prot · GS09103 · 2005-04-12 00:00:00 — Därför måste vi kunna kräva av operatörerna att ha tillräckligt många för att det ska bli en fungerande täckning så att du, jag och alla andra kan lita på att mobiltelefonen fungerar och att vi kan använda den när vi reser över vårt land. måste vi ha en lagstiftning som gör att vi kan ställa krav på operatörerna att inte bygga alla dessa var för sig utan att samordna sig i masterna, i stålställningen, men därefter självklart konkurrera med både utbud och priset på sina tjänster. har vi inte en tillräckligt stark lagstiftning som kan kräva just samordning i , och det är därför vi har tillsatt en utredning om de frågorna. Vi vill titta på andra länder där man har en skarpare lagstiftning som kräver samordning i för att kunna dra nytta av den. Vi kommer att göra det med förtur. Jag ser framför mig hur vi kan ställa större krav på operatörerna att samarbeta runt infrastrukturen för att få bra täckning men minimera antalet dels för att ha respekt för den diskussion och den oro som finns omkring strålningen, dels för att inte förfula landskapsbilden. En av de saker tar upp i sin interpellation är när PTS inte kan kräva skadestånd för att operatörerna inte lever upp till det som de själva lade som bud och som var själva förutsättningen för att de skulle få licenserna. Ja, det är vid sådana tillfällen när operatörerna själva inte är orsaken till att de inte lever upp till täckningen. De har själva satt tidtabellen och har själva levt upp till täckningsgraden, men om det till exempel är byggloven som förorsakat att de inte kan täcka en kommun eller region med 3 G-tjänster kan man självklart inte heller kräva skadestånd av operatörerna. 94 (): Jag hade hoppats att ministern hade kunnat klarlägga detta som uppfattas på ett helt felaktigt sätt ute i landet. Även om ministern säger att det inte är regeringen som lämnar byggloven är det faktiskt så det uppfattas. Jag känner till ett flertal bygglov som har lämnats på grund av att man upplever ett hot. Vi måste ge detta bygglov, säger man, för annars kommer företaget att drabbas av viten och stämma kommunen. Det uppfattas alltså inte alls på det sättet att det finns en frivillighet i det här. Och det handlar inte om många eller få , utan det handlar om att man faktiskt vill vara utan detta. Människor ute i landet vill inte ha den här tekniken. Man lutar sig i dessa bedömningar på ett gränsvärde som inte är relevant, som handlar om de termiska effekterna och inte alls om det som dessa människor reagerar på. Det har man förstått på andra ställen inom EU. Vi måste inte luta oss på den nivå som EU har lagt. Det finns kommuner i som har lagt en lokal nivå som ligger på bara en tusendel av den nivå vi tillämpar i . Det finns länder som och där man har kampanjer från regeringarnas sida för att få barn och ungdomar att inte använda mobiltelefoner, och man gör det inte utan anledning. Det finns faktiskt forskning som visar att det finns ett klart samband mellan exponering för mobiltelefoner och ökad risk för cancer, mellan exponering för mobiltelefoner och DNA-skador, mellan exponering för mobiltelefoner och ökad stress, mellan exponering för mobiltelefoner och påverkan på blodhjärn-barriären och så vidare man kan fortsätta räkna upp det som forskarna sysslar med och försöker utreda. Om man tittar på de människor som drabbas av detta kan man se att det finns en koppling till tidigare påverkan som amalgamsaneringar, lösningsmedelsreaktioner, livsmedelsallergier och sådant. Dessa människor är uppenbarligen känsligare. Jag tycker att man skulle se det som en fördel att det finns människor som på något sätt kan fungera som varningsklockor. De människor som försöker göra någonting åt detta i demokratisk ordning och tittar i 9 kap. 1 § tredje stycket där det står att med miljöfarlig verksamhet avses användning av mark, byggnader eller anläggningar på sätt som kan medföra olägenheter för omgivningen genom buller, skakningar, ljus, joniserande eller icke joniserande strålning eller annat liknande uppfattar ju det som om den nya tekniken drabbar dem med just någonting annat liknande. Hur ska de kunna tro på vår lagstiftning och vårt rättssamhälle när de inte har något företräde att uttolka vad som är osäkerhet? Vem kan bättre än de vars bostäder är på väg att bli oanvändbara, de vars familjemedlemmar måste bli elflyktingar, de vars grannar måste gå från hus och grund, de som är väl bekanta med drabbade människor tillbaka, vem kan bättre än de bedöma om denna ovälkomna nya teknik är en rimlig hälsorisk att ta eller inte, just lokalt? Ministern förväxlar nämligen detta med demokrati. Det behöver inte vara någon konsensus bland samtliga kommuner i landet; jag pratar om lokal demokrati. Det finns mycket mer man kan säga. Låt mig bara ta två frågor till. av befolkningen i landet uppger i hälsoundersökningar att de på något sätt anser sig vara överkänsliga för elektriska fenomen. Är det någonting som regeringen helt och hållet struntar i? Det finns andra undersökningar av olika slag. Jag ska inte dra fler. Men anser ministern inte att det finns ett intresse av att försöka följa intentionen i försiktighetsprincipen och lyssna till de här människorna och deras känslor och upplevelser innan man skadar fler individer? 95 Statsrådet (): Vi ligger under de rekommenderade gränsvärden som SSI, EU och olika internationella organisationer har slagit fast. Visst är vi alltså mer försiktiga, och det tycker jag att vi ska vara. Att ligga under de rekommenderade gränsvärdena är ett sätt att göra det. Att ständigt följa utvecklingen och fortsätta forska är ett annat sätt att göra det. frågar: Vem kan man lita på? Jag tycker att man ska lita på den forskning som kommer fram. Denna är förvisso inte alltid helt överens, men då får man välja att lita på minoriteten av forskningen eller majoriteten av den, oavsett om den är nationell, europeisk eller internationell. Majoriteten av den forskning som ligger till grund för de beslut som SSI tar ställning till, och som också är det vi andra kan luta oss mot, är sådant som är angeläget och som vi får lita på är väl grundat. Jag litar på vår myndighet, på det arbete de gör och på de forskningsrapporter de följer. Om det är så att enskilda personer inte vet var besluten fattas och varför tror jag att både och jag som politiskt aktiva har ett ansvar för att berätta det. Det kanske inte bara gäller frågor om bygglov. Det kan också finnas andra frågor där enskilda medborgare har svårt att veta var besluten fattas och varför. Men i den svåra frågan tycker jag att gör det lite enkelt för sig när han säger att människor runtom i landet inte vill ha den här tekniken. Det är inte sant. Jag möter väldigt många enskilda personer, jag möter aktiva inom , jag möter aktiva inom distansutbildningen och jag möter privata företagare som ständigt frågar mig: När kan vi lita på att den nya tekniken har än bättre täckning? När kan jag sluta bli frustrerad över att jag inte kan prata i mobiltelefonen på sträckan StockholmNorrköping när jag pendlar ? Vi får nog, både och jag, ha respekt för att människor är olika, prioriterar olika och mår olika. Då får vi också ha respekt för att en del mår dåligt av den nya tekniken, medan andra mår dåligt av att tekniken inte fungerar. Då får vi också lita på att de myndigheter som vi har utsett att följa just den utveckling som sker runt strålningen gör sitt arbete. Sedan kommer jag att se till att PTS, som är myndigheten som ser till att de operatörer som var med och tävlade om 3 G-licenserna också lever upp till det löfte de gav som villkor för att få licenserna. 96 (): Jag undrar ju om det är rimligt att använda argumentet att bara för att de har fått licenserna på grund av en utlovad täckningsgrad ska man från samhällets sida driva igenom att till varje pris nå den täckningsgraden, när man ser att människor far illa. Jag håller helt och hållet med om att vi borde se till att vi har täckning på väg till . Jag är väldigt frustrerad över att jag inte kan prata i mobiltelefon när jag sitter på tåget på väg hem. Men utefter de sträckor där tåget går kan de här människorna ändå inte bo, så där är det helt okej att bygga ut. Det som gör det så fruktansvärt hemskt är att människor tvingas flytta längre och längre från civilisationen, och så följer vi efter och knuffar dem ännu längre bort genom vår teknik. Varför kan vi inte ge dem en ? Det jag inte kan förstå är varför människor inte kan få leva i ett visst område när man är helt överens. Man har hittat en dalgång där det finns relativ radioskugga. Det är inte ett område utan strålning. Det är ett område där en del av dem som har de här problemen faktiskt kan leva, men inte alla. De här problemen ser olika ut, man är olika känslig. Varför kan det inte finnas möjlighet att skydda ett område? Trots överklaganden och att alla juridiska processer är gjorda kommer man från myndigheter att tvinga dessa människor att leva i den här miljön, och det klarar de inte utan då blir de än en gång flyktingar. Jag tycker att det är jobbigt att man inte ska kunna använda demokratiska metoder för att lösa det här. De här människorna blir ju mer och mer desperata. Jag har läst exempel på att människor flyr landet också och hittar någonstans i någon annan del av världen där de kan leva någotsånär hyfsat. Men vi vill ju bygga ett med hög livskvalitet. Det här är ingenting som bara de som är sjuka drabbas av. Det här påverkas vi av alla, även om vi inte alla tar sådan skada av det . Men framtiden kanske visar att även och jag kommer att drabbas av det här. 97 Statsrådet (): Det är inte staten som omöjliggör skydd av olika områden, på det sätt som beskriver, eftersom det inte är staten som tar beslut om byggloven. Kommunerna har stora möjligheter att vara med och påverka var masterna ska lokaliseras. Kommunerna kan själva avgöra om de vill hjälpa till och ha mindre områden som är, som säger, nästan fria från strålning eller så lite utsatta som möjligt. Fullt fria blir de ju inte. Det är via byggloven man har den möjligheten. Sedan är jag medveten om att det i många kommuner har varit en svår dialog mellan kommunens företrädare och operatörernas företrädare därför att man har synpunkter på var man ska lokalisera de här masterna. Jag har ofta intagit en ställning i de här frågorna som har kritiserats från båda hållen. Jag är personligen inte orolig för strålningen och upplever mig inte må dåligt av den. Men jag har respekt för dem jag möter som upplever just det. Därför är jag också oerhört mån om att vi ska följa utvecklingen och att vi ska ligga under de rekommenderade gränsvärden som finns. Men trots att jag inte är orolig tycker jag att man utmanar när man till exempel fattar beslut om att lokalisera masten till en skolgård. Jag tycker att det är onödigt, och jag tycker att operatörerna själva borde ha respekt för den debatt som det kan föra med sig och den negativa publicitet som 3 G får i och med det. Jag är övertygad om att de flesta av de frågor och de konflikter som vi har haft på lokal nivå skulle ha kunnat lösa sig om alla aktörer varit beredda att ta sitt ansvar och sätta sig runt ett och samma sammanträdesbord. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2004/05:439 om spam 98 Jordbruksminister (): har ställt två frågor till statsrådet som rör skräppost eller så kallad spam. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara frågorna. undrar i sin första fråga på vilket sätt jag avser att agera för att dagens erfarenheter av spam ska tas till vara i den kommande IT-propositionen. I sin andra fråga undrar vad jag gör för att minska skräppostens belastning på svenska myndigheters, företags och privatpersoners datorer. Arbetet med den IT-politiska propositionen, som kommer att läggas fram , pågår för fullt, och jag har inte nu för avsikt att föregripa vad det arbetet kommer att utmynna i. Jag kan dock försäkra om att jag kommer att verka för att dagens erfarenheter av skräppost tas till vara i detta arbete. Skräppost är ett av de största problemen på Internet. Det finns risk för att skräpposten undergräver konsumenternas förtroende för e-handel, elektroniska kommunikationstjänster och informationssamhället som sådant. Att minska mängden skräppost är därför en prioriterad fråga för mig. Regeringen har lagt fram lagförslag och även i övrigt vidtagit åtgärder på området. gäller ett förbud mot att sända e-postreklam, liksom reklam via SMS och MMS, till fysiska personer, om inte personen i förväg har gett sitt samtycke. Vidare krävs att det finns en giltig avsändaradress till vilken mottagaren kan sända en begäran om att marknadsföringen ska upphöra. Det gäller även vid marknadsföring till juridiska personer. Ett liknande förbud finns inom hela EU. Det svenska förbudet har tagits in i marknadsföringslagen och det är som har tillsynen över det. och EU:s förbud mot skräppost är ett viktigt första steg, men det löser bara en del av problemet. Åtgärder mot skräppost måste vidtas på flera olika fronter och, vid sidan om ett effektivt verkställande av reglerna och internationellt samarbete, också inriktas på tekniska lösningar och självreglering inom näringslivet samt ökad konsumentmedvetenhet. En effektiv bekämpning av skräpposten är bara möjlig om alla berörda parter drar sitt strå till stacken. Näringslivet kan här spela en särskild roll. höll jag ett möte med företrädare för tele- och Internetbranschen för att diskutera olika förslag för att stärka konsumentskyddet på tele- och Internetområdet. Jag ställde då krav på branschen att inrätta en tele- och Internetrådgivningsbyrå motsvarande de som finns inom försäkrings-, finans- och elbranscherna. Jag fick ett positivt svar från branschen. kommer jag därför att kalla till ett första möte där vi ska diskutera rådgivningsbyrån. Jag menar också att det är viktigt att myndigheterna ligger i framkant, och jag kan förutse nya möjligheter till bedrägliga beteenden som drabbar konsumenter inom ny teknik. Vi förbereder därför ett uppdrag till myndigheterna för att se vilka bedrägliga metoder som används i andra länder, till exempel spam till mobiltelefoner och phishing, och hur dessa kan stoppas. Regeringen har särskilt uppmärksammat den internationella dimensionen av skräppostproblemet, och svenska regeringsföreträdare deltar aktivt i olika multilaterala forum för att hitta lösningar på internationell nivå. Särskild prioritet ges åt OECD-arbetet mot skräppost. Det internationella samarbetet syftar främst till att få länder utanför EU att aktivt verka mot skräppost, men också att se till att reglerna verkligen följs. Jag vill framhålla att är ett av de länder som står bakom ett gemensamt uttalande om internationellt samarbete mot skräppost som togs i samband med ett asiatisk-europeiskt möte (ASEM) om e-handel som hölls i . Även och står bakom uttalandet. Jag vill också nämna de åtgärder som regeringen vidtagit för att öka medvetenheten om Internetsäkerhet, vilket rör bland annat skräppost. har getts i uppdrag dels att sammanställa information om Internetsäkerhet och göra den tillgänglig för Internetanvändare, dels att inrätta en rikscentral för IT-incidentrapportering. Dessa uppdrag har bland annat möjliggjort tillhandahållandet av praktisk information om förebyggande åtgärder och tekniska lösningar för användaren. I detta sammanhang vill jag också nämna att en nationell kampanj om säkerhet på Internet Surfa lugnt lanseras . Ungdomar, vuxna och småföretagare är målgruppen för kampanjen som pågår . Jag vill avslutningsvis framhålla att jag noga följer skräppostproblemets utveckling och att jag är beredd att vidta ytterligare åtgärder för att minska mängden skräppost om det skulle behövas. 99 (): Jag tackar så mycket för svaret på interpellationen. IT och den nya tekniken kan minska klyftan mellan stad och land, män och kvinnor, olika grupper i samhället, gammal och ung och så vidare. Men den kan också utgöra ett hinder om vi inte är medvetna om, om vi inte är aktiva mot, till exempel oönskad skräppostreklam och annat elände som Internet kan dra med sig. Jag är mycket positiv till det nya informationssamhälle som vi nu går in i. Jag ser fördelar med alla de tjänster som vi kan utnyttja. Tyvärr ökar spammet, den oönskade e-postreklamen. Människor, företag, kommuner och även demokratin drabbas eftersom det ökade spammet hindrar människor att ta del av samhällsutvecklingen, att kunna mejla till varandra på ett bra sätt utan att det kostar för mycket pengar, hindrar kundkontakter mellan företag och kontakter mellan medborgare och politiskt valda statsråd, riksdagsledamöter och kommunalt aktiva. IT kan användas som ett demokratiskt verktyg, men om vi inte kan stoppa spammet blir det i stället ett hinder för den demokratiska utvecklingen. Därför är de åtgärder som konsumentministern tog upp bra. Spam är från förbjudet. Vi jobbar aktivt inom EU, men vi måste självfallet också jobba med resten av världen. Vi fick höra från konsumentministern att sådana initiativ har tagits. Det är bra. Det är också bra med rådgivningsbyrån och lugnt. Tyvärr tror jag inte att detta räcker. Jag vill inte vara pessimistisk. Jag vill vara optimistisk om framtiden, men de människor jag har i min omgivning påpekar att spam och oönskad e-postreklam ökar, trots att vi har vidtagit dessa åtgärder. Företag har inte riktigt kommit i gång med den e-handel vi har tänkt oss ska blomma och öka tillväxten i samhället. Även de ser ett hinder i den oönskade e-postreklamen. Därför vill jag att vi med kraft säger ifrån att vi inte kan acceptera denna utveckling. Vi tänker göra allt vad vi kan. Jag har hört exempel som statsrådet har föredragit. Jag skulle vilja ha ännu fler exempel. Det är möjligt att jag måste vänta tills IT-politiska propositionen läggs fram, men det är tänkbart att statsrådet redan nu kan ge några fler kommentarer. 100 Jordbruksminister (): och jag är helt överens om synen på informationssamhället. Det är en tillgång, och det är något vi ska värna om. Det är på många sätt bra för konsumenter, företagare och samhällsutvecklingen. Det finns en demokratisk aspekt. Där är vi helt överens. Vi är också helt överens om att vi drabbas på olika plan av att vi har den oönskade reklamen. Det som var en irriterande företeelse har blivit ett stort problem. Om vi tittar på mängden e-post trots att vi har lagstiftningen som förbjuder oönskade e-postmeddelanden inom EU har vi fortfarande en strid ström av oönskade e-postmeddelanden. Det är av svenska befolkningen som har Internet hemma. Vi har lyckats väl på många sätt när det gäller att anamma informationssamhället. Vi har tagit till oss möjligheten att välja på telemarknaden. av befolkningen har Internet. Men av de är det som drabbas av spam, virus, modemkapningar eller intrång i datorn. Det första som jag ser att jag vill agera mot är det bedrägliga förfarandet. Det gör att människor inte har tillit till den nya tekniken, att man inte vågar använda den nya tekniken. Där har jag på olika sätt jobbat för att stävja modemkapningar tillsammans med företag och myndigheter. Där ser vi goda resultat. Men tyvärr tar företagen den nya tekniken till sin hjälp och hittar nya möjligheter att lura konsumenterna. är det inte längre modemkapningar utan nu gäller det i hög grad våra mobiltelefoner. Med meddelanden och reklam får man oss att betala för tjänster som vi egentligen inte har beställt. Via bredband och spam får vi virus in i datorn. Det är till och med så att man kan drabbas av det som heter phishing, som innebär att identiteten kapas. Man tror att man får ett meddelande från sin bank men det är ett företag som har bedrägliga avsikter. Det är i det avseendet vi nu ska lägga ut uppdrag på de berörda myndigheterna för att ligga i framkant och se till att vi får fram ytterligare effektiva åtgärder mot dessa företeelser. Sedan är det rent allmänt fråga om flödet av oönskad reklam. Det sägs att av mejltrafiken upptas av den oönskade reklamen. Det kan också göra att vi känner oss störda. Det är ett antal åtgärder på gång från regeringens sida. Jag delar uppfattning om att vi måste vara observanta och vara beredda att vidta ytterligare åtgärder. 101 (): Det är bra. Vi ska vara observanta, och vi måste vidta ytterligare åtgärder. Det är bra att vi ska sätta åt bedragarna. Det här kostar samhället så oerhört mycket pengar. Det finns någon som har räknat ut att det kostar åtminstone bara i inkomstbortfall att hantera spammet. Sedan försvinner också arbetstid, det är tungrott i det demokratiska samhället och det är ett intrång i det demokratiska samhället. Vi måste motverka att skräppost uppkommer och att det distribueras. Man skulle kunna markera spridarna och påverka nätoperatörerna att inte förmedla skräp. Man kan också se till att den privata sektorn, kommuner och annan offentlig förvaltning samordnar lösningar för att hitta olika filter och sätt att stänga ute den oönskade e-postreklamen. Jag känner mig ganska trygg efter det att vi har haft den här diskussionen. Jag vet att vi har tagit ett steg i rätt riktning när vi nu gör en markering i denna interpellationsdebatt. Jag är förstås inte nöjd eftersom problemet ökar i omfattning, men jag vet att statsrådet gör vad hon kan för att sätta åt på alla fronter. Jag tror att vi kan hjälpas åt mer i samhället så att vi kan komma till rätta med detta. Med det är jag nöjd. 102 Jordbruksminister (): En kort kommentar: Ja, det är klart att vi ska samverka. Inom myndighetssfären samverkar man , och jag tror också att det kan vara samverkan mellan myndigheter, kommuner och företag. Jag tycker också att det är väldigt angeläget att vi uppmanar företagen att vidta egna åtgärder. Bland annat teleoperatörerna sitter ofta centralt och kan på olika sätt hjälpa både företag och konsumenter. Det har vi sett är fallet med modemkapningar, där teleoperatörerna på olika sätt genom att spärra teletrafik och hjälpa konsumenter har gjort stora insatser. Vi måste delta mycket aktivt i det internationella samarbetet. Det gör vi från regeringens sida, inom EU förstås och inom . Men det handlar också väldigt mycket om att vi får med oss länder i . och är viktiga aktörer i sammanhanget. Därför var det så glädjande att de länderna ställde sig bakom de uttalanden som gjordes vid konferensen i . Vi kommer att ha ett aktivt arbete för att komma till rätta med problemen. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2004/05:447 om etik och moral i agerande på lantbruksområdet 103 Jordbruksminister (): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att med förbud eller skärpta regelverk driva pälsdjursnäringen ut ur , om jag i så fall avser att vidta åtgärder för att förbjuda användningen eller importen av berörda pälsar i och till , om jag delar bedömningen att pälsdjur och hönsfåglar får det totalt sett sämre när importen ersätter eller tränger tillbaka den svenska produktionen samt vilka åtgärder jag i så fall avser att vidta inom EU och globalt för att förhindra detta. Det är glädjande att anser att hållande och uppfödning av djur ska ske med så goda förhållanden för djuren som möjligt. Det är också bra att anser att ska vara mycket starkt pådrivande i EU när det gäller arbetet för att lyfta fram minimikraven för djurhållning. Det har också varit under hela vårt medlemskap. Under vårt ordförandehalvår lyckades vi till exempel förhandla fram förbättrade djurskyddsregler för främst suggor och gyltor. Kommissionen betraktade detta som en revolution för grisar. Ett annat exempel är den möjlighet vi haft att påverka genom att delta i en expertgrupp som gett råd till kommissionen i arbetet med att arbeta fram förslag till gemensamma regler om skydd av slaktkycklingar. ligger generellt sett i den internationella täten när det gäller djurskydd och djurhållning. I ser vi det som självklart att djuren behandlas väl och inte utsätts för onödigt lidande. Regeringens strävan är att utvecklingen i alla avseenden inklusive djurhållningen ska vara miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbar.