prot · GS09123 · 2005-05-19 00:00:00 — Jag skulle önska att vore väldigt tydlig med att säga att boende i ska ha ett eget pass oberoende om de är män eller kvinnor, att vi i EU och tillsammans med EU ska driva kravet på att kvinnor ska ha rätt till ett eget pass och att vi inte kommer att acceptera att människor reser över gränserna in till EU-området utan att ha en egen handling. Jag tycker att det är oerhört viktigt. Det är en grundläggande fråga som jag känner är väldigt bortglömd. Därför tar jag tillfället att ställa frågan till . Jag vet att vi i grunden har samma syn på kvinnors rättigheter, och det här är en praktisk fråga som borde kunna lösas. 90 Justitieminister (): Ja, vi har säkert samma syn på det här. Det är väl inte där problemet ligger. Problemet kan vara att det ändå kan finnas några delar av världen där man inte har den syn som vi gemensamt har. Vi har naturligtvis inga formella möjligheter att agera när det gäller andra medborgare än de som är i vårt land. Där är det förstås ingen tvekan om det och inte heller i EU eller jämförbara länder. Jag kan gärna höra mig för om var de här diskussionerna ligger . Jag kan inte svara på det på rak arm men ber att få återkomma med närmare besked om var den här frågan i så fall diskuteras, i EU eller i något annat sammanhang. Ansvaret för barns asylskäl 91 (): Min fråga vill jag ställa till . Vi har tidigare debatterat frågan om apatiska barn, så det ska jag inte göra här . Jag kan bara framföra en förhoppning om att man, när nu har lämnat över ett ärende för prövning, gör en humanitär prövning och verkligen ser till barnets bästa. Min fråga är: Vem bär ansvaret när barn som är så gamla som och har befunnit sig på flykt från sitt hemland fortfarande inte har blivit hörda? Tar vi fortfarande inte hänsyn till barns egna skäl eller gäller de här i ? Vem bär det ansvaret? 92 Statsrådet (): Jag kan börja i den ände som själv började, med apatiska barn. Regeringen har ju fått ett ärende för avgörande. Då får regeringen också möjlighet att slå fast två väldigt viktiga principer. Den ena principen är just detta att barns egna asylskäl ska utredas och bedömas. Den andra principen är att barn som har livshotande sjukdomar naturligtvis inte ska avvisas från . Att höra barn är en väldigt grundläggande princip för svensk flyktingpolitik. Det står också i utlänningslagen att barn ska höras i asylprocessen. Sedan är det inte helt enkelt, utan det kan finnas en rad olika dilemman i detta, till exempel att föräldrarna inte vill att barnen ska höras. Men principen är solklar: barn ska höras i asylprocessen. 93 (): Det händer mycket inom utgiftsområdet migrationspolitiken. Vi väntar på Nipuförslaget som ska komma, och jag hoppas att det kommer trots Lagrådets tuffa kritik mot förslaget. Jag vill då fråga om hon när den nya instans- och processordningen ska införas kan tänka sig att ge den en rimlig chans genom att låta personer som har funnits i systemet länge få uppehållstillstånd, bland annat av humanitära skäl. Jag har träffat flera familjer som har varit här i fem och än så. Det hänger inte ihop med den inledande frågan som handlade om möjligheten för stora barn att själva tala i processen. Jag anser inte att det är en följdfråga. Statsrådet har ingen skyldighet att svara på den i den här omgången. 95 (): Min fråga riktar sig till försvarsministern. De flesta säkerhetspolitiska bedömare i är överens om att vi inte kommer att mötas av något militärt hot. I stället är det Försvarsmaktens internationella uppgifter som har kommit i fokus. Mot denna bakgrund är det lite förvånande att man vid tolkutbildningen på Tolkskolan i ännu utbildar enbart tolkar i ryska språket. Om vi däremot blickar lite vid sidan av gränser kan vi konstatera att både och dels har en längre utbildning, dels har fler elever. Men framför allt utbildar de också i andra språk, till exempel indo-persiska, arabiska och liknande. Min fråga till försvarsministern är: När kommer tolkutbildningen i att anpassas efter Försvarsmaktens nya uppgifter? 96 Försvarsminister (): Jag måste erkänna för att jag inte är tillräckligt insatt i frågan. Det tycks vara en högst relevant fråga. Jag ber att få återkomma. Det är klart att Försvarsmakten ska ställas om i sin helhet för de nya uppgifterna. På vilket sätt man tillgodoser tolkkunskaper i de internationella insatserna får jag återkomma till. 97 (): Då skulle jag vilja skicka med ytterligare en fråga till den tidpunkt då försvarsministern kommer tillbaka. De flesta skandinaviska länder håller på att organiseras i en . Det innebär att vi nu bryter nya vägar för samarbetet inom det säkerhetspolitiska området. Kan försvarsministern fundera över möjligheten att vi också samordnar tolkutbildning och språkutbildning med andra skandinaviska länder, så att vi representerar olika kompetenser härvidlag och inte nödvändigtvis gör arbetet två gånger? 98 Försvarsminister (): Det nordiska samarbetet är väldigt fruktbärande, inte minst inom ramen för Nordcap och dess resurser. Jag tar med mig den idén för att se i vilken utsträckning det nordiska samarbetet också kan bidra till bättre tolkförmåga och språkförmåga. 99 (): Jag har en fråga till justitieministern. Jag minns en händelse första gången som jag besökte . skulle vi handla matvaror på en bensinmack. Där satt en kille bakom skottsäkert glas. Vi fick beställa vad vi ville ha och ge honom pengarna, och sedan gav han oss varorna. Vi kom aldrig i fysisk kontakt. Det här kan bli resultatet av brottsligheten om den får breda ut sig, och så långt får det aldrig gå i . publicerades en artikel i . Avsändare var ett bensinbolag. Artikelns rubrik var Låt inte rånarna stänga , . I artikeln uppmanades det till kraftfulla insatser från samhällets sida. Det behövs eftersom det totala antalet brott mot företagen ökar. Den här utvecklingen är dyr, inte bara för företagarna utan för hela , eftersom det är nya och växande företag som ska skapa nya jobb. Min fråga är: Vilka åtgärder tänker vidta för att landets företagare ska kunna bli tryggare? 100 Justitieminister (): För den person som utsätts för brott spelar statistiken ingen som helst roll. Statistik är det sista som man ska tala om med ett brottsoffer. Däremot kan det för debattens skull vara viktigt att ändå ge en lite mer balanserad bild. Det är faktiskt så att det dödliga våldet i inte har ökat . När det gäller rån och annat ser vi olika trender. Bland annat har brott som bankrån minskat väldigt kraftigt medan andra typer av brott, till exempel butiksrån, har ökat. Det är klart att det är viktigt att vi fortsätter att bedriva arbetet mot den här typen av brottslighet. När det gäller rån är det faktiskt till stor del ett brott som begås av ungdomar. Det gäller förstås att stoppa dem . Men när de sedan blir äldre och begår de här brotten gäller det bland annat att arbeta för att se till att begränsa tillgången till vapen, att se till att det samarbete som finns mellan polis och åklagare utvecklas ytterligare men också samarbetet med andra myndigheter och att kriminalvården fortsätter att utvecklas för att hindra återfall, därför att vi vet att till den här typen av brott finns det många personer som återfaller. Det finns en rad olika åtgärder som behöver vidtas. Det har gjorts mycket, men det kommer att behöva göras ytterligare saker. 101 (): Jag tackar ministern för det svaret och för att han tar den här brottsligheten på stort allvar. Rättstryggheten för företagarna är viktig för oss alla eftersom de ska ge jobb åt oss. Det är också så att rånen blir allt allvarligare. Det är som sagt mer vapen inblandade i rånen. Det får mig att tänka på det här att ett rån inte kan rubriceras som grovt om inte vapnet har varit skarpladdat och att man inte tar hänsyn till om den totala situationen har varit mycket obehaglig eller allvarlig. Då skulle jag vilja fråga justitieministern: Hur ser ministern på det här? Borde det inte vara så att detta brott också ska kunna rubriceras som grovt och att den som har begått brottet ska kunna straffas enligt den straffskalan? 102 Justitieminister (): Där har fel. Det är nämligen så att när man ska bedöma om det är grovt rån eller om det ska bedömas enligt normalgraden ska man ta hänsyn till samtliga omständigheter. Det kan vara allt från vilket hänsynslöst sätt som har visats till vilket vapen som har använts och på vilket sätt det har gått till över huvud taget. Man gör en samlad bedömning. Sedan bedömer man vilken rubricering det ska få. Det är klart att det är utomordentligt allvarligt när det begås ett grovt rån. Det är också därför man har en så hög straffskala när det gäller den här typen av brottslighet. Det är alltså viktigt att vi fortsätter att bedriva det här arbetet, och jag kan meddela att jag så sent som i går bjudit in representanter från bland annat olika banker och andra företag för att diskutera hur vi kan fortsätta utveckla vårt arbete också naturligtvis i samarbete med dessa och andra delar av näringslivet för att fortsätta bekämpa den här typen av brottslighet. Därmed var dagens frågetimme avslutad. Jag tackar regeringen och kammarens ledamöter. 7 § Svar på interpellationerna 2004/05:522 och 572 om graviditet och alkohol 104 Statsrådet (): har frågat vilka åtgärder jag ämnar vidta för att sätta fokus på frågor som rör alkohol och graviditet och för att förebygga fosterskador till följd av alkoholbruk. har frågat om jag avser att göra något för att tidigarelägga rådgivningen om alkohol och droger till gravida samt om jag avser att ta initiativ till en lagändring för att möjliggöra tvångsvård av missbrukande gravida. Eftersom frågorna är likartade besvarar jag dem . Jag delar oron över den ökande alkoholkonsumtionen i och över de ökade alkoholskador i befolkningen som konsumtionsökningen ger upphov till. Det är inte minst oroande att konsumtionen ökar mest bland kvinnor och att den är som högst i åldrarna , vilket sammanfaller med den mest fertila perioden i kvinnors liv. Jag är också bekymrad över att så många kvinnor fortsätter att dricka även efter att de blivit gravida. Enligt studier som gjorts vid mödravårdscentraler fortsätter av alla kvinnor att dricka alkohol under graviditeten. Studier visar att det finns ett samband mellan missbruk och fosterskador, och kunskapen måste öka om att även en måttlig konsumtion kan vara förenad med risker. Hälso- och sjukvården har givetvis ett stort ansvar, men även skolan och andra instanser som möter unga eller arbetar med olika former av prevention måste bli bättre på att förmedla budskapet att alkohol och graviditet inte hör ihop. driver en kontinuerlig kampanj med budskapet att graviditeten ska vara alkoholfri. Inom ramen för den nu gällande nationella handlingsplanen för att förebygga alkoholskador har tagit flera initiativ till att öka allmänhetens kunskap om sambandet mellan alkoholkonsumtion och fosterskador och för att förbättra det alkoholförebyggande arbetet vid landets mödravårdscentraler. Frågan om gravida missbrukare finns också med i grundutbildning för lokala och regionala drogsamordnare. Regeringen har även stöttat flera projekt för att utveckla metoder i förebyggande arbete och för att upptäcka riskbrukspatienter inom mödrahälsovården. I årets budget har sammanlagt avsatts för att utbilda personalen och utveckla rutiner för det alkoholförebyggande arbetet inom primärvården, inklusive mödrahälsovården, i samarbete med landstingen och det . Frågan om tvångsvård av gravida missbrukare har behandlats vid ett flertal tillfällen, senast i betänkande Tvång och förändring . Där pekar utredaren bland annat på risken att en utökning av möjligheten till tvångsvård skulle kunna medföra att gravida missbrukare avstår från att ta kontakt med mödravården. Å andra sidan kan det finnas tungt vägande skäl för att väga in graviditet vid en LVM-bedömning, bland annat enligt uttalande av socialutskottet, eftersom missbruk av narkotika eller alkohol i samband med graviditet inte bara riskerar att skada barnet, utan också kan innebära risker för kvinnans psykiska hälsa. Det är en viktig uppgift för samhället att skydda det ofödda barnet genom att på olika sätt stödja den gravida kvinnan. Det gäller både genom förebyggande insatser och genom direkta vårdinsatser. För att kunna göra detta är det särskilt viktigt att vi följer utvecklingen och tar in synpunkter från mödravården och , som hanterar dessa frågor när situationerna uppkommer. Särskilt intressant i det sammanhanget är att ta del av de norska erfarenheterna, eftersom det där finns en möjlighet att under vissa förutsättningar att kvarhålla gravida missbrukare i behandling utan eget samtycke under resten av graviditeten. För att stärka missbrukarvårdens samtliga delar har regeringen avsatt under 20052007 i ett särskilt statsbidrag. En särskild utredare har i uppdrag att överväga och lämna förslag till en vårdöverenskommelse mellan staten och kommunerna som förtydligar kommunernas åtaganden för att få del av statsbidraget. Satsningen, som går under benämningen Ett kontrakt för livet, riktar sig särskilt till de socialt och hälsomässigt mest utsatta missbrukarna. Gravida kvinnor med ett så avancerat missbruk att det skulle kunna vara aktuellt med tvångsåtgärder tillhör enligt min mening utan tvekan den gruppen. Låt mig slutligen också nämna pågående arbete med att ta fram nationella riktlinjer för missbrukarvården, där insatser för gravida missbrukare utgör en av fem huvudgrupper. Riktlinjerna rör både och hälso- och sjukvården och omfattar förebyggande insatser, identifiering av problem, bedömning samt behandling. Avsikten är att med stöd av aktuell kunskap om effekten av behandling stödja utvecklingen inom missbrukarvården. 105 (): Jag tackar ministern för svaret, och jag vill säga att det är bra att det finns olika aktörer som försöker sprida kunskapen om alkoholens skadeverkningar. Ministern tar i sitt svar upp att det är angeläget att skydda det ofödda barnet genom att stödja gravida kvinnor. Det är ju därför jag har skrivit den här interpellationen. Vi får väldigt mycket information i samhället, men det är omöjligt att ta in allt. Det är naturligt att om man känner att den information man får berör en, att man befinner sig i en situation där man känner att det här är något som jag berörs av, tar man också till sig den på ett helt annat sätt. Jag skulle vilja att man ännu tidigare än , i tionde veckan, mer riktat vänder sig till den gravida kvinnan, men även till den blivande pappan. Man kanske inte kan ta proverna det är för . Men det finns ju olika sätt att göra det här på. Det kan ske via apoteken, när man säljer graviditetstest. Det finns också många andra olika sätt att nå kvinnorna på. Till mödravårdscentralerna går ju både kvinnan och den blivande pappan, och det är viktigt att de går bägge två. Man ska stödja kvinnan, men det är också viktigt att man tar upp detta med den blivande fadern. Man ska fråga vilken uppväxt han tänker erbjuda det blivande barnet. Det är inte bara under graviditeten som alkoholen har skadeverkningar, utan det är under uppväxten också. Det är alltså ett eget delat ansvar. I den tionde veckan har man ett inskrivningsformulär, där man tar upp detta och ställer många frågor. Man tar också upp frågan om alkoholkonsumtionen både graviditeten och efter den. Men den information som man får då går inte vidare till . Den är alltså inte föremål för någon statistik. Jag tycker att det vore nödvändigt, framför allt när vi ser den ökande alkoholkonsumtionen, som ministern också talade om. Det är så pass många som som fortsätter att dricka fast de vet om att de är gravida. Då är det viktigt att samhället vet om att detta ökar ännu mer och att vi då kan sätta in insatser. Som jag ser det är det också en viktig markering till barnmorskorna. Samhället ser det som viktigt att kartlägga konsumtionen. Då tror jag att man skulle kunna föra en annan diskussion. Min fråga till ministern är om den här informationen är någonting som ministern också tycker att det är angeläget att kartlägga. Är ministern beredd att ytterligare prioritera åtgärder när det gäller att minska gravida kvinnors alkoholkonsumtion? 106 (): Tack för svaret, ministern! Tack också för medinterpellant i detta viktiga ämne! Vi är alla med all rätt fortfarande upprörda över neurosedynskadorna. Det var totalt ungefär 160 barn som allvarligt fysiskt skadades av ett läkemedel. Men jag påstår att vi inte är i närheten av samma upprördhet över att 100 barn föds med grava alkoholskador på grund av moderns alkoholbruk eller missbruk. Vi vet också att det finns ett antal som skadas av narkotika. Vi vet att dessa 100 barn inte kan bli normalfungerande, utan de får på sig ett livslångt mycket svårt fysiskt och psykiskt handikapp. Därutöver finns det ett jättestort mörkertal. Vi vet inte riktigt hur stort det är. Det kan vara något tusental eller några tusental barn som föds med mindre svåra alkoholskador. Inte desto mindre är de också mycket allvarliga. Det är alltså utomordentligt allvarligt med debatt och åtgärder i det här ämnet i synnerhet som vi vet att kvinnors dryckesmönster har förändrats. av alla 1314-åringar, både kvinnor och män, har varit berusade. Denna relativt nya jämställdhet fortsätter upp och är det många som fortsätter att dricka också under graviditeten, som redan har sagts. Det icke födda barnet blir lika berusat som mamman. Dessutom kissar fostret som vi vet ut en del alkohol i fostervattnet och dricker det igen. När av de gravida fortsätter att dricka alkohol och det vanliga mönstret är att den gravida kvinnan nås först i tredje månaden på mödravården så inser var och en att det här är en oacceptabel situation. Men läget är inte omöjligt. Det är en rätt vanlig myt att det inte finns någon effektiv behandling och att det är slöseri med begränsade ekonomiska resurser att behandla missbruk. Men den studie som jag hänvisar till i interpellationen är ändå uppmuntrande trots att den visar alarmerande saker. Den visar att oerhört mycket kan åstadkommas om de gravida kvinnorna nås tidigt under graviditeten. Når barnmorskan den gravida med en kartläggning av hur alkoholvanorna ser ut och med handfast information om riskerna med alkohol och graviditet så visar studien att det fungerar. Det praktiseras också på några vårdcentraler med gott resultat. vill jag som svar på frågan i min interpellation höra ansvarig minister i klartext uttala: Ja, vi ska köra detta program som har visat sig fungera! Jag tycker inte att det har stått riktigt i klartext i det skriftliga. Det har mer varit lite allmän välvilja. Jag vill höra i klartext att programmet ska läggas ut i hela landet och att vi ska spara stora pengar och stort lidande genom att genomföra en fungerande modell i hela riket. Det säkra är att vara helt vit under graviditeten. Vi måste också efterfråga de metoder som visar sig fungera, och sålla bort andra med magrare resultat. Vi ska fokusera på det som fungerar bra. Det är också rätt så vanligt att när vi nu inte riktigt vet vilken dos som är skadlig så ska vi chansa . Det råder lite av den stämningen. Det finns också glättiga budskap om att lite alkohol vid festliga tillfällen inte kan vara så farligt. Med sådana käcka råd vet vi ju att den alkoholberoende gravida kvinnan kan få ett förödande återfall. I har man nu nått konsensus, vad jag förstår, om en nationell rekommendation. Kan detta vara någonting för också? Det gäller en nationell rekommendation om noll alkohol under graviditet. 107 (): Först vill jag rikta ett tack till interpellanterna som har lyft frågan. Jag tycker att det är bra att vi sätter fokus på den. Jag har försökt prata om den här frågan i kammaren det vet ministern. Jag vet också att han var varit engagerad i frågan. Jag blir glad när jag hör den oro som ministern känner för frågan. Det gäller kvinnor i fertil ålder, som vi vet fortfarande dricker mycket även under graviditeten. Det är viktigt att skydda det ofödda fostret. Men jag blir lite bekymrad när jag läser det svar som interpellanterna har fått. Det står att vi ska följa utvecklingen. Jag tycker att det är dags för handling. , 1974 jag har räknat ut att ministern då var , om det stämmer (Statsrådet (): Just det 1974!) Det är alltså inte så konstigt att ministern inte vet detta. Jag är så gammal, så jag har varit med . Då presenterade vi i just detta även i att alkohol skadar fostret. Den kunskapen hade funnits i och i , men gjorde vi en studie vid barnkliniken på i . Vi fann att barn blir skadade även i . Vi har vetat jättemycket om den här frågan , men på något vis tycker jag att den inte riktigt har lyfts fram. En informationskampanj startades. Siffrorna gick ned, för kvinnorna drack mindre eftersom de visste om detta. Men är vi nästan tillbaka på gå igen. Jag tror att det behöver göras mycket. Jag pratar ofta med barnmorskor på olika ställen. De kämpar mot sina nedskärningar och mot informationen som brister. Det finns få behandlingshem för gravida kvinnor som behöver hjälp. Jag tycker att det behövs ett nationellt . Det har jag motionerat om, men jag har fått avslag på det. Mödrahälsovården behöver ett stöd. Man behöver ha ett kontinuerligt stöd, annars faller frågan bort. Alkohol är lite för gott för att man ska ta upp frågan så ofta. På något vis är det svårt att ta upp den, utan man låter den vara. Man kanske byter personal, och så är kunskapen borta. Samverkan i all ära men i en stressad tid finns det inte alltid tid för detta. Jag tror att det behöver finnas något centrum i ; det kan gärna ligga i . Man måste ha en samlad kunskap. Vi vet att det ställs få diagnoser på fetalt alkoholsyndrom, som det heter. Det ställs många diagnoser på ADHD och damp. När det gäller tvångsvård har jag varit mycket i , och jag har fått mycket positiva feelings för det. Det hjälper inte alla, men man kan ha det som redskap. Om man kan tvångsomhänderta kvinnan så gör det att man i alla fall har en möjlighet. Då vet kvinnan vad som händer om hon inte skärper sig. Det är ju för fostrets skull man gör detta. Man har också en väldigt tydlig nolltolerans i , precis som sade. Är det någon fråga jag kan, så är det denna fråga. Jag har jobbat med den . Jag har forskat om den, och jag har doktorerat på den. Jag säger: Gör ett nationellt kunskapscenter. Varför kan vi inte göra det, ministern? 108 (): och har talat om hur många barn det handlar om. Vi är också överens om att de här barnen får obotliga och livslånga skador. Men vi har inte kommit så långt att vi kan ändra den tvångslagstiftning som finns för att skydda barnen, trots att vi vet att detta händer. Det borde vara en självklarhet om man vill värna dem. Jag läste ministerns svar på fråga om missbrukande kvinnor och tvångslagstiftningen. Han skriver så klokt där att det är viktigt för samhället att skydda det ofödda barnet. Han säger också att vi ska följa den norska erfarenheten, och det är jättebra. Men sedan säger han ingenting annat än att det finns ett eventuellt skydd för barnet, och sedan hänvisar han till ett uttalande från socialutskottet. Då tror jag att det är ett uttalande som är gjort 1981 i samband med att man behandlade den här lagstiftningen. Jag har det uttalandet, och det är så krånglig svenska. Men om man gör vanlig svenska av det betyder det egentligen att det inte är ett normalt beteende om en kvinna, trots att hon vet att det barn hon bär på kan bli skadat, fortsätter sitt missbruk. Om hon inte har någon annan psykisk sjukdom kan man anta att hon, efter det att hon har fått det här barnet som är skadat, antagligen skulle bli psykiskt sjuk när hon inser vad det är hon har gjort. Då är det fara för hennes egen psykiska hälsa, och då kan man omhänderta henne därför att hennes egen psykiska hälsa förmodligen blir skadad sedan. Man talade om mammans hälsa. Man talade inte om barnets hälsa. Jag tycker att det är synd att man talar om mamman men inte om fostret. Det är väldigt otillfredsställande att fostret har ett så bräckligt skydd i lagstiftningen. I finns den här lagen som ger denna möjlighet.