prot · GT0927 · 2005-11-10 00:00:00 — Det har vi också diskuterat i EU, och vi har diskuterat det i . Det gäller till exempel frågan huruvida det ska vara förbjudet att påstå att Förintelsen inte ägde rum. Vi har haft en total enighet i om att detta inte är någonting som vi ska förbjuda. Om man nu kommer till en annan åsikt får man gärna framföra det i det sammanhanget. Vi har möjlighet att påverka här i och väcka en motion men naturligtvis också att påverka det arbete som sker i EU. Än så länge har vi sett en enighet i detta. Jag tror att det är ganska klokt att bemöta sådana fullständigt felaktiga påståenden med en bra diskussion. Man behöver inte vara det minsta rädd för att förlora en sådan diskussion. Jag betvivlar starkt att det skulle behöva bevisas i ett brottmål i att Förintelsen har ägt rum eller inte när det faktiskt inte är brottsligt att påstå vare sig det ena eller det andra. Även i detta fall vore det kanske bra om kontrollerade sina uppgifter på det här stadiet. Det låter fullständigt främmande för mig. När det gäller tillförande av resurser kan jag gärna upprepa att den socialdemokratiska regeringen med stödpartier har gjort den största satsningen någonsin med en ökning av antalet poliser. Jag tar gärna en budgetdiskussion. Men då får ni faktiskt ena er mer med en budget så vi kan ha en sådan diskussion och inte detta spretande exempel på fyra olika sätt som ska finansieras med kraftiga nedskärningar för dem som har det svårast. Vi tar gärna en budgetdiskussion, men då vill vi också ha ett alternativ att diskutera. 14 (): Jag tycker att det sista exemplet var lite ovärdigt, så jag tänker inte ens bemöta det. talade om spridningseffekterna när det gäller hatbrotten. Det är tämligen allvarligt. Många finner anledning att exempelvis gå in i dessa register som är direkta personregister. Det är vad det handlar om och inte att man inte ska kunna förneka vare sig det ena eller det andra. Det ryms faktiskt inom vår yttrandefrihet, även om man kan ha synpunkter om det. Det handlar inte bara om muslimska barn som får utstå glåpord utan även också judiska barn som till exempel inte vågar bära Davidsstjärnan. Det gjordes en undersökning om attityderna bland svenska ungdomar. Det var Forum för levande historia som hade ansvar för det. Det visade sig mycket märkligt att man någonstans tyckte att det var skönt att det inte var någon större skillnad mellan etniskt svenska barn och barn till föräldrar som hade invandrat från . Antisemitismen var lika stark i båda grupperna. Jag tycker att det är ytterst anmärkningsvärt. Jag har förstått att det kommer en motsvarande undersökning om vuxna. Jag vet inte vad den går ut på. Men jag har förstått att det kanske inte kommer att vara uppgifter som helt gläder oss. Det går inte i rätt riktning. Jag kan fortfarande tycka att det är märkligt att resurserna ändå inte räcker och att lagstiftningen inte räcker. Det är möjligt att det blir en förändring efter tredagarsseminariet när man ska gå igenom kartläggningarna och att man kanske hittar en viss strategi. Det är åtminstone min förhoppning. Tack för diskussionen. 15 (): I förhållande till antalet för mig uppenbara fall av antisemitism är det fortfarande påfallande lite som förs till domstol och får en förtjänt fällning där. Det finns ett behov av att vi gör mer på området och att fler helst får skaka galler för sina hatbrott mot judar i det här fallet. Tidningen hade såvitt jag förstår inte rensat sin webbsida ordentligt från nazistiska utfall. Men i övrigt är det väldigt magert med att man får någon fälld på området. Vi behöver göra mer. En del i detta är resurser. Oavsett vad justitieministern kallar för satsning satsar mer på rättsväsendets område för att vi bland annat ska kunna sköta en basuppgift för allas vår rättssäkerhet. Sedan kan man inte bara tala om resurser. Det fordrar allas vår insats. Alla måste ta avstånd och förklara att de inte tänker befatta sig med en sådan sida när det handlar om hatbrott. Vi har sett exempel på hur sätter upp en pjäs, som man i och för sig är fri att sätta upp, som heter Köpmannen i . Men i programmet gör man faktiskt reklam för . Det har man tyckt har varit mycket pinsamt. Men det är sådant som händer. Vi behöver jobba med allas vår medvetenhet och hela det civila samhällets avståndstagande från den typen av brott. hade vi några stycken en interpellationsdebatt med angående antisemitismen i skolorna. Hon lovade att tala med den muslimska ledningen. Frågan är vad det har blivit av den diskussionen. Till det civila samhällets mobilisering mot den här typen av brott hör också att den muslimska gemenskapen i ska vara med i det arbetet. Det kanske inte justitieministern inte kan svara på . Men det är också något som fordras i en uppföljning. Det finns också en islamofobi i samhället som inte är betjänt av en ökad antisemitism. Därför behöver vi ha med oss även den muslimska delen av mot den här typen av brott. 16 Justitieminister (): Det var inte jag som tog upp budgetfrågan, . Men jag måste ändå få möjlighet att svara. Det är inte mitt fel att man inte har ett enigt budgetalternativ. Men låt oss gärna återkomma. Förhoppningsvis så kommer det, och då har vi en bra diskussion om det. Tills vidare kan vi i varje fall konstatera att det har gjorts den största satsningen, och den kommer att fortsätta. Utöver att man gör detta minskar faktiskt antalet brott i som resurserna till rättsväsendet ökar. Antalet brott minskade , och allt talar för att det blir en ytterligare minskning . På så sätt ser det ändå väldigt positivt ut. Man kan ta itu med detta på det sätt som önskas, med den kunskap som man behöver från Brå och med de insatser som görs från de rättsliga myndigheterna. Man skulle inte göra de sakerna om man inte själv ansåg och också fått direktiv från oss att detta är prioriterat. Man gör inte det på låtsas på något sätt. Låt oss se vad det kan leda fram till. Det är klart att det måste bli en diskussion. Men trots allt ser jag vi har en väldigt stor enighet. Det var ett utmärkt tillägg att det också finns en bredare dimension med den islamofobi som finns. Det är självklart att samtal måste föras med alla delar av samhället. Det görs också från olika delar av regeringen. Tack så mycket för debatten. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2005/06:63 om narkotikatest på barn 17 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att möjliggöra provtagning på barn när narkotikamissbruk misstänks. Jag vill inledningsvis framhålla att åtgärder mot ungdomsbrottslighet är en av mina mest prioriterade frågor. Situationen för barn som begår brott kräver särskilda åtgärder. Regeringen avser att lämna en proposition till om insatser för unga lagöverträdare. Jag anser att det är mycket angeläget att det sätts in tidiga och tydliga åtgärder mot barn och ungdomar som hamnar snett i samhället. Det krävs en mängd åtgärder från insatser i utsatta områden till individuella handlingsplaner och mentorskap. Därför kommer regeringen att lämna ett antal förslag för att förebygga, upptäcka och behandla brottsligheten bland barn och ungdomar som ännu inte nått straffmyndighetsåldern. Vi vet att brottsligheten finns bland de mycket unga och det är viktigt att detta kan upptäckas tidigt så att adekvata vårdinsatser kan sättas in. Nyttan av att tidigt upptäcka brottslighet och missbruk måste dock ständigt vägas mot den kränkning som den unge kan uppleva genom en kroppsbesiktning. Kroppsbesiktning på barn är särskilt känsligt. Om det föreligger misstanke om att ett barn missbrukar narkotika ska detta leda till åtgärder från samhällets sida, oavsett om något drogtest föreligger eller inte. Mot denna bakgrund ser jag svårigheter när det gäller att möjliggöra provtagning på barn . Självfallet är integritetsaspekter av särskilt stor betydelse när frågor som dessa prövas framöver. Jag vill dessutom tydligt framhålla att jag inte anser att en sänkning av straffmyndighetsåldern, som vissa partier föreslagit, skulle vara en lösning för barn som begår brott. 18 (): Tack för svaret! Och tack för , då vi i diskuterade brott och straff! Frågan har sin grund i den debatten också, kan man säga. Vi har i en väldig massa brott alldeles för många. Jag tycker att det är lite för enkelt att säga att det har gått ned jämfört med . Det är riktigt; det har gått ned från den högsta nivå som vi någonsin har haft i . Det är alltså inte så imponerade. Vi kan väl vara överens om att vi i alla fall har alldeles för många brott i . På samma sätt kan vi vara överens om att vi har alldeles för få uppklarade brott i . Det finns nya inslag i det här. Det finns inslag av en ökad våldsamhet. Det finns inslag av internationell brottslighet, och det finns andra tveksamma inslag när det gäller brottsligheten. Men det finns också ytterligare en sak, . Det är någonting som upprör mig och som gör mig osäker på hur vi ska lösa det här . Det är de ungas ökade brottslighet. Man ser ofta unga människor som fälls i sitt liv, med en straffmyndighetsålder på . Inom parentes förstår jag inte varför vänder sig till mig med påståendet om att han inte vill sänka straffmyndighetsåldern. Jag har aldrig varit i närheten av det, kan jag säga. Det är ju just detta som är problemet! Jag tror nämligen att det skickar fel signaler att sänka straffmyndighetsåldern. När de här mycket unga människorna döms för första gångerna till ansvar kan man konstatera att de har en kriminalitet som är mångårig. Varför har det inte hänt någonting? Varför har man inte tagit hand om dessa människor innan de har hamnat i en grövre kriminalitet? Ett av problemen är unga människors narkotikamissbruk. har ungdomars narkotikamissbruk ökat. är det en liten svacka, kan man säga. Samordnaren när det gäller narkotika berättade att det har gått ned med några procent. Men det ligger fortfarande på en mycket hög nivå. Jag tycker inte att man kan göra en stor sak av detta, utan man kan konstatera att många unga människor hamnar i narkotika- och drogmissbruk. När samhället kan göra någonting åt dessa ungdomar när de är straffmyndiga som 15-åringar så har de missbrukat i väldigt . Ofta hör man talas om att föräldrarna kommer in när åtal är väckt och när domen kommer mot en ung människa och säger: Jag kände inte till detta! Jag visste inte att eller missbrukade! När de har missbrukat i tre hur ska man då kunna komma till rätta med det? Det finns naturligtvis möjligheter. Men svårigheterna blir mycket större om insatserna kommer in . säger att det här är en av hans mest prioriterade frågor. Jag tar det på allvar, men då blir det hela underligt. Varför har inte denna av högst prioriterade fråga när det gäller ungdomsbrottslighet lett till några spännande, aktiva och konkreta förslag? kommer det någonting, möjligen . Det ska jag naturligtvis ta del av. Jag ska se efter vad det är för förslag som kommer. I det svar som har gett mig och som jag ska ta upp i nästa replikskifte säger han att det finns svårigheter när det gäller att möjliggöra provtagning på barn . Jag håller med om det. Men det är just när det finns svårigheter som vi måste vidta åtgärder. Jag väntar fortfarande på ett mer fylligt svar. 19 (): Jag skulle vilja belysa och beröra en annan synpunkt på det här med drogtest av barn i det här fallet barn . Det finns ju en viss skillnad i detta. I beslutade skolöverläkaren att de elever som går på praktiska gymnasieprogram där det finns inslag av fara i skolgången i form av att man hanterar stora maskiner eller andra saker skulle genomgå slumpvisa drogtest. lät testa ungefär 150 elever. Man upptäckte att 13 av dessa, alltså , hade spår av narkotika i sin kropp. Detta var elever som man inte på något sätt hade misstänkt för narkotikamissbruk. Det fanns ingen som helst misstanke hos skolan eller andra myndigheter kring någon av de här eleverna. Men man upptäckte alltså 13 alldeles oväntade narkotikamissbrukare på de praktiska programmen på ett par gymnasieskolor i . För detta fick och skarp kritik av . Det var inte tillåtet att göra så här. Det är väl rimligt att ska kritisera det som är otillåtet och se till så att skolan följer lagen. Men det intressanta är att om en kommun av 289 eller 290, eller hur många det nu är, väljer att göra någonting konkret åt detta så kritiseras den. Men de 288 eller 289 som inte gör någonting får ingen kritik. Därför undrar jag om justitieministern skulle kunna vara beredd att ta ett initiativ som möjliggör slumpvisa drogtest. I det här fallet talar vi alltså om ungdomar . Det är intressant. Man gjorde en noggrann utvärdering av det här. De flesta av eleverna på de här skolorna var väldigt nöjda. De sade att det stärkte dem i förmågan att säga nej till narkotika. Det stärkte den enskilde eleven när det gäller att våga tacka nej till att testa eller bruka narkotika. Han eller hon kunde ju hänvisa till att man kan fastna i ett av drogtest och att man då inte får gå kvar på skolan. Detta är ett system som man provar i . Man gör slumpvisa drogtest i skolorna. Det är en ganska ny lagstiftning, vad jag förstår, men erfarenheterna så här långt visar att detta är ett bra sätt att upptäcka missbruk och se till att man kan åtgärda det . Jag skulle vilja höra justitieministerns synpunkt på det här. 20 Justitieminister (): Anledningen till det som jag sade om straffmyndighetsåldern är att det faktiskt kan vara så att någon från sida har ett intresse av att följa den här debatten. ska jag ändå korrigera lite av det som sades tidigare. Vad jag förstår finns det faktiskt inget parti som föreslår en straffålderssänkning, och det är ju det som egentligen är det viktiga att framhålla. Frågan om skolan ska jag med varm hand överlämna till den som är berörd och som ska svara på de sakerna. Men man kan allmänt säga att här finns det naturligtvis för- och nackdelar precis som när det gäller drogtest för barn . Det kan man naturligtvis konstatera även om man inte är ansvarig. Men det här handlar om en annan interpellation. Jag kan inte här på något sätt stå och svara på vad man ska göra inom skolan. Det är klart att det hela måste avvägas så att man kan upptäcka elever på ett tidigare stadium; det kan man konstatera. kan det handla om att kanske färre elever kommer till skolan. Men den diskussionen får som sagt föras i ett annat sammanhang. Det sägs här att det inte görs någonting. Det sades också att ingenting har skett i 288 kommuner. Jag vill som svar säga att utöver det som har gjorts med den stora utredningen och det parlamentariska inslaget i den utredningen som har lett fram till det konkreta förslag som vi nu kan säga kommer så kan inte jag minnas att det någonsin har gjorts en sådan satsning och ett så stort arbete för att komma till rätta med ungdomsbrottsligheten. I så fall ligger det långt tillbaka i tiden. Detta om något visar väl hur prioriterad frågan är för regeringen. Men för att hindra den utveckling som skedde där ungdomar började med narkotika gjorde regeringen också en stor satsning. Utöver att en narkotikasamordnare tillsattes anslogs också ett par hundra miljoner. Det har också lett fram till det positiva resultatet. har kanske den allra lägsta andelen ungdomar som börjar med narkotika. Den ligger långt under länder som till exempel , och andra jämförbara länder. Men situationen är förstås väldigt allvarlig för varje ung person. Det har inte minskat med några procent , då vi började den här satsningen, utan det är faktiskt en minskning . Det är väldigt glädjande. Det visar hur viktigt det är att också satsa på information till unga människor, och också till unga personers föräldrar. De har en väldigt viktig roll för att upptäcka och på ett tidigt stadium gripa in tillsammans med skola och kanske sociala myndigheter för att förhindra att en ung person börjar använda narkotika. Det här måste naturligtvis följas upp med ytterligare åtgärder. Men det är en direkt felaktig bild av verkligheten att säga att regeringen inte har satsat på detta. Det är också viktigt att komma ihåg, vilket är mycket glädjande, och det är jag övertygad om att vi alla tycker, att gör man ordentliga satsningar får man också resultat. Jag tror inte att det finns något land i hela EU som kan visa upp en sådan förbättring av situationen som genom den här satsningen på att få unga personer att inte använda narkotika. 21 (): Jag skulle tro att och jag väl har litet olika kriterier på vad som gör oss nöjda och stolta. var det av pojkarna i årskurs 9 som hade prövat narkotika. Det är klart att man kan vara nöjd med det, men knappast stolt. Det är fortfarande alldeles för många som börjar med narkotika i den mycket unga åldern. I svaret som jag fick från säger han bland annat att vi vet att brottslighet finns bland de mycket unga. Det är ett steg som jag tycker är bra. Det är positivt. Man har kunskap. Vidare säger han att det är viktigt att detta kan upptäckas det tycker jag också är viktigt så att adekvata vårdinsatser kan sättas in. Nyttan av att tidigt upptäcka brottslighet och missbruk måste dock ständigt vägas mot den kränkning som den unge kan uppleva genom en kroppsbesiktning. Man vet att det finns unga som använder narkotika, man vet att det är viktigt att det upptäcks och att man sätter in åtgärder. Men vad gör man? Hur ska man gå till väga? Det enda svar jag får från är att det finns svårigheter när det gäller hur man ska gå till väga. Det är ju just detta att det finns svårigheter som måste göra att vi agerar. Det förslag som kom med i svaret låter så här: Om det föreligger misstanke om att ett barn missbrukar narkotika ska detta leda till åtgärder från samhällets sida, oavsett om något drogtest föreligger eller inte. Förklara hur det ska gå till, ! Ska man ha en misstanke som det inte finns någon grund för och tvångsinta dessa ungdomar? Eller hur ska man göra? Vårt förslag, att man ska kunna drogtesta även dem som är , tar naturligtvis emot. Det kränker självfallet en ung människas integritet. Men frågan är då vilket som väger tyngst. Ska man helt värna om den unga människans integritet eller försöka förhindra ett mänskligt lidande som kan bli livslångt? Sätter man inte in dessa åtgärder väldigt tidigt finns det en oerhört stor risk att narkotikamissbruket cementeras, och alla vet hur oerhört svårt det blir att bryta det här missbruket när man blir äldre. Vi gör inte detta för glädjen att angripa unga människor utan för att rädda dem. Vi vill försöka förhindra ett livslångt mänskligt lidande. Det är vår idé för att försöka åstadkomma någonting. Det vore intressant att veta hur regeringen funderar. Vilka förslag när det gäller unga lagöverträdare kan man förvänta sig ? Jag ser fram emot några förslag. Det räcker inte med att konstatera att det är svårt. Just för att det är svårt måste vi också hitta en bra medicin för att hjälpa de här unga människorna. 22 Justitieminister (): Att gå från till är alltså en minskning . Vi kan naturligtvis inte vara nöjda även om vi, som sagt, är bäst i EU och har fått den största sänkningen i EU, utan vi fortsätter det här arbetet. Det också därför som den här narkotikasatsningen fortsätter. Det kommer konkreta förslag när det gäller den straffrättsliga biten. Det kommer att förändra situationen både för dem som begår brott när de är och för dem som är . När det gäller drogtest på barn handlar det om en svår avvägning. Det här har ju prövats tidigare. Det har bedömts av människor som har skyhögt bättre kunskaper om detta än vad både och jag har, nämligen psykologer, läkare och andra. Fördelen kan naturligtvis vara den att man i vissa fall upptäcker detta på ett säkrare sätt än annars. Det är en fördel. Det ska dock sägas att erfarna läkare, psykologer och andra i som jobbar med ungdomar har kunskapen att bedöma om en ung person har använt narkotika. Låt mig upplysa advokat om att vi har en lag om vård av unga. Det räcker faktiskt att det finns en risk för att man till exempel använder droger för ett omhändertagande. Ett omhändertagande kan göras så snabbt att det räcker med ett telefonsamtal från socialnämndens ordförande. När man väl kommer in på en institution finns det, med tanke på allvaret, alla möjligheter att göra de drogtest som efterfrågas. Vad kan det då finnas för skäl att inte göra detta generellt? Jo, det är precis det som och så många läkare och psykologer säger, nämligen att det kan försämra situationen. Om man visste att det skulle bli bättre skulle det naturligtvis inte vara några problem. Om visste att detta hjälper alla unga skulle det inte vara några svårigheter. Men man kan inte bara bortse från den kunskap som finns här. Det kan göra större skada att tvinga en 14-årig flicka i förpubertal ålder att klä av sig naken inför främmande poliser. Den skadan ska vägas in. Det handlar kanske inte om att rädda de här unga personerna utan kanske mer om något som är politiskt väldigt värdefullt. Här måste man också väga in det som många läkare och psykologer säger om att detta kan försämra situationen, det vill säga att de här unga personerna dras in ännu mer och får ännu sämre utsikter därför att de blir så kränkta att de tar avstånd från den hjälp och den vård som erbjuds. Då kan man inte säga att det är en enkel fråga. Det måste naturligtvis vägas in. Det här är en diskussion som ska fortsätta. Jag tror att man ska ha stor respekt för dem som arbetar med de här ungdomarna. Det tror jag också ska gälla oss som diskuterar den frågan. Vi ska inte självsäkert säga: Det här vet jag för att jag tycker så. Vi ska lyssna på expertisen. Det finns fördelar, och det finns nackdelar. Det är en svår avvägning. Det här har undersökts ordentligt av , och vid det tillfället kom man fram till att nackdelar övervägde. Det är alltså inte fråga om någon principiell ståndpunkt, utan det handlar om att detta kan göra situationen sämre så att fler unga människor vänder sig ännu mer mot samhället. De vill inte söka hjälp och vård därför att man kan tvingas att klä av sig inför främmande poliser. Det skulle kunna leda till den effekt som man är så rädd för, nämligen att vi skulle få den situation som finns ute i där unga människor i alldeles för stor utsträckning använder narkotika. 23 (): blandar riktigt vettiga saker med snömos. Det är väldigt svårt att försöka sortera upp den här mängden ord. Dessutom vill jag än en gång säga att visserligen är jag advokat och varje gång vi har en debatt tilltalar mig med det, men här är jag i den funktionen att jag är riksdagsledamot för . Men det kan vi bortse ifrån. Det finns säkert många experter på den sidan som säger att det vore bra att snabbt komma till rätta med narkotikaproblematiken och att hitta dem som redan som 12-åringar använder narkotika innan de är fast i sitt missbruk. Det borde vara något som man tar på allvar och där borde man verkligen försöka nå ett resultat. säger att det är svårigheter. Självklart finns det svårigheter. Det är en avgränsning och avvägning. Men vi måste våga för att rädda dessa unga människor. träffade jag ofta människor som hamnat i kriminalitet och som sade: Varför hände det inget när jag var yngre? Jag vågar påstå att de flesta av dessa narkotikamissbrukande 12- och 13-åringar som sedan är fast i missbruket som 1718-åringar undrar varför ingen hjälpte till när de var och konstaterade det de själva visste, nämligen att de missbrukade narkotika, så att de fick hjälp innan det var . Jag ska följa de förslag som kommer från regeringen. Om regeringen saknar förslag, kom till oss. Vi har en bra motion om brottsförebyggande arbete och unga brottslingar som vi gärna delar med oss. 24 (): Justitieministern säger att man måste väga detta mot kränkningen. Det är naturligtvis alldeles riktigt. Men jag har svårt att se en situation där det är bättre att som samhälle, förälder och skola sväva i ovisshet än att veta att en elev brukar narkotika. Exemplet från , som jag tycker att justitieministern ska studera närmare, visar väldigt tydligt på detta. Eleverna är positiva. Man får råg i ryggen när det gäller att tacka nej.