prot · GT0914 · 2005-10-13 00:00:00 — Jo, mycket riktigt har jag läst i budgetpropositionen och inte bara i den text som jag hänvisade till om balanser och annat. Jag är införstådd med att det finns en viss ökning. Det fanns en viss ökning även . Men tyvärr sker inte ökningen alls i den utsträckning som , som ju bäst känner till förhållandena, kräver och har krävt . Det är helt enkelt nödvändigt för att vi ska kunna vända trenden i domstolarna att vi lägger på ett antal . 115 (): Jag tänker ägna mitt anförande åt en angelägen fråga på justitieområdet. Det är allas likhet inför lagen och att lika fall ska bedömas lika. Konsekvenserna av brott ska vara förutsägbara, och på brott ska följa straff. Detta är ganska grundläggande värden i en rättsstat. Men det fungerar dessvärre inte på bästa sätt . Det beror på en mängd olika aspekter som jag tänker beröra här. Det beror nämligen på var i brottet har skett någonstans. Det beror alltså på var man bor. Det beror också på vem man är som brottsoffer, hur man är och när brottet har skett. Det beror på en mängd olika saker om det ska följa något straff på ett brott. Det är en mängd olika aspekter som brottsoffret inte alls har någon möjlighet att påverka. Detta är bekymmersamt. Rättssäkerheten blir satt ur spel när det beror på yttre omständigheter om rättvisa över huvud taget kan skipas, om brottsoffer ska få någon upprättelse och om brottslingen ska kunna dömas och ställas till ansvar. Det här är viktigt om samhället ska kunna skyddas och invånarna ska kunna undvika att bli utsatta för fler brott. Även för den som inte är brottsoffer, till och med för den som är brottsling och kriminell, finns det brister i rättssäkerheten när den beror på vilka resurser polismyndigheten har, vilken kvalitet det är på utredningen och vilken situationen är när det gäller åklagarsamarbete, teknisk utrustning, metodutveckling och så vidare. Dagens situation är med andra ord ganska otillfredsställande. Det hela beror på vad de 21 olika polismyndigheterna prioriterar, hur mycket pengar man lägger på utbildning, på spetskompetens, på metodutveckling och annat. Jag ska ta ett exempel på en brottstyp som jag tycker är allvarlig. Det är sexuella övergrepp mot barn. Om det brottet tyvärr har inträffat så är förutsättningarna att det upp bäst om man bor i . Där har polisledningen nämligen bestämt sig för att prioritera den typen av brottslighet. I har man ett kriscentrum för barn. Man har rekryterat och anställt de bästa poliserna, som har spetsutbildning. De är handplockade. Man har särskilda åklagare som utreder brotten tillsammans med polisen. Man har även rättsläkare som undersöker alla barn som är offer för den här typen av brottslighet. Det gäller de barn i som tyvärr är brottsoffer men som ändå har stora chanser att få någon sorts rätt skipad. Så här ska det förstås inte vara i en rättsstat. Jag ställer en fråga till Socialdemokraterna. Hur kan det få fortsätta att vara på det här sättet? Hur kan det få spela roll var man bor någonstans, vem man är och vilket ursprung man har? Hur kan det få spela roll vilka kläder man har och när man rör sig ute när man blir utsatt för brott? Jag tycker att situationen är allvarlig. Vi moderater föreslår, bland annat av det här skälet, att vi ska ha en enda polismyndighet i . Då kan det inte råda något som helst tvivel om att det ska vara samma kvalitet, samma satsningar och prioriteringar och samma krav på spetsutbildning och kompetens. Det är inte så . spelar det roll vem man är och var man bor när man är utsatt som brottsoffer. Det skulle jag gärna vilja få en synpunkt på från ansvariga på justitieområdet. 116 () replik: tar upp det viktiga med allas likhet inför lagen och att vi har olika polismyndigheter som gör olika prioriteringar utifrån den verklighet som de ser och har att hantera. Jag håller naturligtvis fullkomligt med om att likheten inför lagen måste vara total. Men jag konstaterar också att det ibland ser lite olika ut i olika delar av vårt land. Jag tycker att den fråga som lyfter fram om hur polisen ska vara organiserad är viktig. Jag vet att det pågår en diskussion internt inom polismyndigheterna i om vilken lösning som är den bästa för att kunna åstadkomma en likhet inför lagen i större utsträckning än . Jag vet att det också finns olika uppfattningar inom poliskåren om ifall det ska vara en ökad centralisering eller inte. Jag avstår nog från att sätta ned foten i detta skede. Jag tycker att det är viktigt att diskussionen pågår. Jag tycker också att vi kan ha i minnet vilka svårigheter det har varit tidigare när vi har minskat på de olika sorters styr- och ledningsgrupper som polisen har haft ännu fler av tidigare. Det är alltså en viktig diskussion. Den måste fortsätta i polismyndigheterna. 117 () replik: Det känns betryggande att vi delar synen på problembeskrivningen, i alla fall i viss mån. Sedan får vi se vilka lösningar vi kan komma fram till. Men även inom en och samma myndighet den allra största, som är den i har det visat sig att det finns stora skillnader. Om man till exempel tar brottet kvinnomisshandel så blir kvinnor med ett annat etniskt ursprung mycket bättre utredda i söderort. Där är det större chanser att en kvinna med ett annat etniskt ursprung får en upprättelse och att gärningsmannen blir fälld till ansvar än till exempel i västerort. Här tittar vi ändå bara på ett län och en länspolismyndighet. Detta är oacceptabelt. Jag tycker att det måste till utredningar som visar dels var problemen finns, dels hur vi ska lösa dem. Det saknas utvärderingar och det saknas en analys och tydliga styrmedel från rikspolischef och andra. är ju polisen så decentraliserad att myndigheterna bestämmer själva över sina prioriteringar. Detta är oacceptabelt om vi vill att tilltron till polisverksamheten ska vara på en hög och acceptabel nivå. 118 () replik: Det är viktiga och intressanta frågeställningar som lyfter upp. Jag tror dock inte att vi ska göra oss själva eller polisverksamheten i otjänsten att tro att lösningen endast består i valet av organisationsmodell. Det handlar också och kommer alltid att handla om att det finns tillräckligt med kunskap hos den personal som ska bemöta brottsoffer och bekämpa brottslighet. Där finns det mycket som redan är på gång inom polisen men som naturligtvis också måste fortsätta och även nå hela riket. Jag vill alltså utfärda en viss varning för att ha en övertro på organisationsmodeller. 119 () replik: Allas likhet inför lagen, att lika fall ska bedömas lika, att lagstiftningen är förutsägbar när det gäller konsekvenser av brott och att det på alla brott ska följa straff det är det som i varje fall går till val på. Vi vill se en ökad satsning på rättsväsendet både när det gäller organisation, bemanning, kvalitet och inte minst utbildning. Det finns mycket att göra, och det tror jag att vi kan återkomma till. 120 (): har de kriminella nätverken i ökat explosionsartat. anger att det handlar om en sjudubbling. Antalet personer som beräknas ingå har ökat från 60 till 700. fanns problemet främst i storstäderna. opererar nätverken i nästan hela . Inget tyder på att expansionen kommer att minska. I stort sett på samtliga orter befaras nyrekryteringen fortsätta i hög takt. Antalet ungdomar som ingår i mindre lösa konstellationer och är i riskzonen att rekryteras är många. Färska studier från , och visar att det där finns över tusen unga som tillhör någon form av kriminellt ungdomsgäng. De kriminella nätverken ägnar sig åt all verksamhet som ger pengar. Det kan handla om människohandel, vapenhandel, narkotikabrottslighet och så vidare. Ökningen av värdetransportrån är särskilt noterbar för allmänheten. har hamnat i värderånarnas fickor. Per capita är ett av de länder som är mest utsatta i . Ovanpå allt blir värdetransportrånen allt grövre. De inblandade är tungt beväpnade. Vi har sett exempel på stor hänsynslöshet mot transportörer och mot allmänhet genom att till exempel bilar har satts i brand i samband med flykt. Utöver att brotten är mycket grova i sig används pengarna från rånen ofta för att återinvesteras i annan brottslig verksamhet. Men transport av pengar måste ske. Handeln och därmed svensk ekonomi är starkt beroende av att detta fungerar. Ordentliga samtal och krafttag måste komma till stånd för att göra någonting åt dagens ohållbara situation. Regeringen gör för lite. Polisens möjligheter att förebygga och gripa in måste förbättras. De förebyggande insatserna är oerhört viktiga. Dessa är uppenbart inte tillräckliga då utvecklingen har blivit som den är. Uppklaringen är alldeles för låg. Av dessa mycket allvarliga grova brott är det bara ett av tre rån som upp. Informationshanteringen verkar vara eländig. Det finns inget system för överblick myndigheterna emellan. Databasen , som står för Organiserad brottlighet i , som skulle bli hela rättsväsendets spjutspets mot mest avancerade kriminella har blivit en stor flopp. För att få ordning på detta problem har föreslagit att vi inrättar ett nationellt underrättelsecenter. Det verkar inte heller finnas någon sammanhållande strategi myndigheterna emellan för att komma åt den organiserade brottsligheten. I 2007 skrivs det att statsmakterna inte prioriterar den nyuppkomna nätverksbrottsligheten utan att insatser ska göras mot gärningsmän inom specifika brottstyper. Därmed kan inte polisen effektivt bekämpa den organiserade brottsligheten. beklagar sig alltså över stuprörstänkandet, och det gör jag och mitt parti också. Som jag tidigare sade expanderar nu förekomsten av aktiva kriminella nätverk ut i landet. Också i mitt hemlän har vi nu drabbats. Utifrån detta talade jag med närpolischefen. Han sade att de har varken resurser eller rutiner att jobba med denna typ av brottslighet. Därmed skickades ärendet till . Men där har de fullt upp. De hinner inte med vad de redan har. Det skulle alltså behövas betydligt fler poliser och analytiker som kunde hjälpa polismyndigheterna ute i länen. Lagstiftningen måste också ses över. Dagens regler måste skärpas så att deltagande i organiserad brottslighet ska generera ett högre straffvärde. Vi bör också se över straffskalan för icke fullbordade brott. Det är tokigt att brottslingar ska komma lindrigt undan bara för att polisen måste ingripa just innan en bomb smäller i syfte att skydda allmänheten. Det finns mycket att säga om organiserad brottslighet och värdetransportrån. Men jag måste stanna där. Jag vill dock avsluta med att säga att det är viktigt att vi för en dialog med transportbranschen och bankerna. Liksom vi kan de göra förbättringar. Jag vet också att de har ett antal förslag och idéer liksom vi som vi behöver byta oss emellan. Vi behöver diskutera dem och ta ställning till dessa. 121 (): byter vi ämne och talar om socialförsäkringar. Med den rubriken finns det just anledning att nämna , inte minst för mig som liberal. Liberalen , vars minne högtidlighölls här i alldeles , var den första politikern som lanserade socialförsäkringstanken genom en motion . Men jag ska hålla mig lite mer till dagens verkligheter. är tanken med socialförsäkringssystemen att de ska vara en av grundstenarna i den generella välfärdspolitiken. Hur våra liv utvecklas avgörs inte enbart av hur vi klarar av, anstränger oss eller vår duglighet, kompetens och allt vi talar om. Det beror också till en viss del av tur och otur. Att leva har sina risker. Vi råkar ut för saker som ligger utanför vår egen kontroll, och vi föds med olika resurser. Vi väljer vare sig föräldrar eller genuppsättning. Det gör att skyddet i en socialförsäkring är så oerhört viktigt. I de obligatoriska socialförsäkringarna mot inkomstbortfall sker en fördelning av sådana riskkostnader. Den fördelningen uppnås genom att alla är med. Den som löper en mindre risk att bli sjuk får vara med och betala till samma försäkring som dem som har mycket större risk. Personer med ärftliga sjukdomar, kroniskt sjuka och människor med större sjuklighet än genomsnittet slipper på det sättet betala betydligt högre premie än unga friska människor, och de slipper i allra värsta fall att nekas försäkring. Skulle man i stället för dagens allmänna sjukförsäkringar ha ett krav på ett sparande som skulle täcka bland annat inkomstbortfall vid sjukdom skulle skillnaderna mellan olika individer med olika riskbilder bli enormt stora. Därför tycker vi som liberaler att den här modellen som utjämnar risker som individen inte rår över är den modell som närmast kan sägas uppfylla det liberala jämlikhetskravet att alla människor ska ha samma möjligheter i livet. Vi har länge pläderat för en parlamentarisk utredning för att få till stånd en bred uppgörelse kring socialförsäkringsfrågorna . Vi tycker att det blev ett bra resultat i pensionsfrågan. har regeringen valt en annan modell. Vi återkommer i våra motioner till hur det arbetet borde ha lagts upp och hur det ska gå vidare. De delar som vi för fram är inte absoluta krav utan utgångspunkter för en diskussion med huvudsyftet att skapa ett förtroendeingivande system som uppmuntrar till arbete och också ger stabilitet åt de offentliga finanserna. Men under den här punkten finns det anledning att också diskutera hur det ser ut , och då kommer jag in på sjukskrivningsfrågorna och förtidspensionerna. Det är ju ingen överraskning att länge har talat om finansiell samordning. En samordning mellan socialförsäkring och sjukvård prövades med god framgång . Det utvärderades av utvärderingsorgan som måste ges stor tilltro. Hade detta försök fått fortsätta hade vi säkert kunnat undvika en hel del av de problem som socialförsäkringen nu dras med. Men trots goda utvärderingar valde den socialdemokratiska regeringen att avskaffa det hela. Det som har funnits kvar är en liknande modell som inte är fullständig som man kallar för Socsam. Vi vill gå ett steg längre när det gäller finansiell samordning mellan sjukvård och sjukförsäkring. Därför föreslår vi att man ska inrätta ett antal vårdregioner, alltså att landstingen och försäkringskassorna läggs ned. I stället skulle dessa vårdregioner få fullt ansvar för både sjukvård och sjukförsäkring. När man kan samordna resurser så effektivt kan väntetider och vårdköer kapas och man kan få till stånd behandling och rehabilitering väldigt snabbt. Vi möter ofta frågan hos människor: Vart tar pengarna vägen? Varför räcker inte pengarna? Människor går sjukskrivna i månader och ibland i väntan på behandling. Detta med vårdregioner skulle göra det möjligt att skapa en mycket tydligare samordning. Men i väntan på det för det kommer naturligtvis att ta tid måste det bli en bättre ordning för den finansiella samordningen än vad vi har . Det måste bli möjligt att jobba med samordning också bara mellan försäkringskassor och sjukvård detta för att hålla tillbaka långtidssjukskrivningarna som är väldigt många och också för att ge människor bättre möjligheter till rehabilitering. är en del av Socsammodellen. 2003 minskade kostnaderna för sjukpenningen medan den i hela riket ökade . Jag säger inte att är typiskt för hela landet, men här finns ändå en möjlighet till sänkta kostnader. 122 () replik: Jag tänkte börja med att kommentera fundering kring finansiell samordning. Jag tycker också att det är angeläget, och jag ser fram emot att vi gemensamt argumenterar för att fortsätta med den samverkan som behöver ske mellan försäkringskassa, arbetsförmedling, kommuner och landsting. Denna samverkan sker i ökad utsträckning även om jag, och andra partier är angelägna om att det ska ske snabbare. Men för blir det extra bekymmersamt eftersom det i alliansen finns ett antal partier som inte alls ställer sig bakom finansiell samordning. Därför kan det vara svårt att tro att vare sig sjukvårdsregioner eller finansiell samordning har någon framtid. Jag vill också passa på att ställa en annan fråga. har ju haft en socialliberal grund för sin inställning till socialförsäkringar. Men alliansen föreslår och ni ställer er bakom det att av antagandeinkomsten för förtidspensionärer ska ligga till grund för den framtida pensionen. Det innebär att en undersköterska som har och som har varit förtidspensionerad förlorar flera på detta. Dessa förtidspensionärer som inte har en chans att kvalificera sig tillbaka till arbetsmarknaden, som är utslitna efter ett hårt arbetsliv vill ni tillsammans med de övriga partierna inom alliansen nu spara 2,7 miljarder på. Varför ska en utsliten undersköterska vara med och betala för alliansens skattesänkningar? 123 () replik: De siffror som anger har vi inte fått belägg för när vi har räknat på det här. 2,6 miljarder låter ju väldigt mycket. För den enskilde handlar det inte alls om så stora belopp som . De frågor som ständigt dyker upp från Socialdemokraterna om nivåer, om förutsättningar för fortsatta bidrag och i det här fallet om förtidspensioneringar är inte de frågor och den oro som jag möter ute bland människor. Det jag möter från speciellt långtidssjukskrivna kvinnor till exempel en undersköterska i offentlig sektor är frågan: Varför bryr sig ingen om ifall jag kommer tillbaka till jobbet eller inte? Hur ska jag få möjlighet att göra det? Varför får jag inte något erbjudande om rehabilitering? Än mer möter jag detta hos de som motvilligt har blivit förtidspensionerade: Varför ger mig ingen en chans att jobba igen? 124 () replik: Jag är mycket angelägen om att man ska erbjuda människor som har varit sjukskrivna länge att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Där har vi både medfinansiering och andra förslag som bidrar till detta. Men det jag nu pratar om, , är människor som är så pass allvarligt sjuka att de inte kan komma tillbaka. De har MS, cancer eller är helt enkelt utslitna i armar och axlar. För dem föreslår alliansen att pensionen ska sänkas, inte bara ersättningsnivån utan även den pension som de ska leva på när de är 60, 70 och . Då måste jag ställa frågan: Varför är det så viktigt att spara på en förtidspensionerad undersköterska så att hon blir av med , en person som inte har en chans att komma tillbaka till arbetet, för det kan man inte om man är allvarligt sjuk? 125 () replik: nämnde medfinansieringen som skulle vara ett gott exempel på hur man hjälper denna undersköterska att komma tillbaka till jobbet. Men så har det ju inte blivit, . Medfinansieringen har i stället inneburit att människor sägs upp för att de är sjuka för . Det har sannerligen inte varit till någon hjälp för att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Jag skulle vilja höra: Vilka förslag har du och dina kamrater i vänsteralliansen annat än att hitta på ytterligare nya åtaganden för att klämma åt arbetsgivarna? 126 (): träffade jag i i . är chef för ett framgångsrikt, och så långt jag förstår, välskött företag. Det är inte så stort, knappt 30 anställda, men inte heller ett typiskt småföretag. Det är och hans företag som är en förutsättning för den välfärd vi har till uppgift att fördela en grundbult i välfärdssamhället. Det är bara så trist att regeringen inte ser sambanden mellan den entreprenörsanda som driver i och hållbarheten i de välfärdssystem som vi behandlar i den här delen av den allmänpolitiska debatten. I stället för att se detta samband ägnar sig regeringen åt att både skuldbelägga och kostnadsbelägga och hans företag. Jag fick en inblick i hur det här Motalaföretaget arbetar med arbetsmiljön. Jag blev imponerad, och jag fick definitivt inte uppfattningen att vare sig den sociala eller fysiska miljön på den här medelstora arbetsplatsen hade försämrats radikalt , att den hade förbättrats genom medveten personalvård. Det var som sjukskrivningstalen började skjuta i höjden, och de har till mer än fördubblats. Enligt regeringens grundtes beror detta i allt väsentligt på den dåliga arbetsmiljön. Vem mer än , hans regeringskolleger och Socialdemokraterna här i kammaren tror att svenska arbetsplatser bara är hälften så bra som de var ? Eftersom regeringens huvudsakliga utgångspunkt när det gäller att minska sjukskrivningstalen är arbetsplatsernas roll och ansvar blir också förslagen därefter. Arbetsgivarna ska bära ett ytterligare betalningsansvar för ohälsan alldeles oavsett orsaken till den anställdes sjukskrivning. Hur stor andel av de långtidssjukskrivna som är det av arbetsrelaterade orsaker finns det olika uppgifter om, alltifrån så lite som till som allra mest . Men oavsett orsak får arbetsgivaren betala av sjukpenningkostnaderna för de heltidssjukskrivna. Vi är medvetna om att det här leder till en ytterligare utsortering på en arbetsmarknad som redan är trång för personer med en belastande sjukdomshistorik. Företagen blir därför, föga överraskande, ännu mer noggranna när de ska anställa människor. De frågar om hälsotillstånd, fritidsaktiviteter och de tar in uppgifter från om den de eventuellt ska anställa. En regering som säger sig vilja öppna arbetsmarknaden för flera stänger den i själva verket för de svagaste. Om detta skulle man kunna säga mer, men, herr talman, jag vill peka på ett antal andra vägar för att återföra långtidssjukskrivna till arbete. Självklart krävs det ett batteri av åtgärder på flera områden. Vi kristdemokrater talar ofta om människors svårigheter att få det så kallade livspusslet att gå ihop. Det gäller inte minst yrkesarbetande föräldrar. Därför kan inte kampen mot ohälsan bara föras inom statsbudgetens utgiftsområde 10, utan den måste föras på många andra politikområden också. Det handlar inte minst om valfrihet och rättvisa i familjepolitiken. Men åtskilligt kan och bör också göras inom socialförsäkringarnas ram. Vi kristdemokrater vill sätta individen i centrum. Det kan ju tyckas självklart, men så är det dessvärre inte alltid . Många sjukskrivna bollas mellan olika offentliga aktörer i fyra sektorer, nämligen landstingens sjukvård, kommunens socialtjänst, statens arbetsförmedling och så naturligtvis . Olika mål och medel hos dessa fyra aktörer leder till att individer lätt hamnar mellan stolarna. Vi kristdemokrater talar om en samlad friskförsäkring, och vi bygger vårt resonemang på så kallade rehabiliteringsutredning. Det som saknas i alltför många fall är en genomtänkt individuell rehabiliteringsplan. erbjuds bara var tionde långtidssjukskriven en verklig rehabilitering, och det trots att statistiken visar att två tredjedelar av de personer som rehabiliteras kan återgå till arbetet helt eller delvis. Vi vill också individanpassa sjukersättningen. I stället för dagens fasta nivåer vill vi ha en steglös ersättning från till . Tiden medger inte att jag nu räknar upp alla andra åtgärder som vi föreslår. Efter elva socialdemokratiska regeringsår är nästan var sjätte svensk sjukskriven eller förtidspensionerad. När den dramatiska ökningen startade var regeringen tämligen passiv och var så . En och annan åtgärd har vidtagits därefter, och det mesta har handlat om vart den stora notan ska skickas, främst till arbetsgivarna alltså. Löftet om att halvera sjukpenningdagarna till 2008 förutsätter ett tricksande med statistiken. Antalet sjukpenningdagar minskar förvisso just , men har antalet förtidspensionerade ökat dramatiskt. Det gäller i hög grad relativt unga människor som, ofta tvångsmässigt, förpassas till ett närmast permanent utanförskap. av de förtidspensionerade återgår någonsin till arbetslivet, och dessutom drabbas dessa människor av en dramatiskt minskad ersättningsnivå. behövs en ny politik för samhällsekonomins skull, men främst för människornas skull. 127 () replik: Jag delar naturligtvis inte uppfattning om medfinansieringen. Det är viktigt för eventuella åhörare av debatten att veta att i den stund man blir deltidssjukskriven eller får en rehabiliteringsåtgärd betalar arbetsgivaren ingenting i medfinansiering. Det är vår uppfattning att detta har bidragit till väsentligt bättre sjukskrivningsrutiner på många ställen. Jag hör inte den klagan som jag hörde innan förslaget genomfördes. Det är inte tusentals företag som går i konkurs, utan man börjar tvärtom få ordning på sina sjukskrivningsrutiner .