prot · GS0971 · 2005-02-08 00:00:00 — Jobbar man inte för mänskliga rättigheter, och ser man inte till att det är befolkningens bästa som är målsättningen för landets regering, ja, då ska inte regeringen få några pengar. I konsekvens med att vi avbröt det svenska biståndet till på grund av situationens allvar där nere är det också riktigt att arbeta för att EU stoppar sitt bistånd till . Är ministern beredd att verka för att stoppa EU:s bistånd? Det vill jag också ha svar på. En tredje fråga till utrikesministern gäller vad vi kan göra på plats. Ambassadör har sagt i uttalanden i medier efter dödsfallet att det är väldigt svårt att för honom verka som ambassadör från . Då undrar jag: Vad kan vi göra mer, på plats, för att stöta på de eritreanska myndigheterna? Finns det några planer på att ytterligare använda de fem EU-ambassadörer som finns i för att trycka på? 33 Utrikesminister (): är en person som vi har anledning att kämpa för, åtminstone för att få besöka honom. Vi har inte hört någonting om honom . Vi vet egentligen inte om han lever. Vi vet inte hur han mår. Det här är en oerhört prioriterad uppgift för UD, tillsammans med de andra fall vi har är dessvärre inte det enda fallet. Det finns flera. Det här är också något som andra EU-länders medborgare råkat ut för, så här har vi verkligen anledning att samarbeta inom EU. Vi kommer att fortsätta att ta upp de här frågorna konsulärt, och vi tar upp dem i den politiska dialogen. Det handlar ju om att få till stånd en situation där man kan pressa till att inse att det inte är acceptabelt för omvärlden med den humanitära situation som finns i och den totala bristen på respekt för mänskliga rättigheter. Det bistånd som finns från EU gäller i första hand humanitärt bistånd men också ett visst utvecklingssamarbete. Det utvecklingssamarbetet finns till just för att ska kunna bidra konkret till att utöva påtryckningar för att få till stånd förbättringar när det gäller mänskliga rättigheter och demokrati. Det redskapet vill vi inte avhända oss. När det gäller agerande på plats har vi en Stockholmsbaserad ambassadör som reser ned när det bedöms vara en bra åtgärd. Vi har dessutom ett samarbete med andra, framför allt nordiska, ambassader den norska ambassaden har vi ett mycket nära samarbete med så att vi på det viset ska kunna ha en kontinuerlig och icke avbruten kontakt där nere. Vi undersöker och överväger också olika möjligheter för hur vi ska gå vidare med alla de ärenden vi har. I ett visst läge kan vi komma att bedöma att ett besök på minister- eller statssekreterarnivå skulle kunna föra ett ärende framåt, och då är vi naturligtvis beredda att pröva den möjligheten. Men ligger som sagt var i sakens natur att jag inte kan informera om alla detaljer i de här känsliga processerna, eftersom det skulle riskera att motverka vårt huvudsyfte: att bistå svenska medborgare. 34 (): Det viktiga i den här frågan, det som har varit frågan till utrikesministern, även om man inte kan redogöra för alla åtgärder man vidtar, är om man är beredd att trappa upp ytterligare. Är man beredd att vidta nya åtgärder, eftersom det är så uppenbart att de tidigare åtgärderna inte har räckt? Ingenting har ju hänt. Där tror jag att man måste agera väldigt skarpt. Jag vill lyfta frågan om man skulle vara beredd att stoppa EU:s bistånd. Där måste jag säga att jag håller med utrikesministern. Det vore problematiskt att stoppa EU:s bistånd i det här läget eftersom det är ett humanitärt bistånd. Det är en mycket svår balansgång. Är det meningen att befolkningen i ska lida ännu värre för att en svensk medborgare sitter fast där? Jag tror inte att det är riktigt rätt väg att gå, att dra in det humanitära biståndet. Däremot är det oerhört viktigt att man har möjlighet till påtryckningar när det gäller utvecklingsbiståndet, som landet faktiskt är i ganska stort behov av. Där är det möjligt att ompröva. Även om det delvis är ett rättsligt bistånd, ett bistånd för att utveckla mänskliga rättigheter, ser vi att den utvecklingen inte kommer någonstans i . Vi ser ingen positiv utveckling, och då måste man ändå ställa sig frågan om biståndet på det området har något syfte eller om det snarare bidrar till att ge något slags finansiering. Det är den biten man skulle kunna ifrågasätta. Jag hoppas verkligen, precis som utrikesministern sade, att man från EU:s sida inte drar in det humanitära biståndet, för det vore allvarligt. Jag måste ändå ställa en fråga till utrikesministern. Rekommenderar man från UD:s sida att eritreaner som vill göra ett besök i inte bör åka på de villkor som ställer? De villkoren innebär att man inte får ha en visumansökan i sitt svenska pass, vilket uppenbarligen är ett brott mot alla regler på det här området, och att svenska medborgare ska behöva söka utresetillstånd för att åka tillbaka till . Det måste vara en grundläggande fråga där man också driver på, inte bara i de enskilda fallen. På vilket sätt agerar man för att få att ändra ståndpunkt i det sättet att behandla svenska medborgare med eritreanskt ursprung som även kan vara födda i ? Det kan inte vara rimligt att vi från svensk sida accepterar att den eritreanska ambassaden i får agera på det sättet. Där måste vi kunna utöva större påtryckningar än vad vi kan göra nere i . Det skulle kunna förbättra läget för dem som ändå åker dit. Den situation som råder gör det svårt för att bistå. På vilket sätt agerar man när det gäller den frågan? 35 (): Utrikesministern antyder i sitt svar att någon på ministernivå eller statssekreterarnivå eventuellt kan tänkas åka ned till . Det är ett bra steg på vägen, även om man kan tycka att det kunde ha hänt för länge sedan. Det är fängslades. Jag vill uppmana regeringen att verkligen skicka någon på ministernivå, helst utrikesministern själv. Det bar ju frukt när vi jobbade för att få frigiven. Utrikesminister åkte till . Flera andra ministrar tog upp fallet på plats i . Jag uppmanar regeringen att skicka en så hög representant som möjligt till . Vi anser från sida att vi kan dela ut humanitärt bistånd till länder där en katastrof inträffat, där det finns behov av det, utan att titta på landets regim. Annars har vi ett tydligt demokratikrav för biståndet, att bistånd bara ska gå till demokratiska länder. I går mycket av EU:s bistånd till vägbygge går till ett vägbygge i . Jag är ganska säker på att presidenten solar sig i glansen av det vägbygget inför sina medborgare. För att vi nu ska göra någonting mer föreslår jag att vi stoppar biståndet. Det vore att göra något nytt. Ställ ökade krav på ! Visa tydligt att de måste respektera mänskliga rättigheter. Annars kan de inte få en enda biståndskrona av oss. Det ligger ändå i intresse, med tanke på konflikten med , att upprätthålla en dialog med oss i väst. Slutligen vill jag säga att nu har levt i fångenskap. Han får inte gå samma öde till mötes som Ogbachristos Kifleyesus. 36 Utrikesminister (): Vi har ett utvecklingsbistånd från EU:s sida i förhållande till just i syfte att kunna ha en dialog. För att upprätthålla den dialog vi ändå har, även om den inte har lett till de resultat som vi har velat, måste vi fortsätta med ett visst utvecklingsbistånd. Annars har vi inget instrument över huvud taget för att utöva påtryckning på den eritreanska regimen. Det vi gör från svensk sida är att vi försöker få till stånd att utvecklingsbiståndet delvis ska få en annan inriktning. Det ska rikta sig till exempel mot en utveckling av rättsväsendet. Det kan vara ett sätt att skapa förutsättningar för en annan hantering av de rättsfrågor som även svenska medborgare blir inblandade i. Det finns en möjlighet att vrida inriktningen av utvecklingsbiståndet. Men att avstå från den möjligheten är samma sak som att avstå från den påtryckningsmöjlighet vi har via den politiska dialogen. Den anser jag vara oerhört viktig som ett led i att skapa bättre förutsättningar även för de svenska medborgare som vill besöka . frågar om UD avråder människor från att åka till . UD avråder inte generellt från att man reser till . Men det är naturligtvis viktigt att vi lämnar information om vad det kan leda till om man har en eritreansk bakgrund, mot bakgrund av inställningen från myndigheter och ambassad. Vi accepterar givetvis inte ambassadens agerande, och vi kan varna för konsekvenserna av det. Men ambassaden följer de direktiv de får från sin regering. Till vill jag säga att vi överväger på vilket sätt vi ska åka ned, vem som ska åka och hur det ska gå till. Men jag tror att även förstår skillnaden mellan att åka till och att åka till och få till stånd politiska överenskommelser. 37 (): Det är oerhört viktigt att man i så fall försöker ändra inriktningen på utvecklingsbiståndet. måste vi ha med oss det här när vi säger att det vore att avstå från möjligheten till politisk dialog och påtryckningar, att avstå från utvecklingsbiståndet. eller senare måste man ändå komma till ett läge där man ställer sig frågan om det är möjligt över huvud taget att ha en politisk dialog. Om det inte spelar någon roll vad man säger eller gör, om man inte ser någon som helst förändring utan landet år kan agera på exakt samma sätt och ändå få in de här pengarna måste man ställa sig den frågan: Är det möjligt att utöva påtryckningar för en mer positiv utveckling? säger jag inte att läget är sådant . Det krävs i stället en ännu intensivare kamp för att skydda svenska medborgare i , men också en kamp för egna medborgare när det gäller utvecklingen där. Att inte accepterar det sätt på vilket man administrerar svenska medborgare vid och att vi kan utdela en varning får till följd att vi måste fråga oss: Vad gör vi i ett läge där vi kan varna och gång på gång påpeka saker som man fullständigt struntar i de krav vi har från svensk sida? Jag hoppas att utrikesministern ser till att denna kamp blir ännu mer intensiv och att man kanske kan göra resan. Det är ingen lätt väg att gå, men jag tror att det är oerhört viktigt att vi fortsätter att agera så att vet, och han kommer att få veta, att han inte är ensam. Vi kommer att lyfta fram problemet, ställa frågor och driva detta till den dag , och även andra, är tillbaka i igen. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2004/05:328 om diskriminering av hyresgäster 38 Samhällsbyggnadsminister (): har frågat vilka åtgärder jag tänker vidta med anledning av vad som uppdagats i MKB i och om dagens lagstiftning i tillräcklig omfattning ger ett skydd för medborgare som söker hyresbostad eller som bor i hyresrätt samt styrningen av de kommunala bostadsföretagen och deras roll. Inledningsvis vill jag säga att jag delar oro och att det som uppdagats om MKB:s registrering av hyresgäster är upprörande och att jag också ställt mig frågan om den omfattande lagstiftning för skydd av människors integritet vi har är tillräcklig. kan jag inte gå in på uppgifterna om hur MKB hanterar sin förvaltning och förmedling av bostäder i avvaktan på resultaten från pågående utredningar i ärendet. Däremot kan jag säga att jag tycker att det är fullständigt oacceptabelt att människor registreras utifrån enskilda handläggares personliga uppfattningar och dessutom utan att de drabbade får någon vetskap om detta så som lagen faktiskt föreskriver ska ske. Ett arbete har påbörjats inom med att se över hur fler och kanske alla lediga lägenheter kan förmedlas rättvist till bostadssökande. måste ske genom kötid kombinerat med sakligt grundade förutsättningar som till exempel att en viss lägenhet har en hyresnivå som är rimlig i förhållande till den bostadssökandes inkomst. Jag har tidigare i kammaren aviserat att jag vill överväga för- och nackdelar med att återinföra både bostadsanvisningslagen, som tvingar hyresvärdar att lämna lediga lägenheter till bostadsförmedling, och en tvingande lag för kommuner att inrätta en bostadsförmedling. Jag sade då också att detta måste ske i nära samråd med företrädare för kommunerna. Ett sådant samråd har jag påbörjat med storstadskommunerna , ett samarbete jag avser att fortsätta. Det arbete som pågår i handlar också om hur företagsinterna lägenhetsköer hanteras. Senaste dagars uppgifter om MKB i accentuerar behovet av att se över förutsättningarna för bostadssökandes behandling och skydd. Vilka förmedlingsprinciper har företagen? Hur många lägenheter förmedlas via företagsinterna köer? Följer företagen diskrimineringslagstiftningens krav? Vilken kunskap har kommunerna, med sitt ansvar för bostadsförsörjningen, om hur lägenheter förmedlas? Frågorna har blivit många. Yttersta ansvaret för vilken uthyrningspolicy ett bostadsföretag har ligger rimligen hos företaget och dess ägare, och det är uppenbart att det finns ett behov av ökad insyn i vilka kriterier bostadsföretagen tillämpar för sin förmedling av lägenheter. Om lagstiftningen ger möjligheter till ökad tillsyn, så att de som söker en hyreslägenhet eller de som redan är hyresgäster inte behandlas felaktigt och kränkande, ska den användas. Om lagstiftningen är otillräcklig kommer den att ses över. Avslutningsvis vill jag kommentera kommunala bostadsföretags styrning och roll. Kommunerna har genom ägandet av sina kommunala bostadsföretag ansvaret att styra deras verksamhet genom att utforma tydliga ägardirektiv. Kommunerna har också ansvaret för att bostadsförsörjningen i kommunen fungerar. Bostadsföretagens roll är att vara kommunens redskap att uppfylla detta ansvar, och detta måste självklart avspeglas i ägardirektiven med en utformning som innebär att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder. Statens roll är att tillse att kommunerna har de redskap som kommunerna behöver för att ta sitt ansvar för bostadsförsörjningen. 39 (): Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag har ställt interpellationen med anledning av det som uppdagats i medierna kring MKB och svarta listor. Inte heller jag vill mer i detalj kommentera det hela. Det jag däremot vill lyfta fram är just hyresgästernas roll och möjligheter på bostadsmarknaden. Jag vill börja med att fastslå att huvudanledningen till att vi är i den situation som vi är i är tillgången på bostäder, oavsett om det handlar om rörlighet inom den befintliga marknaden eller bristen på nya bostäder. Det är, menar jag, grunden till att vi hamnat i den här diskussionen, som också accentuerats kring den så kallade kräsenheten. Det man måste göra är naturligtvis att bygga fler bostäder. Men jag menar att det som inträffat också visar på, tydliggör och synliggör, att det även kan finnas annat som påverkar vilka som faktiskt får tillgång till ett kontrakt. Att stå i kö och därmed få möjlighet till ett erbjudande om bostad innebär inte att man blir godkänd som hyresgäst. Där finns det andra faktorer som påverkar. Företagen, oavsett om de är kommunala eller privata, har så kallade uthyrningspolicyer. Jag har stött på ett antal exempel där bostadssökande påtalat att det varit mycket svårt att få tag i en bostad och framför allt att bli godkänd i egenskap av bostadskonsument. Då kan man diskutera fortsatta åtgärder vad gäller fördelningen av bostäder. Statsrådet var inne på att man kunde införa en obligatorisk bostadsanvisningslag och kommunala bostadsförmedlingar. Men jag hävdar att det inte löser frågan om bostadskonsumentens konsumentskydd. Man måste också titta på andra åtgärder eftersom jag inte delar uppfattningen att det är lösningen. Det har prövats tidigare, och det har inte löst problemet. Det man i stället borde fokusera på är att exempelvis se hur sekretesslagstiftningen fungerar vad gäller spridandet av information om dem som bor i beståndet och sådana som sökt bostad. Det är en viktig frågeställning. Det andra är diskrimineringslagstiftningen, som borde ses över för att se hur den fungerar. Där finns nu en kommitté som arbetar. Och det finns ytterligare saker man behöver se över. De problem som här påvisats löser man inte genom att ställa människor i kö där någon sedan hamnar längst fram i kön och får ett erbjudande. ska man ju bli godkänd som hyresgäst. Därför vill jag veta vad statsrådet rent konkret avser att göra för att stärka bostadskonsumenternas ställning. Vilka åtgärder kan man vidta för att se till att bostadskonsumenter får en rimlig möjlighet att få en bostad? Kommer man att se över de brister som jag påvisat? I svaret säger statsrådet, såsom jag uppfattat det, att ett eventuellt förslag från statsrådet är att alla lediga lägenheter ska fördelas efter vissa principer. Då är min följdfråga: Innebär det att av de lediga lägenheterna på marknaden ska gå till någon form av obligatoriska bostadsförmedlingar? Är det vad statsrådet i slutändan kommer att landa i? Det är viktigt att även på detta område modernisera för att kunna hitta framtidens lösning. Jag tror att om vi i stället fokuserar på konsumenternas möjligheter, oavsett om de hyr av ett privat eller ett kommunalt bostadsföretag, har mycket vunnits på vägen. Därför skulle jag gärna vilja ha kommentarer och svar från statsrådet vad gäller just dessa två frågor. 40 (): Jag vill börja med att tacka interpellanten. Återigen angriper vi en viktig fråga som rör diskriminering. gäller det bostadsmarknaden. Att ha tak över huvudet är en mänsklig rättighet, en grundläggande rättighet. Det gäller oavsett om man är svart, bryter på franska eller arabiska, är misshandlad kvinna, psykiskt sjuk eller släkt med någon som anses vara våldsam. Det jag nu nämner är hämtat från MKB:s hemliga register. Det som gör mig mest upprörd när det gäller MKB:s hemliga register är synen på människor. Man ser på människor som på varor. Varor med defekter sorteras bort och kastas på soptippen. Så känner jag. Människor som är sårbara eller ser ut som jag anses vara annorlunda, defekta och oönskade och behandlas därmed illa eller sorteras bort. Det som gör mig förbannad är att MKB är ett kommunalt bostadsbolag som ska ta ett socialt ansvar och leva upp till det. Det kommunala bostadsbolaget ska vara ett föredöme, säger vi, även om självfallet alla fastighetsägare ska leva upp till kraven på likabehandling. Något annat är förödande för vårt land. Det hör inte heller hemma i min socialdemokratiska vision av ett samhälle för alla, oavsett etnicitet, sexuell läggning, funktionshinder eller vilken gud man ber till. 41 (): Jag vill också passa på att tacka interpellanten. Man skulle kunna säga att sent vaknar syndaren. Vi är ett parti som ett antal gånger har försökt lägga fram förslag för att komma till rätta med det här. Det här är ingen nyhet. Det är naturligtvis ännu mer sorgesamt att det sker i min egen kommun, men det är ingen nyhet. Jag har stått ett antal gånger i den här kammaren och redovisat kring de regelverk som vi har stött på, framför allt när jag jobbade i . I orter där det är bostadsöverskott sätter man upp regler för att få flytta in: Tre månaders inkomst ska du kunna redovisa, fast inkomst, fast jobb. Du får inte ha någon betalningsanmärkning. Du får knappast vara ensam. Du får inte vara ensamstående med barn. Då får du ingen bostad. Vi bygger bort bostadsbristen. Det är alldeles rätt. Men antagligen är en solidarisk och rättvis bostadsförmedling betydligt viktigare i en situation då det är bostadsbrist, när fastighetsägarna har större möjlighet att välja precis som de vill. Tyvärr är det vid de besök jag har gjort runtom i landet ingen större skillnad på privata och kommunala bostadsföretag. Det borde vara det. Det borde vara en självklarhet för fullmäktigeförsamlingar runtom i landet att ta ansvar för sina egna företag och se till att sådant här inte sker. Jag har därför i debattartiklar i alla fall i första läget krävt att man avsätter vd:n för . Jag skulle gärna se att styrelsen såg över sin roll i det här också, även kommunledningen. Vad finns det då att göra? Jag ska ta några exempel på det som vi har lyft fram . Om du är diskriminerad på grund av hudfärg eller annat kan du få rätt i fråga om att du är diskriminerad. Men du har ingen möjlighet att överklaga att du inte har fått ett kontrakt. Överklaganderätten finns inte. Vi har motionerat om det ett antal gånger. har man röstat ned det. Det vore kanske idé att titta på möjligheten att överklaga att man inte fick ett kontrakt. Det finns behov av en bostadsförmedling, en obligatorisk bostadsförmedling, och en bostadsanvisningslag som också kan ge kommunen rätt att välja ut hyresgästerna över huvudet på fastighetsägaren. Fastighetsägarna kommer uppenbarligen aldrig att ta det ansvar de borde ta. Låt oss se över den lagen! Instifta den igen! Vi har krävt att ska göra en sammanställning över de olika regelverk som finns runtom i landet för rätten att hyra bostad. Vi har fått avslag varje gång vi har ställt det kravet i den här kammaren. Det kanske är ett förslag som man borde ta upp igen och se till att får det uppdraget så att vi får en sammanställning. Det jag har sett när jag har rest runt i landet är skrämmande. Bostadsmarknaden är framför allt till för att göda dem som äger fastighetsföretagen, i mindre utsträckning för att tillgodose människors behov av bostäder. Det är ganska hög tid att vi antar de här direkta tydliga regelverken. Att det inte finns bostadsförmedling i , eller är en skam. Vi införde tillsammans en bostadsförsörjningslag som gav regeringen rätt att ålägga kommuner som inte tog sitt bostadsförsörjningsansvar att inrätta bostadsförmedlingar. Hur många sådana exempel har vi från regeringen? Hur många kommuner har och ålagt att inrätta bostadsförmedlingar? Det är noll. Det är lätt att vara upprörd över MKB:s behandling, och det ska man vara. Det MKB har gjort är inte acceptabelt. Det är knappast ens en gång förlåtligt. är det att se till att det här inte får fortsätta. När man lägger ut ansvaret längst ut i organisationen, som MKB har gjort, hos de enskilda bovärdarna, gynnar man anställdas barn, släktingars barn, och man ser också till att man inte får in hyresgäster som är besvärliga och sedan kommer att belasta ens arbete. 42 (): Det är lätt att instämma i ilska och besvikelse. Det som händer på bostadssektorn är faktiskt ganska trist. Det började med byggkartellen. Det kom en rapport, Skärpning gubbar! Men det bara fortsätter. Den ena oegentligheten efter den andra dyker upp. Det handlar om svarthandel, lägenhetsaffärer och om diskriminering. Jag tror att det väldigt mycket handlar om respekt, ansvar och attityder hos människor. Det är en händelse som ser ut som en tanke att vi har betänkande KU12 om offentlighet och sekretess samt integritetsfrågor på bordet i . Jag tar mig friheten att läsa innantill från betänkandet på s. 24. Det här är alltså frågor som vi ska ta ställning till . Det finns två motioner som tar upp förhållandet att uppgifter i handlingar hos allmännyttiga företag om hyresgäster och bostadssökande normalt är offentliga. De som har motionerat är två socialdemokrater. De begär ett stärkt integritetsskydd för de här grupperna. Då frågar man sig om socialdemokraterna inte pratar med varandra. De regler som gäller 7 kap. 25 § andra stycket sekretesslagen gäller sekretess i bostadsuthyrningsverksamhet för uppgift om enskilds personliga förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till honom lider men om uppgiften röjs. Här kan man väl verkligen säga att personerna har lidit men. Jag skulle vilja höra lite grann om hur ministern ser på den frågan. Är det dags för en skärpning i sekretesslagstiftningen när det gäller hur man utlämnar människor i de frågor som interpellanten har frågat om? 43 (): Narkoman som är patient inom psykiatrin, har en bror som är en riktig bråkstake, samröre med missbrukare på Törnrosen och , misstänkt vara bosnisk z, klent begåvad och mycket ensam, svart och bryter på franska. Det är en del av de begrepp som användes om hyresgäster och människor som sökte bostäder i allmännyttan. Det som uppdagas och som beskrivit i en rad artiklar om det hemliga register och eventuella listor som funnits över bostadssökande och hyresgäster är ett agerande som är djupt oetiskt och katastrofalt.