prot · GS09118 · 2005-05-11 00:00:00 — Men vad vill vi göra åt detta för att bli effektivare, för att undvika att stå handlingsförlamade i situationer som när det gäller eller nästa gång det skulle inträffa och EU behöver göra insatser? Vad är det för skillnad, , på att undanröja handlingsförlamning i FN genom att driva just att vetorätten i säkerhetsrådet ska avskaffas och att driva kravet på att vetorätten ska avskaffas i EU för att handlingsförlamningen ska minska och man ska bli mer effektiv? Jag ser ingen skillnad på det. Vad är det för argument som majoriteten och Socialdemokraterna och regeringen ser när man hanterar FN:s effektivitet med vetorätten å ena sidan och EU:s effektivitet i utrikespolitiken och vetorätten å den andra sidan på två olika sätt? 8 () replik: Vetorätten i och vetorätten i EU:s utrikespolitik är inte så analoga med varandra. Det handlar faktiskt om något olika situationer. Vetorätten i ligger hos de permanenta medlemmarna. Det är inte varje medlem som har vetorätten. Det är en väsentlig skillnad mot situationen i EU där varje medlemsstat ända ned till storlek faktiskt har vetorätt. Så jag tycker inte riktigt att man kan sätta det stora, snabba och enkla likhetstecknet mellan de här två diskussionerna om vetorätt i de här två olika organisationerna, som försöker göra. Jag tror också att med den konstruktion med den gemensamma utrikespolitiken som vi har i EU som förutsätter att samtliga 25 länder ställer upp på det skapar ett tryck på medlemsländerna att verkligen anstränga sig att försöka hitta gemensamma uppfattningar. Även om jag inser att det finns en betydande risk att den gemensamma uppfattningen landar på nivån av det land som vill minst tror jag ändå att för att få en styrka i kedjan av medlemsländer är vi beroende av att hela kedjan hänger ihop, att det inte finns några brustna länkar. Då kommer vi på det här området att spelas ut mot varandra. Vi kan se i olika sammanhang hur andra stater och andra organisationer försöker att splittra upp EU och spela ut medlemsstaterna mot varandra när det gäller vårt förhållande till andra länder och vår gemensamma utrikespolitik. Jag tror att det är viktigt att vi anstränger oss och försöker hitta de här gemensamma linjerna, även om jag inser att det är mödosamt och att vi ibland kommer att få ta förödande nederlag såsom det inför . 9 () replik: Jag kan instämma i mycket av det som sade, men jag lyssnade uppmärksamt och skulle ha önskat mig en något mer intensiv bekännelse till att vi ska arbeta för ett mer socialt ansvarsfullt EU. Det kanske jag kan få i en replik. Om vi är överens om att EU bör bli mer socialliberalt och mindre renodlat marknadsliberalt så leder det naturligtvis också till praktiska slutsatser när det gäller hur agerar i EU. Det som jag framför allt, precis som , ville ta upp är det som finns i vår reservation om . Det sägs en del i utskottets förslag också om att det är viktigt att stödja de demokratiska krafterna i även om det är svårt. Men då är det lite svårt att förstå varför man inte kan säga klart ut att EU måste vara berett att tumma på sina principer lite grann när det gäller att man inte kan ge stöd till organisationer som inte är momsbefriade. Vi är i stort sett överens om att bör verka för att stärka demokratin i . Inte minst utskottets ordförande brukar vilja hålla en hög profil i de här frågorna. Varför kan man då inte tala klarspråk på den här punkten? 10 () replik: När det gäller handlar det om en teknikalitet. Det är de vitryska myndigheternas önskan att momsbelägga de verksamheter som vi på olika sätt vill stödja för att utveckla demokrati och förutsättningarna i . Det blir i så fall att EU indirekt ger ett ekonomiskt stöd till den vitryska regimen som vi egentligen har stor skepsis emot. Dessutom är det så att om vi skulle acceptera det i det här fallet kan det få konsekvenser för relationerna i andra länder där vi på olika sätt riktar stöd. Det handlar om att försöka hitta en hållbar linje som vi kan tillämpa över hela vårt arbete med att stödja demokratiutveckling i olika länder. Jag tror i och för sig att nyckeln till detta, att jobba med stödet till demokratirörelsen i , är att fundera över hur vi använder vårt regelverk och hur vi försöker föra in pengar, resurser och utbyte på olika sätt. Det handlar om att försöka hitta vägar som går förbi att vi blir tvungna att bekosta den regim som vi har stor skepsis mot. På frågan om socialt ansvarsfullt EU kan jag glädja och säga att det är en av mina absolut viktigaste punkter för varför skulle gå med i EU. En av kärnorna i EU-samarbetet är ju syftet att bidra till en social och ekonomisk utveckling av hela och att utjämna olika sociala skillnader i . Det tycker jag är oerhört centralt. Men när säger att han vill ha ett mindre marknadsliberalt och mer socialliberalt EU undrar jag hur diskussionerna går inom . Jag uppfattar som att det är ett rop på mer marknadsliberalism i EU. 11 () replik: Det är klart att på vissa områden är konkurrens och privat vinstintresse dynamiska krafter som driver fram ökat välstånd. Där ska man inte vara rädd för att utnyttja dem och släppa dem mer fria. Det kan till exempel gälla konkurrens på tjänsteområdet, serviceområdet. måste vi se till att när det blir en motsättning mellan de handelspolitiska och näringspolitiska intressena och de sociala intressena vi då inte automatiskt ger handelspolitiken företräde utan att vi ser till att vi inte skapar större problem än vi löser. Jag nämnde tidigare alkoholfrågan som ett exempel på det. Det är trots allt vårt största sociala och medicinska problem som har förvärrats sedan vi kom med i EU, tyvärr delvis med regeringens åtgärder. När det gäller stöd till och de demokratiska krafterna tycker jag också att det är bra om man kan undvika att betala stöd som delvis hamnar i regimens fickor. Men om slutsatsen blir att vi inte kan ge något stöd alls tycker jag inte att det är bra. Då blir det ett alltför stelt principrytteri. Det är det som den här reservationen av ledamöter i utrikesutskottet vänder sig emot. Det får inte vara så att det bästa, det ideala, blir det godas fiende så att man på det sättet indirekt lämnar de demokratiska krafterna i i sticket. 12 () replik: Jag anser att vi måste hitta vägar förbi teknikaliteten om momsen på pengar som vi vill ge till demokratirörelsen i . Jag tror att det ska gå att hitta lösningar på det. Jag är inte beredd att så lätt acceptera att EU skulle vika ned sig och acceptera att betala de här momspengarna. När det gäller frågan om ett socialt ansvarsfullt EU noterar jag att tar väldigt tydlig ställning för ett mindre marknadsliberalt och ett mer socialliberalt , vilket jag tycker är vällovligt utifrån mina värderingar. pekade i sitt inledningsanförande på att tjänstedirektivet inte får leda till lönedumpning. Det tycker jag också är mycket lovvärt. Men jag måste säga att det inte alltid är så att jag uppfattar alla företrädare som lika vällovligt klara på den här punkten. Vi får väl se här om i debatten när äntrar talarstolen. Det är ju en folkpartistisk företrädare som jag emellanåt upplever har ett något annat budskap. Men vem vet. Jag kanske kan få bli inbjuden till någon folkpartistisk debattafton och höra den mer interna diskussionen mellan marknadsliberaler och socialliberaler. 13 i (m): Vi ska nu diskutera verksamheten i Europeiska unionen 2004. I utskottet har vi haft ett mycket gott samarbete i betänkandearbetet. Vi har framför allt lagt fokus på vårt närområde. Jag tycker att vi har fått fram skrivningar som i vissa delar är mer tydliga också än regeringens. Därför finns det inga moderata reservationer. hände mycket i den europeiska unionen, inte minst med den utvidgning som skedde och som gav EU nya grannar. Minns 2004, allt vad detta år innebar, med förändringar och hopp, också en del förtvivlan och rädsla att det inte skulle gå så bra som det gick. i och den orangea revolutionen i visar på frihetens och demokrativiljans inneboende kraft som gör att mycket utvecklades i rätt riktning. Jag tror att längtan och möjligheten att kunna anslutas till det europeiska samarbetet utgör en väldigt stor kraft för de enskilda människorna i dessa länder. Glöm inte de kvarvarande utmaningarna. Den stenhårda diktaturen under i finns fortfarande kvar. Det lilla fattiga är också ett europeiskt land som förtjänar medlemskapsperspektiv under förutsättning att man uppfyller de uppställda villkoren för att bli medlem i EU. I allt detta finns det en kraft, möjlighet och förmåga. Jag har tagit några exempel. Ett mer konkret framsteg som gjordes 2004 i den europeiska unionen i syfte att visa på förmåga och vilja att leva upp till de grundläggande krav som EU ställer på sig själv, nämligen att vara öppet för omvärlden, är att man beslutat att ska få påbörja medlemskapsförhandlingarna . Det är för mig bevis på EU:s dragningskraft och och möjlighet att förändra. Inte trodde väl jag, när jag kandiderade till i första Europaval, att vi så snart skulle kunna välkomna tio nya medlemsstater i unionen. Men det gjorde vi. Tio nya öst- och centraleuropeiska länder kom med i samarbetet. När vi firade 60-årsminnet av slut, som för andra också innebar en tvångsanslutning under sovjetimperiets kommunism och planekonomi, kunde man också se vilken roll EU har spelat. Några länder kunde gå vidare efter nazismens farsot och skapa ett fredligt demokratiskt samarbete som kunde få en mur att falla, som kunde återge länderna i det tidigare sovjetimperiet sin frihet och självständighet och som kunde öppna vägen både för Nato- och EU-medlemskap. För innebar murfallet att vi kunde lämna tassandet mellan två poler bakom oss och bli medlemmar i det europeiska samarbetet. Där har vi alltid, tycker jag, haft vårt naturliga hemvist. blev vi också medlemmar av det europeiska samarbetet. Under alla har vi haft en socialdemokratisk regering. Det digitala ja- och nej-sägandet i vårt land har bitit sig fast. Vi har inte kommit så långt på de här tio åren att vi har kunnat börja diskutera vad EU ska göra och inte. Vi har en regering som har lämnat walk over i många EU-frågor och inte vill visa sitt ledarskap. Ett exempel som visar på detta är att medborgarna också till slut vänder unionen och samarbetet ryggen. Minns valdeltagandet i Europavalet och Socialdemokraternas katastrofval, och minns året innan då nej-sidan vann i euroomröstningen där man åter kunde se att framför allt socialdemokratin hade bekymmer med sina väljare. Jag tror att det är rätt naturligt. När man inte kan visa ett politiskt ledarskap, när man inte kan åskådliggöra varför vi behöver det europeiska samarbetet och vilken roll EU spelar i vår vardag är det rätt naturligt att människor undrar vad man ska med det till. Det blir också tydligt att man inte på ett bra sätt kan företräda de svenska värderingarna i Europasamarbetet. har vi sett beslut som jag uppfattar som tokiga. Det gäller demokratibeslut kring hur vi ska hantera . Det gäller och vapenembargot och EU:s bristande förmåga att göra insatser i till exempel i . Allt detta är exempel på en regering som har lämnat walk over i samarbetet i EU. Man vågar inte stå upp för värderingar och driva på och ibland åka på en smäll eftersom man antagligen är så rädd för opinionen hemma i . Då blir det ingen aktivitet över huvud taget. I stället beskrivs EU ibland som ett hot. Kommer ni ihåg vid när vi skulle fira med tio nya medlemsstater? Vår statsminister som har så svårt att upptäcka bidragsfusk här hemma i började då tala om social turism när det gällde de vänner som vi äntligen skulle kunna återförena i vårt samarbete. Detta visar på en förmåga att bygga nya barriärer och motsättningar i ett mer öppet, starkare och bättre fungerande EU. Det får faktiskt betydelse för, inte bara hur vi i uppfattar EU, utan också för hur man i uppfattar . Det är klart att det blir så när man har ett regeringsunderlag som vilar på två nej-partier och Vänstern som inte vill att ska vara med i EU. Med dessa partier samarbetar man nu när står inför stora utmaningar inte ens när det gäller försvarspolitiken. Vi ville ha en stor och bred borgerlig socialdemokratisk överenskommelse som skulle visa att vi tillsammans tar ansvar för säkerhetspolitiken för att vi, tillsammans med några andra europeiska länder, ska kunna åstadkomma en slagkraftig och bra stridsgrupp som är färdig till 20072008. Man valde att inte skapa en bred enighet i svensk politik kring denna stora utmaning i försvarspolitiken. Man valde i stället två partier som inte vill vara med i EU och som inte accepterar Socialdemokraternas säkerhetspolitiska inriktning. står Europasamarbetet inför stora utmaningar. Den första utmaningen är att se till att vi får ett konkurrenskraftigt och ekonomiskt fungerande . Massarbetslösheten biter sig fast. Vi har massfrånvaron i . Vi har ett där de nya jobben inte växer fram och fler människor inte kan försörja sig själva utan blir beroende av bidrag. Företag flyttar ut, och vi får ingen bra konkurrenskraft. Denna stagnation i jämförelse med andra områden i världen gör att EU-kraften behöver ses över för att vi ska kunna vara en stark och fungerande ekonomisk enhet. Här är Europasamarbetet en väldigt viktig kraft. Man kan tillsammans fatta beslut, till exempel om en bättre kemikaliestrategi med Reachdirektivet och en bättre fungerande tjänstemarknad med tjänstedirektiv. Till syvende och sist handlar dessa lagstiftningsbeslut om hur man använder dem på hemmaplan. Vi kan inte skylla på EU när det inte går bra för , men vi kan använda EU för att det ska gå bättre för vårt land och för att vi långsiktigt ska kunna klara den sociala tryggheten här i . Den andra stora utmaningen för EU är att fortsätta arbetet för frihet, demokrati, rättsstat och marknadsekonomi. Jag nämnde tidigare och behovet av att få stabilitet i det området, men också närmandet till EU. Det finns stora utmaningar där EU skulle kunna agera ännu bättre, där EU redan finns men där det ställs förväntningar. , , relationerna till och vilken roll EU ska spela i är några exempel som vi måste lösa gemensamt inom EU, men där har ansvar och delaktighet. Den tredje utmaningen är att de hot som vi upplever bara kan mötas gemensamt för att vi ska kunna skapa trygghet för våra medborgare. Jag tänker på den internationella terrorismen, spridningen av massförstörelsevapen och den gränsöverskridande brottsligheten. Det konstitutionella fördraget innebär att EU ska kunna agera med bättre kraft och fatta beslut mer demokratiskt. Det är en typisk fråga där medborgarna inser att vi måste göra mer på Europanivå och att vi också måste kunna stifta lagar som garanterar rättssäkerheten och en god effektivitet. Jag tror att det bristande engagemang som man ibland kan uppleva när man tittar på utifrån och läser eurobarometrar om att säger nej och strävar bakåt har sin förklaring just i att vi har en minoritetsregering, ledd av Socialdemokraterna, som har tappat initiativet när det gäller förmågan att företräda i och ta hem fattade beslut. Det gör att medborgarna inte känner så stor delaktighet. Jag tror att många människor vill ha besked om vad Europasamarbetet kan göra för att underlätta deras vardag och vilken betydelse det har. Jag är helt övertygad om att en borgerlig regering skulle ha helt annan kraft och engagemang för att förverkliga detta. På samma sätt som vi fattar beslut på nivå och här i vår riksdag har vi också demokratiskt beslutsfattande på europeisk nivå. Det vill vi stärka, men vi vill också se till att EU gör rätt saker. EU är här och . Vilket resultat vi får av samarbetet beror på vad 25 medlemsstater gör. EU är också en del av vår politik. Regeringen väljer att vara passiv. Även här i kammaren hanterar vi det på ett sätt som att EU är lite främmande och högtidligt och får vara med då och då när vi tar fram flaggan och diskuterar EU-frågorna. Så kan vi inte fortsätta att göra. 14 () replik: säger att regeringen lämnar walk over i EU-frågorna. Det kan naturligtvis inte få stå utan bemötande. pekar på det låga valdeltagandet i Europaparlamentsvalet och säger att nejet i folkomröstningen om EMU skulle ha berott på att Socialdemokraterna var särskilt dåliga på att mobilisera sina sympatisörer för ett ja till EMU. Statsministerns tal om social turism tas också som ett exempel på regeringens undfallande EU-politik. För att ta det sista först: Det statsministern pekade på var risken för social turism i en situation där alla andra medlemsländer som redan var med började använda möjligheterna till övergångsregler och vi blev enda land kvar som inte införde övergångsregler. Det var i det sammanhanget som risken för social turism utpekades. När det gäller det låga valdeltagandet i Europaparlamentsvalet är även jag bekymrad. Jag tror dock inte att det är så enkelt som att det skulle vara regeringens fel. Även om jag hävdar att vi har en bra och kompetent regering som påverkar mycket både i och i omvärlden tror jag inte att den påverkar valdeltagandet i de 24 andra EU-staterna så särdeles mycket. Detta är ju förskräckande lågt i de allra flesta medlemsstaterna tyvärr. Det är beklagligt, och det måste vi arbeta med. Sedan var det EMU-nejet. Tittar man på valundersökningarna ser man att om valet förloras någonstans är det faktiskt bland de borgerliga sympatisörerna. Dessa röstade i lägre grad för EMU än vad de röstade för EU-medlemskapet. 15 i (m) replik: Jag hävdar ändå, , att finns en passivitet och att regeringen har lämnat walk over i EU-samarbetet. Vi såg ju att det gick bra, och det har funnits ett engagemang. Men nämn tre prioriterade frågor som den driver i EU-samarbetet! Jag har frågat runt. Jag har frågat i kammaren förut och också diskuterat detta med vänner runtomkring, på departement, i och ute i . Det är väldigt få som kan svara på den frågan. När det gäller risken för social turism tycker jag ändå att det är viktigt att ta upp detta. Vi har haft på oss och sett att det inte blev så. Ändå fortsätter statsministern och , arbetslivsministern, att diskutera att vi eventuellt ändå behöver införa dessa så kallade skyddsregler. Jag bara tar det som ett exempel på hur man i stället för att bejaka öppenheten och visa att vi bygger framtiden tillsammans med andra, vi som slogs för att inte minst de baltiska staterna skulle kunna få vara med både i Nato och i EU, vänder upp handen mot dem när det väl är dags. Det är just så inte kan agera. Jag vill ha en tydlighet och en långsiktighet. Här tycker jag tyvärr att regeringen har svikit, både i relationerna till dessa stater och människorna i dem och på hemmaplan när det gäller att diskutera och ta hem de beslut som fattas i . Det är ett tassande och tövande i dessa frågor. Därför säger jag att man har lämnat walk over. Jag säger också varför man har gjort det. 16 () replik: efterfrågar tre exempel på frågor som den prioriterar. Jag kan till och med ge fyra. En är Lissabonstrategin. Hur ska bli världens mest konkurrenskraftiga ekonomi, och hur ska denna ekonomi bli miljömässigt hållbar? Arbetet med EU:s långtidsbudget är en annan prioriterad fråga där vi tillsammans med fem andra länder driver att medlemsavgiftens nivå inte får höjas jämfört med . En tredje fråga är utvecklingen av de nya medlemsländerna och de länder som förhoppningsvis kommer att ansluta framgent. En fjärde fråga är det arbete som pågår just nu med tjänstedirektivet. Det är oerhört viktigt hur detta tjänstedirektiv utformas och att vi är säkra på vad utformningen verkligen innebär så att vi inte hamnar i en situation där det blir en rättslig tolkning som i slutändan får avgöra vad tjänstedirektivet innebär. När det gäller diskussionen om varför det blev nej till EMU tror jag att gör sig själv och mig en otjänst när hon gör EMU-nejet till ett uttryck för en skepsis mot EU och det svenska EU-medlemskapet. Det är ju samma stämning som de som kräver ett svenskt utträde ur EU försöker sprida. Jag tror inte att det är så. Jag tror att det finns många olika skäl till varför man röstade nej till EMU. Jag tror inte att moderata sympatisörer som röstade nej gjorde det därför att de vill att ska gå ur EU. Däremot ser jag och detta undrar jag lite över hur ska hantera, som är stor vän av EU den Europaanpassning av som sker vad gäller synen på EU. Ni går alltmer i en riktning som i och för sig stämmer överens med den inriktning ni har hemma i , att det ska vara mindre politik och mer marknad. Hur ska hantera den förändringen i sitt parti? 17 i (m) replik: Jag vill inte rota vidare i euronejet och det öppna sår som detta är för Socialdemokraterna. Det är inom det partiet man nu har en inre revolt där man vill ha en folkomröstning om det konstitutionella fördraget. Det är där den stora ledarskapsbristen ligger. Det stämmer att , som tidigare hade av sina väljare bakom sig i jaet till EU 1994, hade bakom sig när det gällde ja till euron. Det är alltså en viss nedgång. Men Socialdemokraterna fick knappt hälften. i visar också att den stora ledarskapsmissen gjordes just av . Det är detta jag vill komma fram till: Statsministern har inte den drivkraft som krävs av en modern ledare för att företräda i och också se till att EU blir en del av den politiska vardagen i . De tre prioriteringarna, som blev fyra, är ju rätt allmänna. Lissabonstrategin handlar om att EU ska kunna få konkurrenskraft. I vårt land flyttar jobben ut. I vårt land har massfrånvaron gjort att vi fått väldigt många människor som står utanför arbete. Vi har inte heller sett konkret vad vill göra i denna Lissabonstrategi. Det andra var budgeten. Visst, man samarbetar med fem andra gamla EU-länder som vill försvara de nuvarande strukturerna och har lämnat många av de nya medlemsstaterna därhän. ser det också ut som om den här enprocentsklubben kommer att spricka. Det visar dels att man kanske valde fel partner, dels att man inte kunde ro detta i land. Vad gäller den fortsatta utvidgningen kan jag bara konstatera att det råder olika uppfattningar i regeringen. vill inte ge medlemskapsperspektiv till medan utrikesminister , heder åt henne, vill göra det. Här finns en dubbelsidighet i den . Hur kan man då ha kraft i Europasamarbetet? Vad gäller tjänstedirektivet kan jag bara konstatera att där slåss , monopolstaten framför andra, tillsammans med för att begränsa så mycket som möjligt. Här finns en ny allians. Frågan är om det är just detta en framväxande och viktig tjänstesektor behöver i och . 18 (): I det här betänkandet, som är en verksamhetsberättelse och en beskrivning av vad som hände inom EU-politiken , har valt att inte lägga fram några reservationer. Anledningen är att detta är beslut som redan är fattade och där vi på väldigt många punkter som beskrivs haft en annan uppfattning än majoriteten och i det läget haft reservationer och framfört en annan ståndpunkt. Att i det här läget återupprepa alla gamla ståndpunkter i en verksamhetsberättelse anser vi vara orimligt. Verksamhetsberättelser ska med rätta innehålla det majoriteten har beslutat. Detta innebär dock inte, fru talman, att vi inte har åsikter kring EU-politiken. För den som suttit och lyssnat på debatten är det ganska slående att det bara lite i förbigående sades: undertecknade man fördraget, det som kallas för konstitutionen. Det var en liten undermening i ett av inläggen här. Konstitutionen, denna stora och viktiga fråga som det nu ska fattas beslut om i länderna runtomkring men som faktiskt undertecknades av regeringarna, innebär väldigt stora förändringar. Vi kan debattera hur stora förändringarna är, vilken väg man ska ta och om man ska anta detta eller inte. Men det som är den stora bristen i och i riksdag är att vi saknar en debatt kring den här frågan. Den berörs knappt över huvud taget . Man kan titta på skillnaden jämfört med . I och har man intensiva debatter kring frågan om den nya konstitutionen. Anledningen till att man har det är ju att man ska ha en folkomröstning. Det anordnas tv-debatter och möten över hela landet. I räknar man faktiskt med att det har genomförts ungefär 10 000 möten och debatter inför folkomröstningen som ska vara nu .