet. Här finns ju möjligheten att i stort sett använda all information. Jag menar att detta inte är acceptabelt. Det lämnar ett stort utrymme för godtycke. Jag är inte ensam om detta, även om ensam kan vara stark . Den juridiska fakultetsnämnden vid skriver så här: Vi anser att förslaget har en onödigt generell räckvidd och innefattar alltför stora risker för reducerad rättssäkerhet och omfattande integritetskränkningar. Det är så jag ser det också. Det finns en risk för att man kör över enskilda människors integritet. Jag menar att man har lämnat detta helt öppet för tolkningar och godtycke. menar därför att punkt 2 om särskilda skäl ska utgå. Avslutningsvis vill jag, som någon har sagt, säga att det alltid är en balansgång mellan den brottsbekämpning som alla står bakom och de enskilda personernas integritet. Hur långt ska man gå? Hur mycket av friheten ska man begränsa? Den balansgången måste man ta på allvar. Det finns gränser för detta. I det här fallet innebär särskilda skäl också att förutsebarheten inte uppfylls. Det går inte att förutse hur resultatet av lagstiftningen rent faktiskt blir. Förutsebarheten är ett fundament för rättssäkerheten. Därför menar jag att det är bra att vi har fått en lagreglering som innebär en rimlig balansgång. Men punkt 2 om särskilda skäl gör det hela alltför godtyckligt och alltför lite förutsebart. Jag yrkar bifall till reservation nr 3. 4 (): I det nu aktuella betänkandet behandlas reglering av överskottsinformation som framkommer vid användning av hemliga tvångsmedel. Regeringen föreslår att överskottsinformation om annat än det som låg till grund för beslutet om hemliga tvångsmedel ska få användas för utredning om andra brott. Flera föregående talare har varit inne på de mer preciserade förslag som framgår av betänkandet. Det är enligt mening positivt att det sker en tydlig reglering av bestämmelserna kring hur de hemliga tvångsmedlen används. Därför motsätter vi oss inte propositionen eller betänkandet i dess helhet. Här finns resonemang om nödvändigheten av balans som är bra. var inne på detta, och på den punkten vill jag instämma i hans resonemang. Men det finns stor anledning att vid diskussioner om tvångsmedel ta ett större grepp om utvecklingen på tvångsmedelsområdet och att lyfta sig och titta på vad som händer på hela området. Vi har kunnat konstatera av regeringens årliga skrivelse att tvångsmedel som hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning stadigt ökar . Därutöver diskuteras införandet av nya tvångsmedel och nya inslag i verksamheten som buggning, hemlig dataavläsning, lagring av trafikdata både i och inom EU och också senast preventiv tvångsmedelsanvändning. Jag utgår från att alla här är överens om hur utomordentligt viktigt det är att i denna situation väga behovet av utbyggd tvångsmedelsanvändning mot grundläggande rättssäkerhetsaspekter och frågan om hur skyddet av den personliga integriteten ska kunna hävdas. För del vill jag understryka att vi ser med stark oro på utvecklingen inom tvångsmedelsanvändningen. Det räcker inte att som en del gör hävda att detta är en oundviklig utveckling. Vi måste tänka efter. Vad är det för ett samhälle vi bygger upp? Det är nödvändigt att se till helheten. Det måste finnas ett påtagligt behov av de här åtgärderna. Åtgärderna måste stå i rimlig proportion till vad som går att vinna. Därvidlag har vi regeringsformens formuleringar att tänka på. Terroristbekämpning och bekämpning av andra grova brott är naturligtvis nödvändiga att bedriva och ha skarpa medel mot. Men de får inte bedrivas på sådant sätt att grundläggande demokratiska värden hotas eller så att rättssäkerheten äventyras. Ändamålen får inte helga medlen. har länge hävdat ståndpunkten att den parlamentariska kontrollen av tvångsmedelsanvändningen måste förstärkas väsentligt och ges en mer aktiv form än enbart genom en tunn årlig skrivelse. Vi har tagit upp denna fråga med regeringen. Justitieministern har i olika sammanhang, bland annat i en radiointervju , bekräftat att initiativ ska tas för att utreda frågan. Vi förväntar oss att mycket snart få information om vad som händer på detta område. För är inrättande av förstärkt parlamentarisk kontroll över tvångsmedelsanvändningen en utomordentligt viktig fråga. I betänkandet behandlas alltså i huvudsak propositionen om överskottsinformation och motioner med anledning av denna. Till betänkandet har också fogats motioner från allmänna motionstiden med bäring på tvångsmedel och användningen av dessa. väckte en sådan motion, som behandlas i detta betänkande. Jag ska här kommentera en del av de reservationer som vi har lämnat med anledning av motionen. I reservation 5 betonar vi det märkliga i att personer som blivit utsatta för hemliga tvångsmedel i efterhand inte underrättas om övervakningen. Det innebär att det endast är de som åtalas som får veta att en hemlig tvångsåtgärd vidtagits. Den oskyldige förblir ovetande. menar att den som har utsatts för hemlig övervakning bör meddelas detta efter avslutad förundersökning och ges möjlighet att överklaga ett beslut som vederbörande anser felaktigt. Ett felaktigt beslut ska kunna innebära en skadeståndsskyldighet för intrång i den personliga integriteten. I reservation 9 tar upp hur den pågående utvecklingen med ett växande antal åtgärder mot terrorism kan balanseras med de övergripande frågorna om mänskliga rättigheter och personlig integritet både här i landet och inom ramen för EU. Det finns många faror för inskränkningar i demokratin, och därför föreslår en utredning som specifikt ska belysa dessa frågor. Vi delar inte fullt ut synen i skrivningarna i betänkandet om att dessa aspekter är helt tillgodosedda genom arbete. Kommittén är utomordentligt viktig, och möjligen kunde man tänka sig ett tilläggsdirektiv. Men vi tycker som sagt att det hela bör vidgas till att omfatta de aspekter som vi här anger i reservation 9. har också i ett särskilt yttrande pekat på vikten av lagreglering av sådana arbetsmetoder som inte är reglerade . Det handlar exempelvis om dolda kroppsmikrofoner och andra metoder som vi pekar på. Det pågår ett arbete kring detta i , och vi avvaktar detta arbete och utgår ifrån att det kommer ett lagförslag som reglerar användningen. Jag har i detta anförande strävat efter att tydligt uttrycka oro och stor tveksamhet till ökad användning av hemliga tvångsmedel. Tveksamheten minskar inte av att det från en del håll framförs närmast entusiastiska pläderingar för en rad nya hemliga tvångsmedel. Jag har också tryckt på vikten av en förstärkt parlamentarisk kontroll. När detta sagts ska dock också sägas att betänkandets huvudförslag om en reglering av överskottsinformationen är ett steg i rätt riktning. Jag står bakom reservationer men yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 5. 5 (): Det har tagit , men har vi äntligen att fatta beslut om hur överskottsinformationen får användas. Det är en viktig fråga för hur polisens arbete ska regleras och vad de får använda för att lösa så många brott som möjligt och förhindra så många brott som möjligt. Det återstår dock flera andra områden där det råder osäkerhet om hur polisen får arbeta. Jag behöver bara nämna bevisprovokation och skyddsidentitet som två exempel. Detta måste den socialdemokratiska regeringen ta på allvar. Som jag ser det är det inte rimligt vi i en demokrati och rättsstat inte har reglerat hur poliserna får arbeta och att poliserna själva ska få avgöra om metoderna är lagliga eller inte. Dessutom riskerar de ju i nästa läge att själva åtalas och dömas om de har använt metoder som man inte får använda. För en gångs skull vill jag, när jag nu kan, ta tillfället i akt och berömma regeringen för ett väl avvägt förslag. Vi i tycker att det är en lämplig gräns för när överskottsinformation ska få användas som har föreslagits, nämligen fängelse och när det kan antas att brottet inte bara ska ge böter eller när det finns särskilda skäl. Visst kan särskilda skäl inbjuda till visst godtycke, och jag tycker att man ska vara lite misstänksam. Men har vi som lagstiftare svårt att förutse varje enskild situation. Därför tycker jag att det finns anledning och är lämpligt att hålla öppet för särskilda skäl. Vi ska inte heller glömma bort, även om det kanske uppfattas så av tidigare talare, att all överskottsinformation alltid får användas för att förebygga brott. När polisen får kännedom om att ett brott ska ske finns det ingen begränsning av hur överskottsinformationen får användas. Om det så bara är en stöld av en cykel får informationen användas för att stoppa ett förestående brott. Som lagstiftare måste vi alltid fundera på om en tvångslag är så väl motiverad att den kränkning av den personliga integriteten som den innebär är nödvändig. Vid all tvångsmedelsanvändning måste vi väga nyttan mot graden av intrång i den enskildes personliga integritet. är hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning de tvångsmedel som polisen kan använda. Ofta har de använts i kampen mot den grova organiserade brottsligheten och narkotikasmuggling. För mig råder det ingen tvekan om att det finns anledning att kränka vissa människors personliga integritet i de fall det behövs för att avslöja brott som har begåtts. Även om någon talare har sagt att vi som vill införa nya hemliga tvångsmedel talar om dessa nya hemliga tvångsmedel med entusiasm, är det inte så att vi tycker att det är väldigt bra att till exempel införa buggning. Det handlar om att det faktiskt behövs. Man får faktiskt göra den skillnaden. Buggning har vi debatterat här i kammaren, och har vi äntligen hört att justitieminister är positiv till buggning. Trots detta väljer majoriteten i utskottet att avstyrka den borgerliga alliansens förslag om att tillåta buggning. Det måste väl tolkas som vanligt att utskottsmajoriteten inte vill göra någonting förrän regeringen har sagt precis hur det ska vara. Vi ska vara noga när vi talar om buggning. Det vill jag poängtera. Vi ska vara noga med hur man avväger reglerna om buggning. Det får inte användas för mindre brott, utan det ska vara rejält grova brott, mord, kidnappning, grova narkotika brott och liknande. Dessutom är det viktigt att ha skyddsmurar kring ett nytt hemligt tvångsmedel som buggning. Offentliga ombud är ett exempel. Jag tycker också att det är viktigt att ta med att samtal mellan en misstänkt och till exempel en präst eller en läkare inte ska få avlyssnas. Även om majoriteten i här förmodligen kommer att säga nej till buggning hoppas jag att justitieministern känner att det faktiskt är ganska bråttom. Vi har redan gett de kriminella organisationerna ett för stort försprång. Hemma i har vi redan sett att danska kriminella väljer att bosätta sig i för att det är enklare att fortsätta sin kriminella verksamhet där eftersom den svenska polisen har sämre möjligheter att bekämpa den typen av brottslighet än vad den danska har. Den största skillnaden är att den danska polisen får använda buggning. Jag vill avsluta med att yrka bifall till reservation 7 under punkt 7 om buggning, men vi står givetvis också bakom reservation 8 om efterforskning av vapen i brottsförebyggande syfte. 6 (): Det är ingen tvekan om att det har varit en brist att det inte har funnits någon reglering av överskottsinformationen och dess hantering. Det är naturligtvis bra att man tar tag i situationen, men jag tycker att det är tråkigt när man går åt fel håll enligt våra värderingar. Det finns ett visst minimikrav som tingsrätten har att ta ställning till genom sin för att kunna ge det här tillståndet till polisen ta upp och avlyssna brottsmisstänkta personer. Men man försöker sänka ribban när det gäller överskottsinformationen och menar att här räcker det med och eventuellt särskilda skäl. Jag tycker att det här är en tänjning av avlyssningsmöjligheterna åt fel håll. Därför skriver vi i reservation 1, som jag härmed vill yrka bifall till, att vi vill avslå detta. Det vill vi göra av det skälet att man gått fel väg. Vi behöver reglera överskottsinformationen men på ett annat sätt sett utifrån samhällets vanliga civila invånares synpunkt. Polisen ska givetvis kunna bekämpa brott, men vi får inte glömma bort att många vanliga enskilda människor kommer i kläm här. Därför tycker jag att det är viktigt att de människor som har utsatts för en hemlig telefonavlyssning har möjlighet att få reda på detta även om de befunnits oskyldiga. På samma sätt som tycker vi att det är riktigt att människor också ska ha möjligt att få ett ideellt skadestånd om det visar sig att det har förorsakat dem problem. Sedan kommer vi till en sak som jag saknar i propositionen, och det är hanterandet av den här överskottsinformationen. Vilka ska få använda sig av denna? Är det meningen att det material som polisen får fram när man gör en hemlig telefonavlyssning kan spridas vidare till andra grupper? Det hände vid en Säpoavlyssning då man förde över delar av informationen till . Det kan vi inte acceptera, och det finns inte heller reglerat i det är fallet. När det gäller att med hjälp av den hemliga telefonavlyssningen avvärja planerade brott som man får kännedom om har vi, som nämnde, möjligheterna . För tids vinnande yrkar jag bifall bara till vår första reservation. 7 () replik: Jag är nyfiken av mig. Därför skulle jag vilja höra av hur han förklarar för den person som har blivit misshandlad att visserligen vet polisen vem det är, man har bevis och ett erkännande, men man får inte använda detta bevis. 8 () replik: Det är viktigt att människor som blir utsatta för brott får den upprättelse som det betyder att polisen kan utreda det brottet och ta fast den som är skyldig. Det är jag helt övertygad om. Men det måste finnas metoder att göra det utan den stora risken att man kränker andra människor som inte har begått brott, för då utsätter samhället dem för brott. Det är viktigt att det finns restriktioner vid användandet av överskottsinformationen. 9 () replik: Jag får nog säga att jag inte riktigt förstod svar. Överskottsinformation om någon oskyldig kommer väl aldrig att användas. Det handlar ju om överskottsinformation när man får veta att ett brott har begåtts. Ni från sida menar att det ska finnas en gräns, att det brottet måste ha i straffskalan för att förundersökning ska inledas. När vi tittar på vilka brott som har i straffskalan så är det mycket grova brott. Att ha slagit en människa sönder och samman är inte ett tillräckligt grovt brott för att bevisen skulle få användas om och hade fått som de hade velat. Om en person står sönderslagen och får veta att polisen har ett erkännande men på ett band som inte får användas i domstol eftersom minimistraffet inte är fängelse för misshandel tror jag inte att den personen accepterar det argumentet från och . 10 () replik: Jag kan inte inse att om det finns ett erkännande erkännande läggs väl fram i tingsrätten i så fall och det andra är väl bara en indikation på ett erkännande det finns möjligheten att använda en hemlig telefonavlyssning som ett tungt vägande bevis i det här fallet. Det beviset ska framläggas först i tingsrätten. Där kan man mycket väl ställa de frågorna. 11 () replik: För mig också är det ett lite konstigt resonemang från sida, nu också. Vi har en tvåårsgräns för förväntat straffvärde för att kunna sätta i gång själva avlyssningen. När man har gjort detta är det ju en integritetskränkning, det är vi helt överens om. Men den balanseras av att man förhoppningsvis hindrar den integritetskränkning som följer med fortsatt brottslighet. Om man lyssnar på detta, och en människa får sin integritet kränkt på lagliga grunder och på ett förutsägbart sätt kan man få reda på en hel del ganska otäck brottslighet. Jag återkommer till det exempel som jag hade i mitt huvudanförande. Jag kallar det grov kvinnofridskränkning. Det ligger i regel på ett straffvärde på runt fängelse för en man som systematiskt terroriserar en kvinna och kanske håller henne inspärrad. Hur kan du och , som jag förstått efter den senaste kongressen säger sig vara ett feministiskt och bra alternativ, motivera att man inte ska kunna komma åt detta, att polisen inte ska få använda denna information? Det är ju inspelat, och alla samtal är klarlagda. Det är hundraprocentiga bevis. Hur förklarar du moraliskt att denna man vi förutsätter att det är en man mot en kvinna inte ska kunna lagföras och bli straffad och den kvinnans situation upphöra att vara så hemsk med det förslag som du har ? 12 () replik: Det hypotetiska brott som du säger har blivit avslöjat genom den hemliga telefonavlyssningen har i och för sig inte berättigat till att göra hemlig telefonavlyssning eftersom det inte fanns i straffskalan för det ursprungliga brottet. Någonstans måste vi sätta ribban. Jag tycker att det är givet att man ska få använda hemlig telefonavlyssning på de villkor som vi har slagit fast, och överskottsinformationen ska användas på samma villkor. Det tycker jag känns som ett mer logiskt sätt att hantera frågan. 13 () replik: Poängen är att man har en hög tröskel för att kunna gå in i den verksamhet som handlar om att man gör ett visst integritetsintrång när man avlyssnar personen, men det man då får reda på kan vara mycket hemska saker. Både du och jag vet om att den som är inblandad i narkotikahandel till exempel kanske begår ett och annat brott på vägen också, om jag säger så. I den miljö där narkotika frodas råder inga sunda värderingar i övrigt. Man kanske håller på med människohandel och annat också. Om det i den miljön finns en situation där en kvinna kränks å det grövsta och det genererar grov kvinnofridskränkning är det helt ofattbart, , att med sin nyvunna känsla för feminism väljer att den mannen ska kunna få fortsätta fast polisen sitter och ser och hör detta och det pågår dag ut och dag in och är inspelat. Men vi ska inte använda det, för det är en bättre princip. Personer har ju ändå fått sin integritet kränkt genom att man har gett tillstånd. Det är mycket möjligt att personer kan dömas för annan brottslighet också, men om det finns bevisat tycker jag att det är osmakligt att föreslå den begränsning som kommer med. Det är många människor som därmed inte får den upprättelse som brottsoffer som jag tycker att man förtjänar när man är utsatt för ett allvarligt brott. När det gäller vem som ska få använda detta har vi ju så att säga dubbelsekretess i förundersökningar när det gäller hemliga tvångsmedel. Det är mycket snävt. Man kan inte ens ha meddelarfrihet för den här typen av brott. Men om det är ett pågående eller planerat brott ska det även om det är ett lindrigt brott få användas och leda till sedvanlig förundersökning. Det kan innebära att man tar kontakt med , och så ska det vara. Det ska förhindra bidragsfusk. Det är åtminstone klara linje att bidragsfusk ska förhindras om det är ett pågående brott. 14 () replik: Det är det resonemang ni för. Ni vill öka möjligheten till de här avlyssningarna. Vi ställer inte upp på det. Det handlar ju inte om att avlyssningen enbart berör skyldiga personer. Den här överskottsinformationen från avlyssning kan komma från människor som egentligen inte har någonting med brottet att göra. Den informationen ska i det sammanhanget inte få användas annat än på villkor att dessa själva hade varit berättigade till avlyssning fängelse. Särskilda skäl är ytterligare en sak som har nämnts tidigare och som jag tycker är ett alldeles för flummigt begrepp. Jag som miljöpartist tycker att begreppet särskilda skäl utan någon specificering är väldigt flummigt. Därför vill jag inte heller att vi ska ha det inskrivet i texten. 15 (): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Äntligen kan man väl säga, har vi nu på bord ett förslag till lagreglering av överskottsinformation. Det har diskuterats länge när vi har behandlat hemliga tvångsmedel. med flera har förtjänstfullt talat om vad den här lagregleringen innebär. Jag behöver inte upprepa det. Motioner, Lagrådets uttalande och uppfattningen om hur praxis beträffande artikel 8 i bör tolkas har lett till att den här lagregleringen har kommit till stånd. Det är det förslag vi nu har att ta ställning till. Äntligen, säger jag. Jag kan medge att det har tagit tid. Jag vill inte spekulera i vilka omständigheter som har påverkat beredningen i frågan om överskottsinformation. Utskottet välkomnar att det nu ligger på bord för avgörande. Det har ju här talats om vad överskottsinformationen innehåller och om, när, hur och var man ska få använda den. Det finns lite mer om lagreglering av överskottsinformationen och de upptagningar och uppteckningar som har gjorts och hur de får bevaras. Det gäller, precis som för annat hemligt tvångsmedel, tills förundersökning har lagts ned eller avslutats eller om åtal väckts att målet avgjorts slutgiltigt. Däremot kan man inte använda upptagningarna och uppgifterna längre än till dess att målet har avgjorts i första instans. Det kan alltså inte granskas i efterhand, till exempel vid ett resningsärende. Regeringen skriver att man har för avsikt att initiera en vidare utredning i den frågan. När det gäller uppteckningar eller upptagningar som är av betydelse för att förhindra förestående brott ska det bevaras så länge som det behövs för att förhindra just det brottet. Det är intressant att notera att högeralliansen, som i så många andra frågor säger sig vara så rörande överens, har lite olika uppfattning om förslaget. vill inte ha någon begränsning när det gäller överskottsinformationen. tycker att man har gått för långt. och har inga invändningar, utan tycker att förslaget är bra. Man skulle kunna antyda att om vi hade haft en borgerlig regering hade fått vänta ännu längre på ett förslag eftersom ni inte är överens inbördes. har i sin reservation yrkat avslag på propositionen med motiveringen att det med förslagets generella räckvidd finns risker för att överskottsinformationen används för syften och former som inte var avsedda och som innebär risker för minskad rättssäkerhet och integritetskränkningar. En reglering av överskottsinformation har varit efterfrågad inte minst i den här kammaren. Som jag sade har Lagrådet uttalat att det bör vara reglerat. Det säger också . har överskottsinformation kunnat användas. Jag förstår inte när man yrkar avslag på förslaget i betänkandet hur gällande ordning skulle innebära en större rättssäkerhet eller mindre risk för integritetskränkningar. anser i sin reservation att lagförslaget innebär en onödig begränsning. Regeringen har motiverat sin ståndpunkt i propositionen för denna begränsning. Det går ju att läsa både i propositionen och i betänkandet. Man tycker inte att det är riktigt övertygande. Man skriver i sin reservation att den skyldighet polis eller åklagare har att inleda förundersökning så snart det finns en misstanke om brott skulle åsidosättas genom den här begränsningen. Det är riktigt att det i princip finns en skyldighet för polis och åklagare att inleda förundersökning så snart det finns misstanke om brott. Men det finns faktiskt också undantag från detta. De finns på s. 19 i propositionen.