prot · GS0971 · 2005-02-08 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . Tredje vice talmannen meddelade att () ansökt om sjukledighet den 14 februari31 mars. Kammaren biföll denna ansökan. Tredje vice talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för statsrådet under ledighet. 3 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Tredje vice talmannen meddelade att voteringen skulle utgå. 4 § Meddelande om frågestund Tredje vice talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Samhällsbyggnadsminister , utrikesminister , statsrådet , statsrådet och statsrådet . 5 § Svar på interpellationerna 2004/05:304 och 307 om samhällets krisberedskap med anledning av stormen i 1 Statsrådet (): respektive har frågat mig och statsministern vilka insatser jag och regeringen har planerat och vidtagit med anledning av stormen i . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationerna. inträffade den svåra stormen i Syd- och . Stormen orsakade stora skador på såväl skog, elförsörjning och telekommunikationsförsörjning som väg- och spårframkomlighet. Som påpekats i frågeställningarna har stora volymer egendom förstörts på grund av stormens förödelse med följden att enskilda människor i många fall försatts i en mycket besvärlig ekonomisk situation. Sammantaget finns det många människor som varit utsatta för stora påfrestningar, såväl fysiska som psykiska. I länsstyrelsernas uppdrag ingår att inom sitt län ansvara för åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap. ska över hela hotskalan större räddningstjänstinsatser, extraordinära händelser i kommuner och landsting och svåra påfrestningar på samhället i fred samt vid höjd beredskap och krig stödja inblandade parter, såsom kommuner, myndigheter och organisationer, i syfte att få till stånd samordning och en gemensam inriktning för de åtgärder som behöver vidtas, såväl före som under och efter en kris. I händelse av ett krisläge ska på en sektorsövergripande nivå kunna informera samhällsaktörer och allmänhet om förlopp, konsekvenser och de åtgärder som planeras av ansvariga aktörer. Jag och regeringen håller oss på olika sätt löpande informerade om att länsstyrelserna upprätthåller en god beredskap i enlighet med sitt uppdrag. Detta kan ske genom de olika återrapporteringar som länsstyrelserna gör direkt till och som styrs av det årliga regleringsbrevet men också via de rapporteringar som görs till . Dialog förs med Försvarsdepartementet för att utröna eventuella brister och potentiella utvecklingsmöjligheter. Löpande förs naturligtvis också en dialog med respektive myndighet. Exempelvis genomförde med stöd av Försvarsdepartementet och säkerhetschefen i krisledningsseminarier med samtliga länsstyrelser. Länsstyrelsernas krisberedskapsförmåga är också ett viktigt område att diskutera vid de återkommande mål- och resultatdialoger som förs med myndigheterna. Genom fortlöpande information och dialog med länsstyrelserna och berörda statsråd och departement håller jag mig förvissad om att länsstyrelserna fullgör sitt uppdrag detta oavsett om en befarad krissituation föreligger eller inte. Den svåra storm som inträffat visar också att länsstyrelserna utfört sitt uppdrag på ett föredömligt sätt. Bland annat uppger att de har haft ett mycket bra samarbete med myndigheterna i berörda län. Länsstyrelserna har också stöttat kommunerna i deras arbete, bland annat utifrån de psykosociala aspekterna. Kontakter har tagits med LRF för bildandet av särskilda stödgrupper för drabbade lantbrukare. En naturkatastrof av en sådan här omfattning berör naturligtvis flera departements ansvarsområden. För att underlätta samordningen av de insatser som krävs för att lösa de akuta problem och lindra de verkningar som uppstår som en följd av stormen har regeringen därför tillsatt en särskild statssekreterargrupp. Gruppen har nära kontakt med andra berörda aktörer. Denna grupp kompletteras med en departementsöverskridande arbetsgrupp på tjänstemannanivå. skickades en begäran till samtliga länsstyrelser om att till inrapportera stormens verkningar i respektive län. Under hand kunde en uppfattning av situationen i landet skapas och fokus läggas på de delar av landet där situationen var mest akut. kompletterades bilden ytterligare genom den information som begärde in från berörda departement. Jag besökte själv för att på plats överblicka situationen och behovet av hjälpinsatser. Flera av mina statsrådskolleger har gjort liknande besök i drabbade regioner. Berörda länsstyrelser har till och med skickat uppdaterade lägesrapporter till och . i har även därefter fortlöpande informerat departementet om situationen via dagliga lägesrapporter då länet varit särskilt svårt drabbat. De fulla ekonomiska konsekvenserna av den förödelse som stormen förorsakat är ännu inte helt klarlagda. Vi vet emellertid att kostnaderna för samhället är betydande och att situationen är mycket svår för många enskilda människor. Regeringen har aviserat vissa insatser och kommer fortsättningsvis att följa utvecklingen mycket noga. 2 (): Det är lite hård konkurrens om tiden genom slalomåk i , men vi är ju modiga män och kvinnor som utmanar detta. Jag tackar för svaret. Men vad jag först och främst kan konstatera är att man, trots att mina frågor faktiskt är riktade till statsministern, väljer att låta ett annat statsråd svara på interpellationen. Vad jag också kan konstatera är, möjligen på grund av att statsministern inte svarar, att bara en av de fem frågorna är besvarad. Frågan om vilka åtgärder som statsministern vidtog med anledning av de varningar som utfärdades för omfattningen av den annalkande stormen är inte besvarad. Frågan om vilka åtgärder statsministern har vidtagit för att skapa sig en samlad bild av stormens effekter för samhället och för enskilda är inte besvarad. Frågan om vilka åtgärder statsministern har vidtagit med anledning av dessa effekter är inte besvarad, liksom frågan om vilka åtgärder statsministern har vidtagit och avser att vidta för att lindra de psykiska, sociala och hälsomässiga effekterna av krisen. Men finns det ju möjligheter att återkomma, så jag kan kanske få svar på de här frågorna. Vad jag är bekymrad över och det som gör att jag ställer de här frågorna har att göra med de brister i krisledningsfunktionen som vi såg vid tsunamikatastrofen. Vad jag kan utläsa utifrån det som varit och de rapporter som vi fått in från liksom annat som vi begärt att få in är att det inte finns en samlad krisberedskap i . Jag har inte hört någonting om just förberedelser inför den annalkande stormen. Det tog innan statsministern kommenterade stormen i offentliga sammanhang. Det var i partiledardebatten som det blev en substans i det hela. Men det är väldigt viktigt att det finns en krisledningsförmåga. Det såg vi i samband med Asienkrisen, och det har vi också sett när det gäller stormen. Att ha en ledningsfunktion är ju till stöd för regeringens agerande i sådana här frågor. Det handlar om att samla information. Det handlar om att ta in så mycket kunskap som möjligt för att kunna bilda sig en uppfattning detta är ett ledningsstöd. Men det handlar också om att ge information till allmänheten. I den här frågan kan man se att just det splittrade angreppssättet, något som regeringen fortfarande ägnar sig åt, ledde till att var ute och sade: Ja, visst ska vi spruta mot ohyra i skogen. Men dagen efter kommer och säger: Nej, det ska vi absolut inte göra. Är det någonting som är viktigt i en krisfunktion gentemot de medborgare som vi har som är i kris och som behöver stöd och ledning är det en adekvat information ut till medborgarna och ut till medierna så att man kan känna sig trygg. Det är också viktigt att man ser att det finns en krisberedskap som handlar om sårbarheten i samhället. Det är inte acceptabelt att man inte kan ringa nödtelefon som det var fråga om i det här sammanhanget. Det är inte acceptabelt att så många hushåll som 4 000 är utan ström i de här delarna. Det är inte acceptabelt att telefon och mobil inte funkar i sådana här sammanhang. Var och en kan naturligtvis förstå att det är en extrem situation, men att det inte fungerar är inte acceptabelt ur sårbarhetssynpunkt. För detta bär regeringen ansvar. Vi har hört statsråd efter statsråd varje gång det har hänt någonting stå upp och säga: Nästa gång kommer det inte att hända, för då kommer vi att öka trycket på dem som utför tjänsterna! Men vi ser ju vad som händer; det är samma sak varje gång. Regeringen säger att nu ska vi ta i med hårdhandskarna. Det är det här som är det allvarliga för medborgare. Det finns ingen krisledningsfunktion. Det samlade säkerhetstänkande som behövs för att människor ska kunna känna trygghet finns inte. Det beklagar jag. 3 (): Även jag vill framföra ett tack för svaret. Det vi har upplevt i är en nationell katastrof. Då krävs det nationella insatser. Varför är det då en nationell katastrof? Jo, bland annat därför att det fortfarande finns ett antal tusen människor som saknar möjlighet att kommunicera med varandra över det normala telefonnätet. Det är fortfarande inemot 10 000 människor som saknar elektrisk kraft för att inte tala om all den skog som ligger på marken. Men det svar jag har fått på min interpellation och som jag förvisso tackar för tycker jag är ett svar innehållande ord som är staplade på andra ord. Det saknas substans och innehåll. Det saknas därtill svar på de frågor som jag har framfört i interpellationen. Varför är jag då så angelägen om att få svar på mina frågor? Varför är jag så angelägen om att regeringen handlar med innehåll och substans när den handlar? Jo, därför att jag vill ge människor i framtidstron tillbaka. Jag är ytterligt allvarligt oroad för att investeringar kommer att utebli och för att arbetstillfällen och sysselsättning kommer att minska i den drabbade regionen därför att människor håller på att tappa just det ord som jag tidigare nämnde, nämligen framtidstro. Vad kan då bryta detta? Enligt min uppfattning kan ett snabbt agerande ifrån regeringen som är den verkställande makten i göra att man bryter den oro som finns hos många tusen människor. Det är människor som skulle vilja bygga sin framtid i den här drabbade landsändan. De åtgärder vi har sett så här långt är inte nog för att bryta den trend som jag personligen uppfattar med allvar och skärpa. Därför förväntar jag mig , statsrådet, att få ett substantiellt svar i nästa replikskifte på mina frågor som är framförda i interpellationen. 4 (m): Jag har vid ett antal tillfällen deltagit i diskussioner med anledning av stormkatastrofen i . Jag har också haft tillfälle att mycket noggrant följa detta på hemmaplan. Det är ganska naturligt att vi som ledamöter från har varit väl representerade i de olika debatter som har ägt rum. I min egenskap av ledamot i styrelse har jag också följt frågorna mycket noga. Jag hade tillfälle att tillsammans med statsrådet åka helikopter efter stormen, som han refererade till här tidigare. Eftersom det rör sig om en nationell katastrof tror jag först och främst att det är viktigt att fortsätter att uppmärksamma detta. När den första och andra fasen av dramat nu närmar sig sitt slut måste vi nogsamt följa upp de löften som har givits och de förslag som regeringen lägger fram i . Den första fasen, akutfasen , har alltså klingat av. Då fick människorna ute i de drabbade områdena sätta alla resurser på prov för att klara krisberedskapen. Då var det den lokala krisberedskapen som över huvud taget hjälpligt gjorde att människor kunde fortsätta. Då var det många tusen människor som med egna insatser var ute och hjälpte att göra vägar framkomliga. Statsrådet talar nu å regeringens vägnar, och jag vill inte höra honom hänvisa till att det och det departementet sköter det och det. Kan statsrådet och regeringen tänka sig att har en öppenhet för att vara mottagare och framför allt betala en del av de insatser som dessa människor gjorde under när de hade strömlöst hemma? Många hade djur i ladugårdar och kris med detta. Ändå var de ute och hjälpte med att hantera framkomligheten på våra vägar. De var ute och hjälpte elbolagen att komma fram till de stolpar som låg nere för att de över huvud taget skulle kunna påbörja arbetet. Den lokala krisberedskapen fick ta den tuffa törnen i början. är det den andra fasen den då man mödosamt håller på att få tillbaka el och tele. Precis som både och sade här finns det 4 000 abonnenter bara i som fortfarande saknar el. Många lever med detta lilla helvete ursäkta ordet, fru talman under de här dagarna. Dessutom innebär det stora merkostnader. Jag vill ställa en fråga till statsrådet och till regeringen. Här kommer att finnas en lång rad rättsliga konflikter, och rättsfrågor kommer att komma upp. Vem ska betala merkostnaderna? Jag upplever redan nu att det börjar bli så att enskilda familjer och hushåll får bollas mellan försäkringsbolag och eldistributörer, där ingen riktigt vill ta i frågan trots att alla är medvetna om att människorna drabbas av betydande merkostnader. Andra har fått gå till socialen och få förskott. Sedan har de dessutom förmodligen att utkämpa rättsliga dispyter med försäkringsbolag och eldistributörer. Jag tycker att det finns all anledning att fundera över om regeringen där på något sätt skulle kunna agera åtminstone i form av en utvidgad rättshjälp för dessa människor. Nästa fas är att försöka rädda de stora värden som är på väg att spolieras. Regeringen har presenterat förslag, men här gäller det också att ha en långsiktig krisberedskap när de akuta faserna har passerat. Man måste också våga kunna tänka lite annorlunda och i lite friare banor så att människorna får se lite ljus i det mycket, mycket stora mörker som finns där nere. Det är precis det som har varit inne på här jag delar helt hans uppfattning. Så kan man återskapa lite av framtidstron. Ett stort antal miljarder kronor ligger på backen. Ett stort antal av de miljarderna kommer förmodligen inte att kunna räddas. Men det finns ett antal miljarder som kan räddas om regeringen agerar kraftfullt och ingjuter lite framtidstro i en långsiktig krisberedskap. 5 (): Tack, och , för interpellationerna! Det här året började med stora katastrofer både i världen och här hemma i . Det ger naturligtvis många olika känslor och även eftertänksamhet för oss alla. En sak kan vi säga att krisberedskapen över huvud taget kan vara bättre på alla områden. Jag hade möjlighet att åka till mitt grannlän , som drabbades kraftigare än vad län gjorde. När jag hade varit i och och åkt däremellan sade jag till mina kolleger i bilen: Det här är ju nästan som om det hade varit krig! Människor har fått så mycket förstört, skogen är förstörd för , barnen har inte kunnat gå till skolan, man har fått evakuera äldre människor och man har inte kommit åt att komma med matdistribution. Det ser i princip ut som ett slagfält. Än finns det personer i län som saknar ström. Det var minus tolv grader där . Detta är otroligt allvarligt. Alla behöver ju elektricitet för sitt dagliga liv. Depressionen har brett ut sig bland enskilda skogsägare. Redan har 1415 dött. För många är depressionen så svår att man har tagit sitt eget liv på grund av att hela ens livsverk, kanske farmors och farfars skog, är förstört, och man vet inte hur det kommer att bli. Man känner också osäkerhet över hur det blir med försäkringsbolagen. Alla hade inte försäkring, men de som hade det känner en stor oro. Stormen 1969 var också en stor tragedi då skogen förstördes. Inte någon fick ut något av försäkringsbolagen. Därför kanske man kan förstå den vånda och ångest som många människor känner . Jag vill fråga ministern: direkta åtgärder tänker ministern vidta för att lugna människor och skapa framtidstro, som talade om? Vad är ministern beredd att säga i talarstolen till svenska folket? Vilken trygghet kan ministern ge svenska folket? När allting var kaotiskt fungerade inte heller vare sig radion eller telefonen. Många lyssnar på lokalradion, och därifrån ska all information förmedlas. Så var det också i län. Men även lokalradion var svår att höra på sina håll. Telefonen fungerade inte, inte ens mobiltelefonen fungerade. Det är första gången i mitt relativt långa liv som det inte går att ringa 112 på mobiltelefonen. Vilka åtgärder är ministern beredd att vidta när det gäller telefon- och radiosystem? 6 (): Jag vill tacka och som har skrivit dessa interpellationer. Det är viktigt att diskutera dessa frågor efter den nationella kris som framför allt vi som bor i upplever. De tidigare inläggen i den här debatten visar att vi alla har olika bilder av verkligheten. omkring kl. 7.30 utsågs till räddningsflygplats. Där skulle de flygplan och helikoptrar som behövdes kunna landa. Det behövdes olika material och människor som kunde hjälpa till i krisen. Jag tror på fullaste allvar att det över huvud taget inte fanns någon människa som kunde förutse att detta skulle hända. Så är det varje gång när en stor nationell kris inträffar. Vi kunde aldrig förutse exakt hur det skulle bli. Under de samtal som jag har haft med kommunalråden främst i har man pekat på framför allt två saker som man upplevde som lite värre än en del andra saker. Den ena saken var att numret 112 inte fungerade. Det är allvarligt om 112 inte fungerar om man är sjuk, bor i glesbygd och har till närmaste granne. Bor man lite mer centralt kan man kanske ropa på en granne för att få hjälp, men det går inte om man bor mer ensligt. Detta är någonting att ta med sig inför framtida beredskap för kriser. Man bör se över hur man kan arbeta för att åstadkomma en förbättring. Den andra saken gäller lokalradion. När det är kris i landet ska den fungera som informationskanal. Det har fungerat mer eller mindre bra det har varierat lite enligt de olika rapporter som har kommit in. Men på vissa ställen fungerade inte heller lokalradion, utan även den var utslagen. När man inte har något ljus, inget vatten, ingen värme och inte ens någon lokalradio blir livet ganska tyst och man vet ingenting om vad som händer i omvärlden. Min fråga till ministern är alltså: Vad kan vi förbättra angående numret 112, lokalradion och dess informationsskyldighet? 7 Statsrådet (): När det gäller skedet före stormen finns det som jag sade i mitt svar en beredskap hos där man tränar inför olika scenarier. hade man en ganska stor genomgång av länsstyrelsernas krisberedskap. I efterhand kan man alltid säga att man inte räknade med precis det scenario som uppstod, men där kommer man alltid att ha svårt att träffa precis rätt. Efter att olyckan hade hänt hade jag dagen efter stormen kontakt med min statssekreterare som, för att få en samlad bild, i sin tur hade pratat med länsstyrelserna och begärt in en ordentlig rapport om vad som hade hänt ute i landet och också för att få information om vad man hade satt i gång med ute i de tre länen, , och . Skadorna var kanske mest omfattande i eftersom det var det län som var mest utsatt av stormen. Därefter har jag också haft personlig kontakt med landshövdingarna och diskuterat de olika insatser som har gjorts, framför allt med Lagrell i och även med i . Jag följde också utvecklingen på plats i . Tillsammans med såg vi på krisledningscentret. Det är inte bara länsstyrelserna som har gjort en bra insats i det här arbetet, utan det har också följts upp på ett föredömligt sätt av kommunerna. Jag har varit i kommun och tittat på hur man hade jobbat med olika saker på ett bra och effektivt sätt. Sedan har vi kunnat notera att det har funnits brister. Vissa saker borde ha fungerat bättre. Framför allt kan vi kritisera elförsörjningen, och där håller jag med interpellanterna. Det är inte acceptabelt att människor är utan ström. Med det system som vi har för elförsörjningen blir man inte förvånad över att det är så många som inte har ström när man ser hur det ser ut i skogen. Det kan vara ett lager av tio träd som ligger ovanpå varandra över ledningarna som är bara skrot. Man får helt enkelt bygga upp allt igen. gjorde en utredning om elsäkerheten där han tittade på detta. Men elbolagen ville inte ha någon lagstiftning på området, utan man gjorde en deal där de gjorde ett frivilligt åtagande. Samtliga interpellanter tillhör ju inte dem som vill att man ska lagstifta i första hand utan tycker att var och en ska ta sitt ansvar. I efterhand kan vi se att elbolagen inte tog det ansvar som de sade att de skulle ta, vilket jag beklagar. Det föranledde statsrådet att med skärpa säga att det nu är slut med att lova och inte hålla det. Vi måste ha ett säkrare nät, och på många håll handlar det om att gräva ned ledningar för att man ska kunna ha en beredskap för dessa typer av skador. Detsamma gäller telenäten. ska jag kommentera 112-numret. Egentligen har man en god beredskap, men mobiltelefonnätet slogs ut därför att den back-up som man hade på mobiltelefonstationerna bara hade 34 timmars beredskap. När mobiltelefonerna inte längre fungerade ringde folk till 112 i mera triviala ärenden. Det ska ju egentligen användas vid allvarlig fara. Men ringde man dit och frågade om andra saker. 112-numret blev alltså överbelastat av samtal som inte hörde hemma där på grund av att det ordinarie mobiltelefonnätet inte fungerade. Därför uppstod en risk för att de som verkligen var i nödsituation inte kunde få den hjälp som de behövde. Mig veterligen har det inte lett till dödsfall eller till stor och allvarlig skada på grund av att man inte kom fram. Det hade kunnat hanteras på annat sätt. Här måste beredskapen vara bättre, framför allt när det gäller mobiltelefonnäten men också de fasta telefonnäten. 8 (): Statsrådet är mycket angelägen om att prata om länsstyrelsernas beredskap och om vad som hänt lokalt och regionalt. Jag måste säga att jag är jätteimponerad, både när det gäller tsunamikrisen och när det gäller stormen, av den lokala krishanteringsförmågan. Jag besökte för inte så länge sedan och tittade på hur man samverkar mellan kommunen, polisen, militären, alla civila organisationer och andra som samverkar. De är otroligt duktiga. De hade en sak i sinnet, att hjälpa människor. De sade: Vi struntar i vem som är ansvarig. ska vi hjälpa människor. Det är det här som jag tycker ska stå som modell för hur vi ska göra på den nationella nivån. Det handlar om att hjälpa människor. Det handlar om att ställa upp med alla myndigheter vi har så snabbt som möjligt för att kunna göra bra saker för människor. Det som jag är kritisk mot är att krisledning verkar vi ha fått på nästan alla nivåer utom i . Det är det som är det allvarliga. Statsrådet säger: Men det är så svårt att förutse en kris. Ja, men det är själva krisens natur. Vi kommer inte heller att kunna förutse nästa kris. Men krisledning är i sig en kompetens som vi måste ha för att kunna leda i sådana här sammanhang. När vi pratar infrastrukturfrågor är det också viktigt att se hur allvarligt samhället slås ut. Där måste regeringen vara ytterst självkritisk. säger statsrådet att ska ta i med krafttag. Ursäkta, men jag är inte så imponerad, och jag har inte så stora förväntningar. De stora krafttagen kan jag se framför tv-kameror i debattsoffor i morgon-tv. Men när det kommer till konkret handling är ju statsråden lika tandlösa varje gång. Och det är inte så att människor upplever att det blir bättre. och föreslog vi att man skulle bygga för en digital allemansrätt, det vill säga att vi skulle gräva ned fiberkabel i hela och se till att bygga bredband åt alla människor. Om vi hade gjort det då hade vi satsat någonstans . Vi hade kunnat lägga ned elledningarna och sluppit mycket av det trassel som inte sker bara i stormens spår utan som också sker varje gång som det blåser och är snöoväder. Regeringen har inte det här sättet att se på infrastruktur utan försöker krypa undan sitt ansvar så fort någonting uppstår och skyller på den ena efter den andra. Och vilka är det som drabbas? Jo, det är människor som dag ut och dag in inte har elström, inte har den trygghet som man så väl behöver i ett samhälle av .