prot · GS0998 · 2005-04-05 00:00:00 — Vi behöver modernisera den vapenexportkod som finns i EU. Den behöver bli betydligt mer öppen och ge möjlighet för länderna att ha en bättre insyn i varandras vapenexportpolitik. Mer information bör lämnas, och därigenom ges en möjlighet att föra en diskussion mellan EU-länderna om de olika ländernas sätt att hantera vapenexport. Det här är helt och hållet en nationell fråga, men det finns ett intresse av att ha en större öppenhet mellan EU-länderna, en bättre insyn och en bättre överensstämmelse mellan de olika ländernas politik i det här avseendet. Därför vill vi ha en förändrad vapenexportkod. Det är helt korrekt att arbetet med hur verktygslådan ska se ut har avslutats i arbetsgruppen. Men det är fortfarande inte behandlat på politisk nivå. Det kommer att behandlas i Kusp . Innehållet i de diskussioner vi har haft och det vi har strävat efter när det gäller koden och verktygslådan har mycket grundligt redogjorts för , i den ordning som vi har kommit överens om att det ska ske, nämligen i . ställer frågan om tiden verkligen är mogen för lyftandet av embargot. Jag vet inte om den är det, ärligt talat. Vi måste fortsätta att föra en diskussion om det, mot bakgrund av hur viktigt det är att vi är överens om vad som ska gälla i fråga om koden och hur verktygslådan ska användas. Det är inte färdigdiskuterat på politisk nivå. Det gäller också hur vi bedömer MR-situationen. Jag vill dock understryka att det inte är genom ett vapenembargo som vi försöker förbättra MR-situationen i . För det krävs helt andra åtgärder. Jag har vid tidigare tillfällen här i haft möjlighet att redogöra för på vilket sätt vi från svensk sida och också från EU:s sida arbetar i en dialog och med konkreta åtgärder för att påverka utvecklingen i mot en större respekt för de mänskliga rättigheterna. Vapenembargot har egentligen ingen betydelse i det sammanhanget. Likafullt är situationen för mänskliga rättigheter i av betydelse, helt oberoende av embargot. Vid tillämpningen av EU:s kod för vapenexport hänvisas till att det är en faktor man måste ta hänsyn till när man fattar beslut om export. Det är också det som ligger till grund för vår nationella lagstiftning. Det är också bland annat det som har lett till att vi inte exporterar vapen till . 43 (): Utrikesministern säger att det inte är med eller utan vapenembargot som vi förbättrar situationen för mänskliga rättigheter i . Men det är alldeles uppenbart att kineserna vill ha den politiska signalen att de är mer godkända, mer legitima i världssamfundet. Det är därför kineserna strävar efter att EU-länderna ska häva vapenembargot. Det kommer naturligtvis att uppfattas så av kineserna och exploateras av den kinesiska regimen i sin propaganda att de är mera rumsrena och har bedömts vara så av Europeiska unionen. Därför har Europeiska unionen hävt sitt vapenembargo. Det är så detta kommer att användas. Man kan bara göra tankeexperimentet att man själv är dissident i . Hur skulle utrikesministern då ha uppfattat beslutet från Europeiska unionen? Det skulle naturligtvis ha uppfattats så att nu släpper Europeiska unionen i väg den kinesiska regimen och glömmer kraven på mänskliga rättigheter i . Så måste det uppfattas av de människor som är förföljda i , men naturligtvis även vilket ju är välbekant i , som är det land som i första hand hotas av . För att fylla på den fråga som ställde tidigare vore det bra om utrikesministern kunde vara tydlig huruvida hon anser att möjligheten att häva vapenembargot förbättrats eller försämrats efter den nationella folkkongressens beslut, alltså att i någon mening legitimera eller enligt kinesisk lag göra det mer legalt att attackera om skulle förklara sig oberoende. Den brittiske utrikesministern har ju sagt att detta försvårat ett hävande av vapenembargot, och det vore bra om utrikesministern kunde säga ifall hon instämmer i bedömning eller inte. Det vore uppseendeväckande om utrikesministern inte kunde sträcka sig så långt att hon anser att detta är ett problem som tillkommit efter Europeiska rådets beslut att häva vapenembargot. Sedan detta med att jag säger att det är en tes visst är det en tes när utrikesministern säger att avsikten inte är någonting då det inte ökar vapenexporten eftersom det stått i rådsslutsatser. Men det har blivit en tes, ett teoretiskt yttrande, då det inte är realistiskt. Utrikesministern säger att det inte är ett svenskt problem för vi tänker inte öka vår export till . Vi är emellertid en del av Europeiska unionen, och det är ett problem för oss om Europeiska unionen vidtar åtgärder och fattar politiska beslut som vi inte tycker är bra, som inte sammanfaller med våra egna. Idealet måste ju vara att Europeiska unionen skulle ha ungefär samma exportkontroll som . Det vore väl något att sträva efter. Subsidiaritetsprincipen är bra, men den behöver inte drivas så långt att man tycker att det är en fördel att andra länder driver en politik som är motsatt den svenska politiken. Sedan säger utrikesministern att vi inte behöver bekymra oss om eventuella sanktioner eller repressalier från eftersom vi själva inte kommer att tillåta export. Så är det, men den svenska industrin är väldigt internationaliserad. Till exempel är en stor del av vår vapenindustri ägd av brittiska företag, eller de har i alla fall stora intressen i den. Om sanktioner eller repressalier vidtas mot de brittiska företagen drabbar det därför också deras produktionsenheter och eventuella forskningsenheter i . 44 i (m): Jag vill tacka inte minst som interpellerat och på ett mycket bra sätt pläderat i frågor som är brännande och viktiga för . För att vi ska kunna tillgodose olika krav har det betydelse vad vi gör i EU och hur det politiska ledarskapet är där. Jag tror att vi egentligen har stor samstämmighet i kammaren kring vikten av att EU har förmåga till en samlad politik för vapenexport och till en samlad politik för vilka värderingar man ska ha kring mänskliga fri- och rättigheter samt vilka relationer man ska ha vad gäller det transatlantiska samarbetet. Kring detta borde det egentligen inte finnas några som helst motsättningar. diskuterar vi hanteringen av en speciell fråga, och jag vill tacka utrikesministern för hennes mycket balanserade svar beträffande tidpunkten när man ska fatta det slutgiltiga beslutet. Att jag valde att delta i den här interpellationsdebatten beror på att statsministern i samband med återrapporteringen från Europeiska rådets senaste toppmöte inte alls ville kännas vid att den här diskussionen förs i . För att ha trovärdighet på alla dessa områden kan man inte bara frångå de kriterier som man ställt upp inom EU, alltså om, som i det här fallet, inte lever upp till de spelregler man ställt upp. Därför är jag glad över att utrikesministern tar diskussionen på allvar och inte som statsministern bara avfärdar den som ett påfund från den amerikanska kongressen. Det handlar nämligen om bra mycket mer. För att ska kunna fortsätta att agera behövs det en majoritet för denna fråga också i riksdag. Jag hoppas att vi kan lösa den här mycket svåra frågan i samförstånd, och framför allt hoppas jag att regeringen ser till att ha bra allianser i det europeiska samarbetet för att det hela ska bli rätt och riktigt. 45 Utrikesminister (): är rädd för att om man efter alla dessa år häver vapenembargot mot skulle det kunna uppfattas som en signal om att allt är gott och väl, att är godkänt jag antar att han menar i MR-avseende och att situationen i grunden förändrats och man därför kan lyfta embargot. Jag tror inte att det är någon risk för det. All den debatt, den diskussion, det utpekande, de reaktioner som finns på vad som vid olika tillfällen sker i ger en tydlig bild av vilken kritisk hållning EU, och stora delar av den övriga världen har till situationen i just när det gäller respekten för de mänskliga rättigheterna. Vi tiger inte med vår kritik. Varje gång det förs en dialog tar vi upp och offentliggör den vilka frågor som varit uppe till diskussion, vilka kraven varit och vad svaren blivit, samt att man även följer upp hur förändringen i sker. Och även om situationen för de mänskliga rättigheterna i är allvarlig och bekymmersam måste vi notera att det sker en utveckling i positiv riktning. kan ta åt sig lite grann av äran för detta genom det idoga arbete som genomförts bland annat via och dess utbildning av personer som arbetar inom rättsväsendet i . Det har naturligtvis haft viss betydelse och också påverkat det politiska tänkandet i när det gäller mänskliga rättigheter. Det arbetet måste få fortsätta. Jag tror alltså inte för att ett eventuellt hävande av vapenembargot plötsligt skulle ge en helt annan bild av omvärldens bedömning av i det avseendet. När fattade sitt beslut om den så kallade antisessionslagen, det var , väckte det naturligtvis djup oro inom EU. Med anledning av det beslutet gjorde EU därför ett uttalande där vi uttryckte vår oro för att lagstiftningen kan få negativa konsekvenser för det närmande mellan parterna och som kunnat skönjas. Det här är givetvis en fråga som finns med i diskussionen om hur situationen utvecklar sig, hur vi ska bedöma den och vilka beslut som ska fattas. Det är ingen lätt diskussion, och jag uppskattar vilja att försöka hitta ett sätt att nå samförstånd inom eftersom vi har uppdraget att nå samförstånd inom EU. Där finns olika uppfattningar, med vi har ändå anledning att försöka hitta en ståndpunkt som vi alla gemensamt kan stå för och försvara och som inte leder till allvarliga konsekvenser vare sig från den ena eller den andra sidan. 46 (): motstånd mot att häva vapenembargot beror på att vi till exempel inte kan se att det sker någon förbättring av situationen för mänskliga rättigheter i . Det finns många som tittat på denna fråga och skrivit mer eller mindre långa rapporter om den. Jag vill återge vad sade i , nämligen att de politiska problemen relaterade till tanken att man ska lyfta vapenembargot mot blivit svårare som ett resultat av bristen på framsteg i såväl i frågor som rör mänskliga rättigheter som att fattat beslut om antifrigörelselagen vad gäller . Det är alltså inte bara som tycker att det råder fortsatt brist på mänskliga rättigheter och att det inte sker någon förändring i positiv riktning. Till skillnad från anser även till exempel det. Låt mig avsluta med en fråga om tidtabellen för beslutet. Det är klart att det är bättre ju går, för då ökar möjligheterna att stoppa denna olyckliga tanke att häva vapenembargot. Den luxemburgske utrikesministern, to Foreign Affairs and Immigration, har i sagt att det är ett mål för juni månad att avskaffa vapenembargot men att det målet inte är möjligt att uppfylla. Är den införstådd med och delar den denna bedömning? 47 Utrikesminister (): Jag delar inte uppfattningen att det inte sker någon förbättring av MR-situationen i . Som jag tidigare sade finns det ändå vissa framsteg som har gjorts, men de är inte tillräckliga. Det är definitivt inte fråga om att det inte fortsatt finns brister. Det finns mycket allvarliga brister vad gäller respekten för mänskliga rättigheter. Vi ser ändå en utveckling. Det tror vi bland annat är ett resultat av den intensiva politiska dialog som pågår mellan och när det gäller mänskliga rättigheter. Det är viktigt att vi fortsätter den dialogen och inte låter frågan om vapenembargot hindra oss i det viktiga politiska arbete som den dialogen innebär. Vad gäller tidsplanen har inte något mål för när beslutet behöver fattas. Vi vill ha ett beslut som arbetas fram där vi alla kan vara överens om att det är rätt beslut fattat . Vilken tidpunkt det är vet vi inte . Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 8 § Svar på interpellation 2004/05:437 om inställning till situationen i 48 Utrikesminister (): har frågat mig vilka initiativ jag är beredd att ta för att klargöra vad anser om situationen i och för att bidra till ett återupprättande av den politiska demokratin i . Som framgick av det svar jag gav till fråga 2004/05:848 ser den med stor oro på utvecklingen i . Den tar avstånd från kungens maktövertagande och den fortsatta bristen på respekt för mänskliga rättigheter i . Särskilt oroande är rapporter om ytterligare inskränkningar i civila och politiska rättigheter. Det finns ingen militär lösning på konflikten, utan en lösning kan bara uppnås genom förhandlingar inom ramen för ett demokratiskt system. utbyte med är begränsat, och våra möjligheter att som enskilt land påverka är små. Jag bedömer därför att det är genom EU som kan agera med störst tyngd gentemot . Den har tillsammans med övriga EU-länder gjort ett kraftfullt uttalande som uttrycker djup oro över den nepalesiske kungens maktövertagande och uppmanar honom att skyndsamt återinföra demokrati. Dessutom verkar EU, inbegripet , för att FN:s kommission för mänskliga rättigheter, MRK, i tar upp MR-situationen i . Det schweiziska förslag som EU vill att MRK ska anta innehåller stark kritik mot regeringen för dess övergrepp mot de mänskliga rättigheterna och en uppmaning till både regeringen och den maoistiska motståndsrörelsen om att följa humanitärrätten. Det är också av vikt att den nepalesiska regeringen tillåter den nationella att utföra sitt mandat, vilket inte är fallet . har också bilateralt arbetat för att påverka situationen i i positiv riktning. Vi stöder demokratirörelsen i och har även verkat för en bilateral dialog med den nu avsatta nepalesiska regeringen. Ett exempel på detta är justitieminister besök i , ett besök som bland annat användes till att uttrycka den stöd för demokratiska krafter. skriver i sin interpellation att valt att agera annorlunda än andra länder genom att ambassadör rest till och överlämnat sina kreditivbrev, vilket skulle kunna tolkas som ett erkännande av den förda politiken. Detta är felaktigt. Vår politik och vårt agerande gentemot är samordnat med övriga EU-länders. Beslutet om kreditivbrevsöverlämnandet fattades efter noggranna överväganden och konsultationer med det lokala brittiska EU-ordförandeskapet. Audiensen hos kungen i samband med överlämnandet gav ambassadören tillfälle att framföra och EU:s djupa oro över kungens åtgärder . I samtalet med kungen liksom med den nyutnämnde utrikesministern underströk ambassadören att inte såg något alternativ till en omedelbar återgång till ett flerpartisystem och konstitutionell monarki med fulla politiska och civila rättigheter och respekt för mänskliga rättigheter. Sammanfattningsvis vill jag säga att kommer att fortsätta att verka för en återgång till demokrati i , i första hand genom EU och FN men även då vi har direkta kontakter med den nepalesiska regeringen. 49 (): Jag vill tacka för det svar jag har erhållit. På flera punkter är det ett välkommet svar. Det visar en avsevärt tydligare hållning än det skriftliga svar gjorde som jag tidigare erhållit. Då lyckades man helt kort på några rader, på 13 rader, sex gånger hänvisa till EU. Inte vid något tillfällde sade man någonting om en självständig svensk politik. Det är ju ändå möjligt, har vi fått höra, att även som EU-land föra en självständig utrikespolitik. Det är välkommet att utrikesministern nu tydligt säger att också har egna åsikter, även om EU och kopplingen dit förekommer också i det svar som har delgivits kammaren. Jag vill också tacka för att utrikesministern tog sig tid att träffa en av företrädarna för demokratirörelsen numera i , Madhav Kumar som är partiordförande i kommunistiska ett demokratiskt kommunistiskt parti i som är en av de bärande krafterna i den demokratirörelse som har funnits i ungefär . Ja, egentligen har det funnits längre än så men i öppna former har det funnits . Vi talar nu om en region som ofta är bortglömd eller i alla fall om ett land som i viss mån fallit i glömska i den svenska debatten. Det skådespel som utspelas framför våra ögon är mycket allvarligt detta i ett land där det har varit en dragkamp mellan demokrati och en auktoritär kungaregim, ett land som dessutom är inkastat i ett våldsamt inbördeskrig med en maoistisk gerilla som skyr få medel för att få igenom sin odemokratiska politik. Klämd mellan denna kungaregim och den maoistiska gerillan finns en demokratisk oppositionsrörelse som består av partier med olika åsikter men som just nu kämpar för den, tycker vi, självklara rätten att få vara oense i ett vanligt flerpartisystem. Jag kommer till frågan om vad vi ytterligare skulle kunna göra, för det är uppenbart att utrikesministern när det gäller konkreta förslag om vad kan åstadkomma än så länge inte har erbjudit så många sådana. Men innan jag räknar upp några förslag om hur det skulle kunna se ut vill jag kommentera en sak i det svar som jag fått här . Utrikesministern har sagt att det faktum att ambassadör reste till och överlämnade sina kreditivbrev skulle kunna tolkas som ett erkännande av den förda politiken det är vad jag själv har sagt. Detta är felaktigt säger utrikesministern . Ja, det beror väl lite grann på vad man menar. Det är väl inte felaktigt att det skulle kunna tolkas som ett erkännande av den förda politiken eftersom det var just så det tolkades i den regimtrogna pressen i . Man tolkade den svenske ambassadörens närvaro hos kungen just som ett legitimerande av den förda politiken och också av statskuppen. Det var förstås inte ambassadörens eller den avsikt jag är övertygad om att man också framförde den kritik som man nu ger uttryck för men dessvärre uppfattades det precis så. Sedan kommer alltså några konkreta förslag om vad ytterligare skulle kunna göra inom EU och FN. Det handlar då om att verka för att det internationella biståndet, som drivs genom och Valutafonden, dras in. Är utrikesministern beredd att driva på för detta, i alla fall som en miniminivå det som handlar om att bygga regeringsinstitutioner, som ju byggs under en odemokratisk regim just nu? När det gäller och , som båda har visat stöd för statskuppen i , undrar jag: Vad gör utrikesministern och den för att där påverka ståndpunkterna? Och är berett att vara värd för att inom FN:s ram arrangera fredsförhandlingar mellan de ingående parterna? 50 Utrikesminister (): Jag tror inte att ens regeringen i eller kungen uppfattade det som en legitimering av det som hade skett i , i varje fall inte efter det att ambassadören hade varit uppe och presenterat sina kreditivbrev och därvid framfört den mycket bestämda uppfattning som och EU har samt uppmaningen att återgå till ett flerpartisystem. Jag tror alltså inte att man uppfattade detta på annat sätt än som det var, även om det naturligtvis kunde utnyttjas i förhållande till den egna befolkningen. Men situationen har ju normaliserats när det gäller ambassaderna. Alla de ambassadörer som hade kallats hem för konsultationer har återvänt till . Jag ska kanske förklara varför vi genomförde det som var beslutat tidigare i ett annat led. Skälet var att vi, om vi inte hade genomfört installationen av ambassadören på plats då, hade hamnat i det läget att vi hade varit tvungna att invänta en förbättrad situation. Det är ju ingen förbättrad situation, i varje fall inte än så . Därför valde vi att vara på plats för att kunna framföra och driva vår inställning i förhållande till regimen. Vi tror nämligen att det som skedde inte på något vis har förbättrat möjligheterna att få en ökad stabilitet i landet och en fortsatt demokratisering. Att det inte ökar maoisternas vilja att förhandla är vi också övertygade om tvärtom! Ändå är den enda lösningen för naturligtvis en återgång till ett demokratiskt system. är i det internationella sammanhanget på alla sätt berett att göra det vi tror kan bidra till att få den processen att gå vidare. Jag bedömer inte situationen nu så att vi utifrån kan påverka förhandlingar. Situationen har inte på något sätt förbättrats. Den är fortfarande mycket dålig. Det som vi gör, och som jag tror är mycket viktigt här, är att för mänskliga rättigheter ska anta en resolution om situationen i . Det är det närmaste uppdrag vi har, för vi tror att det kan ha stor betydelse. 51 (): Låt oss, trots att vi tycks vara överens i delar av detta, ändå ägna till åt legitimeringen, hur vi skulle kunna uppfattas. Självfallet har inte kungen, efter vad jag förstått av de dokument jag har tagit del av efter besöket, kunnat uppfatta detta som en legitimering av den kupp som han har genomfört. Kritik har framförts. Jag är övertygad om att den informationen är riktig. Jag har ingen tvekan på den punkten. Men det är snarare det andra som är bekymmersamt, nämligen kungens möjlighet att utnyttja detta gentemot befolkningen. Jag har i stort sett daglig kontakt med demokratirörelsen i . slog upp på första sidan överlämnandet av kreditbrev från den svenska ambassadören var det i ordalag som var mycket legitimerande och mycket stödjande. Det fick många av mina kontakter att reagera och undra om hade bytt position från att tidigare ha stött demokrati och mänskliga rättigheter i stora delar av världen till att i stället acceptera de maktpolitiska faktumen. Det är väl utmärkt att också denna interpellationsdebatt, med det skriftliga svar som utrikesministern har delgivit, kommer att översättas till engelska och sändas till demokratirörelsen. Därför kommer den att kunna användas för att sprida ytterligare information om vad har uppfattningar, i stället för att bara tala genom den regimtrogna pressen. Så till de svar som jag tror att jag fick. Vi tror inte att vi nu egentligen kan göra någonting annat, vad jag förstår, än att se till att det antas en resolution. Jag hade förslag på några saker till och skulle gärna vilja höra konkreta skäl till att det inte skulle vara möjligt att för det första agera i FN och i andra internationella institutioner för att det internationella biståndet dras in, i alla fall det som gäller att bygga regeringsinstitutioner och för det andra påverka både och . är ju ett land som dessutom enligt internationella observatörer just nu säljer och delvis också smugglar vapen till kungaregimen. Man har en lång gräns sig emellan. Är för det tredje berett att agera för att vara värd för fredsförhandlingar? Det är inte nödvändigtvis så att sådana kommer att kunna hållas , men visst är det en viktig signal att ett land som trots allt fortfarande ibland kan man tycka av någon märklig anledning har rykte om sig att vara neutralt och opartiskt och stå i bräschen för mänskliga rättigheter och demokrati i världen talar om att vi är beredda att stå värd för en sådan förhandling. Jag skulle gärna vilja ha lite mera argument för varför det inte skulle kunna vara möjligt eller vad det är som talar mot att vi agerade på det sättet. Sedan ska jag ge utrikesministern chansen att hälsa till den nepalesiska demokratirörelsen. Det är nämligen som maktövertagandet skedde. Demokratirörelsen lyckades att pressa den då auktoritära kungaregimen att träda tillbaka, och man införde flerpartisystem. Detta firas , under det auktoritära nya styre som har tillkommit, genom ett otal olika manifestationer och protestmarscher. Vad är utrikesministerns budskap till dem som församlas bland annat dag i ? Vad är dessutom budskapet till kungaregimen? Jag är säker på att de kommer att få höra det. 52 Utrikesminister (): nämnde olika förslag. När det gäller bistånd kan jag säga att inte ger något bistånd till . Det jag känner till är humanitärt bistånd via internationella organisationer. Men jag kan ta reda på om det också skulle finnas bistånd till upprättande av regeringens institutioner. Jag känner faktiskt inte till att det är något land som bidrar med det. När det gäller ingår givetvis i alla kontakter vi tar med att diskutera relationen mellan och dess närmaste grannar. Utvecklingen i är en sådan fråga som regelbundet återkommer i våra dialoger med . När det gäller fredsförhandlingar bedömer jag, som jag redan tidigare sade, situationen inte så att vi utifrån har någon möjlighet att nu ta initiativ till sådana. Det måste ske förbättringar inom landet.