prot · GT0940 · 2005-11-29 00:00:00 — Det nya upphandlingsförfarandet medger att fler uppfödare får möjligheten att leverera ledarhundar, och det tror jag kommer att ha en positiv effekt på antalet ledarhundar totalt. Tilldelningen kommer att ske med ökad rättssäkerhet genom att den omfattas av bestämmelserna om myndighetsutövning, och kriterierna för att tilldelas en ledarhund kommer att regleras i lag . Kriterierna som gäller för att få dispositionsrätt till en ledarhund är restriktiva jämfört med andra hjälpmedel. Det beror naturligtvis på att en ledarhund inte är som vilket hjälpmedel som helst. Den som ansöker om ledarhund måste ha möjlighet att sköta om hunden på ett tillfredsställande sätt. Därför måste till exempel den sökande vara och ha en stabil social situation. När det gäller själva synskadan finns inga andra kriterier än att den ska vara så pass allvarlig att den sökande saknar ledsyn. Enligt , som ansvarar för tilldelningen av ledarhundar, är det inte alls ovanligt att personer med diagnosen LMBB kvalificerar sig för en ledarhund. Jag ser därför inte att det skulle finnas något behov av en särskild försöksverksamhet. I många fall innebär det naturligtvis en långsiktigt lägre kostnad för samhället att en synskadad person får stöd av en ledarhund i stället för av en ledsagare eller en personlig assistent. Men det viktigaste är att man får tillgång till det stöd i det dagliga livet som man har behov av. Om det är i form av en ledarhund eller något annat stöd måste avgöras i det enskilda fallet. 60 (): Tack, socialministern, för svaret! Retinitis pigmentosa är en ögonsjukdom som leder till synnedsättning. Den kallas i dagligt tal för tunnelseende eftersom man tappar vidvinkeln och ser som genom hushållsrullar. Här i har vi , som har just den diagnosen på sin synnedsättning. Anledningen till att jag har lyft fram frågan är en mamma till en 15-åring i mitt län som har just diagnosen retinitis pigmentosa. Mamman är oroad för sin dotters framtid. Den tjejen skulle må bra av att ha en ledarhund till sin hjälp, och det är hon ju inte ensam om. Av den anledningen vill jag diskutera frågan. När man drabbas av sjukdomen får man bland annat nedsatt synförmåga, speciellt i svagt ljus och i mörker. Synförlusten kan innebära att bara ljus- och mörkerseende återstår och att ledsynen har gått förlorad. Det finns ännu ingen effektiv behandling, men forskning pågår och förhoppningsvis hittar man snart botemedel. Fram till dess behöver personer som drabbas av retinitis pigmentosa få all den hjälp som de är berättigade till. Det vanliga är att de får assistenthjälp. Men en del kanske inte anser att det är den bästa hjälpen. Förutom att personerna drabbas av synnedsättningar lär det vara ganska vanligt att de går upp i vikt. Det gör att de skulle behöva röra på sig mycket och att de borde ges möjligheter till promenader. Men hur vanligt är det att någon med synhandikapp får hjälp med en motionsrunda ? Med anledning av att de har den här synnedsättningen bör de kunna erbjudas ledarhund om de vill ha en och om de är lämpade att sköta en hund, förstås. Förutom att den synskadade har lättare att gå på promenader ökar deras självkänsla, och vi vet ju alla att vi helst av allt vill klara oss själva och inte behöva be om hjälp med allt som vi behöver göra. I svaret säger att det inte finns några andra kriterier för att få ledarhund än att den synskadade saknar ledsyn, förutom att man förstås ska kunna sköta hunden. En person som har ledsyn men besväras av bländningar på grund av att ögat har svårt att ställa om från ljus till mörker kan uppleva att de förlorar ledsynen, vilket kan drabba även oss seende när vi går ut en solig dag. Hur ska då den synskadade klara av att gå på stan en solig dag, då det uppstår ständiga växlingar mellan starkt solsken och skuggor? Om man ska korsa en gata kan det bli hastiga växlingar mellan ljuset från solen och bilarna, bussarna och lastbilarna på vägen som skapar skugga. Ministern säger att det inte är ovanligt att personer med diagnosen LMBB kvalificerar sig för en ledarhund. Men som jag tolkar den diagnosen har man då en svårare synnedsättning än om man har diagnosen retinitis pigmentosa. Det skulle i så fall betyda att de som har retinitis pigmentosa inte har chans att få en ledarhund till sin hjälp. Är det rätt uppfattat efter den här inledningsrundan? 61 Socialminister (): Jag har egentligen ingenting ytterligare att tillägga, . Jag saknar den kompetens som efterfrågas för att göra den här typen av uttalanden när det gäller sjukdomen LMBB. Jag utgår ifrån att de personer som är i behov av stöd från samhället för att kunna leva ett liv som alla vi andra får det stöd och den hjälp som de behöver ha och att den bedömning som då sker i en särskild biståndsbedömning sker utifrån den professionalitet som krävs. Jag utgår ifrån att man får det stödet. 62 (): En av anledningarna till att jag tycker att det skulle vara värdefullt att låta en person med retinitis pigmentosa få en ledarhund till sin hjälp har med ekonomi att göra. Det var en av mina frågor. En ledarhund kostar plus moms i utbildningskostnader. Den hunden tjänstgör sedan i väldigt . De är färdigutbildade vid ungefär två och . Sedan jobbar de tills de är beroende på hur de mår. Det är det vanliga. Om man i stället ska ha en assistenthjälp ligger lönekostnaderna på betydligt högre belopp än vad hunden kostar under sina tjänsteår. Men det är ju i och för sig olika som berörs, och det kanske har en viss inverkan. Har man en personlig assistent är det kommunen som betalar om jag är rätt underrättad, och sedan blir det staten. Har man en ledarhund är det staten som betalar . Men jag hoppas att sådant inte har betydelse när man bestämmer om man ska få en ledarhund eller inte. Dessutom innebär det att en person ska anpassa sig till flera personer om man ska ha assistenter, men med en hund kan man klara sig själv. Det ger en trygghet, ett självförtroende och ett oberoende som naturligtvis känns väldigt bra för individen. Visst borde det vara av intresse för ministern att titta på hur stora de faktiska kostnaderna är för en ledarhund jämfört med assistenthjälp. När det gäller stöd till personer med funktionshinder finns det en rad olika lagar och förordningar som ministern naturligtvis känner till. Personer som har rätt till hjälp enligt LSS listas efter tre direktiv enligt lagen. En synskadad räknas till tredje punkten som lyder: Personer som till följd av andra stora och varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder, som uppenbart inte beror på normalt åldrande, har betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och omfattande behov av stöd och service. Det innebär att en person som inte har betydande svårigheter i den dagliga livsföringen inte omfattas av lagen, om jag har tolkat den rätt. Jag vet inte säkert. Jag fick ett exempel från om Regeringsrättens tolkning av LSS-bestämmelserna. Det gällde huruvida en 81-årig man med grav synskada skulle anses ha ett så stort och varaktigt funktionshinder som avses i 1 § 3 kap. LSS. Funktionshindret har inte ansetts orsaka sådana betydande svårigheter att hans dagliga livsföring, som förutsätts i bestämmelserna, kan påverkas. Då inte samtliga krav enligt bestämmelserna varit uppfyllda har han inte ansetts höra till lagens personkrets. Då kan man fundera hur tanken är om han inte klarar av att leva upp till det där. Utbildningen av ledarhundarna är naturligtvis något som begränsar möjligheten för en synskadad att få en ledarhund, precis som ministern var inne på. Därför känns det väldigt glädjande att upphandlingsförfarandet medger att fler uppfödare får möjlighet att leverera ledarhundar. Det stärker möjligheterna, inte minst för Hundskolan i , att utbilda fler hundar. Den hundskolan är ju mycket erkänd för sitt goda hundmaterial. Och där är man i behov av fler sysselsättningar efter försvarsuppgörelsen, som ministern känner till. Deras hundar är överlägset bäst i landet. Därför är de värda att få öka sina leveranser av hundar, och då tänker jag inte bara på ledarhundar utan även på hundar till polis, tull och så vidare. Därför funderar jag på om det inte skulle kunna vara möjligt att titta över om sådana som har diagnosen retinitis pigmentosa skulle kunna få en ledarhund eller kanske, ett annat alternativ, en rehabiliteringshund. Hur ser ministern på det? 63 Socialminister (): Som jag säger i mitt svar på fråga är det viktigaste naturligtvis att man får det stöd i det dagliga livet som man är i behov av. Hur det stödet ska utgå, om det är i form av en ledarhund eller om det är frågan om någon annan form av stöd, måste, som jag säger i interpellationssvaret, avgöras i det enskilda fallet. Det är då en biståndsbedömning som görs, och tilldelningen av ledarhundar sker genom . Jag säger också i svaret att säger att det inte alls är ovanligt att personer med den här diagnosen kvalificerar sig för en ledarhund. Jag anser att den här typen av avvägningar och beslut är något som måste hanteras i det enskilda fallet och att bedömningen ska göras utifrån den enskilda personens behov. Det som är viktigt för mig är att man får det stöd som man är i behov av. 64 (): Jag utgår också ifrån att man får det stöd som man är i behov av. Men det jag försöker lyfta upp i den här interpellationen är att det kan finnas andra lösningar också. Vi har ju sagt att de som har diagnosen LMBB kan få en ledarhund. Men det borde vara möjligt att också hjälpa dem som har retinitis pigmentosa, som är en inte fullt så grav synnedsättning. Det skulle kunna bli billigare, och det borde vara intressant. Om jag skulle vara socialminister skulle jag tycka att det vore intressant att se vad man tjänar på detta. Det är ändå skattepengar alltihop, även om kommunen betalar det ena och staten det andra. Därför tycker jag att rehabiliteringshundar är någonting som man kanske kan fundera över. De är något billigare att utbilda, men de kan vara en god hjälp för väldigt många. Om ministern inte känner till det redan kan jag berätta att det har varit ett EU-projekt i mitt hemlän, . Där har också betalat halva kostnaden naturligtvis. En utvärdering har gjorts, och det har varit väldigt positivt. Det utbildas någonstans mellan 25 och 30 hundar; han som jag pratade med var inte riktigt säker på hur många det var. Det vore kanske möjligt att fundera på om en elev som är skulle kunna få en rehabhund i stället för en ledarhund för att kunna klara sig själv när man kommer till gymnasiet. Vi vet ju att de flesta som har den här diagnosen får sämre och sämre syn. Då har man också vant sig vid att ha en typ av ledarhund även om det från början är en hjälphund. Det skulle vara intressant att höra om socialministern kan fundera över den möjligheten. 65 Socialminister (): Som jag säger i mitt svar har jag så sent som kommit till med en proposition som gäller hur vi ska kunna öka tillgången på ledarhundar. Det handlar om en förnyad och förbättrad organisation där vi också kommer att utöka antalet hundar som är tillgängliga eftersom vi har sett att det har funnits en stor brist på ledarhundar. Det är min uppfattning att vi genom det nya förfarandet kommer att kunna tillgodose de behov av ledarhundar som finns. Vilken typ av stöd man som enskild person behöver ha måste avgöras av förhållandena i det enskilda fallet. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2005/06:110 om tillfällig föräldrapenning 66 Socialminister (): har frågat mig om jag är beredd att följa upp tillämpningen av lagstiftningen om tillfällig föräldrapenning avseende svårt sjuka barn. Tillfällig föräldrapenning ska täcka en förälders behov av ersättning i akuta vårdsituationer. Ersättningen kan betalas ut när föräldern behöver avstå från förvärvsarbete i samband med bland annat vård av ett sjukt barn. Den totala ersättningstiden har byggts ut och omfattar numera och barn. Det är självklart att svårt sjuka barn ska ha rätt att ha sina föräldrar hos sig och att föräldrarna ska kunna känna sig trygga när de är tillsammans med sina barn i en svår situation. Därför har den tillfälliga föräldrapenningen utvidgats på så sätt att föräldrar till ett svårt sjukt barn får rätt till ett obegränsat antal dagar med tillfällig föräldrapenning. Självklart kommer de utvidgade reglerna, som all annan ny lagstiftning, att följas upp. Om det visar sig att regelsystemet inte fungerar som det var tänkt är jag beredd att se över detta. 67 (): Jag vill tacka ministern för svaret på interpellationen, och jag vill naturligtvis tacka speciellt för att ministern säger att hon är beredd att följa upp tillämpningen av reglerna om tillfällig föräldrapenning. Jag är självfallet också glad över att ministern säger att hon är beredd att se över regelverket om det inte fungerar som det ska. fick föräldrar till svårt sjuka barn rätt att vara hemma hos sina barn utan den begränsning som gäller sjuka barn i allmänhet. Om jag har förstått bakgrunden till lagändringen rätt så föregicks förändringen bland annat av en diskussion om ett svårt cancersjukt barn som behövde stöd av sina föräldrar. har det visat sig att lagen inte riktigt fungerar så, i alla fall inte i . Här har lagen prövats i ett ärende där en pojke står under behandling för leukemi. Kassan bedömer att man inte kan ge föräldrarna möjlighet till den förlängda föräldraledigheten. Skälet skulle inte vara att pojken inte är svårt sjuk, för det är han verkligen. Det handlar om en svårbehandlad form av leukemi som kräver behandling . Nej, det som ställt föräldrarna och kassan inför problem är att kassan tolkat skrivningarna i förarbetena om att det ska föreligga en i tiden omedelbar fara för barnets liv väldigt strikt. Eftersom pojken genomgår en framgångsrik behandling bedömer man inte faran för hans liv som akut. Jag förstår att ministern inte kan uttala sig om det enskilda fallet, men frågan om cancersjuka barn är generell. Ett barn som behandlas för cancer behöver sina föräldrar fullt ut. En cancerbehandling är tuff för ett litet barn. Barnen mår ofta illa och har svårt att äta. Behandlingen är psykiskt svår och kräver ett kontinuerligt omhändertagande. Barnen kan normalt inte vistas på dagis på grund av det stora behovet av vård och på grund av att de har en ökad infektionskänslighet. Om föräldern inte får rätt till förlängd ledighet väljer kassan ofta att sjukskriva någon av föräldrarna i stället. Det kan tyckas vara en praktisk lösning, men jag tror att det är olyckligt av flera skäl. Det är ju barnet som insatserna ska riktas mot. Vidare innebär sjukskrivning av en förälder att föräldrarna inte kan dela på ansvaret för att vara hemma hos barnen. I en jobbig situation är det viktigt att ingen av föräldrarna helt tappar kontakten med jobbet och att båda föräldrarna kan turas om att vara delaktiga i vården av barnet. Slutligen krävs medfinansiering av arbetsgivaren när föräldern är sjukskriven, och det är knappast rimligt i den här typen av ärenden. Andra exempel är att man tillämpar vårdbidrag, men det blir ett väldigt kraftigt avbräck för föräldrar som haft en annan nivå på sin inkomst. Jag hoppas verkligen att analysen av hur lagen tillämpas kommer att gå fort. Det bästa vore ju om det visar sig att i varit för strikt och man får besked om att den aktuella familjen är berättigad till förlängd föräldrapenning. Men om det inte skulle vara möjligt att tillämpa lagen som vi hade hoppats att den skulle tillämpas vill jag fråga ministern om hon är beredd att med förtur se över lagen. 68 Socialminister (): Precis som säger är jag förhindrad att kommentera enskilda fall. Jag kan bara uttala mig rent generellt. Just nu håller på och följer upp tillämpningen av lagen i ett antal ärenden som har varit föremål för beslut. Vi räknar med att den uppföljningen och analysen ska vara klar . Det är svårt att precisera tiden något närmare än så. Det är naturligtvis på det sättet att själva avsikten bakom den förändring av lagen som skedde från var just detta att göra det möjligt för föräldrar till svårt sjuka barn att kunna vara tillsammans med och att kunna vårda sina barn då barnen var svårt sjuka. Som sagt var: Lagstiftningen följs nu upp. Jag förväntar mig att man gör en riktig analys och genomgång av de ärenden som har varit föremål för tillämpning av i hela landet och att jag kommer att få en rapport om hur tillämpningen har skett. Det kanske ändå är för tidigt för mig att gå in och säga något klart om hur vi kommer att hantera detta. Det beror naturligtvis på hurdan tillämpningen har varit och resultatet av den utredning eller analys som ska göras. Men jag kan naturligtvis klart säga till att om det skulle visa sig att det inte fungerar på det sätt som är avsett med den förändring som vi gjorde av lagstiftningen så är jag självfallet beredd att se över detta. Jag är mycket väl medveten om att detta är något som inte kan dra ut för långt . 69 (): Det finns ett väldigt starkt engagemang i det här ärendet i . är man så enig både från sjukvården, från och från allmänhetens sida som i diskussionen om den lilla grabb som drabbats av leukemi och vars föräldrar då inte haft möjlighet till tillfällig föräldrapenning längre. Jag känner när jag lyssnar på ministern att ministern, om än lite försiktigt, förstår den opinionen, och det tycker jag känns väldigt bra. Jag är glad över att ni kommer att följa upp de ärenden som finns. Det finns ärenden från , men det lär finnas ytterligare några ärenden där man är lite tveksam kring tillämpningen. Det känns också väldigt bra att den analysen ska vara klar . Får jag då fråga om det möjligen kan betyda att det kan komma förtydliganden kanske redan i vårpropositionen, om ministern finner det nödvändigt? 70 Socialminister (): Det är något för tidigt, , att säga någonting om detta. Jag kan inte stå här just nu och utlova att det kommer att komma så . Det är min förhoppning att den analys som nu gör kommer att resultera i en rapport som vi har möjlighet att titta lite närmare på . Det är naturligtvis väldigt viktigt när man ska förändra lagstiftning att man har ett bra och korrekt underlag för de ställningstaganden som ska göras. Själva avsikten bakom den förändring av lagen som vi genomförde så sent som var ju just att vi ville göra det möjligt för föräldrar till ett svårt sjukt barn att kunna få ett obegränsat antal dagar med tillfällig föräldrapenning. handlar det om tillämpningen av tolkningen av den nya lagstiftningen. Men som sagt var: Det är väldigt viktigt att vi får en bra analys av hur tillämpningen har varit. Jag tycker att det är viktigt för att kunna få ett korrekt underlag inför en eventuell förändring av lagstiftningen, därför att lagar ska vi förändra utifrån att vi har ett korrekt och bra underlag. Det är alltså för tidigt att utlova någon särskild tidpunkt. Jag vill också i det här sammanhanget påminna om att det finns en ytterligare möjlighet i vårt gemensamma och generella välfärdssystem för föräldrar till sjuka och funktionshindrade barn, nämligen den möjlighet som finns till vårdbidrag. Det är ett bidrag som ju kan utbetalas till barn som har ett särskilt vård- och tillsynsbehov . Reglerna för vårdbidraget ändrades 2003 till att gälla tills den unge fyller . Det är en ytterligare möjlighet och ett ytterligare stöd som kanske kan användas i den här eller andra liknande situationer. Men det förtar inte det jag har sagt tidigare. håller just nu på att följa upp tillämpningen av den nya lagstiftningen, och det är naturligtvis min ambition att så snart jag bara kan ta ställning till det underlag som kommer att presenteras för mig och eventuellt då återkomma till i denna fråga. 71 (): Jag hoppas naturligtvis nu att det sker sådana klarlägganden att ministern inte ska behöva återkomma till utan att man kan tolka dagens lagstiftning så att till exempel den aktuella familjen i är berättigad till tillfällig föräldrapenning än de . Det är alldeles utmärkt att det sker en ordentlig uppföljning av de här ärendena, och det är bra att det sker nu i vår. Jag förutsätter att kassan och departementet kommer att hantera detta med förtur, för jag tror inte att det är en så omfattande arbetsinsats att göra den typen av uppföljning. Ytterst handlar det om politik. Hur ser vi på rätten till tillfällig föräldrapenning? Jag lyssnar ändå in att ministern förstår situationen för föräldrarna till de svårt cancersjuka barnen, som verkligen behöver sina föräldrar, och att dessa föräldrar måste ha möjlighet att på rimliga villkor ta ledigt från jobbet. är vårdbidraget inte tillräckligt för att familjen ekonomiskt ska klara av att ta det stora ansvar som det innebär att vara hemma på heltid med barnet och väldigt djupt gå in för barnet. Jag kan lova ministern att om ingenting händer relativt snabbt återkommer vi i den här frågan. Det känns väldigt angeläget att få en lösning på den. Det känns också som att den lagändring vi antog , som var väldigt fin, syftade på just den typen av ärenden som vi talat om . Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2005/06:114 om fortsatta verksamhet 72 Statsrådet (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att långsiktigt säkra fortsatta verksamhet. är i det närmaste identisk med den fråga som ställt tidigare och som jag besvarade . Låt mig än en gång uttrycka min avsky mot de krafter som tar sig uttryck i dåd ägnade att förhindra och försvåra för människor att utöva sina demokratiska fri- och rättigheter, däribland att få utöva sin religion. Jag delar beskrivning av som betydelsefull aktör i integrationsarbetet. De bedriver en bred verksamhet, såväl religiös som social och kulturell, som når många människor. De är en integrerad del av samhällsgemenskapen i och bidrar till att skapa en allsidig bild av islam i . Regeringen har intresse av att kan fortsätta sin verksamhet. När det gäller det beslut , som nämner i interpellationen, kan jag givetvis inte kommentera eller ha synpunkter på de bedömningar som regeringen gjorde utifrån de förhållanden som då gällde. Alla ansökningar prövas utifrån förutsättningar som gäller vid ansökningstillfället, och en bedömning görs av omständigheterna i det enskilda fallet. I lagen om stöd till trossamfund fastställs att målet för stödet är att det ska bidra till att skapa förutsättningar för trossamfunden att bedriva en aktiv och långsiktigt inriktad religiös verksamhet i form av gudstjänst, själavård, undervisning och omsorg. Statsbidraget får endast lämnas till ett trossamfund som bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på och är stabilt och har egen livskraft. Regeringen bestämmer vilka trossamfund som kan få statsbidrag. 73 (): Först vill jag tacka statsrådet för besöket i . Att innan hon skulle avge sitt svar i kammaren passa på att åka ned till och besöka visar på ett genuint intresse och engagemang i frågan, och det är oerhört positivt. För oss i har kommit att bli en självklar del av den malmöitiska stadsmiljön och en viktig aktör för ökad integration i vår stad. Och det gäller inte bara vår stad utan hela regionen. Alltfler har kommit att inse detta, och jag skulle vilja återge ett avsnitt ur vår statsminister tal på kongressen, där han uttryckte följande: Det är en stor social verksamhet och en mötesplats för 50 00060 000 muslimer i , men också i . Där finns fredagsbönen och de dagliga bönerna. Där finns rådgivning vid äktenskapliga problem. Där finns skolor för ungarna och fritidsverksamhet. Där finns hjälp vid begravningar med tvättning och svepning. Där finns läkare allt i ett center som man själv byggt men som någon eller några galningar nu försöker bränna ner. är läget akut. Efter tre bränder på finns det inget försäkringsbolag som vill försäkra centret. Därmed är det oerhört svårt för att få lån. De har inte kunnat reparera skadorna från den senaste branden, och jag och många med mig är oroliga för att det dessvärre kan hända igen. Jag menar att borde erkännas som ett nationellt trossamfund och därmed berättigas statligt stöd.