prot · GS0983 · 2005-03-02 00:00:00 — Det är just den reservation som talar om en parlamentarisk översyn av hela vuxenutbildningen. Vi vill ha den i den varianten, det vill säga mycket mer än enbart en arbetsgrupp som tittar på vuxenutbildningen. Vi hoppas kunna komma fram till ett utbildningssystem som placerar dessa moment på rätt ställe i människans utveckling. Det är också mycket viktigt att vuxenutbildningen också utvecklar former som det inte finns utrymme för någonstans. Varför har vi akademiker som kör taxi och klipper tunnelbanebiljetter? Det hade de inte gjort om de hade fått den utbildningen. Vi har också väldigt många som inte gör någonting. De tvingas in i former av vuxenutbildning där de inte har någonting att göra. De behöver inte grundskolestudier. De behöver inte komvux. De behöver en form av utbildning som kan kallas för postgymnasial. De behöver lära sig yrkesspråket. De behöver orientera sig i yrkessystemet i . Olika yrken utvecklas på olika sätt i olika länder. Dessa människor behöver också träning i skrivspråk för arbetslivet. Det får de inte. Jag har jobbat tillsammans med dem . Jag vet hur svårt de har att skriva på svenska. Sagt mellan oss som en liten parentes har detta att göra med den dåliga träningen i skriven svenska i hela utbildningssystemet. Vi misshandlar skrivspråket i det här landet. Barn och ungdomar lär sig inte skrivspråket ordentligt och tränar det inte ordentligt. Eftersom man inte tränar det ens med de egna barnen i de egna skolorna gör man det ännu mindre när det gäller sfi. Alla dessa saker är kända. Jag har talat om dem massor av gånger. Sfi är som vi vet ett sorgebarn som man diskuterar jämt och ständigt, och sedan händer det ingenting. Det blir till och med värre. När jag lärde mig svenska var det svårt eftersom jag var , men jag fick lära mig. Då hade vi intensivkurser . Ville vi gå extra timmar kunde vi också få extra timmar. Det var ingen som sade: Ni får inte göra det. Vad som hände efteråt när man tog sfi från det alternativa utbildningssystemet, från studieförbunden och folkhögskolorna, och kommunaliserade sfi var att man pressade ned antalet timmar. Man skapade stora klasser, man blandade människor hur som helst och förlorade väldigt mycket i kvalitet. Det finns mycket bra kunskap i när det gäller sfi. Mina före detta lärare, som är mina kompisar efter alla dessa år, undervisar nu i svenska som främmande språk på universitet. Det är fantastiska människor. De har en enorm kunskap. Men det är väldigt få som får del av deras kunskap. Hela utbildningen är feldimensionerad. Framför allt finns det inte pengar någonstans för den här sortens utbildning. Vi har i vårt förslag till budget reserverat för dessa stackars akademiker. Man jag tycker fortfarande att det är för lite. Det skulle behövas mer. Vi var tillsammans på för inte så länge sedan. Fast jag hade haft en polemik med var vi överens om detta. Det som saknas är permanenta utbildningar och klar och tydlig finansiering för dem. Jag ska sluta med att påminna om att vuxenutbildning är väldigt viktig. Men då ska det vara vuxenutbildning och inte repetition av grundskola eller gymnasiet, förutom i mycket sällsynta fall. Huvudfunktionen för vuxenutbildningen är att ge den vuxna människan en ny start, som ibland är väldigt välkommen. Men man ska inte jämt och ständigt upprepa skolformer som borde göra sitt när det är dags och när barnen är mottagliga och kreativa. 157 (): I går träffade jag företrädare för småländsk företagsamhet. De beskrev samfällt att förutsättningarna för företag förändras allt snabbare för var dag. Stolar och glasögon kan inte längre som tillverkas i . Verksamheter läggs ned och övergår i andra, i bästa fall med lönsamhet och lika många eller fler anställda. Samma bild gäller för tjänstesektorn, inte minst inom hälso- och sjukvården. En ny situation kräver annan personal eller att samma personal skaffar sig ny kunskap, utbildar sig och utvecklar sig för nya uppgifter. Denna anpassning kan inte ske utan ett fungerande system för vuxenutbildning, livslångt lärande, kompetensutveckling eller vad man nu föredrar att kalla det. Kunskap och utveckling är inte bara en krass nödvändighet för att få mat på bordet. Det har också en existentiell sida som berör viktiga områden som självbild och livets mening. Det är en mänsklig rättighet att få växa upp i kunskap och reflexion efter eget behov och egen förmåga. Utbildning är dessutom relaterad till hälsa, livslängd och upplevd livskvalitet. sätter människan i centrum. Också med detta perspektiv blir vuxenutbildningen viktig. Varje person har rätt till en andra chans om man missat den första turen ut på bildningens ocean. För barnet blir det en oanständig press att veta att man bara har en chans. Detta kan förmörka en kanske redan mörk barndom. Som ansvariga för övergripande regelverk och nationella ekonomi måste vi fråga oss hur denna viktiga sektor fungerar. Svaret är att vuxenutbildningen inte fungerar optimalt. Den har inbyggda svagheter som behöver åtgärd. har i flera motionsyrkanden föreslagit förbättringar som upprepat avvisats av utskottet. I många fall uttrycks en valhänt sympati, men sedan väljer utskottsmajoriteten ändå avslag, ofta med hänvisning till att frågan bereds här eller där så mycket större anledning då att passar på att ge sin uppfattning till känna för fortsatt beredning och förslag! Låt mig också beröra några av våra förslag som avvisas i betänkandet. Vi föreslår en total översyn av vuxenutbildningen. Den utgör ett snårigt och oöverskådligt lappverk av osammanhängande verksamheter utan samlad strategi. Att vuxenutbildningens samlade förmåga inte räcker till för arbetslivets behov, och heller inte för deras behov som har bristfällig utbildning, är tydligt. Vi vill att en parlamentarisk utredning, med muskler att föreslå lagändringar, ska tillsättas för att se över vuxenutbildningen i dess helhet och föreslå en samlad strategi. Utbildning till grundskolekompetens är en lagfäst rätt även för vuxna. Föreställningen att grundskola i allmänhet skulle vara tillräckligt är nu utdaterad. Om vuxenutbildningens ambition är att tillgodose arbetslivets behov och enskilda människors behov bör rätten till utbildning också omfatta gymnasienivå. menar i motsats till utbildningsutskottets majoritet att bör ge regeringen detta till känna inför det lagförslag som enligt betänkandet möjligen ska kunna förväntas . Vi menar att vuxna som gått i särskola och vuxna med funktionshinder ska ges samma rätt till grundläggande utbildning som andra vuxna. I detta sammanhang bör inte avvakta analyser och regeringens beredning. I en väl fungerande demokrati ger uppdrag till regeringen och inte tvärtom. Även när det gäller utbildning efter gymnasiet finns behov av reformer. vill införa en samlad yrkeshögskola. Yrkesutbildningar måste utvecklas och i många fall ges ett bredare innehåll i samverkan med arbetsliv och övrig högskola och utveckla traditionella yrken och yrkesroller. Det är en naturlig följd av det alltmer kunskapskrävande samhället. Utbildningar behöver också göras påbyggbara för att kunna bli grund för vidare studier. Utbildningsmässiga återvändsgränder måste bort. Men även här avvaktar utskottet med hänvisning till pågående kartläggning. menar att behovet är stort och brådskar och vill att kräver omedelbar åtgärd. Den arbetsgrupp som kom till efter ett utskottsinitiativ skulle senast i förrgår rapportera till regeringen. Ännu var rapporten okänd på departementet. Otåligt väntar vi på tecken på aktivitet. Ett stort hinder för många med otillräcklig formell utbildning eller utbildning från annat land är att den reella kompetensen inte har formellt meritvärde. vill införa ett nationellt valideringssystem. Detta är både en fråga om att underlätta tillträde till studier och en fråga om rättvisa och lika behandling över landet. Här vill utskottet till ingens förvåning återigen avvakta, den relativt nya Valideringsdelegationens bedömningar. I stället borde utskottet föreslå ett nationellt system, lika över landet, som gärna kunde vara en del av . Som om det inte funnes hinder nog finns hinder också när det gäller den studerandes försörjning. Det relativt färska rekryteringsbidraget gynnar inte till sin karaktär mera systematiska studier utan begränsas . Alla har inte samma förutsättningar för samma studietakt. Att stödet nu kan utgå för studier ned till och ned uttrycker inte ambition att hjälpa till verklig utveckling av personens kompetens och kunskap. Att de stora fonderade och inbetalda avgifterna för individuellt kompetenssparande nu tas i anspråk för annat ändamål ger heller inte intryck av en verklig ambition hos majoriteten när det gäller kompetensutveckling. Sammantaget gör bedömningen att vuxenutbildningen är en verksamhet som inte svarar upp till individers, samhällets eller näringslivets behov. Den motsvarar heller inte kravet på rättvis och lika behandling i respekt för olika människors olika behov. Det är alltså med beklämning jag konstaterar att utskottet vill agera väntrum och tills vidare bara, får man hoppas avslå alla våra förslag till en bättre ordning. Trots att jag står bakom alla våra reservationer yrkar jag av tidsskäl bifall endast till reservation nr 1. 158 (): Utbildning är en nyckelfråga både för ett gott arbetsliv och för ett bra privatliv. Den tekniska utvecklingen, de snabba samhällsförändringarna och den ständigt ökande kunskapsmassan gör att man inte en gång för alla kan betraktas som färdigutbildad, utan kunskap och kompetens har blivit mer av färskvaror. Man behöver under hela livet lära nytt, och ibland behöver man faktiskt också lära om. En ekonomisk realitet som det inte går att bortse ifrån är att investeringar i utbildning och lärande kommer att ge stabilare konkurrensfördelar än investeringar i fysiskt kapital. ska inte konkurrera med låga löner utan med en generellt hög utbildningsnivå. Det ekonomiska perspektivet är dock inte det enda och inte det viktigaste. Det livslånga, kontinuerliga lärandet har stor betydelse även ur ett demokratiskt perspektiv. Stora förändringar sker och har skett i vårt land, förändringar som utmanar både demokratin och den sociala sammanhållningen. Bilden av som homogent, jämlikt och politiskt engagerat stämmer inte riktigt längre. präglas i stället av kulturell mångfald, värdepluralism och ökande klyftor mellan olika grupper i samhället. marginaliseras vissa grupper, vilket resulterar i att de ställs utanför demokratin. Det är därför betydelsefullt att traditionella utbildningspolitiska värden som jämlikhet, jämställdhet och likvärdighet inte förloras i ett nytt expanderande system för livslångt lärande. En viktig uppgift för vuxenutbildningen är att bryta de livsmönster som många människor har hamnat i. Vuxenstudier kan leda till nya kunskaper och möjliggör ny förståelse, nya tolkningar och analyser, vilket ger ökad motivation och stärkt självförtroende. Det sistnämnda är också den tydligaste effekten av vuxenutbildning. Så här skriver i betraktelsen som bildningsspegel. Varje människa måste av sitt liv ha privilegiet att syssla med sådant som bara syftar till att ge och fördjupa kunskap och insikter. Varje människa måste beredas tillgång till mänsklighetens samlade livserfarenhet sådan den fått uttryck i den stora litteraturen och hos de stora tänkarna i en tolkning som gör den tillgänglig för var och en där hon befinner sig. På så sätt skulle varje människa ges en chans att skapa sig ett självständigt omdöme om gott och ont, sant och falskt, rätt och orätt, och vad som är meningsfullt och meningslöst i den värld som omger henne. En del av verksamhetsmålen för vuxnas lärande innebär att alla vuxna ska ges möjlighet att utvidga sina kunskaper och utveckla sin kompetens i syfte att främja jämställdhet. Efter att ha gått igenom alla de myndigheter som har huvudansvaret för vuxnas lärande har vi funnit att det här ansvaret knappast har något genomslag i verksamheten. Målen är uppenbarligen för vagt formulerade, och vi anser därför att myndigheternas uppdrag när det gäller jämställdheten i vuxenutbildningen måste bli tydligare. Vi menar att det tydligt måste framgå att vuxenutbildningsanordnarna ska främja jämställdhet både när det gäller tillgång till utbildning, inom själva utbildningen och också genom utbildning. Vi anser också att det nationella kompetenscentrumet för vuxnas lärande, Encell, vars uppdrag är att främja samverkan, sprida kunskap, initiera projekt och bedriva forskning och utveckling med avseende på vuxnas lärande, bör få ett särskilt uppdrag att bedriva och initiera forskning och projekt om jämställdhet och vuxnas lärande samt att också sprida kunskap om detta. saknas faktiskt helt hänvisningar till kön, jämställdhet, genus och liknande. menar också att kunskap om genus och jämställdhet ska vara kvalitetskriterium för all eftergymnasial yrkesutbildning. Kunskap om könsmaktsordningen, om kvinnors och mäns olika villkor och om feminismen är lika viktiga att tillägna sig inom en yrkesutbildning som i förskolan, , gymnasiet eller högskolan. Därför menar vi att det bör göras ett tillägg om att utbildningarna även ska ge kunskap om genus och jämställdhet i förordningen om statligt stöd till de kompletterande utbildningarna respektive lagen om kvalificerad yrkesutbildning. Därmed vill jag yrka bifall till vår reservation nr 5. Jag vill också ta upp ett särskilt yttrande som vi har. Där har vi lyft fram just den pågående analysen av den eftergymnasiala yrkesutbildningen. Den skulle presentera sitt resultat . Men vet faktiskt inte jag om arbetsgruppen har lämnat någon rapport. Det kanske kan informera oss om . Jag är övertygad om att den här översynen av den eftergymnasiala yrkesutbildningen inte kan betraktas som avslutad i och med att arbetsgruppen lägger fram sin rapport. Vi ser det här som ett första steg mot en mer omfattande utredning som ska försöka ta ett helhetsgrepp över den eftergymnasiala yrkesutbildningen som har en väldigt svåröverblickbar struktur. har vi ett flertal eftergymnasiala yrkesutbildningar. Vi har påbyggnadsutbildning inom komvux. Vi har kompletterande utbildningar. Vi har yrkesteknisk högskola. Vi har ett stort antal yrkesutbildningar inom folkhögskolan. Vi har kvalificerad yrkesutbildning, och vi har yrkeshögskoleexamen om 80 poäng. Frågan är hur de här olika utbildningarna värderas, hur de finansieras och hur de är relaterade till varandra. Det är faktiskt oklart. Vi förväntar oss nu att regeringen och statsrådet tar ställning till formerna och tidsplanen för det fortsatta arbetet när det gäller de här frågorna och att en parlamentarisk utredning skyndsamt tillsätts. 159 (): Livslångt lärande, kompetensutveckling och vuxenutbildning är viktiga mål för att vi ska kunna ha en bra arbetsmarknad och för att vi ska kunna ha en bra tillväxt. Vi vet att utbildningskraven bara blir högre och högre. En gymnasieutbildning är oftast ett absolut minimikrav för att man över huvud taget ska kunna komma ut på arbetsmarknaden och ut i arbetslivet. Det här gör att vi måste ge människor möjlighet att vara anställbara genom att de kan få utbilda sig, ha rätten till grundläggande utbildning och att det finns möjlighet att komma tillbaka till en kontinuerlig utbildning. Det måste så klart också finnas tillräckligt med utbildad arbetskraft för att täcka det behov som finns både i näringslivet och i det omgivande samhället. Kravet på utbildning och kunskaper kommer ju inte att minska framöver utan snarare bara bli större och större. Ska man ha en rimlig chans på arbetsmarknaden krävs både grundläggande utbildning och vidareutbildning. Utifrån det behöver vi satsa på vuxenutbildningen och ha en vuxenutbildning som har en bra kvalitet. ser vi stora skillnader i utbildningsnivån mellan olika kategorier av arbetstagare och mellan befolkningen i olika regioner, men även mellan män och kvinnor. blev utbildningens betydelse mer än synlig, kan man väl säga. De med kortast utbildning var ju de som först blev arbetslösa och de som sist fick nytt arbete igen när konjunkturen vände. Utifrån den erfarenheten är det väldigt viktigt att utbildningspolitiken ännu mer än inriktas på att stärka den enskilda individen, både de som befinner sig i arbete och de som befinner sig i arbetslöshet. Vår grund när det gäller arbetsmarknadspolitik och utbildningspolitik är rätten och möjligheten till utbildning. Det handlar i första hand om rätten till grundläggande utbildning men också möjligheten till högkvalitativa yrkesutbildningar och att det finns en bra övergångsarbetsmarknad för dem som är utan arbete. KY, den kvalificerade yrkesutbildningen, har visat sig fylla ett väldigt stort behov i vårt land. Efterfrågan på utbildningsplatserna är på många håll väldigt stor, och viljan att starta nya utbildningar finns också överallt. De kvalificerade yrkesutbildningarna har i viss mån ökat möjligheten att koppla utbud och efterfrågan lokalt, man ger alltså människor möjligheten att få utbildning och arbete och företagen möjlighet att få anställda. I de här fallen kan det vara en kommun eller en del av en region som har kunnat utbilda människor efter den efterfrågan som finns. Det är så klart också mycket lättare att gå en utbildning, kanske kämpa sig igenom den, om jag vet att när jag har klarat av det här, om jag klarar den godkända nivån, finns det direkt ett arbete att gå till. Det har också varit bra och är ju bra för att kunna öka tillväxten och stimulera företagens utbildning, men vi behöver göra den kvalificerade yrkesutbildningen ännu mer flexibel både tidsmässigt och när det gäller att den kan bli ännu mer individuellt anpassad än den är . På så sätt kan vi snabbare koppla utbildningen till den efterfrågan som finns och efter de önskemål som också finns. Tyvärr fungerar inte systemet så helt och fullt . För att klara efterfrågan behöver antalet utbildningsplatser öka markant i den kvalificerade yrkesutbildningen. Därmed, fru talman, vill jag yrka bifall till reservation 7 under punkt 6. Det är också viktigt att vi ska kunna överblicka utbildningsstrukturen. finns det flera eftergymnasiala yrkesutbildningar. Det är i och för sig väldigt bra att de finns, men det är inte alltid helt klart hur de olika utbildningarna ska inordnas i själva utbildningsstrukturen eller hur man ska kunna värdera dem om den studerande ska läsa vidare efter att ha gått en viss typ av utbildning. Det är också oklart hur vissa av utbildningarna finansieras. Utifrån det anser vi att det är viktigt att ha en parlamentariskt sammansatt utredning där man ordentligt går igenom alla delarna framöver. Jag vill också nämna en diskriminerande del av vuxenutbildningen och som jag hoppas att majoriteten snart också vill ändra på. Det gäller vuxna som har en utvecklingsstörning eller som av andra orsaker har gått i särskolan som barn som inte innefattas under samma rätt till grundläggande vuxenutbildning som andra vuxna gör. Det är absurt och diskriminerande. Personer som har gått i särskola ska ha samma rättigheter till vuxenutbildning som alla andra. Jag hoppas att majoriteten kommer att ställa sig bakom det. 160 (): Alla vuxna ska ges möjlighet att utvidga sina kunskaper och utveckla sin kompetens i syfte att främja personlig utveckling, demokrati, jämställdhet, ekonomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning. Den här fantastiskt fina formuleringen finns under rubriken i propositionen Vuxnas lärande som lades fram i kammaren , och jag tycker att det är en bra formulering att ha i bakhuvudet när man talar om vuxnas lärande. När man satt på och filade som bäst på den här formuleringen tillhörde jag inte den här församlingen. Då jobbade jag med vuxnas lärande lite mer konkret eftersom jag var lärare inom ramen för . Under de år jag gjorde det hann jag träffa många, många vuxna som till en början var livrädda för skola och studier eftersom de hade så dåliga erfarenheter från sin ungdomsstudietid. Trassliga förhållanden, tidig stämpling av dem som obegåvade eller kanske bara personkemin med läraren hade fått dem att uppfatta sig själva som hopplösa fall med allt vad det innebär av dålig självkänsla och handlingsförlamning. När de fick möjlighet att börja studera igen som vuxna, kanske med en annan pedagogik i grunden och med andra förutsättningar och annat stöd, hann de lyfta, få självförtroende och bli helt nya människor. Många av dem fick sedan in en fot på arbetsmarknaden bara på grund av det, medan andra ville bygga vidare på sina kunskaper och fortsätta till högre studier. Passivitet förbyttes till aktivitet och tro på den egna förmågan. Mina erfarenheter från de åren får mig att inse att varje satsad vuxenutbildningskrona är en klok investering. Det vi har satsat på vuxenutbildning i olika former i det här landet , och som fick sin kulmen i och med då runt en miljon svenskar faktiskt bättrade på sina kunskaper, har i stor utsträckning bidragit till att vi är så pass framgångsrika och har så pass hög generell utbildningsnivå som vi har . Det har vi all anledning att vara stolta över. Allt tyder på att vuxenutbildning, liksom utbildning i övrigt, kommer att spela en ännu större roll . Kunskaper och examina blir inaktuella i en rasande takt, ibland känns det nästan som att det sker som man lämnar skolbänken. Utbildningen i ungdomsåren blir i bästa fall en god och bred bas för det lärande som kommer att fortgå hela livet. En del av de nya kunskaper man kommer att behöva förvärva i sitt liv kommer arbetslivet att tillhandahålla. Annat kommer man att kunna tillgodogöra sig i vardagen, till exempel informellt inom folkbildningen. Men en hel del behöver också erbjudas i form av formellt arrangerad vuxenutbildning. Personligen tror jag också att vuxenutbildning kommer att kunna spela en större roll inom fler områden , till exempel när det gäller att bana väg för långtidssjukskrivna tillbaka till arbetsmarknaden. För att nå upp till den där fina portalparagrafen om alla vuxnas rätt att utvidga sina kunskaper och utöka sin kompetens krävs flexibilitet, mångfald och ett jämställdhetsperspektiv inom vuxenutbildningen. Det krävs olika utbildningsanordnare, det krävs studievägledning och det krävs samarbete mellan dessa och exempelvis arbetsförmedling och försäkringskassa. När man tog till vara erfarenheterna från kunskapslyftstiden lade man en god grund till en sådan fungerande och decentraliserad infrastruktur. Det krävs också ett fungerande och pålitligt system för validering av kunskaper som förvärvats på annat sätt än genom traditionell utbildning så att de som till exempel redan har tillgodogjort sig utbildning inte måste traggla igenom samma utbildning igen innan de kan söka vidare, bygga på eller anställas. Det vore slöseri med mänskliga resurser. Men det krävs också resurser i form av pengar. Om man jämför storleken på dagens vuxenutbildning med nivån innan kunskapslyftssatsningen har vi expanderat kraftigt. Så hade det nog inte sett ut om vi hade haft en annan majoritet i kammaren av oppositionspartiernas budgetförslag att döma. Det hade kanske förresten inte ens funnits något kunskapslyft att jämföra före och efter, med tanke på inställningen i debatten då. Jag vill yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga motioner och reservationer. 161 () replik: Goda och bra kunskaper i svenska är ofta en förutsättning för att komma ut och etablera sig i samhället och på arbetsmarknaden. Därför är det av yttersta vikt att de människor som kommer till så snabbt som möjligt får lära sig svenska språket så att de kan verka i det demokratiska samhället men också att de kan få arbete. Ett sätt är att de ska kunna varva utbildning och praktik på olika företag. Det har fungerat på många olika ställen. Men det är långt ifrån på alla ställen som man har tagit detta på riktigt allvar. Jag skulle vilja fråga om hon tycker att det är rimligt som det är vad gäller sfi att blanda människor med så olika erfarenhetsbakgrund, i stort sett analfabeter med högutbildade.