prot · GS0991 · 2005-03-16 00:00:00 — Det vore en god pedagogisk och demokratisk insats för att betona det logiska sambandet mellan valda ombud och beslut och därmed också ledamöternas personliga ansvar för vad beslutar. Det som väckt mest uppmärksamhet i detta betänkande är utan tvivel behovet av klara regler för hur stödet till riksdagsledamöterna och partigrupperna ska hanteras. Även detta är en fråga om ledamöternas personliga ansvar för sitt förtroendeuppdrag. Utgångspunkten för detta är naturligtvis de motiv som anfördes när dessa stöd inrättades. De motiven utgör grund för på vilket sätt och till vilka ändamål medlen ska kunna användas. Otydligheter på den punkten kan endast leda till tveksamheter och utvecklande av en svajande praxis. Sådant kan med rätta uppfattas som tecken på bristande respekt och moral hos dem som har den löpande beslutsrätten över de aktuella pengarna. Och det är inte små summor det rör sig om. Missbrukstendenser måste förebyggas redan innan de fått fotfäste. Vi har haft för många affärer . Det förebyggande arbetet bör ske med hjälp av tydliga regler för hur ledamöter och partier får använda de medel som enligt motiven inrättats för att underlätta ledamöternas arbete i . Som framgår av handlingarna har det varit ambitionen att med dessa stöd underlätta ledamöternas arbete i och effektivisera kontakten mellan riksdagsledamoten och allmänheten med organisationer, företag och andra kontakter, som är naturlig i en demokrati. E-posten nämns som ett särskilt exempel. Riksdagsbesluten är också inriktade på direkt handläggarstöd till ledamöterna. siktade man på en politisk sekreterare per två ledamöter. Arbetet förväntades i första hand utföras i . beslut siktas det på att det ska finnas 349 sekreterare. Summan per sekreterare är högre, och förändringarna förväntas också öka kostnader för lokaler, IT och förbrukningsmateriel. Arbetet, fru talman, förutsattes ju i första hand bedrivas här i huset. För partiernas kanslikostnader i utgår särskilt stöd, som framgår av handlingarna. bör föregå med gott exempel när det gäller regler för hur ekonomiska medel får användas, inte minst när det gäller stöd till den egna verksamheten. Därför, fru talman, får jag yrka bifall till den gemensamma fempartireservationen nr 7 i detta betänkande. Och, fru talman, jag vill hoppas att jag från talarstolen får höra hurusom de socialdemokratiska ledamöterna sväljer prestigen och i stället ansluter sig till yrkandet som vi från de fem partierna lägger fram. Man kan ha svaga förhoppningar på den punkten: Att svälja förtreten och ansluta sig till detta yrkande vore bra för arbete. 110 (): är folkets främsta företrädare. Det anges redan i regeringsformens 1 kap. 4 §. De regler och villkor som omgärdar och dess ledamöters vardagliga värv är därför frågor som är viktiga från konstitutionella utgångspunkter. arbetsformer rör i den meningen den svenska demokratins allra innersta kärna. Effektiva arbetsformer krävs för att ska kunna utföra sitt värv i medborgarnas tjänst. Jag tänkte under detta anförande huvudsakligen koncentrera mig kring tre frågor som jag tycker är väsentliga och som rör riksdagsledamöternas villkor och roll. Den första handlar om stödet till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . Det är viktigt att riksdagsledamöter har ett gott understöd för att kunna utföra sitt viktiga arbete. Det är också rimligt att det finns i genomsnitt en politisk sekreterare per riksdagsledamot. Därför har stött den reform som har inletts och som kommer att slutföras i och med ingången av . Men det är också viktigt att dessa utökade resurser används på ett sådant sätt att de verkligen just stöder riksdagsledamöterna i deras arbete och inte används till någonting annat. De får inte bli en allmän förstärkning av partiernas centrala, regionala eller lokala kassor. Det var aldrig syftet med den reform som har fattat beslut om. Jag är övertygad om att det finns ett stöd också bland allmänheten för att riksdagsledamöterna behöver mer av stöd och hjälp för att kunna sköta sitt viktiga arbete, men då måste vi också se till att de här pengarna används på ett vettigt och bra sätt. Riksdagsledamöter behöver mer av kvalificerad expertis som kan hjälpa till med att författa motioner, ta fram underlag till rapporter eller artiklar och se till att riksdagsledamöterna har bra kontakt med väljare och medier, men då måste vi se till att det här stödet inte förfuskas. Tyvärr har det funnits en hel del tecken på att stödet har använts eller tänkt användas på ett sätt som inte avsågs med den reform som har genomförts och som är på gång att genomföras. Ser man exempelvis på ett antal olika platsannonser för dessa tjänster som ska tillsättas och har utannonserats är det svårt att se att detta skulle stå i överensstämmelse med tankarna bakom det stöd som ska utökas. I praktiken har det på flera håll handlat om att Socialdemokraterna skulle anställa nya SSU-ombudsmän ute i distrikten, och det var inte avsikten med det stöd som ska utökas. Jag måste säga att om nu Socialdemokraterna inte vill upprätthålla de viktiga principerna om att detta ska gå direkt till riksdagsledamöterna och deras arbete och inte till ordinär kampanjverksamhet borde man åtminstone av ren självbevarelsedrift, för att undvika misstankar om att man försöker använda pengarna på annat sätt än såsom var tänkt, stödja en stram användning av de pengar som ska användas till stöd till riksdagsledamöter. Det är ju inte obekant att det har kommit en hel del anklagelser om både fusk, fiffel och mygel med anknytning till det socialdemokratiska partiet. Jag tycker att Socialdemokraterna av ren självbevarelsedrift borde se till att röja upp och ansluta sig till principer, regler och regeltolkningar som gör att detta stöd som ska användas till riksdagsledamöter inte används till någonting annat. Det finns ett alldeles utmärkt sätt att se till att det blir på det här sättet, och det är att stödja den reservation som tillsammans med de övriga borgerliga partierna och har lagt fram i . Meningen med denna reservation är att uppmana riksdagsstyrelsen att lägga fast tydliga regler så att det blir klart hur dessa resurser som ska utökas får användas, nämligen på ett sådant sätt att de stöder riksdagsledamöterna i deras arbete och inte blir en del i det ordinära kampanjarbetet eller används till att anställa ombudsmän ute i distrikten. Om riksdagsstyrelsen inte klarar detta uppdrag och det blir kaos och problem där måste naturligtvis konstitutionsutskott, som värnar och vaktar ställning, gripa in. Jag hoppas nu att riksdagsstyrelsen tar detta ansvar och ser till att upprätta de regler och regeltolkningar som krävs. Ytterst handlar det faktiskt om att vi ska motsvara det förtroende som vi har fått av våra väljare att de resurser som ställs till vårt förfogande när vi fattar beslut om reformer för att utöka stödet till riksdagsledamöter inte används till allmän kampanjverksamhet eller på något annat sätt. Vi måste leva upp till det ansvaret. Jag hoppas att riksdagsstyrelsen tänker göra det. Gör inte riksdagsstyrelsen det tänker jag i så fall försöka se till att lever upp till det ansvaret. Den andra fråga jag skulle vilja ta upp rör budgetprocess. Vi har en ny budgetprocess i som beslutades och som trädde i kraft och tillämpades . Tanken och grundprincipen med den budgetprocessen har varit att olika politiska helhetsalternativ skulle ställas emot varandra. Vi skulle undvika de så kallade utgiftskoalitioner som tidigare förekommit: När olika partier haft olika uppfattningar sinsemellan kunde man enas om att en viss utgift skulle höjas utan att vara enig om att göra en förstärkning av en inkomst. Detta har naturligtvis sin bakgrund i 90-talskrisen och de rekommendationer som bland annat lade fram med utgångspunkt i den krisen och eftermälet efter denna. Denna budgetprocess har i stora stycken varit väldigt bra. Den har skapat ökad ekonomisk stabilitet åt . Den har också lett till en förstärkning av den politiska pedagogiken. Olika helhetsalternativ som väljarna kunnat granska har ställts mot varandra. har det uppstått ett problem i och med att arbetsformer inte har anpassats utifrån den nya budgetlagstiftning vi har. arbetsformer löper på precis som om den här nya budgetlagen aldrig införts. Vi har ett system där vi först antar ramar för statens utgifter och inkomster i ett första steg, och sedan debatterar vi vidare i ett andra steg inom respektive anslag. Denna debatt och detta beslutsfattande har blivit rätt meningslösa då det i praktiken är väldigt svårt att genomföra förändringar på den nivån efter det att ramarna är satta. En lösning på detta är inte, menar vi från sida, att återgå till den gamla ordningen där fattar detaljerade beslut i alla anslagsfrågor, utan lösningen är att se till att vi förenklar det andra steget i budgetprocessen och gör så att i stället ägnar sig mer åt granskning, uppföljning och kontroll av regeringen. Det är nämligen ett område där har en unik roll som ingen annan kan spela. vill jag bara säga någonting om hantering av EU-frågor. Detta bereds nu inom och har diskuterats och debatterats . Jag tror att det finns några saker som är viktiga i den här processen. Det handlar om att se till att får en tydlig och viktig roll i EU-arbetet, att det blir ett integrerat inslag i det vardagliga riksdagsarbetet, att inte hamnar vid sidan av och att detta inte används till att stärka regeringens makt på bekostnad. Därför är fackutskott viktiga. Det är viktigt att de kommer in tidigt i processen. Därför är det också viktigt att vi får en ökad öppenhet. Exempelvis bör det vara självklart att sammanträden är öppna för allmänheten om inte några speciella skäl kräver motsatsen. Med detta sagt vill jag avslutningsvis på nytt yrka bifall till reservation 7. 111 Tredje vice talman (): I frågor som rör den egna vardagen och det egna arbetet har de flesta människor många synpunkter. Vi riksdagsledamöter är förstås inga undantag. Det är i grunden självklart någonting positivt. I det här betänkandet finns en mängd förslag en del ganska kloka, en del lite mindre kloka. En del kan ganska snabbt avfärdas, vilket utskottet också gör. En del förtjänar att allvarligt övervägas därmed dock inte sagt att utvecklingen i alla frågor drivs bäst genom beslut här i kammaren. Frågor som rör planering med mera handhas bäst av andra nivåer i . Också detta konstaterar utskottet på flera punkter. Det finns andra frågor, återigen, som vi kan ha anledning att återkomma till. nämnde frågan om hanteringen av EU-frågor, som just nu bereds av , och jag vill också nämna en fråga som ärendehanteringen mellan utskotten. Men utskottet är självklart, höll jag på att säga, inte enigt på alla punkter. Låt mig börja med att kommentera den fempartireservation som handlar om stödet till riksdagsledamöternas och partiernas arbete i . Här pågår ju en diskussion mellan gruppledarna om hur reglerna för stödet bör tolkas och hur det utökade ledamotsstödet kan användas, med anledning av att Socialdemokraterna som vi hört tänker anställa personer ute i valkretsarna för pengarna. Eftersom gruppledarna inte har avslutat sina diskussioner kan man inte säga att det råder klarhet i hur stödet får användas, utan det finns en oklarhet. Jag tror att vi var eniga i utskottet om att denna fråga i sak bör hanteras av gruppledarna och riksdagsstyrelsen och vid behov återföras till kammaren. Av den anledningen hade vi kristdemokrater gärna sett att KU hade avvaktat med sina ställningstaganden och att frågan inte hade tagits upp i detta betänkande. Men eftersom majoriteten i detta fall bestående av socialdemokrater och vänsterpartister ville annorlunda kände vi oss tvungna att klargöra att vi ser det som självklart att föregår med gott exempel när det gäller regler för hur ekonomiska medel får användas. När det råder oklarheter bör man se till att skapa tydliga regler. Det är det vi kräver i reservation 7. Den har ju tidigare talare yrkat bifall till. Jag kan ansluta mig till det. Jag tror att det bästa är om vi kan enas om vilka regler som ska gälla och hur de ska tolkas. Låt mig också nämna något om budgetprocessen, särskilt det som kallas dess andra steg. Att både anslag och anslagsvillkor för ett helt utgiftsområde tas i ett enda klubbslag är förstås till gagn för en regering speciellt för en minoritetsregering. Men det är ett stelt system som på ett orimligt sätt minskar makt och innebär en nedgradering av nästa steg det som kallas det andra steget i budgetprocessen. Om det i en specifik fråga finns en majoritet för en viss justering inom ett utgiftsområde kan man driva igenom det endast om man i alla andra frågor ställer upp bakom regeringsförslaget. Eftersom varje oppositionsparti i budgeten vill visa upp sina helhetsbilder blir detta självklart orimligt. I praktiken blir därför majoritetsbeslut i specifika frågor inte en reell möjlighet. När för fastlade den rambudgetmodell som vi nu har var tanken att det andra steget i budgetprocess skulle vara fyllt av flexibilitet och vitalitet och stor debatt. Resultatet har blivit ett system som innebär låsning och rigiditet. De goda föresatserna räckte inte eftersom problemen finns i detaljerna i systemet. Systemet innebär att budgetprocessens andra steg för många ledamöter och inte minst för oppositionens ledamöter, framstår som relativt meningslöst. I reservation 2 under punkt 5 föreslår vi därför att bör besluta att ge riksdagsstyrelsen i uppdrag att utvärdera och föreslå lösningar för att åstadkomma en mer relevant process för andra steg i budgetbehandlingen. Jag yrkar härmed bifall till reservation 2 under punkt 5. 112 (): Under den prosaiska rubriken finns bland annat en motion K444 yrkande 6, om inrättande av ett jämställdhetsutskott i . Utskottet föreslår att denna och några andra motioner avslås med hänvisning till den översyn som pågår av ärendefördelningen mellan utskotten, men jag vill ändå säga att jag tycker att förslaget förtjänar ett seriöst övervägande i lämpligt sammanhang. Visserligen kan man lätt identifiera ett antal skäl som talar emot ett särskilt jämställdhetsutskott. Eftersom man svårligen kan tänka sig några rena jämställdhetsärenden som inte hänger samman med något av de politikområden som de existerande utskotten behandlar finns det naturligtvis en risk att ett jämställdhetsutskott dränerar öriga utskott på jämställdhetsfrågor. Man kan befara att könsperspektivet generellt sett försvagas, snarare än förstärks, med en sådan ordning. Alternativet skulle kunna vara att ett jämställdhetsutskott inte är ett ärendeberedande organ utan att det ges andra vägledande och uppföljande uppgifter. Men det skulle å andra sidan vara en ganska genomgripande förändring av arbetsformer med svåröverskådliga konsekvenser. Trots dessa invändningar anser jag att idén bör prövas. Som det framhålls i motionen har den så kallade gender mainstreaming-strategin också misslyckats med att lyfta fram könsmaktsperspektivet i politiken och ofta mainstreamas frågorna bort från dagordningen. I har jag mycket bestämt gått emot alla förslag om att avskaffa församlingens jämställdhetsutskott eftersom det helt säkert inte skulle leda till att övriga utskott blev bättre på jämställdhetsfrågor, utan snarare att könsperspektivet försvagades ytterligare. är alltså positivt till en fortsatt diskussion om ett jämställdhetsutskott. Jag vill passa på att påpeka att jag i betänkandet KU15, som ska behandlas senare, har reserverat mig till förmån för ett annat yrkande i samma motion, nämligen att riksdagsstyrelsen bör pröva hur jämställdhetsfrågor kan föras upp i samtliga utskott. I det betänkande som vi nu diskuterar behandlas vidare riksdagsledamöternas arvode. har i en motion föreslagit en ny modell med innebörden att arvodet, i stället för att fastställas av en särskild arvodesnämnd som , knyts till prisbasbeloppet. I motionen föreslås att arvodets nivå bestäms till av detta basbelopp. Därmed tydliggörs ansvar för arvodena som man undviker godtycke vid förändringar. Förslaget har inte vunnit utskottsmajoritetens stöd, varför jag yrkar bifall till reservation nr 5. Slutligen vill jag säga några ord om punkt 14 Stödet till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i . Låt mig först slå fast att inte haft anledning att tolka de nuvarande reglerna för ledamotsstödet eller att diskutera eventuella förtydliganden eller substantiella förändringar av dessa regler. Denna fråga ligger än så länge i riksdagsstyrelsens trygga händer. Inom gruppledarkretsen har det pågått en diskussion om hur de gällande reglerna ska tolkas, närmare bestämt om de tillåter att en partigrupp placerar vissa sekreterare på annan plats än i för att stödja ledamöters arbete i valkretsen. Även vissa redovisningsfrågor lär ha dryftats i de diskussionerna. Om enighet kan nås om hur reglerna ska tolkas finns det inget skäl för regelförtydligande, åtminstone inte på denna punkt. Kommer man inte överens är det uppenbart att ett förtydligande på ett eller annat sätt måste åstadkommas, och vi förutsätter att riksdagsstyrelsen då tar de initiativ som krävs. Oavsett vad man kommer fram till är det enligt min mening onödigt med ett tillkännagivande av kammaren. Jag har därför stött utskottsmajoritetens avslagsyrkande. Jag har alltså inte uttryckt någon uppfattning i frågan om riksdagssekreterare ska kunna arbeta i valkretsarna, inte heller i frågan om huruvida nuvarande regler tillåter detta eller ej. Varken utskottets förslag eller reservationen utgör ställningstagande i sakdiskussionen eller regeltolkningsfrågan. Ändå har betänkandet uppfattats på detta sätt av medier och andra. Det är därför angeläget att den här debatten klargör hur det ligger till. Jag står givetvis bakom utskottets förslag på denna punkt. För klarhets vinnande yrkar jag inte bifall till detsamma. 113 (): Kammaren och är folkets främsta företrädare enligt den ordning vi har . Våra medborgare väljer ledamöter och partier till kammaren. Det är då viktigt att vi jobbar för att skapa goda arbetsformer och arbetsförutsättningar för såväl ledamöter som för partierna. Öppna arbetsformer så långt möjligt är något självklart här i kammaren. Vi måste utveckla förutsättningarna så att väljarna får möjlighet att granska, värdera och utkräva ansvar för de beslut som vi tar. Det må gälla inkomstgarantier som föremål för översyn. Det må gälla stöd till arbetet i och till oss som ledamöter och våra partier. I den här delen har det, som sagt var, väckt en viss uppmärksamhet att Socialdemokraterna och Vänstern i inte tyckte att det fanns skäl att avvakta till dess att hade kunnat pröva om samsyn förelåg kring reglerna för det stöd som vi i stor samsyn varit överens om att vi borde vidga. Vänstern och Socialdemokraterna ville inte avvakta resultatet av de överläggningar som uppenbarligen har gått lite si och så under resans gång. har det tydligen stått stilla, och har man uppenbarligen startat på nytt. Det är därför som vi från vår sida, tillsammans med övriga partier, nästan alla, i utskottet såg skäl att rikta en uppmaning till att ta fram ett regelverk. Det är något ovanligt att göra tillkännagivande i den här delen, men vi ansåg att det fanns skäl att göra detta för att undvika oklarhet och för att skapa en öppenhet för väljarna i fråga om att kunna granska hur vi hanterar det utvidgade stödet. Det var spännande att lyssna till . Han ville bringa klarhet i sitt partis hållning i den här frågan, och han gjorde det genom att inte yrka bifall till utskottets förslag. Då kan man fundera på vad han yrkar bifall till. Är det måhända den reservation som finns i den här delen, eller vad blir slutsatsen? Det var lite svårt att se den klarheten efter att ha lyssnat till . Jag vill också beröra något annat i det här betänkandet. När det handlar om goda arbetsformer är det viktigt, herr talman, att vi uppmärksammar de strukturer som sitter i väggarna. Vi har i den här kammaren, och vi har i vår riksdag, fortfarande långt kvar tills vi har nått jämställdhet, tills vi har nått likvärdiga förutsättningar för vårt arbete. Det är naturligtvis någonting som det är angeläget att arbeta vidare med, dock icke i särskilda utskott, men däremot på alla de ställen där vi finns. Vi ser med glädje och tillfredsställelse att det har hänt en del när det gäller de här frågorna. Det är viktigt att vi tar tag i det och jobbar vidare för att förfina och förtydliga de strukturer som sitter i väggarna. Andra punkter som är angelägna handlar om att ta fasta på det som uppmärksammas i den här utredningen om våra arbetstider och hur det ser ut i för oss ledamöter. Det är alldeles uppenbart att sammanträdestiden i utskotten ser olika ut och att den har förändrats, att den har minskat. Den rapport som presenterades pekade på att sammanträdestiden i utskotten har minskat . Det är klart att det här skapar förutsättningar för förändringar. Då måste vi titta på vad det är som har hänt i övrigt som vi inte har fångat upp och som vi inte har skapat goda arbetsformer för. En av de frågor som vi ser från sida är hur vi jobbar med EU-frågorna. Där tycker vi att vi inte från sida har skapat goda arbetsformer i den här kammaren för ledamöterna, partierna eller utskotten att jobba i. Vi vill se en förändring därvidlag som gör att vi lyfter in EU-frågorna som den naturliga del som de faktiskt är. Jag konstaterar dock att här pågår ett arbete, återigen i . Vi förväntar oss att man kommer fram med resultat i den här delen. Det har dröjt och dröjer onödigt . I det arbetet är det naturligtvis också viktigt, herr talman, att man tar fasta på det som sägs inte minst från utskotten i det här betänkandet, att man kan göra en förändring av ärendefördelningen för att åstadkomma en bättre balans men kanske också åstadkomma ett fokus som är rätt i utskottens arbete med ett antal frågor. Det går att läsa om bland annat i socialförsäkringsutskottets yttrande. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 7 under punkt 14, för klarhets vinnande. 114 () replik: Jag känner bestämt på mig att klarhet kommer att vinnas genom ett kommande inlägg i den här debatten. 115 () replik: Det var ju ett klarläggande uttalande om vad som väntar. Det är spännande att höra hur agerar förband till den orkester som spelar i den här frågan i kammaren. 116 (): Därmed är väl intresset för mitt anförande möjligen lika stort som intresset för ett förband på en riktigt bra konsert. Nåväl, förband kan också vara nog så intressanta att lyssna till. Det finns en konflikt eller en liten dispyt här i huset. Det är inte den typen av ideologisk konflikt eller dispyt som vi är vana vid att hantera och diskutera och votera om här i kammaren. Det är mer en konflikt som är av den typ som kanske uppstår på de flesta arbetsplatser, också dem som det är betydligt vanligare att människor arbetar på än i vårt hus. Det är en konflikt som handlar om hur man ska tolka befintliga men möjligen något otydliga regler. Det är en dispyt som bäst skulle lösas genom att man i god ordning har samtal, i det här fallet i kretsen av gruppledare, inte genom en kammardebatt. Vad det handlar om, herr talman, är hur det utökade stödet till ledamöter och partigrupper ska användas och hur det kan användas. I utskottet tyckte vi att man borde fortsätta att försöka lösa detta i gruppledarkretsen. Det viktiga var att man där antingen kom överens, vilket givetvis vore bäst, eller åtminstone kom överens om vad man inte var överens om, och att man lät gruppledarna samtala vidare. Men vi blev i utskottet tvingade att fatta ett beslut på sittande möte. Vi blev tvingade att ta beslutet om vi skulle reservera oss eller inte på ett utskottsmöte. Vi fick inte igenom ett yrkande om att bryta ut den här delen ur utskottsbetänkandet. Det tycker jag är, och det tyckte jag var, beklagligt. När vi då funderade på hur vi skulle göra, herr talman, fann vi det för bäst att önska ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att det behövs tydliga regler för hur det här stödet ska användas.