prot · GT0946 · 2005-12-07 00:00:00 — Det rödgröna budgetsamarbetet resulterade i att det tillförs ytterligare till kvinnojourverksamheten, kvinnors organisering och nationellt . ökar den summan till , och ökar den med ytterligare 1 miljon, det vill säga till . Vi anser naturligtvis att de ökade resurserna är viktiga i arbetet för att stärka kvinnors ställning i samhället. Jag yrkar också bifall till reservation nr 4, Återrapporteringskrav och kvalitetssäkring, under punkt 5. Statens stöd till ideella organisationer uppgår till . starka folkrörelse- och organisationstradition ska självklart omfattas av de jämställdhetspolitiska målen. Vi anser därför att all bidragsgivning ska ha jämställdhetspolitiska kriterier. Vi anser att särskilda återrapporteringskrav som tar sikte på fördelning och innehåll ur ett könsmaktsperspektiv bör införas och tydliggöras för organisationer och föreningar som får statsbidrag. De här återrapporteringskraven ska finnas i förordningar och regleringsbrev för varje statsbidrag och ska ses som ett förtydligande av det krav på demokratisk organisation som finns i de flesta statsbidragsförordningar. Vi vill också att återrapporteringskraven ska innehålla könsuppdelad statistik från bidragsgivande myndighet och från organisationer som beviljats bidrag. Det ska gälla statsbidrag som fördelas på central och på regional nivå. Organisationer som uppbär statsbidrag bör redovisa hur resurserna fördelats ur ett könsmaktsperspektiv. Det innebär att man ska göra kvalitativa utvärderingar ur ett könsmaktsperspektiv. Det är viktigt att allt jämställdhetsarbete har en feministisk inriktning som syftar till att förändra de ojämlika maktförhållandena mellan könen. Dagens betänkande handlar i huvudsak om statligt stöd för kvinnors organisering. Förstärkningen av anslaget är drygt åtta gånger större än dagens nivå. Det handlar alltså om en kraftig ökning. Årets anslag ligger på 3,4 miljoner. 2006 höjs nivån till 28,9 miljoner. 2007 höjs nivån ytterligare 1 ½ miljon. Och 2008, slutligen, höjs den ytterligare 1 miljon och slutar på 31,4 miljoner. har 18 organisationer statsbidrag från anslaget. Dagens system har tillämpats och härstammar från en proposition, 1981/82:155, om statsbidrag till kvinnoorganisationers centrala verksamhet. I den utredning som ligger till grund för regeringens proposition uppskattade utredaren att det finns ungefär hundra kvinnoorganisationer som inte uppfyller villkoren men som har en verksamhet som svarar mot syftet med statsbidraget. Förutom anslagsförstärkningen kommer det nya bidragssystemet att vara ett tydligare folkrörelsestöd. Det nya bidragssystemet kommer på ett bättre sätt än tidigare att kunna stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar och kvinnors deltagande i den demokratiska processen. Det nya bidragssystemet består av tre delar: organisationsbidrag, etableringsbidrag och verksamhetsbidrag. Organisationsbidraget ska stödja etablerade organisationers verksamhet som helhet. Etableringsbidraget däremot möjliggör stöd till nybildade kvinnoorganisationer. Och verksamhetsstödet går till särskilda aktiviteter. Det finns många motioner som handlar om de politiska partierna och deras kvinnoorganisationer och om att de ska få stöd från detta anslag. och har varit uppe i talarstolen och talat för detta. utgår till tre politiska kvinnoförbund: Centerkvinnorna, och . I utredningen som ligger till grund för propositionen föreslogs att riksdagspartiernas kvinnoorganisationer skulle få stöd via partistödet. Det anser jag är ett riktigt förhållningssätt. Utredarens ursprungliga förslag låg på av partistödet, vilket då skulle innebära 14 miljoner. Om jag har räknat rätt ligger dagens partistöd på , och på detta skulle innebära 17 miljoner. Det hade varit intressant att få en redovisning på hur mycket riksdagspartierna avsätter till de egna kvinnornas organisering. Hur mycket som avsätts är också en måttstock på hur viktigt moderpartiet anser att det kvinnopolitiska arbetet är. ställer trots dessa invändningar upp på majoritetens uppfattning, att i ett kortsiktigt perspektiv kan en mindre del av anslaget till statligt stöd för kvinnors organisering gå till kvinnors organisering i riksdagspartierna. Där säger också kulturutskottet att man från alla partiers sida liksom ska komma fram till en fördelningsmodell som är acceptabel. Till vill jag säga så här: Självklart ska också andra former av organisering av kvinnor än kvinnoförbund kunna ta del av detta. Att det ska vara en mindre andel från det här anslaget motiverar vi från med att det om man skulle ta en väldigt stor andel låt oss säga 14 miljoner eller 17 miljoner skulle förfela syftet med anslaget, som är tänkt att på ett brett sätt stimulera kvinnors egna sätt att organisera sin verksamhet. Det är också viktigt att stärka kvinnor utanför etablissemanget, dit riksdagspartierna måste hänföras. Då tänker jag på alla de kvinnoorganisationer runtom i landet som jobbar på och inte bara på de kvinnor som räknade upp. Hon sade att vi fanns med i olika sorter, vi etablerade kvinnor. I en motion står det till exempel om och invandrarkvinnor. Sådana kvinnoorganisationer skulle kunna få del av det här bidraget. I särskilda yttrande säger vi att det är självklart att , när riksdagspartierna har kommit överens om en för alla acceptabel modell, på lämpligt sätt blir informerad om resultatet av en sådan överenskommelse. Det är viktigt av demokratiska skäl. När det gäller den här utredningen och hur stödet till de politiska partiernas kvinnoorganisationer ska lösas har jag redan sagt att jag tycker att det ska ingå i partistödet. En del av partistödet ska avsättas. Det är alltså uppfattning. Men vi känner också att det finns viktiga demokratiska aspekter när det gäller möjligheter för kvinnoorganisationer som tillhör politiska partier som inte klarar fyraprocentsspärren. Det är viktigt att de också kan vara med fortsättningsvis i den demokratiska verksamheten och dialogen. Det finns undersökningar som säger att kvinnor i de små partierna har minst lika stora behov som i större partier att bli stärkta. Naturligtvis ska samma demokratikrav som ställs på övriga kvinnoorganisationer också infrias av dessa organisationer för att de ska kunna få bidrag. 202 (): Som vi har hört i tidigare anföranden handlar betänkandet KrU6 om ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering. Syftet med det nya statsbidraget är att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar, främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet och att kvinnor ska kunna bevaka sina rättigheter och driva sina krav. Det är precis som har sagts här. Enligt utskottet ska det också vara ett villkor för statsbidraget att organisationen ska stärka kvinnans ställning i samhället, och det gäller även paraplyorganisationen. I jämförelse med nuvarande bidragssystem har syftet fått en betydligt vidare formulering. Statsbidraget ska vara ett tydligare folkrörelsestöd. Det kommer att öka kvinnors möjligheter att arbeta för jämställdhet genom att fler kvinnoorganisationer än kommer att ansöka och kunna beviljas statsbidrag. Det går att se ett klart samband mellan hur framgångsrikt jämställdhetsarbetet varit och hur stark kvinnorörelsen har varit i olika delar av landet. Kvinnors organisering i egna organisationer står inte i motsättning till principen om jämställdhetsintegrering. Särorganisering är ett medel att synliggöra kvinnors särskilda villkor, erfarenheter och krav på förändring. Utan en pådrivande kvinnorörelse hade vi i inte uppnått den jämställdhet vi har uppnått, även om vi har en bra bit kvar till ett jämställt samhälle. Jämställdhet är inte enbart en fråga för kvinnor, utan den är lika angelägen för män. Men kvinnoorganisationerna är fortfarande en viktig aktör för jämställdheten. Kvinnorörelsen är nödvändig i det demokratiska utvecklingsarbete som jämställdhetssträvandena innebär. I betänkandet finns fyra reservationer och ett särskilt yttrande. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Det är många som är glada över det kraftigt utökade stöd till kvinnoorganisationerna som föreslås i betänkandet. Man skulle kunna säga att det är en riktig julklapp. är anslagsnivån 3,4 miljoner och kommer att utökas med 25,5 miljoner. Anslagsnivån blir totalt 28,9 miljoner. Utskottet välkomnar den stora ekonomiska satsningen, som har behandlats i kulturutskottets budgetbetänkande i går. Det nya statsbidraget till kvinnors organisering föreslås bestå av ett organisationsbidrag, ett etableringsbidrag och ett verksamhetsbidrag. Eftersom politiska partier och deras kvinnoorganisationer enligt regeringens bedömning bör uteslutas från möjligheten att få organisationsbidrag förutsätter utskottet att regeringen tillsammans med övriga riksdagspartier löser frågan om stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer . Utskottet anser också att demokrativillkoret kompletteras med att kvinnoorganisationens verksamhet inte får strida mot demokratins idéer. Vidare bör kravet på regionalt och lokalt förankrad verksamhet ytterligare övervägas samt en närmare precisering av begreppet riksintresse. Utskottet delar regeringens bedömning att mottagare av verksamhetsbidrag bör vara kvinnoorganisationer, paraplyorganisationer för kvinnoorganisationer, kvinnonätverk som inte är ideella föreningar och stiftelser. Men utskottet förutsätter att begreppet kvinnonätverk kan ges en tydlig definition i den nya förordningen och att regeringen på något sätt avgränsar de stiftelser som kan komma i fråga för bidrag. Även här anser utskottet att ett villkor för verksamhetsbidrag bör vara att organisationen är demokratiskt uppbyggd och att verksamheten inte får strida mot demokratins idéer. När det gäller etableringsbidraget bör villkoren i stort vara desamma som för organisationsbidrag utan krav på en viss minsta verksamhetstid. Utskottet anser precis som regeringen att nybildade kvinnoorganisationer är mottagare men att även paraplyorganisationer omfattas av etableringsbidraget. Bidragshanteringen kommer att delegeras till en delegation i avvaktan på en mer permanent myndighetslösning för hantering av statsbidraget. Delegationen kommer att inrättas så snart har fattat beslut om betänkandet. Användningen av det nya statsbidraget kommer på olika sätt att följas upp. Av intresse är hur stödet fördelar sig på olika bidragsformer, hur många organisationer som beviljats stöd inom respektive bidragsform, vilken typ av organisationer det är fråga om samt naturligtvis bidragets effekter och delegationens erfarenheter. Delegationen bör enligt regeringen redovisa sina erfarenheter och slutsatser av tillämpningen av förordningen om statsbidraget för kvinnors organisering . Avslutningsvis vill jag kort kommentera reservationerna från , . kräver i sin reservation att frågan om stöd till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer löses . En kortsiktig lösning ska gälla och fram till dess att ett definitivt förslag föreligger där samtliga riksdagspartiers kvinnoorganisationer erhåller statsbidrag på samma villkor. Jag utgår ifrån att det blir lösningen. När det gäller den långsiktiga lösningen, det framtida bidraget och dess utformning, förordar en överenskommelse mellan de politiska partierna, och där är den finska modellen ett exempel som lyfts fram. Den finska modellen är ett möjligt alternativ. Den kräver en överenskommelse mellan partierna, och en sådan hade inte träffats när propositionen beslutades. Frågan kräver ytterligare utredning. Tanken är att översynen bland annat ska titta på den finska modellen. har två reservationer, varav den ena också handlar om stödet till de politiska kvinnoorganisationerna. Den andra handlar om risken för godtycklighet i bidragsgivningen. Regeringen håller på att ta fram kommittédirektiv för delegationen, som kommer att tillhöra kommittéväsendet. Med den uppföljning av arbetet som både regeringen och utskottet i sitt betänkande har lyft fram ser jag ingen risk för godtycklighet. reservation handlar om återrapporteringskrav och kvalitetssäkring, som vi tycker är bra. Det framgår också av propositionen att regeringen avser att återkomma till när det gäller det. 203 () replik: Som något fåvitsk i denna församling kanske jag kan få ställa några frågor. Jag tycker först och främst att det är bra att man vidgar kretsen för bidragen till andra kvinnoorganisationer. Jag har en fråga här. Man skriver: Utskottet anser i likhet med regeringen att det är av stor vikt att den bidragsberättigade kvinnoorganisationen ska arbeta för att stärka kvinnans ställning i samhället. Vilka kvinnoförbund i den politiska sfären är det som inte gör det? 204 () replik: Jag tror att de allra flesta arbetar på det sättet. Jag kan inte säga om alla gör det, men jag utgår ifrån att man gör det. 205 () replik: Då blir nästa fråga: Hur kommer det sig att man inte redan från början när man har haft en utredning lägger fram ett förslag som löser den ekonomiska övergången med förändringar av bidrag till de politiska kvinnoförbunden? Det borde man redan ha klarat ut innan man lägger fram en proposition till . 206 () replik: Det kan man tycka. Det hade varit bra om alltihop varit med på en gång. Det ska göras en översyn där man bland annat tittar på den finska modellen. Men det finns också andra modeller att titta på, och vissa utvärderingar har gjorts. Jag utgår från att man snart kommer fram till hur det ska se ut med bidragsgivningen. 207 (): Statligt stöd för kvinnors organisering är ett långvarigt arbete som delvis har kommit i mål nu snart, kanske. Man kan fundera på om det behövs. Vi har löneskillnader i samhället som består. Vi har tvååriga flickor som är experter på att hämta tvååriga pojkars ytterkläder på dagis. Vi kan se regeringens eget projekt där man går in och ska stärka flickor i stället för att fokusera på pojkar. Allt är med andra ord som vanligt. Det är man, män och pojkar som är norm, och det är jag, flickor och kvinnor som avviker. I det här är det bara en sak som gäller. Det handlar om att öka kunskapen och om att öka kompetensen. Det är det enda sättet att komma ur detta. Det handlar också om en ökad medvetenhet. Jag tänker lite grann på arbete som talmannen så förtjänstfullt har varit med om att utföra. Där handlar det mycket om att öka kunskap och kompetens och sedan systematiskt jobba med det på olika nivåer. Det gäller nu utredningen om stödet till kvinnors organisering. Det måste finnas ett tryck i frågan för att man ska känna att man måste arbeta med de här frågorna, antingen man tycker att de är viktiga eller inte. Det är ju lite olika hur man ser på det på olika ställen, både i och i resten av världen. Det är det som kvinnors organisering, antingen i de politiska kvinnoförbunden eller i andra organisationer, har sett till att hålla ett tryck på, eller hur, herr talman? Det har varit ett långvarigt arbete. utredning var bara en sluttamp på ett betydligt större arbete. Det har funnits fler utredningar som har gjorts tidigare, men detta har lett till att det kom ett konkret förslag från regeringen. Det var bra. Vi tillstyrker betänkandet. Vi tycker att det i vissa delar är bra. Det är skönt att det äntligen har kommit fram. Men och kommer det ett men de politiska kvinnoförbunden kom inte med. Det tycker jag är mycket synd, speciellt med tanke på tidsaspekten och hur det har tagit att ta fram det här. Man kan bli lite bekymrad och fundersam över det, men vi får väl se till att hjälpas åt att hålla tryck i frågan. Man kan fundera på det här. Som ordförande för största kvinnoförbund, som dessutom är organiserat enligt formulär 1 A när det gäller hur organisationer ska vara organiserade för att få ett statligt stöd, kan man tycka att vi har det bra. Vi behöver väl inte fundera mer på det här, kan man tänka. Men självfallet ser vi en viktig uppgift. Vi har kvinnoorganisering i alla politiska kvinnoförbund, och vi har också en koppling ut till den övriga kvinnoorganiseringen. Någonstans är det dem vi behöver. De ska ligga på oss som en blåslampa för att vi i vår tur ska ligga på som en blåslampa på våra partier, som sedan ligger på så att det händer saker och ting. Jag tror inte att det har med modernitet att göra hur man är organiserad. Hur man väljer att organisera sig handlar om vilka behov som finns och på vilket sätt man ser att man kan verka bäst. Därför är funderingen: Hur går vi vidare? Ett förslag som har förts fram i debatten handlar om att de pengar som är avsatta i det här också skulle komma oss till del. Jag tycker faktiskt som betänkandet. Jag har inte för avsikt att gå in och göra så att vi ska ha del av pengarna. Det som jag däremot vill trycka på och skicka med majoriteten är att se till att arbetet verkligen kommer vidare. Sedan får vi andra trycka på i respektive partier för att vi ska komma fram. Jag tror att det handlar om att se till att det inom partistödet finns utrymme även för kvinnors organisering. Jag vill bara skicka med en uppmaning. Fega inte ur, och låt det inte ta tid! Se till att återkomma möjligt med ett förslag som också ger de politiska kvinnoförbunden en möjlighet att verka för att föra arbetet vidare framåt, hur vi än har organiserat oss efter modell 1 A eller 7 C. 208 (): Jag ska börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet i dess helhet. Vi från har ingen ordinarie ledamot i kulturutskottet, men eftersom betänkandet bygger på en överenskommelse mellan , Socialdemokraterna och Vänstern står vi givetvis bakom förslaget. Från sida är vi mycket nöjda med att kunna redovisa att vi i höstens budgetförhandlingar har lyckats få gehör från våra samarbetspartier för den nu föreslagna kraftiga höjningen av stödet till kvinnors organisering från dagens 3,4 miljoner till hela 28,9 miljoner . Det innebär åtta gånger mer pengar till detta viktiga område. För visst är detta ett viktigt politikområde! Kvinnors organisering och därmed engagemang spelar en helt avgörande roll när det gäller att föra upp nya frågor och visa på lösningar på den demokratiska agendan. Historien talar sitt tydliga språk och ger bevis på detta. Det gäller allt från rösträtten för kvinnor till offentlig barnomsorg och krav på högre representation till bland annat . har vi en nästan världsunikt jämställd riksdag. Framgångarna är många. Men denna kamp är inte över. Det finns tyvärr mycket kvar att göra på jämställdhetsområdet. Jämställdhetsområdet är inte bara en kvinnofråga. Det är också minst lika mycket en mansfråga. Det är helt avgörande att vi män engagerar oss och deltar aktivt i arbetet. Vi män behöver ett tryck på oss från kvinnor. Jag tror att talmannen kan instämma i detta också. Där spelar kvinnoorganisationerna en helt avgörande roll. Det är därför det är så viktigt att kvinnoorganiseringen får mer pengar. Kvinnors kamp har tyvärr skett på väldigt ojämna villkor. Medan staten, kommunerna och så vidare gärna bidrar med stora pengar till andra rörelser har kvinnorörelsen kämpat i motvind. För mig och är det självklart att detta stöd ska öka. är det bara 18 kvinnoorganisationer som uppfyller dagens villkor för det statliga stödet. uppskattas att det finns i runda tal hundra ytterligare kvinnoorganisationer som inte får något stöd. Jag är därför glad över att vi dels har lyckats öka det ekonomiska stödet till nästan 29 miljoner, dels nu förändrar villkoren för att fler ska få del av detta stöd. Dessa förändrade villkor kommer att innebära att långt fler kvinnoorganisationer kommer att få del av stödet. Bidraget ska främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och samhällslivet. Utskottet har ytterligare förtydligat syftet med stödet så att det ska framgå att organisationerna ska arbeta för att stärka kvinnans ställning i samhället. Det är givetvis bra, på samma sätt som det tydligt nu framgår att det är ett folkrörelseperspektiv som ska lyftas fram. För tids skull, herr talman, ska jag inte gå in på att redovisa det nya regelverket. Det har så många andra talare gjort tidigare. Jag kan bara konstatera att jag och är mycket stolta och glada över att detta förslag nu har lagts fram och att beslut kan fattas av . 209 (): Jag sitter inte i kulturutskottet, men jag är så oerhört glad över detta betänkande att jag känner att jag måste få gå upp i talarstolen och säga någonting. Vi har hunnit långt med den lagstadgade jämställdheten i . Men trots detta har vi fortfarande en lång väg att gå när det gäller praktiken. Och kvinnoorganisationerna betyder oerhört mycket för den här vandringen. våldtas och misshandlas kvinnor i vårt land. Kvinnor har sämre löner än manliga arbetskamrater. Inom företag och politik är det fortfarande en majoritet av män på de ledande posterna. Tusentals flickor och kvinnor får inte möjlighet att forma sina liv efter egen vilja utan tvingas att leva i patriarkala familjer som styrs av urgamla hedersregler detta trots att vi har en bra lagstiftning i , den bästa i världen på det här området. De här exemplen visar att det behövs organisationer som kämpar med kvinnor för kvinnors rätt och för jämställdheten i vårt land. Det har funnits kvinnoorganisationer i . Rösträtten var ju den fråga som fick kvinnor att organisera sig första gången. När den var vunnen handlade kampen om rätten till arbete och ekonomisk trygghet. Det handlade om arvsrätt, pensioner, barnbidrag och annat som är en självklarhet för oss i . I stället för att bygga upp organisationer satsade man på att mobilisera kvinnor till demonstrationer och marscher det var jag själv med om och kravet på lika ansvar mellan kvinnor och män inom familjen föddes. Vi kvinnor ville ut i arbetslivet, och vi krävde daghem. Kampen handlade också om rätten till fri abort och om att sexuella övergrepp och misshandel av kvinnor skulle falla under allmänt åtal. Den växande kvinnorörelsen ledde till att vi fick statliga bidrag. Staten införde stöd till kvinnoorganisationerna . Då såg man fortfarande jämställdheten som en fråga som i första hand angick kvinnor. Synen har dessbättre förändrats , och inser vi att jämställdheten är en fråga som berör hela samhället, både kvinnor och män. Att vi kvinnor fortsätter att organisera oss i egna föreningar står inte i motsats till denna syn. Särorganisationer är ett medel att göra kvinnors villkor och erfarenheter tydliga. Det kommer att behövas för att påverka attityder och den politiska dagordningen. Det är nödvändigt för att fortsätta att driva jämställdhetsarbetet framåt. är det, som vi har hört , knappt 20 kvinnoorganisationer som har fått statligt bidrag. I och med det här förslaget kommer kanske hundra organisationer som på olika sätt arbetar med kvinnofrågor att få bidrag. De har en mycket mångfasetterad verksamhet och jobbar på olika sätt. Det här kommer att betyda mycket för dessa organisationer, för oss kvinnor och för kvinnors rätt i samhället. Det handlar om kvinnors mänskliga rättigheter. Syftet med bidraget är, som vi ser i betänkandet, både att underlätta kvinnors möjlighet att delta i samhället och att föreningarna bättre ska kunna bevaka kvinnors rättigheter och driva kvinnors krav. Men det är också en tydlig politisk markering av att fortsatt jämställdhetsarbete i vårt land är oerhört viktigt. Jag yrkar bifall till förslaget i detta mycket fina betänkande som kulturutskottet har behandlat. 210 (): Sammanträden, protokoll och kallelser ja, ni känner igen allt det där. Vi moderatkvinnor bestämde oss för att det egentligen inte var det som var meningen, utan vi ville ägna oss åt politik. Vi ville prata sakfrågor. Vi ville engagera andra kvinnor. Vi sade: De manliga strukturerna, detta formella, passar inte oss egentligen. Vi vill jobba på ett annat sätt. Och vi bestämde oss för att försöka göra det, att bilda och arbeta i nätverk som kvinnor har varit så bra på sedan urminnes tider. I samband med det hade vi naturligtvis kontakt med den då sittande regeringen, precis som har berättat, och fick förståelse för detta. Man uppmuntrade oss till och med och sade: Det är ju spännande att ni vill arbeta på ett nytt sätt.