prot · GT0915 · 2005-10-14 00:00:00 — Det har vi pratat väldigt mycket om. Vi vet att den storm som drabbade saknar motstycke i modern tid. Åtskilliga enskilda skogsbrukare har fått sitt livsverk spolierat. För många har den inneburit en personlig tragedi och en ekonomisk ruin. Den skog som har sparats för att möjliggöra ett generationsskifte på gården har blåst omkull. Möjligheterna för det småskaliga skogsbruket har över förändrats drastiskt. Vi menar att utöver den nu arbetande behövs det en brett upplagd utredning som tar ett helhetsgrepp på de långsiktiga konsekvenserna av stormkatastrofen . Efter stormen 1969 fick man exempelvis därefter särskilt arbeta med att bekämpa skadeinsekter i de värmländska skogarna. Vi kristdemokrater föreslår också ett större stöd för återplantering i de stormdrabbade områdena än vad regeringen har föreslagit. Jag skulle vilja avsluta med att säga några ord om skyddsvärd skogsmark. I allt miljöarbete är det otroligt viktigt att den enskilde känner sig delaktig. Jag menar att regeringens politik leder i fel riktning. Tyvärr är det alltför ofta så att staten eller kommunen ensidigt beslutar om att göra miljöinsatser. Det blir direkt fel när beslut tas om att skogsområden ska avsättas till naturreservat över medborgarnas eller skogsägarnas huvuden. Statens köp av skog i naturvårdssyfte bör snarare minska än öka. Staten bör i första hand verka för en ökad biologisk mångfald genom att underlätta för frivilliga avsättningar. Jag tror att staten genom naturvårdsavtal kan nå minst lika långt som genom en statlig avsättning. Det visar konkreta exempel. 95 (): är det nog så att när vi politiker, och kanske också andra beslutsfattare, ställs inför valet om vad som är viktigast, minskade utsläpp, bra djurhälsa, god miljö, hög köttkvalitet, låg energiförbrukning eller låga kostnader, så blir svaret ganska ofta: Alltihop, på en gång. Men verkligheten är ju inte riktigt så enkel. Det finns ständigt konflikter. Vi måste göra avvägningar. När det gäller jordbruks- och livsmedelsfrågorna gör både producenten och konsumenten många avvägningar. Även om låga priser är viktiga för konsumenten ökar intresset för livsmedelssäkerhet, djuromsorg, köttets hälsokvalitet, miljöpåverkan, utsläpp med mera. Inom jordbruket börjar många tala om en uthållig produktion. Men vad innebär det egentligen? I till exempel nötköttsproduktionen kan det betyda bättre djuromsorg, minskade utsläpp i miljön eller bättre kvalitet på köttet. Målen kolliderar ibland med varandra. Det som är bra för miljön är kanske inte alltid det bästa för kvigan. Det som ger bäst kött är inte alltid det bästa för djuromsorgen. Frågan är vilken typ av uthållighetsmål som blir viktiga . Jag tror att det ytterst avgörs av vilka värderingar som styr och hur dialogen mellan konsumenterna, samhället och producenterna kommer att vara, både utifrån ett lokalt och ett globalt perspektiv. I utredningen , biffen, bostaden tar upp en del tänkvärda saker. Ett övergripande resonemang är: Kan vi äta solidariskt och gynna svenskt jordbruk? Går det ihop? Hur kan vi förena en ökad öppenhet mot omvärlden med ett fortsatt stöd för svenskt jordbruk? Hur kan vi se till att och EU:s ökade öppenhet gynnar fattiga och hållbara produktionsmetoder? anser att perspektiv och åtgärder kring sådana grundfrågor och etiska dilemman alltid måste komma först i en diskussion om jordbruk, mat, miljö och global rättvisa. Jag instämmer i Edmans resonemang. Svenskt jordbruk håller en god internationell klass vad gäller kvalitet, miljö, djuromsorg och landskapsvård. Vi behöver en fortsatt hög andel svenskproducerade baslivsmedel på våra matbord. Det underlättar och påskyndar möjligheterna att uppnå de miljö- och hälsopolitiska målen för en hållbar utveckling i . Det finns problem. I princip har produktionen av svenskt nötkött varit oförändrad, men har vi ökat vår konsumtion , främst beroende på en kraftig prissänkning. Nötkött är billigare än . Priset ligger ungefär på samma nivå som . Det är importen som har stått för nästan hela konsumtionsökningen . importerar vi av nötköttet. Det kommer från länder som , och . kommer ända från . Varför har inte svenskt nötkött kunnat göra sig gällande? Enligt är det främst av två skäl. För det första har om en fast mjölkkvot för varje land begränsat våra möjligheter att producera nötkött. En stor del av nötköttsproduktionen hänger nämligen ihop med mjölkdjuren. För det andra har EU:s tak för antalet bidragsberättigade nötkreatur bidragit till att svensk produktion inte har kunnat konkurrera med omvärlden. Rent allmänt kan vi säga att sedan EU-inträdet har ökat importen av animaliska livsmedel. Detta står i konflikt med det grundläggande ställningstagandet att en hög andel av baslivsmedlen ska vara producerade i . Mycket tyder också på att prispressen på livsmedel kommer att fortsätta. Introduktionen av lågpriskedjor som Lidl och Netto leder till en stark prisfokusering på livsmedel. Prisfokuseringen i upphandlingen leder också till en mycket pressad lönsamhet för både det svenska jordbruket och vår livsmedelsindustri. med detta vet vi att av vår befolkning tycker att det är viktigt att maten är svensk. har gjort beräkningar på effekterna av den jordbrukspolitiska reform som trädde i kraft i EU 2005, MTR. Institutet beräknar att produktionen av spannmål, oljeväxter och baljväxter minskar . Generellt förbättrar reformen lönsamheten i de grödor som inte har varit stödberättigade. Arealen potatis, sockerbetor och vall beräknas bli i stort sett oförändrad . Man säger att inom djuruppfödningen uppstår de största effekterna på nöt- och fårköttsproduktionen. Antalet köttdjur beräknas minska och antalet får med . Man tror inte att uppfödningen av gris och kycklingar påverkas av reformen. Det krävs därför många åtgärder. Den kanske viktigaste är förändringar av LBU-programmet. Vi kanske också behöver se över ersättningarna för betesmark och ändra regelverket så att all betesmark kan komma med och få grundersättning. Vi kanske behöver förstärka investeringsstöd till ny-, till- eller ombyggnader för nötköttsdrift och, avslutningsvis, behöver vi kanske mer slow food. 96 () replik: talar som om vi för alltid skulle ha en svensk produktion på vår mark och i våra skogar. Tyvärr, , har ett ansvar för att verkligheten kanske inte ser ut så . Med den internationella konkurrens som råder nu har inte mycket utrymme för att lägga pålagor på jord- och skogsbruk. Därför vill jag fråga vad har för avsikt att göra med de särregler och det särutrymme som ändå har med pålagor på jordbruket. Avser att vara med och plocka bort och minska dem så att man kan få likvärdiga konkurrensvillkor för svenska bönder och danska eller finska till exempel? 97 () replik: Jag hoppas verkligen att vi kan fortsätta att ha en bra svensk produktion. Det är något som vi verkligen arbetar för i mitt parti. Vi är nog ganska överens, jag och , om att EU har kontrollerat ganska mycket av jordbrukspolitiken. Vi hör ganska ofta i att moderata kolleger nämner det. Vi vill nog återföra mer så att vi kan bestämma mer nationellt. Det tror jag är ganska avgörande. tror jag att vi inte ska reducera de särregler som finns. Jag tror att det är väldigt bra att vi har en bra djuromsorg här i , att vi har ett bra miljöskydd och att vi ser till att reducera utsläpp. Det behöver vi verkligen göra. Vi ser ju övergödningsproblem i till exempel. Vi behöver ha bra styrmekanismer, och vi behöver ha ett miljövänligt och hållbart jordbruk. Jag tror inte att vi ska minska det som kallar särregler. Vi ska nog snarare förbättra dem och arbeta för en förbättring inom hela . 98 () replik: Att ha en svensk produktion kommer då att vara en saga . Eftersom man inte får likvärdiga villkor kommer det heller inte att finnas en bonde eller en skogsföretagare som har rimliga möjligheter att vara kvar här och bruka vår mark. Om du vill ha dina svenskproducerade ägg och ditt nötkött, , måste du se till att se över de särregler som finns och minska dem eller ta bort dem. Är du beredd att göra det för att ha kvar det som du vill ha kvar? Eller ska det bli en saga? 99 () replik: Om man ser på konsumenter och konsumenters attityder visar det sig att man vill ha en bra djuromsorg och en bra miljö. Jag tror att man betalar för det också. Vi måste ju lägga krut på att arbeta så att regelverket höjs på den internationella nivån. Jag hoppas att kan vara med där. Jag ser inte att de konservativa i till exempel alltid arbetar i den riktningen. Det är jag besviken på. 100 () replik: Jag lyssnade till när han sade att det inte är säkert att det bästa köttet produceras där man har den bästa produktionsformen. Jag skulle vilja höra utveckla det lite mer. Vad är ett bra kött? Vad är en bra produktion? Är det strävan efter produktionsformen som är viktigast? Är det alltså ekologiskt producerat nötkött som är det viktiga för ? I så fall vill jag veta om det är bättre att de betande mularna finns i , , och än att de finns i de svenska hagarna. Är det det som är ambitionen? Är det det som är det viktiga? Är det så att i sin politiska strävan hellre har att det ska vara en ekologisk produktionsform än att se till att vi har ett aktivt jordbruk i ? 101 () replik: Jag börjar med den sista frågan. Jag tror att man kan ha både ett ekologiskt jordbruk och en aktiv jordbrukspolitik. Jag tror att det går alldeles utmärkt. Precis som ordföranden i miljö- och jordbruksutskottet, , vill jag ha ett öppet landskap. Det betyder att vi måste ha betande mular. Vi måste ha betande mular för en bra biologisk mångfald. Vi måste kanske också som konsumenter se till att vi betalar för det. För mig är det ett kollektivt värde att vi kan ha en bra nötköttsproduktion. Det behöver hela . För mig är det fråga om djuromsorg, att vi har en bra köttkvalitet, att vi vet att det inte finns en massa hormoner eller antibiotika i köttet och att vi har produktionsformer som är bra och relativt ekologiska. Jag tror att det kan vara eftersträvansvärt. 102 () replik: Jag ställde nog inte just produktionsformen ekologisk produktion mot en aktiv jordbrukspolitik. Jag upplever snarare att det är den aktiva jordbrukspolitiken som regeringsföreträdarna nu håller på att sluta. Det aktiva jordbruket, oavsett produktionsform, var min clou i det hela. Det man kan fundera över är om vi ska betala kollektivt för att folk ska äta mer ekologiskt producerat som vi slår undan fötterna på det jordbruk som lever under allt hårdare regler och krav när det gäller miljö och djuromsorg. 103 () replik: Jag tror att vi kollektivt måste betala lite för att ha ett öppet landskap. Genom det kan vi nog också ha en aktiv och väl fungerande nötköttsproduktion. Jag tror att vi som konsumenter vill betala för det. Vi ska inte ha ett samhälle som växer igen. Vi behöver nötköttsproduktion över hela landet. 104 () replik: berör i slutet av sitt anförande vikten av att vi satsar mer på landsbygdsutveckling LBU-programmet och de delar som finns där. har ju även i arbetet med förändringen av MTR-reformen, som både han och jag deltog i, arbetat för att föra över pengar från produktionsjordbruket till mer extensiv odling. Jag vill fråga om det är en hållning som han håller fast vid och som han ser som ett sätt att gynna landsbygdens jordbruksföretagande i fortsättningen. 105 () replik: Jag tror att det är ett sätt att gynna både landsbygden och jordbruket genom att vi för över mer pengar på ett mer extensivt jordbruk, som till exempel betesmark, och ser till att vi kan hålla bra ersättningar. Vi vet inte riktigt hur utfallet av MTR och de regionala stöden blir och hur de kommer att vara framöver. Jag tror att vi kanske till och med måste föra över pengar från LBU-medel så att vi kan hålla uppe bra ersättningar så att vi kan ha det öppna landskapet över hela . 106 () replik: Det var lite otydligt, tycker jag, . Är produktionsjordbruket och dess arbete med att hålla landskapet öppet fortfarande en viktig del av den svenska livsmedelsproduktionen och i miljöarbetet för ? Jag uppfattade att du sade att man skulle föra över pengar från LBU-stödet till det öppna landskapet. De pengar som finns i LBU är väl till just för det? 107 () replik: Jag tror att missuppfattade mig, eller också var jag kanske lite otydlig. Vi måste ha en balans så att även produktionsjordbrukaren kan klara sig. Det är också viktigt att vi ser till att det finns pengar för extensivt jordbruksarbete så att till exempel nötköttsproduktionen kan fungera. Vi behöver ha betande djur i vårt landskap. Jag tror att vi framöver måste se till att vi kan föra över LBU-medel för miljöersättningar och en hög profil. 108 (): Jag ska börja med att teckna en ganska bekymmersam bild av svenskt lantbruk. Vi vet att den svenska livsmedelsproduktionen minskar. Det är en tydlig minskning. Vi vet också av gjorda undersökningar att den svenska mjölkproduktionen är satt under hård press. Upp till en tredjedel av svenska mjölkproducenter står i begrepp att lägga ned sin verksamhet. Om vi jämför med motsvarande grupp i vårt grannland ser vi att man där tvärtom är beredd att satsa nytt på mjölkproduktion. Detta är bara några exempel. Vad beror då det här på? Jag tror att det till mycket stor del beror på framtidstro. Det svenska lantbruket har en oerhörd brist på framtidstro . Till viss del är det självklart näringen själv som måste arbeta med att förbättra framtidstron, men det är också ett politiskt uppdrag att hjälpa till att få en bättre framtidstro i de gröna näringarna. Tyvärr tycker jag inte att regeringen bidrar fullt ut i att skapa denna framtidstro. Exempel på sådant som ute kanske uppfattas på helt motsatt vis, det vill säga sänker framtidstron, är bollandet med EU-ersättningar och utbetalning av dessa. Vi har också den ovilja som finns att lägga svensk medfinansiering på EU-bidrag och EU-stöd. Ute i är det välomvittnat att svenskarna har en konstig inställning till att plussa på för att få hem EU-medel. Här gäller det att vara offensiv och satsa så att vi fullt ut kan ta hem de medel som finns att hämta i EU. Något som dessutom ingår i de här signalsystemen är att man vill förbjuda en hel näring, nämligen pälsdjursnäringen. Pälsdjursnäringen är tveklöst en del av de gröna näringarna, för all del en förhållandevis liten del men ändå en livskraftig del. När man då läser i ett av de senaste numren av att två ledande företrädare för och vill låta kycklingnäringen gå samma väg som pälsnäringen reser sig nackhåren. Detta ingår i de signalsystem som skapar eller stjälper framtidstron. Svenskt lantbruk och svensk livsmedelsindustri behöver draghjälp, inte hjälp att stjälpas över stupet. Det här var en ganska dyster bild. Kan vi då göra något åt detta? Ja, det tror jag att vi kan. Först och främst gäller det att få stopp på sådana som driver kostnader. Det är det absolut viktigaste. Självklart krävs det en politisk vilja för att uppnå detta. Det som sedan är oerhört intressant som framtidssatsning är självklart energibitarna. I där växthuseffekten är en av de stora utmaningarna för mänskligheten och där oljepriset fullkomligt skenar tror jag att en stor del av det framtida uppdraget för de gröna näringarna ligger just på energisidan. För att ersätta en liter olja går det åt lite knappt svenskproducerad havre, om vi använder den för uppvärmning. Här är det oerhört betydelsefullt att vi har de långsiktiga spelreglerna. Det är också självklart att vi behöver ha en offensiv forskning på området. sätter i sitt budgetalternativ av näst intill 1 miljard för att byta bränsle i våra fordon. Det är en framtidssatsning. Min uppmaning till regeringen är att hjälpa till att skapa denna framtidstro som gör att vi inte fasar ut svensk produktionskapacitet innan vi har fått i gång energiproduktionen fullt ut. 109 (): och skogar är så överexploaterade att avverkningssnitslar numera hänger kring husknutarna ute i byarna, uppe på bergstoppar och ute på myrholmar dit ingen trodde att avverkningsmaskinerna skulle komma. På de avverkade vidderna har naturligt föryngrad gammelskog ersatts av enformiga kulturskogar som skötts så att alla naturvärden i form av trädslagsblandning och gamla, grova och döda träd har försvunnit. Enligt myndigheterna ligger av den produktiva skogsmarken i nedanför den fjällnära skogen, och nedanför den fjällnära skogen är skyddat i reservat. Utöver detta finns skogsbrukets så kallade frivilliga avsättningar, som omfattar men vars kvaliteter är okända eller har stora brister. Behovet av reservat, naturvårdsavtal och biotopskydd är beroende av kvaliteten på de frivilliga avsättningarna. Jag gick i en del skogsmarker i närheten av , bland annat på Holmens marker i . Där såg jag hur Holmen har avsatt lågproduktiva skogar på dikad myrmark utan naturvärden som man hugger ned rika gammelskogar. räknar man generell hänsyn vid vattendrag som frivillig avsättning, och skogsmark som är svår att avverka. Vid en granskning av ett sextiotal frivilligt avsatta områden på Holmen marker i kommun var en stor del av skogarna helt utan naturvärden många var dessutom påfallande lågproduktiva medan närliggande skogar med höga naturvärden hade avverkats. Industri, skogsägarföreningar, skogsforskning och skogsbolag har likartade utgångspunkter och är starka i skogsdebatten. Natur- och miljövårdssidan är svagare, för att inte tala om den enskilde medborgaren. Håller inte de frivilliga avsättningarna måttet har de inte värde för naturvården och kan inte räknas. Detta riskerar att rasera hela förtroendet för skogsnäringens vilja att delta i det för naturvården så viktiga naturskyddet. har i uppdrag att utreda kvaliteten på de frivilliga avsättningarna. Jag hoppas verkligen att det jag har sett är dåliga undantag, men jag är rädd att det inte förhåller sig så. Genom skogsnätverk hålls jag informerad om en del av det som sker. Det handlar i synnerhet om de stora skogsbolagen som Holmen och SCA, och även om . Om det fusk som inventerare har sett är så utbrett som de säger är det ett grundskott mot miljömålet i skogen. Miljömålet förutsätter att av de totalt 900 000 som ska undantas från skogsbruk ska genom frivillighet. Om det visar sig att en avsevärd del av de har så låg kvalitet att de inte kan godkännas som bidrag till miljömålet, vad gör staten då för att rädda situationen? Ska staten träda in och avsätta detta? domineras inlandet i och av gigantiska överavverkade områden med endast små rester kvar av den gammelskog som för bara fortfarande täckte stora arealer. På vilket sätt har denna enorma exploatering lett till ett blomstrande välstånd i glesbygden? konstaterade tidningen att av inkomsterna från avverkningar i kommun stannade i kommunen. Resten hamnade i eller vid kusten. På vilket sätt skulle en avverkning av de futtiga sista rester som är skyddade motverka den bilden? Det är ett storskaligt experiment, som omfattar stora delar av yta, som genomförs i dagens skogsbruk, ett experiment med okända konsekvenser för såväl miljö som ekonomi. Trakthyggesbruk med markberedning och påföljande granplantering är i skogssammanhang en ung företeelse i . Ingen sådan skog har ännu blivit avverkningsmogen. Den skog som huggs är självföryngrad. Ett annat experiment är contortan som ersätter blandskog efter blandskog. Inte heller denna har prövats så pass länge att den nått avverkningsmogen ålder. Därför vet man ännu inte vad man kommer att skörda, om det är kvalitet eller massa. Skogens biologiska mångfald är en resurs inte bara för sin egen skull utan även för möjligheterna till mångbrukande i skogen. Skogens diversitet är avgörande för om den har värde för turism, rekreation och friluftsliv. Den svenska skogspolitiken har prioriterat virkesproduktion jämfört med skogens andra värden. Om man vill ha en långsiktig sysselsättning i glesbyggd finns det väldigt många alternativ till att hugga ned träden. Framför allt sker sådant skogsbruk i många utvecklingsländer. 110 () replik: Jag måste få lov att ställa en principiell fråga om människosynen. Vem är bäst för den biologiska mångfalden när det gäller att bruka den mark och den jord som familjer i generationer har ägt och vårdat? Det är människor som med blod, svett och tårar har ägnat dag och natt åt detta och vet hur marken ser ut. Vem är bäst i det läge när staten kommer in och ställer krav på att man ska sköta den biologiska mångfalden bättre än den enskilda människa som har skött detta i generationer? Vem är bäst på att sköta detta för framtidens och för barnbarnens skull? 111 () replik: Orsaken till att det ser bättre ut i där det är små enskilda skogsbrukare som sköter skogen är att det har visat sig att de ofta sköter den mycket bättre. De stora skogsbolagen har inte samma känslomässiga bindning till skogen. De hugger för att få svarta siffror i sin bokföring. De hugger för pengarnas skull. Men de små skogsägarna har också andra önskemål och bevekelsegrunder för sitt skogsägande. De gör det oftast bättre. Men det som händer uppe i norr är att skogsbolagen, som har tagit i stort sett allting som går att avverka på sina egna marker, försöker köpa in de små, enskilda skogsmarker som finns kvar. De är ute efter småskogsbrukarnas skogar , och sedan finns det nästan ingenting kvar. Om de lyckas köpa in och avverka de skogarna också är det slut. 112 () replik: Det var i alla fall ett bra konstaterande att det inte är staten som är bäst på att sköta den biologiska mångfalden. Men jag blir något förvånad över att det talas om bolagen som om de vore någonting annat än blod, svett och tårar. Bolag utgörs också av människor som brukar och vårdar en mark och som också har ett ansvar. Är det inte som så att de som är bäst på att göra detta är människor som just har skött och vårdat saker och ting i generationer, även om de har arbetat tillsammans och i många fall också kan kalla sig bolag? 113 () replik: Det långsiktiga skogsägandet och det långsiktiga skogsbruket som sköts av små skogsägare har ganska tydligt, tycker jag, visat sig vara bäst. Att de stora bolagen inte har viljan till hänsyn har också visat sig. Det har ju med aktieägarvärden att göra, antar jag. Det är sådant som inte har lika stor betydelse för en liten skogsbrukare. Där finns även andra värden. 114 () replik: Jag hade samma reaktion, kan jag säga, när jag hörde Saarinen tala om skogen. Vilken människosyn finns egentligen, och vem kan bäst förvalta skogen? Jag är inte själv skogsägare, men jag har släktingar som är skogsägare, och jag vet att man under generationer har vårdat sin skog. Tyvärr har jag också dåliga erfarenheter från mitt hemlän när det gäller att staten ska ta över skogsområden. Man gör det över huvudet på enskilda skogsägare. I mitt anförande tog jag också upp poängen med ett samarbete mellan den enskilde och staten. Jag tycker att det alltför ofta är så att om det ska göras en miljöinsats tittar staten liksom ensidigt på hur man ska göra. Jag tror att vi behöver mer av samarbete. Jag tror att både bolag och enskilda är beredda att göra mycket mer. Jag skulle därför vilja ställa ytterligare en fråga till Saarinen om hur hon ser på den enskildes möjlighet att vara med i det gemensamma miljöarbetet. 115 () replik: Jag tror att den enskildes möjligheter att vara med är väldigt viktiga. De värdefullaste skogarna som finns kvar, åtminstone i norr, är som sagt de där de små skogsägarna har varit inblandade. är inte ett dugg bättre än Holmen och SCA. Det är de som sköter sitt skogsbruk med känsla som är bäst på att göra det. Jag hoppas att jag med det har svarat på frågan. 116 () replik: När vi ändå är inne på det skulle det vara intressant att höra vad Saarinen anser om att om möjligt sälja ut lite grann av de statliga skogsbolagen till privat ägande för att på det sättet också få en ökad insats i miljövården. var jag med och diskuterade jordförvärvslagen. Jag sitter med i bostadsutskottet. Där hade vi en diskussion om hur det egentligen såg ut när det gällde de enskilda skogsägarnas möjligheter i förhållande till de stora skogsbolagen. Vad jag vet stod bakom majoriteten i det ärendet. 117 () replik: