prot · GS0960 · 2005-01-19 00:00:00 — 1 § Information från regeringen om katastrofen i 1 Statsminister (): efter flodvågen ser ännu ut som ett slagfält. efter helvetesvågen söker thailändare och svenskar ännu efter omkomna, i hav, sand och rasmassor. efter katastrofen har arbetet med att identifiera de döda bara börjat vid templet strax norr om . Jag är skakad efter mötet med den thailändska vardagen . Jag är stolt över de många svenskar som gör och har gjort storartade insatser både under räddningsfasen och med det nästan omänskliga arbetet att identifiera de döda. Jag lider med de många svenskar som tvingas vända hem med förfärliga upplevelser bakom sig och utan att ha alla sina anhöriga med sig. Aldrig har så många svenskar drabbats av en naturkatastrof. Aldrig har heller så stora katastrofinsatser samordnats och genomförts på så av svenska myndigheter. Den stora mängd insatser som gjordes dagarna närmast efter katastrofen låter sig inte redovisas på den korta tid vi har på oss här , men jag ska göra ett försök att sammanfatta. Klockan halv fyra på annandagens morgon inträffade ett jordskalv på havsbotten vid Sumatra. Effekten blev en enorm flodvåg som timmarna efter skalvet nådde kust efter kust i och . fick information om en naturkatastrof som särskilt drabbat fattiga länder. Morgonnyheterna beskrev det på samma sätt. På UD förberedde sig biståndsminister för att snabbt skulle kunna svara upp mot FN:s förväntade begäran om räddningspersonal och annan katastrofhjälp, vilket vi också mycket snabbt kunde göra. kunde sända personal till . Under annandagens förmiddag rapporterade drabbade länder ständigt nya fakta och siffror. uppgavs 120 personer ha omkommit i , 300 i . Den uppgiften gick ut via TT som också sade sig ha obekräftade uppgifter om att en svensk omkommit. Vem anade då att antalet döda skulle stiga tusenfalt och fortfarande stiga, ? Berättelserna från svenskar på plats var på annandagen ännu få. De vittnade om skadade människor men främst om kaos och stor materiell förstörelse. Från ambassaden kom liknande information. Reseföretagen hade ännu på annandagens kväll inte information om var många av deras resenärer befann sig eller hur de mådde. Kvällsnyheterna hade förkortade sändningar som vilken helgkväll som helst. Få om någon såg katastrofens hela vidd, vare sig i berörda länder eller här, på andra sidan jorden. En person som själv mycket aktivt deltog i räddningsarbetet i sade så här till mig : Trots att jag var på plats tidigt och såg förödelsen kunde jag inte föreställa mig omfattningen av det som skett. har gått sedan en senast slog till mot . I saknar vi helt nationell erfarenhet av flodvågor. Mycket har sagts om dessa första timmar. Det är lätt att vara efterklok. En sak är alldeles säker: Det tog för vågorna att släcka tusentals liv och skapa livslånga själsliga ärr hos många fler. När den förödande sanningen började gå upp för oss på andra sidan jorden, när den svenska ambassaden upprättat ett kriscenter i och börjat samla information, när berörda statsråd samlats här i och jag inbjudit till måndagens presskonferens hade de akuta och absolut viktigaste katastrofinsatserna redan gjorts. Då hade ropen redan ljudit längs stränder och gator: Spring! Sök er upp mot skog och berg. Då hade thailändsk räddnings- och sjukvårdspersonal, anställda i turistnäringen och tusentals thailändska familjer för länge sedan tagit hand om chockade överlevande svenskar. Då hade svenskar som klarat sig undan hjälpt varandra att bära skadade, söka försvunna, plåstra om och trösta landsmän i åtskilliga timmar. Det arbetet hade ingen kunnat göra åt dem. Det arbetet krävde medmänniskor på plats, och sådana fanns. Dem är vi alla stort tack skyldiga. Över 20 000 svenskar fanns i de drabbade områdena när vågen slog till. Svenskar fanns i , på och på andra platser men framför allt i . är ett litet land, men i antal turister i under julveckorna är ett av de största. Vi drabbades därför hårdare än något annat land utanför katastrofområdet. började den bilden växa fram i all sin förskräckande tydlighet. En särskild statsrådsgrupp med ansvar för regeringens katastrofhantering formades och började arbeta. En statssekreterargrupp bildades också. Inom kunde 14 000 människor åka hem till . Det är en evakuering som saknar motstycke. kontaktades Sas för att få fram flygkapacitet utöver den som reseföretagen själva hade. För att få i gång evakueringen av svenskar hyrde UD en från . Dagen efter var en luftbro i större skala i funktion, och 17 hemflygningar kunde sedan genomföras. Det första evakueringsplanet kom till . Det sista avgick från , med anhöriga som hade valt att stanna kvar längre. genomfördes ambulansflygningar med svenska läkarteam ombord. gjordes tio sådana flygningar, en del med hjälp från andra länder. En större ambulansevakuering har genomförts med svensk personal. Det fåtal skadade som finns kvar i kommer att tas hem så snart läkare bedömer att de klarar en flygresa. ambassadör var den första utländske ambassadören på plats när han kom till tidigt på annandagen. rapporterade han från till UD. Den svenska ambassaden i förstärktes . Ambassaden har vuxit med ett 70-tal tjänstemän och IT-tekniker. Ett permanent generalkonsulat har upprättats i , bland annat för att underlätta för anhöriga som åker dit. På i kallades drygt 100 personer in för att, med stöd av ett 50-tal personer på ett call center i , ta emot telefonsamtal från oroliga anhöriga. Det blev långt över 15 000 sådana samtal. Ytterligare 200 personer arbetade med samordning, transporter, IT-stöd och information. Sms-meddelanden sändes i flera omgångar till svenska mobiltelefoner i , och med vädjan till svenskar att höra av sig, viktiga telefonnummer och information om evakuering. Den information som på detta sätt samlades in överlämnades till . Då fanns ca 30 000 personuppgifter registrerade. Redan på annandagen påbörjades vad som skulle bli ett mycket omfattande nätverksarbete. , , SOS Alarm, resebolagen, Försvarsmakten, landstingen och kommunerna har tillsammans med , , och många ambassader i regionen alla sin del i katastrofinsatsen. , SOS Alarm och landstingen sände med start ca 200 svenska läkare, sjuksköterskor, psykologer och annan räddningspersonal till katastrofområdet och hade fler i beredskap. Utrikesministern följde med den första gruppen ned för att bland annat söka försäkra sig om att omkomna svenskar togs om hand på ett värdigt och bra sätt. fattades beslut om att sända ett svenskt identifieringsteam till . har ett 30-tal personer i plus ett antal svenska poliser. ID-team från 22 olika länder samverkar på plats. För att underlätta identifieringen och hanteringen av de avlidna på plats har bidragit med stora mängder utrustning. Förre svarar för den lokala samordningen för svensk del. efter katastrofen, , togs de första omkomna emot på . har regeringens uppdrag att fortsatt samordna transport på ett värdigt sätt för att föra hem de omkomna. Kommuner och landsting förberedde snabbt mottagandet av hemkomna. På flygplatser och i kommuner mottogs de av krisgrupper. Runt 175 personer har vårdats på sjukhus. I , där flest patienter togs emot, fick ytterligare 350 personer vård på de närsjukvårdscentrum som skapades med anledning av katastrofen. Samarbetet mellan kommuner och landsting har fungerar mycket väl. krävs att det långsiktiga psykiska omhändertagandet också fungerar bra. Tusentals människor har deltagit i arbetet på katastrofplatserna och med att ge de drabbade en trygg hemkomst: tjänstemän på UD och i övriga , anställda hos myndigheter och på andra håll, frivilliga genom organisationer eller på eget initiativ. Jag vill bara upprepa mitt och regeringens stora tack för alla fantastiska arbetsinsatser som gjorts. Jag är glad och stolt över den varma omtanke och stora medmänsklighet som så många svenskar visat . Kungafamiljens, regeringens och det svenska folkets tack till för hjälpen till nödställda svenskar har framförts på flera sätt. Jag själv, liksom ambassadör, har uttryckt det i thailändsk tv. Det har framförts genom annonsering i thailändska tidningar. Jag hade också möjlighet att framföra vårt tack till kung och premiärminister . Flodvågskatastrofen innebär en enorm utmaning för hela det svenska samhället. Självklart tar regeringen till sig av de synpunkter och den kritik som riktats mot oss . Självklart finns det sådant som kunde ha gjorts tidigare eller bättre. Det är jag den förste att medge. är jag övertygad om att utvärderingen av arbetet kommer att visa att stora insatser genomförts mycket väl, trots en extrem situation. En har tillsats för att utvärdera insatserna. Kommissionen kan också lämna konstruktiva förslag till hur ska bli än bättre rustat att möta och hantera allvarliga kriser utanför våra gränser. Det kan handla om naturkatastrofer men också om terrorattacker, stora olyckor eller andra händelser där många svenskar drabbas utomlands. Men för att säkerställa god information och snabba insatser vid kriser eller katastrofer vill regeringen redan nu genomföra ett antal förändringar. För det första måste vi bättre ta till oss kunskap från alla sorters informationskällor, göra bedömningar och dra slutsatser. Vi måste göra det i samarbete med liknande organisationer runtom i världen och framför allt inom den union vi tillhör, den europeiska unionen. Därför vill vi förstärka och samordna de olika system som finns för inhämtande av information, underrättelser och analyser i och samhället. Arbetet med att ta fram ett databaserat system påskyndas så att kunskap finns tillgänglig om var många svenskar turistar. Det ger bättre förutsättningar men inga garantier. Jorden är stor. Katastrofer som denna, som sker ett halvt dygns flygresa bort och med sex timmars tidsskillnad, som träffar mycket vidsträckta geografiska områden och slår ut kommunikationsnäten, kommer alltid att vara svårbedömda i tidiga skeden. För det andra ska konkreta hjälpinsatser kunna sättas in utan dröjsmål. För att förstärka förmåga ska insatsteam byggas upp som snabbt kan agera med väl utbildad och tränad personal och tydlig ledningsstruktur. De ska vara beredda att ge hjälp till svenskar vid katastrofer utomlands men också kunna användas för katastrofbistånd. De bör ha tillgång till väl utrustat ambulansflyg så att kvalificerad sjukvård, bra transportmöjligheter och snabb förmåga att avlasta sjukvårdskapaciteten i drabbade länder säkras. bör ha ett bemyndigande att sätta in sådana insatstrupper eller på annat sätt agera vid en akut nödsituation där många svenskar är drabbade utan att behöva gå till regeringen. En konsulär beredskapsstyrka ska inrättas vid UD, startklar dygnet runt. På så sätt kan vi snabbt förstärka ambassader och konsulat om kriser inträffar. För det tredje behöver vi en stärkt beredskap när det gäller medicinsk bedömning på katastrofplatser. I ett mycket tidigt skede behöver vi kunna sända svensk sjukvårdsexpertis som på plats gör medicinska bedömningar av insatsbehov. Vi behöver också bli bättre på att ta till vara den resurs som alla de kompetenta yrkesmänniskor som anmäler sig frivilligt utgör. För det fjärde måste samordningen inom EU förbättras. Effektivare insatser före, under och efter naturkatastrof eller terrorangrepp kräver internationell samordning. Regeringen har redan tagit initiativ till att förbättra den europeiska unionens krishanteringsförmåga. Vi vill inrätta en gemensam civil krishanteringsgrupp som snabbt kan sättas in i krisområden, samordna evakueringsinsatser för EU-medborgare, stärka kommissionens samordnande roll samt samordna ländernas ambassadhjälp vid kriser. kommer att fortsätta stärka sin krishantering i enlighet med den handlingsplan som regeringen redovisade . kommer att lämna viktiga bidrag. Försvarsberedningen ska lämna sin syn på hur vi bör stärka samhällets förmåga att hantera framtida hot och risker. Vunna erfarenheter och inkomna synpunkter ska samlas, och därefter lägger regeringen fram sin proposition. I många av världens länder finns drabbade befolkningar som lider oerhört. Miljoner människor är efter katastrofen hemlösa och saknar all den vardagens trygghet som vi är vana vid i : tak över huvudet, mat för dagen, rent vatten. Känslan av solidaritet med dessa människor är stark i det svenska samhället. Svenska folket har skänkt efter katastrofen. Detta saknar helt motstycke i vårt lands historia. Tillsammans med de som regeringen i ett första skede satte av i katastrofbistånd kan göra stor nytta i de drabbade länderna. har redan betalats ut genom Sida. har också svarat på FN:s appell om katastrofhjälp med . Vi har förutom akut hjälp i form av rent vatten, filtar, tält, kommunikation med mera också bidragit med koleravaccin för 200 000 människor i och med grävskopor för röjningsarbete i den så hårt drabbade i . utreder man i varför inga varningar om nådde ut under de som passerade mellan skalvet och vågen. Ett internationellt samarbete är också i gång för att bygga upp varningssystem för tsunamier i regionen. Ett svenskt initiativ kring detta togs tidigt, och vi kommer att medverka till uppbyggnaden. Det är viktigt att stödet från omvärlden inte upphör när den akuta fasen är över och tv-bilderna inte längre når våra vardagsrum. För detta har vi alla ett fortsatt ansvar. Det kan vi ta genom att kanalisera vårt engagemang genom till exempel vänorter, folkrörelser, frivilligorganisationer och fackföreningar. Återuppbyggnaden kommer att ta . Regeringen kommer att göra fortsatta långsiktiga insatser i de drabbade länderna utöver det katastrofbistånd som redan beslutats om. Det svenska biståndet ökar kraftigt, med . Vi har råd att både hjälpa de av flodvågskatastrofen drabbade människorna i och ha en god beredskap för andra pågående eller nya kriser. efter katastrofen, fru talman, har arbetet på sätt och vis bara börjat. Jag har under mitt besök i försäkrat mig om att svenskar som söker anhöriga får möjlighet och hjälp av thailändska myndigheter att leta vidare. Också svensk personal kommer naturligtvis att fortsätta att hjälpa till i sökandet. kommer identifieringsarbetet att fortsätta i . Människor kommer successivt att få besked eller få ta emot sina omkomna anhöriga. Andra kommer inte att få besked eftersom deras anhöriga inte påträffats. Sorgen måste ändå hanteras och minnena bevaras. Sorgearbetet kommer att prägla svensk vardag . Regeringen har inrättat ett nationellt råd för att drabbade och anhöriga på ett enkelt sätt ska kunna få kontakt och stöd eller hjälp med problem som uppkommit genom katastrofen. Ett fortsatt stöd är nödvändigt när skadade och chockade ska återerövra vardagen stöd från vården, från skolan och omsorgen, från olika myndigheter, men kanske framför allt från familj, medmänniskor, arbetskamrater och vänner. Livet kommer inte att bli sig likt, men det kommer att gå vidare. Vår stora gemensamma uppgift är att dela denna svåra tid med varandra, att visa varandra respekt och medmänsklighet och att hålla samman. 2 BO (): Jag vill först rikta ett tack till statsministern för informationen och också för de inkännande orden med de människor som drabbats av fruktansvärda lidanden. Min fråga gäller den svenska krisberedskapen inför det som hände. Det har sedan Estoniakatastrofen gjorts mängder av utredningar som har handlat om att förbättra svensk krisberedskap. Det har funnits lite olika uppfattningar här i om exakt vad man ska göra. Men på en punkt verkar oppositionspartier, regeringen i propositioner och en riksdagsmajoritet ha varit eniga. Det har handlat om att det behövs mer av övning, utbildning och träning för att kunna klara av oväntade katastrofer och kriser. Bakom detta har förstås legat den gamla insikten i talesättet om att övning ger färdighet. Vad som har kunnat inhämtas är att det inte har blivit så väldigt mycket av övningen, träningen, seminarier och kristräning av olika slag. Det är lätt att tro, och jag hör till dem som gör det, att vi skulle ha haft en bättre och snabbare hantering från regeringens sida om utfästelserna om ökad träning hade uppfyllts. Min fråga till statsministern är om han delar denna min bedömning. 3 Statsminister (): Vi är överens om att övning ger färdighet. Men att påstå att vi inte skulle ha övat i är inte sant. Jag har också sett att det påståtts i en debattartikel från de fyra borgerliga partiledarna att det inte skulle ha övats alls sedan jag blev statsminister. Det är fel. Vi har övat väldigt mycket och haft stora övningar. Vi har dessutom haft övningar som har varit departementsvisa. Jag frågade en av mina närmaste medarbetare med lång erfarenhet av hur han såg på det hela. Han sade: Vi har aldrig övat mer än vad vi gör just . Det är också min bild. Sedan är det bara att konstatera att det säkert heller inte är tillräckligt. Men att påstå att vi inte skulle ha övat är fel. 4 BO (): Det får undersökas närmare av bland annat den medborgarkommission som är tillsatt. Men jag tycker mig redan av massmedierna och olika genomgångar och uttalanden av till exempel generaldirektör med flera fått intrycket av att det inte har varit speciellt mycket på den här punkten. Jag uppfattar svaret från statsministern som att man har gjort det man har lovat och kunnat och varit så duktig man kunde vara. Jag delar inte den uppfattningen. 5 Statsminister (): Vi får väl låta granskningen ge svar på frågan. Det finns ingen anledning för oss att stå och argumentera mot varandra. Jag påstår inte detta rakt ut i tomma luften. Jag har naturligtvis tagit reda på fakta. Jag förutsätter att det jag nu säger också är av sådant slag att det kommer att göra om inte glad så åtminstone lugn på den punkten. 6 (): Tack för redovisningen från statsministern. Dåvarande försvarsministern , det vill säga nuvarande talmannen, tillsatte en utredning för översyn av den planering som ska säkerställa funktionen hos den högsta och centrala ledningen i extraordinära situationer såsom att förhindra eller begränsa katastrofer och omfattande skadeverkningar på liv, miljö och egendom. Utredare var som bekant viceamiral . Sakkunniga och experter knöts till utredningen. En särskild referensgrupp fanns på tjänstemannanivå. Åtta riksdagsledamöter från samtliga partier var också knutna till utredningen. överlämnade LBU, , sina förslag. Det rådde samstämmighet om vad utredningen kom fram till. Analysgruppen för utvärdering av Estoniakatastrofen förordade förslaget. Även rekommenderade LBU:s förslag. Jag finner allt detta tal om vem som stod vid faxar på UD eller vilka statsråd eller pressekreterare som fick flashar tämligen ointressant i jämförelse med att få veta: Vem stoppade utredningsförslagen i byrålådan som hade en så stor uppslutning från flera håll? Det kan knappast inte ha varit någon tjänsteman. Jag tycker att det är vida mer intressant än mycket annat som det har parlamenterats om. Vem tog på sig ansvaret att stoppa detta förslag som hade en sådan uppslutning från expertis, alla partier och flera andra som utredde den här typen av frågor. Var det statsministern? 7 Statsminister (): Vi gick naturligtvis till med en proposition. Det är som har fattat beslutet. Bakom riksdagsbeslutet stod Socialdemokraterna, . Mot beslutet fanns en reservation från , . Jag tror inte ens att det vid omröstningen yrkades bifall till reservationen. Varför gick vi inte fram med förslaget? Det var av det enkla skälet att det remissbehandlades. Där fick vi avvisande synpunkter från polisen, Säkerhetspolisen, , och en av hovrätterna. Med en sådan remissopinion lägger man inte fram ett förslag i säkerhetsfrågor till . 8 (): Jag gjorde en uppräkning. Den omfattade dem som satt med i utredningen, dem som var experter och sakkunniga på området och den uppslutning som utredningen fick från andra utredningar av samma kvalitet med samma inriktning. Detta plus att det i utredningen fanns stöd från partierna borde ha gjort att statsministern drivit frågan på ett helt annat sätt än vad som skedde. 9 Statsminister (): Det är möjligt att kan tycka så. Det är en hedervärd uppfattning. Men vem i den här kammaren tror att vi skulle ha gått fram med en krishanteringsorganisation som hade avstyrkande remissynpunkter från bland andra polisen, och ? Även om tonläget av och till varit uppdrivet får man ändå komma ihåg att vi hanterar den här typen av frågor med yttersta varsamhet. Vi valde en annan lösning där vi tog vara på många av goda förslag, men vi följde inte detta. Sedan ska vi komma ihåg att mycket av detta härstammade från erfarenheterna av Estonia då hade en mycket dålig beredskap för det inträffade. har vi hanterat många och stora kriser med varierande utfall men med insikten om att vi varje gång har blivit allt bättre att hantera situationen. Låt oss noggrant granska hur det som vi nu har gått igenom har hanterats. Låt oss vänta och inte vara för tidiga i våra slutsatser. 10 (): Tack för informationen, statsministern. Det är inte så många av oss som kan föreställa oss eller egentligen förstå vad som egentligen hände längs stränderna runtom i flera länder i på annandagen . Men många av oss vet vad en kram, en hand, en filt eller någon som lyssnar har för betydelse när man är som mest ensam och rädd. När det offentliga samhället på grund av sin organisation brister i sin förmåga att just hjälpa träder civilsamhället in utan order. Människor är beredda att ta vid och ta ansvar. Många människor i gav sin tid, sin hand och fanns till när livet för många var mycket skört och samhället sårbart. Röda Korset, och många fler fanns på gator och torg och mitt bland sörjande och oroliga. De gav sin tid och samlade in pengar för att hjälpa. Jag tycker mig höra att statsministern förstår vikten av det civila samhällets snabbhet och det som frivilligorganisationerna kommer att göra för alla som behöver tröst och omtanke. Därför hoppas jag att statsministern nu kan ge det civila samhället i och frivillighetens alla händer ett officiellt tack här . 11 Statsminister (): Jag återupprepar gärna det tack som jag hade i mitt anförande. Jag läser det en gång till för tydlighetens skull inte bara för utan för att jag känner det så djupt och ärligt. Tusentals människor har deltagit i arbetet på katastrofplatserna och med att ge de drabbade en trygg hemkomst. Det har varit tjänstemän på UD och , anställda på myndigheter och på andra håll och frivilliga genom organisationer eller på eget initiativ. Jag vill upprepa mitt och regeringens stora tack för alla fantastiska insatser som gjorts. 12 (): Tack, statsministern, för det förtydligandet! Jag uppskattar det verkligen. Jag hoppas att statsministern ser vikten av att det civila samhällets roll också i det vardagliga livet ges större utrymme och får ta större plats. Då kan det ibland krävas att också det offentliga till viss del drar sig tillbaka. Hur ser statsministern på det? 13 Statsminister (): Om man ska använda denna katastrof som utgångspunkt så har vi här ett tydligt exempel på ett läge där varken det offentliga eller det privata, civila, ska dra sig tillbaka. Det finns plats för båda. Skulle man då tänka sig att vi skulle säga att erfarenheterna av det som vi nu har upplevt är av ett sådant slag att det offentliga ska dra sig tillbaka? Vad har kritiken gällt? Jo, att vi var på plats för sent med den offentliga insatsen. Det är mer och bättre som det handlar om. Men det utesluter inte att vi har plats för och behov av mer av insatser från det civila samhället. Den vilja att donera och ge som insamlingarna har visat tycker jag känns oerhört uppmuntrande. Jag är stolt över den. Den är ett uttryck för solidaritet i vardagen. Den är ett uttryck för att man praktiskt vill vara med och göra en insats. Det görs av alla oavsett vilka ekonomiska förutsättningar man har. Vi behöver bådeoch. När vi kan samarbeta och hitta varandra är vi också som bäst. 14 (m): Också jag vill tacka statsministern för informationen. Det var bra att vi fick den. Hur svenska myndigheter och regeringen har hanterat krisen med anledning av jordbävningen och flodvågen kommer att prövas i särskild ordning. Jag tycker att det är bra.