prot · GT0930 · 2005-11-15 00:00:00 — Jag har fått veta att det är tre dagars utbildning för dem som är instruktörer och en dags utbildning för dem som ska använda pepparsprejen ute i verksamheten. Anser justitieministern verkligen att det är en tillräcklig utbildning för att man inom kriminalvården ska kunna använda pepparsprej, om man jämför med den kontroll som vi har av polisen som är utbildad för att använda våld och skjutvapen? 50 (): Jag undrar samma sak som . Pepparsprej räknas som ett vapen, och kan verkligen själv besluta om användning av vapen? Jag sitter, precis som i styrelsen. Beläggningen på våra anstalter och häkten är nu . Och det finns mycket som man behöver göra på anstalter och häkten. Sysselsättningsgraden har minskat. Och regeringen har själv konstaterat att verkställighetsplaner inte finns i den omfattning som man skulle önska, och kvaliteten på dem som finns är inte vad den borde vara. Verkställighetsfallen har ökat, och antalet narkotikamissbrukare har ökat. Detta är ytterst regeringens och justitieministerns ansvar. En stor och bidragande orsak till situationen inom kriminalvården är att man lever under en urusel ekonomi. Jag dristar mig att än en gång i denna kammare citera från ett TT-telegram innevarande år då generaldirektör sade följande: Hade det varit ett företag hade jag begärt det i konkurs. Jag tror inte att pepparsprej hjälper mot detta. Enligt samma TT-telegram säger följande: Det rimmar illa att personalneddragningar ska ske som regeringen talar om en satsning på kriminalvården. Det har aldrig funnits så många fångar som och aldrig så många grova brottslingar. Jag tror inte att det i första hand är pepparsprej som behövs. Ministern brukar upprepa, som ett mantra det gör han också i dagens svar hur stora satsningar som han gör på rättsväsendet. Men allvarligt talat, herr minister, de 400 miljonerna som kommer till 2006 är naturligtvis välbehövliga. Men det handlar i stort sett om skuldsanering. Jag tror inte att man kan bedriva så mycket mer verksamhet för dessa pengar, möjligtvis upprätthålla den som man har. Användningen av pepparsprej ska enligt svaret vara restriktiv. Endast tjänstemän som har genomgått en särskild utbildning ska få använda pepparsprej. Så långt är det väl gott och väl. Men är det tänkt att dessa personer ska ha sprejen med sig, eller ska de springa och hämta den när den behövs? Det är en fråga. Ser ministern möjligtvis att det finns någon risk för att sprejen kanske kan tas över av de intagna och användas mot personalen? När ska kriminalvården tillkalla polis om det uppstår tumult? Det har man kunnat göra förut. När ska kriminalvården tillkalla polis om det möjligen finns någon tillgänglig? 51 Justitieminister (): Jag tar gärna en diskussion om ekonomin. Det är bara att följa de satsningar som har gjorts tillsammans med och . tänkte jag hålla mig till dagens ämne, nämligen pepparsprej, och försöka svara på frågorna. Kravet på tillstånd för innehav av vapen gäller enligt 3 § vapenlagen, även för tårgasanordningar och andra till verkan och ändamål jämförliga anordningar, det som vi kalla pepparsprej. Enligt vapenförordningen krävs inte tillstånd enligt vapenlagen när vapen överlämnas av staten till statliga tjänstemän som är skyldiga att inneha vapen för tjänsten. Om man sedan tittar på vapenförordningens 2 kap. 2 § står det: Krav på tillstånd enligt 2 kap. 1 § första stycket vapenlagen gäller inte skjutvapen som har överlämnats från staten till statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten eller polisväsendet om de är skyldiga att inneha vapen för tjänsten och organisationer som anges i förordningen om frivillig försöksverksamhet och deras läns- och lokalavdelningar, och därtill anslutna förbund och föreningar med mera. Svaret på frågan om när det här beslutet fattades är . De övriga frågorna som gällde hur lång utbildning man ska ha, när detta ska användas och hur man ska agera överlämnar jag med varm hand åt kriminalvården. Jag tror att det vore olämpligt om jag försökte ha bättre kunskap än de som arbetar med detta. Det är möjligt att och har större möjligheter. De sitter ändå i styrelsen. Men jag tycker att det framför allt är de som är kunniga på området som ska fatta de besluten. Det ska inte avgöras här i . 52 (): Det här föranleder ändå en del frågor. Det behövs inte tillstånd när det gäller statliga tjänstemän som behöver bära vapen i tjänsten. Någonstans måste det väl ändå fattas beslut om att man bör använda vapen i tjänsten. Det bör det finnas ett beslut om annars kan jag tänka mig att det finns många statliga tjänstemän och statliga verk där man kan tycka att det kanske vore bra att beväpna sig, om detta öppnar för den möjligheten. Det måste i grund och botten finnas ett beslut om att just den här tjänstegruppen ska bära vapen i tjänsten och att man därför inte behöver ha tillstånd. Annars verkar det här vara ett väldigt dåligt sätt att reglera det på. Då kanske man behöver titta över den regleringen. Visst ska kriminalvården få fatta beslut om utbildningen. Men att införa detta utan att ha haft någon debatt, utan att man har haft den här prövningen och när det finns en tveksamhet gör mig ändå oroad. Vi har haft en så noggrann prövning när det gäller polisen. När det gäller säkerheten på anstalterna och de hot och det våld som många av de anställda blir utsatta för är det viktigt att man har tät och nära kontakt med de fackförbund som arbetar ute. Vad jag har förstått har man heller inte haft den förhandlingen med fackförbunden. Man har inte kunnat ta ställning till om man vill ha detta och om man anser att det är ett skydd i tjänsten. Det borde ha varit ett minimikrav för att införa detta. Jag har ytterligare frågor när det gäller lagregleringen. Jag har ett utdrag från som handlar om att utlandsstyrkan ska utrustas med nya vapen. Försvarsmakten har beslutat att man ska utrusta de svenska soldaterna i utlandstjänst med nya vapen för att bättre kunna hantera upplopp och kravaller. I första skedet handlar det om gummiprojektil. De har ofta mer polisiära uppgifter , säger de. hoppas militären att man ska få regeringens tillstånd att även utrusta soldaterna med pepparsprej. Då behöver man ha regeringens beslut. Pepparsprej är lite mer komplicerat eftersom det faller under kemiska vapen. Det är en fråga som ligger för prövning hos regeringen. Det tycker jag rimmar ganska dåligt med att kriminalvården själv kan fatta beslut om att man ska utrusta personalen på anstalterna med pepparsprej. När det gäller soldater som vi skickar utomlands och som befinner sig i strid och i utsatta situationer måste det till ett regeringsbeslut. Det tycker jag verkar väldigt motsägelsefullt. Ministerns svar på när man kan använda pepparsprej återkommer jag till i nästa replikskifte. Jag har en utskrift på vad man säger på Kumla och kriminalvården om hur man tänker sig att använda pepparsprej och vad man hoppas uppnå. 53 (): Ministern hänvisar i sitt svar till de allvarliga incidenter som inträffade . Menar ministern att pepparsprej hade kunnat förhindra fritagningarna och rymningarna från Kumla, , och ? I så fall skulle jag vilja veta hur. I svaret skriver ministern: har utifrån den verksamhetsanalys som genomförts funnit att det är nödvändigt att kriminalvården har effektiva verktyg att motverka de kriminella nätverkens aktiviteter i anstalterna och att de kan hantera intagna som utgör säkerhetsrisker. Hur kommer pepparsprejen in här? Jag vill inte måla upp bilden. Längre ned i svaret tar ministern upp de hot och det våld som förekommer inom kriminalvården mot de anställda. Hur har justitieministern tänkt sig att pepparsprej ska motverka detta? Jag kan säga att jag inte ställer mig avvisande till att ge möjlighet att använda pepparsprej inom kriminalvården, men jag tycker att man bör ha lite seriösare genomgång. Jag föredrar att säkerheten upprätthålls genom att kriminalvården har mer resurser att anställa tillräckligt utbildad personal, genom att kriminalvården har möjlighet att erbjuda meningsfull sysselsättning och utbildning åt de intagna, genom att det finns tillräckligt med platser och genom att det finns polis som kan rycka ut även till anstalter och häkten då det behövs. 54 Justitieminister (): Jag har inte så mycket att tillägga. Jag ska först säga att återkommer till en budgetdebatt. Vi tar den debatten när ni har ett förslag från högeralliansen. Så länge ni har fyra spretande helt ofinansierade går det inte att föra en budgetdebatt. Sedan tar vi det gärna. hänvisade till ett antal händelser. Jag tror inte heller att det hade hjälpt vid de fritagningarna. Däremot var det en del andra allvarliga händelser med bråk inne på anstalterna. Det är sådana situationer som jag tänker på. Det har även varit ett par gisslansituationer. Det är något som händer i och som kommer att hända i och i alla motsvarande länder eftersom det handlar om människor som har begått brott. Det är sådana incidenter som man inte kan utesluta händer . I sådana situationer kan det vara bra att använda sig av detta. Det ska naturligtvis användas restriktivt. Det ska i första hand, som framgår av beslutet, bäras av tjänstemän med renodlad säkerhetsbefattning, nattpersonal och vaktchefer. Tjänstemän som stadigvarande vistas inne tillsammans med de intagna bör inte bära pepparsprej, bland annat av det skälet att det kan användas mot personalen och få ett helt annat syfte. Det är inte någon åtgärd som förändrar hela kriminalvården eller tar hand om alla situationer eller problem som finns. Däremot är det en liten del i det säkerhetsarbete som måste finnas för de intagna och för personalen. 55 (): Jag säger som att det är mycket möjligt att man skulle kunna diskutera om det är vettigt att använda pepparsprej inom kriminalvården. Det borde ha föregåtts av en debatt, en mycket noggrann reglering där man kan säkerställa att det, om det ska användas, används på korrekt sätt. Det har varit omöjligt att följa och se att det görs på det sättet . I justitieministerns svar säger han att pepparsprej bara får användas om tjänsteåtgärden inte kan lösas på något annat mindre ingripande sätt än med våld och andra åtgärder inte är ändamålsenliga. Jag läser vad säkerhetsansvarige, från säkerhetsgruppen vid säger: Man kan gå in . Man kan ingripa och avvärja. Det innebär att man tänker använda det vid ett ganska tidigt skede. Det gör man så att det inte ska eskalera till gisslansituationer eller upplopp med omfattande skadegörelse. Man säger att man ska ingripa . Då har man faktiskt inte tagit det som en sista åtgärd. Sedan säger även , som är från säkerhetsgruppen vid : kan det även minska kostnaderna som kan uppstå vid skadegörelse. Det är pengar som kan användas till annat inom kriminalvården. Uppenbarligen har den säkerhetsansvarige en annan syn på hur pepparsprej ska kunna användas. Det är inte med den restriktivitet som till och med polisen är tvungen att ha för när man får använda pepparsprej eller inte. Det får man inte göra i förebyggande syfte, inte för att förhindra att någonting eskalerar. Det är när en situation redan har urartat och där man inte kan ingripa på annat sätt som polisen får använda pepparsprej. Men inom kriminalvården tänker man använda det innan saker och ting har hänt för att förhindra det. Det är helt förkastligt. Det borde justitieministern se över. 56 Justitieminister (): Jag ska inte försöka tolka exakt vad en annan person har sagt. Det kan jag lika lite som . Men att man kan ingripa tidigt och snabbt innebär inte att det kan vara nödvändigt att använda sig av den åtgärden. Jag betonar att det ska användas restriktivt. Men det kan till exempel, som just sades här, användas för att förebygga skadegörelse. På så sätt kan man förminska skadan. Men det är alltid en avvägning. Det ska avgöras i det enskilda fallet. Sker övergrepp ska det behandlas på vanligt sätt. Tack så mycket för debatten. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2005/06:86 om avsaknad av skadeståndsmöjligheter för dem som kränkts av staten 57 Justitieminister (): har frågat mig om jag avser att verka för att det ska finnas möjligheter för enskilda privatpersoner som drabbats av felaktigheter hos svenska domstolar att kunna få ersättning för kränkning. Hon har också frågat mig om jag avser att vidta någon lagstiftningsåtgärd för att kunna kompensera personer som drabbats av vårdslös myndighetsutövning på annat sätt än i form av ren förmögenhetsskada och personskada. Det allmännas skadeståndsansvar vid fel eller försummelser i myndighetsutövning är något som vuxit fram i lagstiftningen . Ansvaret för det allmänna har utvidgats efter hand, och ska staten ersätta personskada, sakskada och ren förmögenhetsskada som vållats genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Staten ska dessutom ersätta en skada som uppkommit genom att någon kränkts genom ett brott som innefattar ett angrepp på hans eller hennes person, frid, frihet eller ära genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. infördes regler som ytterligare skärpte ansvaret genom att staten dessutom nu kan bli skyldig att ersätta rena förmögenhetsskador som vållas genom felaktiga upplysningar eller råd från en myndighet. I samband med den skärpningen övervägdes det att även införa regler om ersättning för ideella skador som vållats vid myndighetsutövning på andra sätt än genom brott. Regeringen gjorde då bedömningen att det inte fanns skäl att införa sådana regler, och ställde sig bakom den bedömningen. Begränsning i rätten till ersättning för kränkning ligger i att kränkningen ska ha uppstått genom vissa speciella typer av brott. Denna begränsning gäller oavsett om det är fråga om skador som uppkommer vid myndighetsutövning eller på andra sätt. Som vet kommenterar jag inte enskilda fall. Men det står klart att det kan inträffa att någon drabbas av att fel begås vid myndighetsutövning, utan att någon personskada eller ekonomisk skada alltid uppkommer, och utan att det är fråga om brott. Det kan finnas anledning att på nytt överväga frågan om ersättning för kränkning, till exempel genom fel vid myndighetsutövning, bör kunna komma i fråga även när det inte är fråga om ett brott. Innan en sådan nyordning ens kan diskuteras på allvar krävs det dock omfattande överväganden av såväl principiell som praktisk natur. I departementet pågår ett inledande arbete med att överväga denna och andra näraliggande frågor. Arbetet kommer att redovisas i en promemoria . 58 (): Jag tackar justitieministern för svaret. Jag vill börja med att säga att jag tycker att det är positivt att det sägs tydligt att det kan inträffa att någon drabbas av ett fel som begås vid myndighetsutövning utan att någon personskada eller ekonomisk skada uppkommer och utan att det är fråga om brott. Det sägs också att det finns anledning att på nytt överväga frågan om ersättning för kränkning ska ses över. Man ska också påbörja ett inledande arbete där man ska överväga dessa frågor. Det är positivt. Men jag vill ändå veta vilka frågor man ska titta på. Kommer man att titta på just konsekvenserna om någon blir fråntagen vårdnaden eller till exempel via felaktigt domstolsbeslut eller felaktighet begått av en domstol blir av med sitt uppehållstillstånd? Jag vill gärna veta om det är dessa två aspekter man tänker titta på. Det är också viktigt att titta på dem som redan har drabbats av den här typen av misstag som har begåtts av domstol. Det gäller både att man har blivit fråntagen vårdnaden på felaktiga grunder eller att man har blivit fråntagen sitt uppehållstillstånd på grund av fel som har begåtts av domstol. Jag tycker att regeringen har sitt ansvar som företrädare för staten att vara generös mot dem blir felaktigt behandlade av svensk domstol. När antingen Justitiekanslern eller har bedömt att ett misstag har begåtts av domstol och inte personskada eller ekonomisk skada föreligger, hur avser då regeringen att vara generös som företrädare för staten? Det gäller till exempel att titta på att ta initiativ till ersättning ex i dessa fall. Jag nöjer mig med dessa två frågor till att börja med. 59 Justitieminister (): De frågor man ska titta på är till exempel uppehållstillstånd, fel av domstol, vårdnadsfrågor och annat, . Det är sådana saker. Det här arbetet är i sin linda. Vi kan nu inte säga närmare vad man ska titta på. Men det är de saker som jag tänkt på när vi har talat om det tidigare. Det finns möjligheter att ge ersättning ex för de fel som redan begåtts nu även utan en eventuell förändring. Det är sådana ärenden som kan komma att avgöras. Det finns sådana ärenden inne på departementet. 60 (): Jag har kommit i kontakt med fall, och det är mer än ett fall, som handlar om att man har blivit av med vårdnaden eller blivit av med uppehållstillstånd på grund misstag som begåtts av domstol, och man har heller inte fått någon ersättning för detta. Jag har blivit ganska chockerad. Jag har också reflekterat över att de som har drabbats av detta har haft utländsk bakgrund. Man blir inte av med sitt uppehållstillstånd om man är svensk medborgare, utan då är man utländsk medborgare. Lite grann undrar jag om detta inte på något sätt utgör en typ av strukturell diskriminering. Har ett misstag begåtts i svensk domstol har det beslutet påverkat en person. Det blir då en strukturell diskriminering. Om man till exempel blir av med vårdnaden av ett barn och på grund av det blir av med uppehållstillståndet beror det på att man är utländsk medborgare. Är man svensk medborgare och blir av med vårdnaden kan man ganska lätt justera det. Det tar åtminstone . Man får inte all annan problematik som är runtomkring detta. Det är uppenbart. Det är chockerande att det är som det är . Jag tycker att det utgör strukturell diskriminering. Det som justitieministern säger är positivt att man avser att se över detta. Jag kommer att följa det framtida arbetet. Jag skulle ändå vilja ta upp frågan om dem som redan har drabbats av detta tidigare. Som jag tidigare sade tycker jag att regeringen har ett speciellt ansvar som företrädare för staten. Regeringen har möjligheten att säga att det har begåtts misstag och att vi av den anledningen ska ge ersättning ex . talar jag principiellt. Jag tycker att staten och regeringen principiellt ska ha det förhållningssättet. Om man blir av med vårdnaden av sitt barn eller sitt uppehållstillstånd, och egentligen förlorar kontakten med sitt barn, är det inte något som egentligen kan mätas i pengar. Det är inte en typ av ekonomisk skada som har skett. Däremot drabbas man naturligtvis förmodligen också ekonomiskt. Regeringen borde titta på den principiella frågeställningen och göra en bedömning att den själv ska ta initiativ att ta upp frågor där JK eller JO har konstaterat att misstag har begåtts av domstol. Man borde säga: Vi avser att ge ersättning ex vid den typen av fall. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2005/06:91 om barns skuldsättning i samband med trängselskatteförsöket 61 Justitieminister (): har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att inte fler barn skuldsätts och hamnar hos kronofogden när försöket med trängselskatt införs. Hon har också frågat när jag avser att lägga fram förslag som kan ta ställning till när det gäller barns skuldsättning. Enligt lagen om vägtrafikregister är huvudregeln att motorfordon måste vara registrerade för att få användas. Ett krav för att ett fordon ska kunna registreras är att det finns en uppgift om vem som äger fordonet. Registreringen har en direkt rättslig verkan bland annat när det gäller skyldighet att betala fordonsskatt och felparkeringsavgifter. Om ett fordon byter ägare ska den registrerade ägaren och den som förvärvat fordonet anmäla ägarbytet till . gör inte någon kontroll vid registreringen av vem som verkligen äger fordonet. Det system som gäller för att ta ut skatter och avgifter kopplade till motorfordon har visat sig kunna utnyttjas av föräldrar som är beredda att sätta sina egna intressen framför sina barns. Genom att utnyttja sina barn som bulvaner undgår föräldrarna själva betalningsansvar. Priset för agerandet får betalas av barnen som skuldsätts. Detta handlande är oacceptabelt, och jag delar uppfattning att åtgärder måste vidtas för att skydda barnen. I avvaktan på det utredningsbetänkande som nämner, och som jag snart ska återkomma till, har regeringen vidtagit provisoriska skyddsåtgärder. Detta skedde genom vissa förordningsändringar som trädde i kraft . Ändringarna innebar bland annat att fick en uttrycklig skyldighet att underrätta överförmyndaren när någon som inte fyllt registreras som ägare av ett fordon. Med denna information blir det möjligt för överförmyndaren att ifrågasätta förmyndarens agerande. Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare lämnade sitt omfattande betänkande till regeringen . Betänkandet spänner över väldigt skiftande områden och behandlar en rad mycket viktiga, men också komplicerade, frågor. Betänkandet har remitterats och remisstiden löpte ut . Arbetet i departementet har därefter inriktats på att i ett första steg behandla vissa förslag i betänkandet som bedöms som särskilt angelägna. I detta första steg är det min avsikt att bland annat presentera åtgärder för att motverka att barn skuldsätts genom att de registreras som ägare av fordon. Att utforma en ordning för företrädaransvar som fungerar i det i mycket hög grad datoriserade systemet för uttag av avgifter och skatter på fordonsområdet kräver omfattande överväganden. Det kan dessutom förutses att kommer att behöva tid för att anpassa datasystemen så att de kan hantera ett företrädaransvar. Det har därför inte varit möjligt att presentera ett förslag som kan träda i kraft . Min avsikt är att ett förslag om företrädaransvar ska kunna läggas fram för . 62 Tredje vice talman (): Jag vill tacka justitieministern för svaret och naturligtvis uttrycka min uppskattning över att han delar min och bedömning att det behövs åtgärder för att skydda barnen på det här området. Det är egentligen ganska självklart att vi delar bedömningen, men det är bra att det konstateras. Bakgrunden till min interpellation är det faktum att 4 000 barn har skulder på grund av ett oetiskt handlande från vårdnadshavarnas sida, inte sällan för att barnen är registrerade som fordonsägare och på det viset gjorts betalningsskyldiga för skulder som är förknippade med fordonsinnehavet. var det framför allt felparkeringsavgifter och böter som var förknippade med skuldsättning av barn. Men , alltså om , införs ett försök med trängselskatt i , vilket aktualiserar frågan om barns skuldsättning. De barn som är registrerade som bilägare är naturligtvis också betalningsansvariga för trängselskatten. Och med det ganska krångliga systemet för att betala avgiften, eller skatten, är jag orolig för att många barn kommer att hamna hos kronofogden på grund av detta. Det är därför jag har interpellerat. Barn som har obetalda skulder hos kronofogden får så kallade betalningsanmärkningar, betalningsanmärkningar som gör det svårt för dem att teckna till exempel hyreskontrakt eller telefonabonnemang. Det är alltså inte alltid bara summan av skulderna som är intressant utan också om man har dem obetalda hos kronofogdemyndigheten. Jag tycker att det är beklagligt att regeringen, och för den delen majoriteten i den här kammaren, har ställt sig bakom en lag som får sådana konsekvenser för vissa barn. Vid remissbehandlingen av trängselskatten ifrågasatte flera av remissinstanserna om inte regeringen borde överväga att införa ett ansvar för den som faktiskt brukar bilen. Regeringen hänvisade då till utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare och att resultatet av den utredningens arbete borde avvaktas. Den här utredningen, som fick namnet Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112) presenterades . Utredningen föreslår en rad åtgärder för att undvika att barn hamnar i skuldfällor på grund av oansvariga föräldrar.