prot · GS0961 · 2005-01-20 00:00:00 — Bland annat , som besvarat frågan om studien mycket utförligt, finner den tillfredsställande utförd, konstaterar inga effekter på hälsan och menar att kunskapen om den genmodifierade är god. Verkets slutsats är därför att försöket inte behöver göras om. Samma analys har gjorts av EFSA och konsulten. Jag anser att expertorganisationerna väl undersökt att från hälso- och miljösynpunkt är lika säker som konventionell majs och att det utförda arbetet tidigt utgått från ett försiktighetstänkande. frågar också hur konsumentintresset kommer att beaktas. I enlighet med gällande lagstiftning ska den nu aktuella vara tydligt märkt och följa reglerna om spårbarhet. Jag vill understryka att denna majs är avsedd som foder och inte som livsmedel. 145 (): Jag vill tacka för svaret. Men vilka åtgärder kunde vi höra att statsrådet vill vidta för att säkerställa att den nu aktuella formen av genetiskt modifierad majs baserar sig på försiktighetsprincipen? Vi kunde höra om regelverk som är omfattande och som innebär att man före godkännande har en granskning av behöriga myndigheter i enlighet med gällande lagstiftning. Vi kunde höra att sökanden ska visa att grödan är säker ur hälso- och miljösynpunkt och att konsumenterna ska kunna välja. Men statsrådet och regeringen har att säkerställa att försiktighetsprincipen hålls högt, inte bara av som tillgodosedd med myndigheternas hantering och lagar. När 18 länder senast det begav sig röstade nej eller avstod från att rösta, hur kom det sig då att tillhörde de sju som röstade ja? Inte minst är vikten av att våga tänka det otänkbara, att se att försiktighet inte bara kan vara ett honnörsord, särskilt tydlig. När 18 länder röstar nej eller avstår från att rösta, säger det statsrådet något om säkerhetsbedömningarnas entydighet? Statsrådet anser att det faktum att det finns myndigheter och lagstiftning gör att konsumentintresset hävdas. Men hur kan konsumenterna granska och känna tillit till att så är fallet? Öppenhet och offentlig debatt finns knappast på det här området därför att allt blir affärshemligheter. Då är det extra viktigt att regeringen, medborgarnas företrädare, ställer de svåra frågorna och inte väjer för dem. Även expertmyndigheterna var ense, säger statsrådet. sammanfattade läget och konstaterade att till exempel skriver att studien saknar data om Bt-toxinet ger upphov till antikroppsbildning, eller om immunsystemet på annat sätt påverkas. saknar en hypotes om vilka skador som kan tänkas upptäckas. har i och för sig inga större invändningar men skriver: Man kunde önska att råttorna företedde ringare patologiska förändringar i särskilt lever och njure än vad som framkom. Och LRF ifrågasätter både försöksmetoden och genomförandet. Underlaget är för dåligt. tillvägagångssätt gör att skillnaderna mellan naturlig majs och genmajs i stället för att klargöras snarare suddas ut. Bilden är inte så entydig. 18 länder röstar nej, och ett antal expertmyndigheter och remissinstanser reser i alla fall en och annan fråga. Behövs det då ytterligare studier? Inte enligt de myndigheter som redan sagt ja, inte enligt den konsult som anlitats men som själv säger att man inte granskat studien i sak. Frågan är vilka krav regeringen och statsrådet har på försiktighets- och säkerhetstänkandet. står uppenbarligen inte i första rummet när det gäller att hävda dessa intressen. Jag bara konstaterar att ansökan också gäller en ansökan för föda. Frågan är: Skulle statsrådet ha röstat nej om det inte varit fråga om foder utan livsmedel? 146 Jordbruksminister (): Jag vill börja med att säga att den moderna biotekniken har potentiella möjligheter. Det hoppas jag att håller med om. finns det risker. Jag är väldigt medveten om att det är många som känner sig osäkra och oroliga inför den nya tekniken. Därför måste vi utgå från försiktighetsprincipen. Det är inte så att jag bara bockar av. De regler som jag talar om har ett innehåll. Det handlar om att den som ansöker måste visa att produkten är säker från miljö- och hälsosynpunkt. Det ska vara en tydlig märkning. Den betyder något för mig som konsument om jag inte vill ha en genmodifierad produkt. Det ska finnas spårbarhet. Jag håller med om att det ska vara största möjliga öppenhet, och det kan vara ett problem om information klassas som företagshemligheter. Det är något som jag tycker att vi ska fästa blicken på. Inom regelverket har vi en allmän övervakningsplan som gör att vi följer upp våra beslut. Vi kan också ha fallspecifik övervakning, vilket innebär att om vi får någon typ av information som indikerar att det finns effekter som vi inte haft kännedom om kan vi begränsa eller stoppa användningen av produkten. Det kan vi göra när det gäller den majs som vi här har som exempel. Detta visar, tycker jag, att vi har ett starkt regelverk. Det GMO-direktiv som vi tillämpar ställer faktiskt hårdare krav på oss än exempelvis läkemedelsdirektivet. När det gäller läkemedel har man nämligen samma typ av diskussion och samma typ av problem. I det fallet medges också en risknytta-bedömning. Vi tittar på risker. Om det finns risker godkänns inte produkterna. När det gäller det enskilda fallet har det funnits en bred expertpanel. Flera stora internationella professionella expertpaneler har tittat på just den produkt som vi nu diskuterar. , som hade den expert som gjorde att man sköt upp beslutet, kom sedermera fram till att produkten var säker från hälso- och miljösynpunkt. Detsamma tyckte de franska experter som till en början varit tveksamma. Det fanns alltså ett brett expertstöd. Inom EFSA, den europeiska säkerhetsmyndigheten, fanns även experter från de så kallade moratorieländerna, vilka röstade nej. Också de fann att produkten var säker. Det handlar om svåra avvägningar. Vi ska ha en försiktighetsprincip, men vi kan inte vara teknikfientliga. Tekniken medger möjligheter. 147 (): Jag håller med statsrådet om att det är viktigt att vara öppen för ny teknik. Men det är också viktigt att vi, när vi har den öppna attityden, är säkra och jobbar för att ge medborgarna så stor tilltro som möjligt till ny teknik. Just det faktum att dessa frågor är föremål för en relativt sluten hantering gör att många känner att det är extra angeläget att vi som har tillgång till den inre bilden verkligen vågar ställa de tuffa frågorna och också vågar utmana de självklara svaren som ofta kommer i sådana här sammanhang. Just för att vi ska vara positiva och teknikbejakande är det viktigt att hävda försiktighetsprincipen, och göra det också i den här diskussionen. Det är min uppfattning att bör ligga i framkant när det gäller att utveckla försiktighetsprincipen, öppenheten och offentligheten även i den här typen av diskussioner, inte ligga i bakkant. Om regeringen skulle vilja sätta den här diskussionen på prov vore det rimliga naturligtvis att driva fram en ny studie, eftersom det just är studiens begränsningar som så tydligt ifrågasätts från flera håll. Jag får tro på att statsrådet möjligen ser en entydig bild. För oss andra för oss som tittar på detta utifrån, som ser ifrågasättanden från olika myndigheter, som läser de finstilta signalerna känns det som att här ringer ett antal varningsklockor. Är det då självklart att fråga ska besvaras med ja? Uppenbarligen anser regeringen det, men jag och tycker inte att det är den rimliga slutsatsen utifrån det här underlaget. Våga i stället bejaka försiktighetsprincipen, våga ligga i framkant och kräva en kompletterande studie för att vi ska kunna berätta för våra medborgare, och stå upp för, att vi bejakar ny teknik men att vi gör det med tydliga krav och håller försiktighetsprincipen högt. 148 Jordbruksminister (): Jag håller med om att vi ska ligga i framkant. Vi ska se till att vi hävdar försiktighetsprincipen och även utvecklar den på olika sätt. Att ligga i framkant innebär också att man har ett starkt regelverk på plats, och det har verkat för. Där känner vi oss tillfreds med de regler vi har. Att hävda försiktighetsprincipen innebär inte att man per definition ska säga nej till den nya tekniken, utan det innebär att man måste pröva dessa ansökningar, dessa produkter, från fall till fall. Jag vill betona att det är det vi gör. Vi har inte gett något generellt klartecken för den här typen av produkter. Vi prövar de ansökningar som kommer från fall till fall. I MON 863, som får vara exemplet i den här debatten, gjordes en toxikologisk studie. Det blev ett uppskjutet beslut för att man noga skulle kunna titta på studien. , som är den myndighet i som har mycket hög toxikologisk expertis, drog slutsatsen att när det gällde skillnaderna i det som kallas blodparametrar och njurvikt kunde dessa inte relateras till GMO-fodret, utan det var normala avvikelser som hade andra förklaringar. Man menade också att studien var statistiskt acceptabelt upplagd. När experter tittar på olika typer av studier finns det alltid synpunkter och kommentarer. Det gäller på detta område, det gäller när man prövar pesticider, det gäller när man prövar läkemedel. När en bred internationell expertpanel menar att studien visar att denna majs är lika säker som konventionellt odlad majs fanns det inte skäl att säga nej. drev på för att vi skulle kunna få ett underlag för den uppföljning som jag talade om, och som också finns inom ramen för regelverket, det vill säga att man både kan ha en allmän övervakningsplan och en fallspecifik uppföljning. görs en så kallad gödselstudie, studie av toxin i kycklinggödsel, och ifall det finns toxin i kycklinggödsel kommer man att gå vidare med känsligheten hos så kallade dyngätande insekter. Också detta visar att vi jobbar efter försiktighetsprincipen. 149 (): Ett starkt regelverk på plats ja, det är väl bra att kunna hålla sig till i normala fall. Men det är extra viktigt när vi jobbar med ny teknik att inte bara titta på fyrkanterna utan i stället våga gå utanför gränserna, våga tänka det otänkbara och se att också de sidorna finns belysta. Det handlar inte om att säga nej per definition, herr talman. Det handlar om att våga lyssna till hela spektrumet av åsikter och våga säga ja till en ny studie som fördjupar bilden i förhållande till egen ansökan. Det är ju den som finns i grunden, och det är den som många ställer sig kritiska till. Många länder avvisar, eller avstår från att rösta för, denna genmanipulerade majs. Vad kommer att inta för linje? Entydigt ja, uppenbarligen, om jag förstår statsrådet rätt. Innebär det då också ett entydigt ja till att kunna använda det för livsmedel? Det är nämligen samma grund som ligger i ansökan för Novel Food-förordningen. Avser statsrådet att även där rösta ja? Det är den andra delen sökt i båda spåren. Om statsrådet inte är beredd att säga ja till att det ska kunna användas som livsmedel, hur kommer det sig då att man säger ja till att det kan användas till foder? Foder är en del i livsmedelskedjan, om man vågar se hela bredden. Vi har varit framsynta från svensk sida. Man kan som exempel ta benmjölsdebatten. Låt oss vara framsynta även på det här området, herr talman. Låt oss ställa krav i framkant, hävda försiktighetsprincipen och kräva en ny studie. 150 Jordbruksminister (): Vi ska hävda försiktighetsprincipen. Vi ska ligga i framkant. Det är den svenska politiken på området. innebär det att vi ska pröva produkt för produkt, från fall till fall. Därför kan man inte ställa frågan på det sättet som gör när det gäller den här som livsmedel och föda för människor. Vi prövar från fall till fall just av det skälet att vi vill vara öppna för nya scenarier, nya problem och nya risker. Det är mitt svar. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2004/05:244 om papperslösa i 151 Statsrådet (): har frågat statsrådet vilka åtgärder han avser att vidta för att förbättra de papperslösa arbetarnas ställning på arbetsmarknaden, om han avser att verka för att ratificerar konventionen om migrerande arbetares rättigheter samt om han avser att verka för en engångsamnesti. Interpellationen tar upp såväl migrationspolitiska, integrationspolitiska som arbetsrättsliga aspekter. Den berör således flera statsråds ansvarsområden. Interpellationen har överlämnats till mig för besvarande. använder begreppet papperslösa arbetare och delar in dessa i fem kategorier. Jag vänder mig mot denna indelning av flera skäl. Tre av kategorierna faller enligt min mening inte in under samlingsbegreppet papperslösa. Det gäller i första hand personer med tidsbegränsade uppehållstillstånd men också asylsökande med undantag från skyldigheten att inneha arbetstillstånd liksom säsongsarbetare. Dessa är inte papperslösa, tvärtom. De har erforderliga tillstånd. Sedan finns det en grupp som vistas i landet utan uppehållstillstånd och som inte är asylsökande. Regeringen är liksom interpellanten oroad över detta. I den här gruppen ingår människor som av olika skäl inte vill eller kan ta kontakt med svenska myndigheter. Det är allt från personer som medvetet rest in i eller stannat i för att arbeta utan tillstånd till offer för människohandel. Regeringen har beslutat om ett nationellt handlingsprogram för arbetet med att bekämpa alla former av människohandel. I gruppen papperslösa finns också asylsökande som har gått under jorden efter avslagsbeslut. Det handlar om människor som efter att ha fått sina asylskäl prövade i två instanser väljer att inte följa myndigheternas beslut. Påståendet om att en sträng praxis tvingar människor att gå under jorden saknar grund. Vi har också mycket omfattande rättigheter för barn till exempel vad gäller sjukvård och skolgång . Även gömda barn har samma rätt till sjukvård som barn som är bosatta i . Jag håller med om att gällande arbetsrättsliga lagar och regler på den svenska arbetsmarknaden ska följas. Finns det ingångna kollektivavtal för det aktuella arbetet ska dessa tillämpas. Det är i huvudsak de fackliga organisationerna som bevakar att företag i med anställd personal respekterar träffade kollektivavtal. Regeringen beslutade om direktiv till en utredning som ska lämna förslag till hur en reglering kan utformas som ger fackliga organisationer möjligheter att effektivt bevaka efterlevnaden av tecknade kollektivavtal även i de fall organisationen saknar medlemmar på en arbetsplats. Vad gäller om migrerande arbetares rättigheter bereds den frågan i ljuset av den fortsatta utvecklingen på det migrationspolitiska området, bland annat arbetet i den globala kommissionen om internationell migration. När det sedan gäller frågan om amnesti vill jag peka på några allvarliga konsekvenser av ett sådant beslut. Det handlar främst om trovärdigheten för asylrätten i . Det är individens skyddsbehov som ska vara avgörande för om uppehållstillstånd ska beviljas och inte en tidpunkt. Konsekvensen av en amnesti kan bli att två sökande med samma skäl och från samma land behandlas olika, eftersom utgången beror på när de lämnade sin ansökan eller när myndigheten fattade sitt beslut. Detta strider mot den grundläggande rättsliga principen att lika fall ska behandlas lika. Många asylsökande saknar pass och andra ID-handlingar. En amnesti kopplad till en tidsgräns som föreslår skulle ytterligare förvärra detta problem eftersom den som kan och vill dölja sin identitet med stor sannolikhet skulle belönas med ett uppehållstillstånd. Sammanfattningsvis ser vi att en amnesti inte råder bot på de problem som lyfter fram, och jag tänker därför inte vidta några åtgärder för en sådan. Som framgått är dock regeringen alltjämt fortsatt uppmärksam på problemet med personer som vistas i utan tillstånd och på deras situation, och vi fortsätter vårt arbete med att komma till rätta med detta. 152 (): gäller det att hålla tungan rätt i mun. När man lyssnar på migrationsministerns svar finns det ganska många saker man skulle kunna gå in på. Hon verkar ha missförstått delar av min interpellation. Hon påstår att påståendet att en sträng praxis tvingar människor att gå under jorden saknar grund. Det är självklart så att ju strängare praxis man har, desto fler människor är det som ser det som ett bättre alternativ att leva på ett mycket farligt och jobbigt sätt under jorden än att återvända till en eventuell förföljelse. Hon säger också att vi skulle ha väldigt goda rättigheter för barn vad gäller sjukvård och skolgång. Vi har till exempel fått kritik för att vi inte erbjuder skolgång för gömda barn. Men det är i huvudsak inte det som min interpellation handlar om. Min interpellation handlar om människor som befinner sig i och som arbetar i . De bidrar därmed till den svenska välfärden. De har jobb och lägenheter, bor här, agerar här och verkar här. Men de är utestängda från det som vi känner som den svenska välfärden. De är helt utestängda från skola och sjukvård. Det handlar om människor som brukar gå under beteckningen papperslösa. Det är människor som lever i rädsla. Vi vet inte hur många människor som lever så här i . Men de lägsta siffrorna talar om 5 000 personer. Det vi däremot vet är att de finns. Vi vet att de lever i en väldigt utsatt och farlig situation på arbetsmarknaden. Som jag skrev i min interpellation avslöjades att en grupp människor arbetade för under oacceptabla former. De tjänade mellan och . Det hände att de fick arbeta nattskift i sträck utan vilodag. Den skyddsutrustning de hade att tillgå var undermålig. Det var först när en av de anställda dog som medarbetarnas utsatthet uppmärksammades och fackförbunden engagerade sig. Vi vet att de finns, och vi vet under vilka fruktansvärda förutsättningar de lever i vårt land. Vi ser dem kanske till och med då och då. Men det görs ingenting. När jag läser svar på min interpellation är det två sidors avfärdande av mina förslag till hur vi skulle kunna lösa det och kunna göra det bättre för dessa människor. Det är två sidors rent avfärdande av förslagen. Det avslutas med meningen: Som framgått är dock regeringen alltjämt fortsatt uppmärksam på problemet med personer som vistas i . Som framgått, var framgår det? Var framgår det att man är uppmärksam på problemet? Det framgår bara att man inte accepterar de förslag vi lägger fram för hur det ska lösas. Man har ju inget annat förslag för vad som ska göras för att förbättra situationen för dem som finns i . Man har inget annat förslag för hur man ska förbättra den humanitära situationen, säkra rättigheterna på arbetsmarknaden och ge de barn som lever med gömda föräldrar möjlighet till skolgång till exempel. Det finns inga andra förslag i migrationsministerns svar. Var framgår det då att man har sett problemet och vill agera för det? Jag tycker att man snarare gömmer sig än att man har sett någonting. Det är det som jag tycker framgår av migrationsministerns svar. Jag lyfte fram två saker som konkret skulle kunna göras för att göra det bättre för de människor som vi talar om. Det ena förslaget är att ska skriva under om migrantarbetares rättigheter. Den trädde i kraft och syftar till att förbättra situationen för migrantarbetare över hela världen. Konventionen förpliktar bland annat länderna att garantera människor grundläggande mänskliga rättigheter. Men har valt att inte skriva under den. Det andra som jag lyfter fram är att borde utfärda en amnesti. Det borde vi göra därför att vi vet att de här människorna finns och därför att det skulle ge dem en möjlighet att agera i , betala skatt på den lön man har, finnas här och få en plats i det svenska samhället och den svenska välfärden. Sedan, när det väl var gjort, skulle vi kunna skapa möjligheter för att inte hamna i samma situation igen. Det kan till exempel vara en bortre gräns i asylsystemet så att den som väntat för länge automatiskt får uppehållstillstånd. Man kan också öppna reglerna för legal arbetskraftsinvandring och föra en öppen, generös och human flyktingpolitik. Ett förslag är amnesti och ett annat är sådant som gör att vi ser till att inte hamna på samma plats igen. 153 Statsrådet (): Det var bra att inledde med att tala om vad interpellationen handlar om. Den tar ju upp allt! Den handlar egentligen om alltifrån tortyroffer och apatiska barn till turister, som arbetar i , säsongsarbetare och människor som har fått avslag på sin asylansökan. Den innehåller väldigt mycket. Därför tror jag att det är viktigt att reda ut begreppen. Vad är papperslösa? Asylsökande är inte papperslösa. Asylsökande har en laglig rätt att befinna sig i landet så länge deras ansökan prövas. Människor med tillfälliga tillstånd som är säsongsarbetare är inte heller papperslösa, utan de har rätt att befinna sig i landet . Däremot är det helt klart att det finns människor i landet som arbetar svart inom olika sektorer. Det kan vara människor som över huvud taget inte söker uppehållstillstånd. Det kan vara människor som vill vara här . Det kan vara människor som vill stanna i . Det är svårt att veta eftersom de inte finns, så att säga, och inte söker upp myndigheterna. Det kan också handla om asylsökande som har fått avslag på sin asylansökan och som ska få stöd att återvända till sina hemländer. Det finns människor som arbetar svart, precis som säger. Det är helt klart att de finns, och det är allvarligt. Jag är helt överens med om det. Jag menar att vi måste förhindra rovdrift på människor på arbetsmarknaden. Det som beskrivs i interpellationen att människor arbetar för i sträck och så vidare utan socialt skyddsnät är helt oacceptabelt. I har vi en lång historia av facklig kamp för arbetares rättigheter bakom oss. Vi ska inte vrida klockan tillbaka på den punkten; vi ska inte ha en arbetsmarknad där människor helt utlämnas till arbetsgivares godtycke. Jag ska ta upp några grupper här. nämner inledningsvis EU-medborgare som arbetar för ett företag som finns i . Om jag ska säga någonting om EU-medborgare kan jag säga att många, framför allt från de nya medlemsstaterna, kommer hit och söker och får arbete och uppehållstillstånd. Det är väldigt bra. Men vi ser också en oroande tendens där människor från företrädesvis de nya medlemsstaterna inte erbjuds ett arbete som riktigt tål dagens ljus. De arbetar alltså svart på den svenska arbetsmarknaden, och det betyder att de inte kan söka uppehållstillstånd och inte heller får de rättigheter och det skydd som den svenska arbetsrätten ger. Regeringen ville ha en möjlighet att sätta press på arbetsgivare så att vi skulle kunna kontrollera om det var riktiga arbeten och anständiga arbetsvillkor. Det sade och tillsammans med de andra partierna nej till. Jag förstår verkligen den oron, för den delar jag. 154 (): Det finns människor i som lever under farliga, jobbiga, fruktansvärda förhållanden och utan tillstånd och som arbetar och bidrar till den svenska välfärden men som för att använda ord det begås rovdrift på på arbetsmarknaden. De får inte några rättigheter i välfärden. Svaret på det skulle alltså vara övergångsregler vid utvidgningen av EU. Förstår jag verkligen migrationsministern rätt när hon säger det? Jag hoppas inte det. Jag hoppas att regeringen har tänkt lite längre än så. Övergångsregler som syftade till att skapa olika regler när EU nu äntligen utvidgades till att innefatta nya länder ändrar knappast förhållandet att vi har sett att människor finns i och arbetar här men lever utanför samhället. Det som skulle ändra det är att låta de här människorna få en verklig plats i det svenska samhället. Vi ska erkänna dem för det som de har gjort när de har arbetat här och låta dem komma in på arbetsmarknaden. berättar att min interpellation innehåller mycket. Jo tack jag vet! Därför hade jag önskat att regeringen skulle svara på något och inte bara avfärda de förslag jag lägger fram på hur vi skulle kunna komma till rätta med det här och hur vi skulle kunna erbjuda de här människorna en plats i vårt samhälle. sitter det en utredning mycket på grund av det arbete som har gjort i som ska titta på möjligheterna att öppna för arbetskraftsinvandring. Det sitter en utredning med det uttalade direktivet från regeringen att man ska välkomna arbetskraftsinvandring och titta på hur man ska kunna välkomna arbetskraftsinvandrare.