prot · GS09116 · 2005-05-09 00:00:00 — Jag beklagar om jag överskattade förmåga att reda ut kd:s politik för medborgarna. Om kd stöder nuvarande ordning går det aldrig att motionera om att den ska ändras. Kd måste väl kunna berätta varför den nuvarande ordningen är bra. Det är en enkel och modest begäran som jag tycker är rimlig att göra, men det var tydligen att gå för långt, för nu säger att det kan ingen annan än regeringen berätta. Det är fel. De som röstar med tummen och knappen kan berätta varför de röstar som de gör. När det gäller att man ska ha långsiktig förutsägbarhet vet jag inte om vill att vi ska avskaffa det årliga budgetarbetet och att inte ska berätta vad den tycker att pengarna ska användas till. Så länge vi har en riksdag som kräver att regeringen kommer med förslag som det ska fattas beslut om i kommer regeringen inte att kunna lova i taget. I annat fall är det att sätta sig över och ta över rollen som första statsmakt, och det tänker i alla fall inte jag medverka till. Där får nog vara så god och berätta för alla dem som är beroende av statens pengar att kräver årliga beslut, inte långsiktigt bindande beslut som aldrig kan rivas upp. beskriver att länsmusiken är oerhört viktig. Hon räknar upp på vad sätt den är viktig. Jag håller med om vartenda ord. Det är det viktigaste instrumentet för att nå ut inte minst till unga människor runtom i landet, till dem som inte bor på orter där det finns stora, starka institutioner som jämt är i tv och därmed lättare hamnar i motioner. Där det inte finns nationalscener, där det inte finns stora riksspridda morgontidningar på plats, där behövs länsmusiken mer än någon annan. Därför behövs också länsmusikens advokater som slåss för länsmusiken, försvarar länsmusiken och vill att den ska få ta plats. Jag hoppas att vi kan vara allierade när vi slåss för en kulturbudget som inte ska spenderas bara i och när vi slåss för att kulturen ska få ta plats också i kommuner och landsting. Det vill jag nämligen att den ska göra. Den konkurrerar med vård, skola och omsorg om pengar i landstingen och därför ska staten betala, säger . Men jag kan avslöja en hemlighet: I våra budgetförhandlingar konkurrerar den också med sjukvård, skola, forskning och utbildning, ja till och med med försvaret. Frihet från målkonflikter, där pengarna är fritt tillgängliga så att man inte behöver välja, har vi inte heller i regeringen. Därför tycker jag att det skulle ha varit klädsamt och jag beklagar att missade möjligheten att göra detta om vi kunde enas om att säga som det är: Staten är generös och tar ett generöst ansvar för länsmusiken, när man eller ibland av kostnaden och låter den regionala huvudmannen ha ett så lågt ansvarstagande som ned till . Jag håller inte med när man kallar detta för snålt och ogint eller när man kallar dem som får av pengarna i statsbidrag för drabbade. Det är en orättvis benämning. I själva verket är staten i det här fallet ansvarstagande och går väldigt långt. Jag tycker inte att det är orimligt att gör omprioriteringar av den lilla och marginella art som det här handlar om. I ett land som helt saknar inflation avstår man från inflationsuppräkning under ett enstaka år man utreder verksamheten. Det är en omedveten förolämpning av att antyda att rådets musikexperter inte vet om att det är en orkesterutredning på gång. Detta tycker jag nog att skulle be om ursäkt för. Det är klart att man inte kan sterilisera eller djupfrysa hela politikområdet bara för att det är en utredning på gång. Då blir det bara handlingsförlamning. 32 (): Be om ursäkt tycker jag inte att jag behöver göra. Jag oroar mig för att man över huvud taget har satt i gång med denna förändring , där pengarna ska bli projektpengar. Om det i direktiven står nuvarande nivå måste man väl stanna kvar på nuvarande nivå tills utredningen är klar. Det är vad jag menade. tar man bort anslag och så att säga kanske svälter ut verksamheten . Det fanns ju aviserat till 2006 och 2007. Jag är jätteglad över att vi är överens om hur viktig den regionala kulturpolitiken är. Det har jag kämpat för i mitt parti, och jag har fått med mig partiet på det. ser ministern lite oroad ut, men jag har faktiskt fått partiet med mig, och jag är väldigt glad för det. Vi som sitter här i och är riksdagsmän eller ministrar möter inte väljarna . Så var det inte när jag var kommunalpolitiker i och det kunde ta för mig att gå över . Så är det inte för oss . Det är skillnad mellan oss och kommunpolitikerna, som i budgetsammanhang ska diskutera detta med folk. Det som oroar mig är förslaget om projektpengar. Anslag dras in, och man ska få söka projektpengar själv i stället. Det känner jag igen från mitt jobb som lärare. I kommunen drog man in grundbidraget till varje skola, och vi som lärare skulle i stället hitta på en massa projekt att söka pengar för. Det gjorde att det inte blev någon nyordning alls. De som inte orkade skriva några ansökningar lunkade på som förut, och de som hade fått pengar slutade efter projektets slut. Jag tror mycket mer på att man har en ordentlig, stabil antingen det gäller en orkester som Östgötamusiken eller en skola, där man jobbar som lärare eller rektor och ledare. Det tror jag är viktigt. Om bara kunde hesitera lite med de sista projektmiljonerna jag förstår att ministern representerar kunde man kanske i utredningen komma fram till något riktigt bra som gynnar hela landet, inte minst alla landets ungdomar. 33 Utbildnings- och kulturminister (): Jag ska inte vara polemisk eftersom detta är det avslutande inlägget. Men jag vill ändå ta fasta på en sak som sade och som gladde mig mycket, nämligen att hon hade fått med sig sitt parti på att byta politik på ett viktigt område: Kulturen ska få ta plats också i kommunernas och landstingens budgetar. Jag hoppas att detta stämmer. Jag har inte sett det . Jag är ju också väljare och får en massa partipropaganda hem i brevlådan. Där brukar jag kunna se att tycker att metoden att få ordning på sjukvården är att landstingen ska koncentrera sig på sin kärnverksamhet, sjukvård, och sluta med kulturen. Jag trodde att detta var själva poängen med den moderata landstingspolitiken. Men jag är glad över att nu har fått med sig partiet på att fundamentalt byta synsätt när det gäller vad landstingen ska syssla med. ska inte vara den enda som tar ansvar för kulturen för exempelvis linköpingsborna. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2004/05:548 om taltjänst 34 Socialminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder så att taltjänst kan erbjudas i hela landet. Hon har också frågat om jag avser att vidta några åtgärder för att säkra tillgången till taltjänst på andra språk än svenska. Alla människor ska ha samma möjligheter att kunna ta del av information och göra sig hörda. Målet för den svenska handikappolitiken är att alla människor oavsett funktionshinder ska kunna vara fullt delaktiga i samhällslivet. Sedan gjorde sin senaste kartläggning 1996 har tre landsting tillkommit. Ett av dem är som omfattar fyra tidigare landsting. kartläggning visar att det som regel tar tid från att en ny verksamhet som taltjänsten introduceras i ett landsting till att den blir etablerad. Det är därför angeläget att de landsting som inleder ny verksamhet inte avbryter denna för snabbt om efterfrågan till en början är liten. I stället är det viktigt med ytterligare information och att ge verksamheten tid att bli känd. Landstingen har i en överenskommelse mellan staten och åtagit sig att bygga ut taltjänsten. Jag förutsätter att de tar sitt ansvar och utvecklar den ytterligare. Jag kommer fortsättningsvis att följa hur utvecklingen går. Jag vill också fortsätta att lyfta fram de möjligheter som den tekniska utvecklingen kan bidra med som ett komplement till det mänskliga kommunikationsstödet. Vi kan inte bortse ifrån att det i vissa delar av landet kan vara svårt att tillhandahålla taltjänst, på grund av att målgruppen är alltför liten eller de geografiska avstånden är alltför stora. I sådana fall kan tekniken ge möjligheter till en smidigare och alltid tillgänglig talhjälp som gör den talskadade oberoende av hjälp av andra. Taltjänsten arbetar både med förskrivning av och utveckling av kommunikationshjälpmedel. Det är också viktigt att föra in en medvetenhet bland dem som utvecklar produkter av olika slag, att tekniken så långt det är möjligt måste fungera för alla i enlighet med konceptet Design för alla. Att kunna kommunicera är en av de grundläggande förutsättningarna för att kunna delta i samhällslivet på samma villkor som andra. 35 (): Först vill jag tacka socialminister för svaret. Som ministern vet framställde jag en skriftlig fråga i detta ämne . Jag var inte riktigt nöjd med svaret. Därför ville jag nu lyfta fram behovet av taltjänst i en interpellation. Jag måste erkänna att jag inte är nöjd med svaret den här gången heller, men jag hoppas att vi i debatten nu ska kunna räta ut en del frågetecken. I mitt första inlägg tänker jag främst hålla mig till övergripande principer och till överenskommelsen mellan och staten, naturligtvis utifrån ett riksperspektiv. Socialministern förutsätter att landstingen följer överenskommelsen mellan staten och om att bygga ut taltjänsten. Det förutsätter jag också. Men när verkligheten visar på annat så måste regeringen reagera, enligt mitt sätt att se det. Regeringen reagerade i budgetpropositionen 1995 med att konstatera att utbyggnadstakten i ett riksperspektiv var alldeles för långsam. , , saknar över hälften av landets landsting taltolkar. Jag anser att vi inte ens kan tala om någon utveckling , utan det handlar om ett misslyckande. Överenskommelsen efterlevs inte. Jag anser att regeringen måste reagera. Vad anser socialministern? Frågan är om vi inte bryter mot en del regler genom att utestänga människor från att göra sig hörda i samhället. I om handikappolitik kan vi i dess femte regel bland annat läsa: Informationen ska vara sådan att personer med funktionshinder själva kan förstå den. Vidare: Man ska också tänka på människor med andra funktionshinder som behöver information som passar dem. I ett annat regelverk, förvaltningslagen, stipuleras följande i 8 §: När en myndighet har att göra med någon som inte behärskar svenska eller som är allvarligt hörsel- eller talskadad bör myndigheten vid behov anlita tolk. Samma sak är det i förvaltningsprocesslagen. Där står det i 50 §: Behärskar part, vittne eller annan som skall höras inför rätten ej svenska språket eller är han allvarligt hörsel- eller talskadad skall rätten vid behov anlita tolk. Här gäller inte ens längre bör utan skall rätten. Frågan kvarstår: Vad gör vi när över hälften av landets landsting saknar taltolkar? Det behövs utbildade personer som kan hjälpa till och stödja kommunikationen mellan den talhandikappade och hans eller hennes samtalspartner. Det kan gälla att försvara en social rättighet, göra ansökningar eller kanske överklaga beslut. Socialministern lovar att följa utvecklingen och utbyggnaden av taltjänsten. Men räcker det? 36 Socialminister (): Jag vill inleda med att säga att jag tycker att det är oerhört positivt att lyfter fram den här frågan på nytt så att vi får tillfälle att debattera den. Den är naturligtvis oerhört central och viktig därför att det här ytterst handlar om mänskliga rättigheter och om alla människors möjlighet att delta i samhällslivet fullt ut. Taltjänsten är en viktig del. Men det som också har hänt sedan vi gjorde den senaste kartläggningen är att den tekniska utvecklingen har gått framåt. Vi ser också att det kontinuerligt utvecklas nya typer av hjälpmedel som är mycket användbara för människor med just det här funktionshindret. Sedan är det naturligtvis så att det också är förknippat med en del svårigheter. Bland annat kan vi konstatera, i enlighet med den hjälpmedelsutredning som presenterades , att det ser ganska ojämnt ut i landet. Tillgången till datorbaserade hjälpmedel varierar mellan våra län. Det finns för stora skillnader, enligt min uppfattning. Det handlar också om att man hänger med väldigt olika i utvecklingen ute i våra landsting. De här frågorna har ju lyfts fram av , den särskilda utredare vi har haft just när det gäller frågorna om tillgången till hjälpmedel men också frågor som rör de avgifter som är förknippade med hjälpmedel. Detta betänkande har varit ute på remiss och är föremål för beredning i . Jag räknar med att kunna återkomma i en proposition till i slutet av detta år eller . De här frågorna finns med i det fortsatta beredningsarbetet. Det är också så att jag finner anledning att komplettera den kartläggning som har skett för kanske alltför länge sedan. Jag tror att det kan vara av vikt i det här beredningsarbetet att genomföra någon form av kartläggning och lämna ett sådant uppdrag till . Jag tror att det också är viktigt för att kunna göra en bedömning av vilka ytterligare åtgärder som eventuellt skulle kunna vara för handen. Jag tycker också att i en sådan kartläggning borde inrymmas den frågeställning som lyfter fram i sin interpellation, nämligen behovet av taltjänst på andra språk än svenska. Sammantaget vill jag understryka att jag ser vikten av att fortsätta att följa utvecklingen inom det här området. Jag har också för avsikt att återkomma i den här frågan. 37 (): Jag blir väldigt glad över socialministerns halva löfte eller jag kanske kan kalla det löfte att någon form av kartläggning kommer att ske med tanke på taltjänsten liksom när det gäller behov av taltjänst på andra språk än svenska. Jag ser också fram emot propositionen som bygger på utredning. Den propositionen tror jag kommer att innebära att funktionshindrades och handikappades behov bättre kommer att kunna tillgodoses och att vi skulle komma till rätta med ojämlikheten när det gäller både hjälpmedel och andra stöd- och hjälpåtgärder så att vi får en jämlikare tillgång till hjälp. Ett problem som socialministern lyfter fram i sitt svar är behovet av information. är det taltolkarna själva som också informerar. Det anser jag är mycket olyckligt. Det blir så att ju mer informationsinsatser de gör, desto mindre tid får taltolkarna för själva tolkningen. Det blir väldigt ryckiga insatser. Det behövs mer kontinuitet, och jag anser att informationsinsatserna borde ligga hos någon annan. Det är återigen egentligen landstingen som borde se till att man informerar. I sitt svar och även i inlägget lyfte socialministern fram tekniska hjälpmedel. Visst håller jag med om att utvecklingen när det gäller tekniska hjälpmedel har gått framåt. Men jag är av den bestämda åsikten att tekniska hjälpmedel endast kan ses som komplement när det gäller taltjänst. Det som handlar om en relation till en annan människa, om dialogen, nyanser i orden och känsloyttringar i kommunikationen, kan aldrig ersättas med tekniska hjälpmedel. Där behövs den mänskliga kontakten. Jag har också fått höra att det finns forskning, till exempel när det gäller personer som har drabbats av afasi, som visar att de väljer bort tekniska hjälpmedel. Om det inte finns taltjänst uteblir ju hjälpen helt och hållet. Det beror naturligtvis också på skadan hur tekniska hjälpmedel kan bidra. Men jag är tveksam till att det skulle vara någon lösning när vi talar om behovet av taltjänst. Återigen kommer jag till informationsinsatserna. Jag tror att det är många som inte ens känner till att de har rätt till taltolk. Det handlar ju inte om en liten grupp människor. Jag har nämnt afasi tidigare. Det finns också andra som drabbas av talsvårigheter, till exempel genom Parkinsons sjukdom, hjärnskador och naturligtvis olika typer av begåvningshandikapp. Det är en förhållandevis stor grupp. Personer med dyslexi kan också få stor hjälp av en taltolk. 38 Socialminister (): Jag vill understryka det som både och jag har konstaterat, att landstingen har det här ansvaret. De har också en överenskommelse med staten. De har själva påtagit sig ansvaret att bygga ut taltjänsten. Det utesluter inte att vi naturligtvis ska följa den här frågan och, precis som jag sade i mitt tidigare inlägg, kanske också göra en ny kartläggning av hur situationen ser ut för att kunna göra bra bedömningar. Men landstingen har i den här överenskommelsen tagit på sig ansvaret. Delar av detta kommer jag att återkomma till i den proposition som jag har nämnt. När det gäller de tekniska hjälpmedlen är det ändå på det sättet att utvecklingen går framåt mycket snabbt och på ett sätt som gör att man som person med funktionshinder kommer att kunna skapa sig en frihet och ett oberoende som naturligtvis skulle ha varit omöjligt i en situation där man var beroende av att ha den personliga assistansen. Den utesluts inte i det jag säger. Men rätt använd och med en riklig tillgång till de hjälpmedel som finns skapar vi förutsättningar för funktionshindrade att leva ett oberoende liv och med ett större mått av frihet. Det är också ett av våra viktiga mål med de insatser som vi har inom det här politikområdet. Jag tar denna fråga på allra största allvar, och jag har för avsikt att återkomma i en proposition. Därutöver ska jag noga följa frågan framöver. 39 (): Jag talade i mitt tidigare inlägg om de arbetsuppgifter som personer inom taltjänsten har. Jag måste påpeka att socialministern framförde en klar missuppfattning i sitt svar, nämligen att taltjänsten arbetar med att utveckla tekniska hjälpmedel . Det stämmer inte. Det vill jag rätta till. Jag vill tacka för det besked socialministern gav när det gäller personer med annat modersmål än svenska. Jag fick inget besked i det skriftliga svaret. Jag ser fram emot att det kommer att utredas. Problemet är att vi inte vet hur många människor som har behov av taltjänst. Vi vet absolut inte hur många av de människorna det är som har ett annat språk som modersmål än svenska. Det behövs en utredning, och det behövs en informationskampanj om vad man kan få hjälp med med hjälp av taltjänsten och också rättigheten till taltjänst. Om vi talar om mänskliga rättigheter måste vi också komma ihåg att det i vår grundlag finns med rätten att uttrycka sig och att få yttra sig fritt. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2004/05:515 om företagsskatt 40 Finansminister (): har ställt fyra frågor till mig om vilka konsekvenser generaladvokatens yttrande i ett mål i , det så kallade , angående de brittiska reglerna för förlustutjämning kan få för svensk företagsbeskattning. I sin första fråga undrar vilka initiativ jag tänker ta med anledning av yttrandet. Det är ytterst som tolkar EG-fördraget och som avgör om en regel strider mot EG-rätten eller inte. Än så länge har det bara kommit ett yttrande från generaladvokaten till domstolen med förslag till avgörande. Generaladvokaten har i sitt yttrande ansett att de brittiska reglerna inte är förenliga med etableringsfriheten enligt EG-fördraget eftersom reglerna inte medger förlustutjämning för förluster i dotterbolag i utlandet. Enligt den mening kan regler som de brittiska inte anses strida mot etableringsfriheten i EG-fördraget eller mot gemenskapsrätten i övrigt. Vi delar alltså inte generaladvokatens åsikt och detta i huvudsak av följande skäl. Gemenskapsrätten innehåller inte några regler om beskattningsrättens fördelning medlemsstaterna emellan. Ett system som bygger på internationellt accepterade principer för beskattningsrättens fördelning kan därför inte anses strida mot gemenskapsrätten. Dessutom är en förutsättning för ett resultatutjämningssystem mellan skilda skattesubjekt att både vinst och förlust ingår i systemet. Resultatutjämning kan således endast ske mellan skattesubjekt eller inkomster för vilka medlemsstaten i fråga har beskattningsrätt. Som jag sade tidigare är generaladvokatens yttrande bara rådgivande och binder inte på något vis. Utgången i målet är inte alls klar, och , i likhet med flera andra medlemsstater, delar inte den bedömning som generaladvokaten gör. Det är således för tidigt att prata om vilka initiativ som eventuellt kommer att tas med anledning av en dom i målet. I sin andra fråga undrar om jag har beräknat och gjort mig en uppfattning om de fiskala intäktsförändringarna för i det fall följer generaladvokatens förslag. I likhet med interpellanten anser jag att det är av stor vikt att vi försöker få en bild av vad detta skulle kunna betyda för skatteintäkterna från företagssektorn. Man måste dock komma ihåg att effekterna av att de brittiska reglerna och i förlängningen möjligen även de svenska reglerna om koncernbidrag underkänns är mycket svåröverskådliga. Till svårigheten bidrar att generaladvokaten i sitt yttrande anfört att EG-fördraget inte utgör hinder för en medlemsstat att ha nationell lagstiftning enligt vilken koncernavdrag bara medges om det kan fastställas att förlusterna i dotterbolag som har hemvist i en annan medlemsstat inte kan utnyttjas i den medlemsstaten. frågar även hur jag ska främja målen om en god långsiktig resursallokering i näringslivet och rationell lokalisering av ekonomisk verksamhet genom att bejaka utfallet i en dom som går i favör. Liksom interpellanten är jag en vän av god långsiktig resursallokering och av att företagens lokaliseringsbeslut bygger på en ekonomiskt rationell grund. Det bästa sättet att säkerställa ett sådant utfall är att se till att regelverken är enkla, rättvisa och långsiktigt hållbara. Regeringen arbetar kontinuerligt med att se till att dessa krav är uppfyllda för att även i fortsättningen ska vara ett land som det är attraktivt att bedriva verksamhet i. Om och hur regelverken behöver anpassas till en eventuell dom i favör är det dock för tidigt att svara på. Slutligen har frågat mig vilka nya initiativ jag tänker ta för ett ökat svenskt engagemang för att få fram ett gemensamt vinstbegrepp inom EU och en konsoliderad företagsskattebas inom EU. Frågan om att skapa en gemensam konsoliderad företagsskattebas diskuteras just nu på EU-nivå. har satt i gång ett arbete med att försöka identifiera hur en gemensam företagsskattebas skulle kunna se ut. är försiktigt positivt till att undersöka frågan om det är möjligt att införa en gemensam konsoliderad bolagsskattebas. pågår arbetet i en särskild arbetsgrupp där medlemsstaterna har inbjudits att delta. har valt att delta i arbetsgruppen. Med hänsyn till arbetets omfattning och dess tekniska karaktär har det skapats två undergrupper som diskuterar avskrivningsregler respektive regler för skuldreserveringar. deltar i båda dessa grupper också. deltar således i kommissionens arbete. Jag vill dock framhålla att det än så länge bara handlar om ett tekniskt arbete där medlemsstaterna hjälper kommissionen med att identifiera frågor som hänger samman med en gemensam skattebas och att identifiera tekniska lösningar på hur en gemensam skattebas skulle kunna utformas. tror jag inte att några ytterligare initiativ är aktuella, eller ens möjliga. Det arbete kommissionen har inlett tillsammans med medlemsstaterna är mycket tids- och resurskrävande, och det är inte realistiskt att tro att något ytterligare projekt kommer att startas . 41 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag noterar att den nye finansministern visserligen är försiktig i sitt svar men ändock är entydigare och mer positiv än sin företrädare. Det gäller framför allt i den del av svaret som gäller fortsatt arbete med att identifiera en gemensam konsoliderad företagsskattebas inom EU och ett gemensamt vinstbegrepp. Det gläder mig att finansministern bejakar det arbetet. Jag och andra liberaler och ekonomer är nämligen övertygade om att det är särskilt viktigt för en liten öppen ekonomi som den svenska att minska och om möjligt eliminera olikheter EU-länder emellan som fungerar som handelshinder. I detta fall blir definitionen på handelshinder att företag gör dispositioner och allokeringar av sina finansiella resurser och i sista hand lokalisering av produktion och annat som enbart motiveras och drivs på av skatteskäl. Därmed blir även ländernas resursanvändning mindre effektiv än om handelshinder inte funnits eller hade varit lägre.