prot · GS0966 · 2005-01-28 00:00:00 — Till att börja med upprepar jag gärna det ställningstagande som har funnits tidigare och som jag verkligen ställer mig bakom, nämligen nej till moratorier, så har vi klarat av den saken. Jag tycker ändå att det är intressant vad som ligger i botten på frågeställningar. Han är orolig för miljöprövningen den proposition som regeringen har lämnat. Jag tycker att det är jättebra att är med i EU, och jag tycker att det är väldigt viktigt att alla länder följer EG-direktiven, även vårt eget. Det är den ena utgångspunkten. Den andra är: Skulle miljöprövning alltid vara motsatsen till tillväxt, ? Det var vad frågeställningen handlade om. Jag är väldigt övertygad om att miljökraven också kommer att driva på tillväxten. Det gäller också i detta sammanhang. Sedan förde själv fram att vi har haft en väldigt spännande utveckling när det gäller antalet lågprisområden. Det har tillkommit ett 60-tal bara under de senaste två och ett halvt åren. Det har också bidragit till att svenska matpriser har sjunkit. Men som samhällsbyggnadsminister måste man också ha flera aspekter och få dem att förenas, vilket jag inte tror är omöjligt, utan tvärtom. Det har blivit bättre för en del konsumenter, uttryckte . Ja, det har det. Men det har inte blivit bättre för alla. Har man inte bil, är man äldre, är man handikappad har man inte samma förutsättningar som vi som är friska, pigga och har en eller två bilar i hushållet. Därför måste man också ta in aspekten om hur hela planeringen ser ut i ett samhällsområde, inte bara var de nya etableringarna finns utan också hur utvecklingen inne i stadskärnorna eller inne i bostadsområdena ser ut. Ska vi få levande och tillväxtskapande bostadsområden i hela vårt land är etableringen av företag och butiker mitt inne i storstädernas område också väldigt avgörande. Den spännande delen , som också arbetar med, är att se hur man kan förena dessa två saker och både bidra till företagande och stark konkurrens till gagn för de allra flesta, om inte alla, konsumenter genom att ta ansvar också för miljöhänsynen och stadsutvecklingen. Men jag säger klart nej till moratorier. De tjänar absolut inget av dessa syften. 34 (): Tack, , för det svaret. Det känns otroligt välgörande att få ett så klart och tydligt besked från statsrådet , att den socialdemokratiska regeringen, till skillnad från sina stödpartier i vänsterkartellen, inte vill ha ett moratorium för handelsetableringar. Det känns som ett gott ställningstagande från det nya statsrådet ny på det här området. Det ger en god förutsättning för en fortsatt diskussion. För diskussionen förtjänar att föras vidare. Det gäller att lyfta fram allas ansvar för total samhällsplanering i ett helhetsperspektiv. Kommunernas ansvar är viktigt för att se till att det går att ta sig till till exempel handelscenter via cykelvägar, busslinjer eller vad det må vara, parkeringsplatser. Staten har ett ansvar att via lagstiftningen göra det lättare att skapa nya handelsetableringar, med all respekt för de olika dimensioner och aspekter som måste vägas samman. känns det bra att ministern har gett det här beskedet. Det är också bra att ministern håller med om att nyetableringar är, som hon säger i sitt svar, en grundläggande förutsättning för en fungerande konkurrens med ett brett och varierande utbud till rimliga priser. Det är en god början för en fortsatt diskussion om hur vi ska kunna tillgodose alla människors behov av handel med ett brett utbud till lägre priser än och på ett människonära, serviceinriktat och miljövänligt sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2004/05:271 om lärlingsutbildning som arbetsmarknadsåtgärd 35 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att försök med lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd ska kunna spridas till andra arbetsförmedlingar i landet, om jag tänker agera för att lärlingsutbildning ska bli ett nationellt program och vad jag i övrigt ska vidta för åtgärder för att säkerställa svenska företags och hantverkares behov av kvalificerad arbetskraft med yrkeskunnande. Jag delar uppfattning att arbetsmarknadspolitiken ska bidra till att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt genom att bland annat förse företag med hantverkare och annan yrkeskunnig arbetskraft. Jag vill inledningsvis dock betona att det är utbildningspolitiken som främst ska tillgodose långsiktiga behov av utbildad arbetskraft. Den form av lärlingsutbildning som bedrivs inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen har ökat i omfattning och genomförs i flera län där behov av sådan finns. Precis som noterat finns flera lyckosamma projekt, och det utbyte av erfarenheter som redan nu sker mellan länen bidrar till att företagsförlagd utbildning utvecklas och avpassas mot varje lokal arbetsmarknad. Sådant utbyte kan aldrig ske från central nivå utan bäst genom kontakter mellan länen, eftersom varje län arbetar från sina utgångspunkter. Däremot följer Ams utvecklingen på arbetsmarknaden genom sammanställningar över arbetsmarknadsutbildningarna utifrån efterfrågan inom olika branschområden. Den informationen ger en tydlig bild av inom vilka områden det finns brist på arbetskraft och på vilket sätt arbetsmarknadsutbildningen kan svara mot de behov företag har av utbildad arbetskraft. Arbetsmarknadsutbildningen styrs av konjunkturens växlingar och ska tillgodose behov på kort sikt utifrån de prognoser länsarbetsnämnderna genomför och som Ams sammanställer. Arbetsförmedlingarnas kontakter med det lokala näringslivet är därför centralt, men det behövs även annan samordning som kan bidra till bättre balans mellan utbud och efterfrågan genom att dimensionera arbetsmarknadsutbildningen så att den avpassas till vad övriga utbildningsväsendet erbjuder. Den uppgiften har de regionala kompetensråden där företrädare för näringslivet, arbetstagarorganisationer, utbildningsanordnare och kommuner ingår. Arbetsmarknadsutbildningen har genomgått stora förändringar, vilket visat sig i att fler och fler får arbete efter avslutad arbetsmarknadsutbildning. Trots ett ansträngt konjunkturläge har andelen som fått arbete efter avslutad utbildning har uppgått till och är lite högre i början av detta år. Det förbättrade resultatet beror i huvudsak på ökad fokusering på utbildningar med inriktning på yrken där det råder brist på arbetskraft och aktiva arbetsförmedlingsinsatser . Att tillgodose långsiktiga behov på arbetsmarknaden, där fleråriga lärlingsutbildningar krävs, är däremot utbildningspolitikens uppgift. Arbetsmarknadspolitiken ska enbart komplettera där det offentliga utbildningsväsendet inte tillgodoser behoven. I proposition Kunskap och kvalitet elva steg för utveckling av gymnasieskolan (2003/04:140) föreslår regeringen att en modern lärlingsutbildning införs i gymnasieskolan som en frivillig alternativ studieväg på alla yrkesinriktade gymnasieprogram. har behandlat propositionen och beslutat i enlighet med förslagen. har fått uppdraget att närmare utreda och föreslå utformning och regelverk för en sådan lärlingsutbildning. Därutöver har regeringen beslutat om en försöksverksamhet med lärlingsutbildning för vuxna till vissa hantverksyrken. Den syftar till att närmare pröva en utbildningsform som varvar teoretiska studier med lärlingskap hos hantverkare. bedrivs en sådan verksamhet av . Det är angeläget att fortsatt uppmärksamhet riktas mot arbetsmarknadsutbildningen och hur den kan motverka flaskhalsar. Mellan länsarbetsnämnder finns en aktiv dialog om effekterna av arbetsmarknadsutbildningar, varför jag inte finner någon anledning att ta ytterligare initiativ för att sprida goda exempel. Företagsförlagd utbildning finns som en del av arbetsmarknadsutbildningen och har visat sig ge goda resultat genom att arbetssökande som en del av utbildningen får praktisera på arbetsplatsen. Att täcka långsiktiga behov, där yrkesbevis och gesällprov ofta ingår i utbildningen, är däremot en uppgift för utbildningspolitiken, och där pågår redan insatser. 36 (): Jag vill först tacka för svaret. Jag vill gärna betona att vi har stora problem på arbetsmarknaden. Vi har mitt under en högkonjunktur av arbetskraften antingen öppet arbetslösa eller i åtgärder. Det är stora volymer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Lärlingsutbildning som en arbetsmarknadspolitisk fråga är självklart bara en delfråga i det stora sammanhanget. Även om statsrådet i sitt svar intar en allmänt välvillig attityd är ändå sammanfattningen av svaret: Ja, man håller på med det här lite grann på en del ställen runtom i landet. Det är väl bra att de håller på, men jag är inte speciellt engagerad i att i någon större utsträckning få snurr på det. Det är på något sätt den känsla skapar. Det är inget riktigt engagemang i att utveckla lärlingsutbildningen som en del i arbetsmarknadspolitiken, tyvärr. Vi ska diskutera gymnasiepropositionen och den traditionella utbildningspolitiken. Där har jag en massa synpunkter också på att det kunde hända mycket mer när det gäller lärlingsutbildningen. Vi vet att ska utreda frågan vidare. Det här har utretts, och det har funnits en massa halvdana varianter, och det har aldrig blivit någon fart på de här sakerna inom gymnasieskolans ram. tänkte jag fokusera på alla de goda exempel från olika ställen runtom i landet där lärlingsutbildning som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd har prövats. Vi har framgångsrika exempel från . Men pengarna tar slut, projekttiden är över, och så avvecklas verksamheten. Jag har pekat på som har prövat en sådan här modell, och där alla har kommit ut i arbete efteråt. Vi har exempel från , och vi har Vaggerydsmodellen där man jobbar med de här sakerna. Utgångspunkten för oss kristdemokrater är att vi måste uppvärdera praktisk kunskap. I vårt samhälle är vi alltför mycket fokuserade på teoretisk kunskap. De människor som har sin största håg till att jobba praktiskt med saker och ting och lära sig den vägen får inte utrymme på samma sätt som de mer teoretiskt lagda människorna. Det behövs mer företagsanpassad och företagsförlagd utbildning, det tycker vi är en viktig fråga. Det gäller inte minst inom arbetsmarknadspolitikens ram, och det visar också forskningen. Arbetsmarknadspolitisk forskning visar att när åtgärder ligger nära eller i företagen leder de oftare till jobb än när de ligger långt utanför företagen. Vi vill också stärka hantverkstraditionen, och det handlar inte om att enbart stärka klassiska hantverk. Sådan utbildning kan också ske inom företag som en lärlingsform. Det finns lokala goda initiativ inom arbetsmarknadspolitiken. Men varför blir det inte mer av gemensam satsning? Varför förs inte erfarenheterna och kunskaperna över till andra områden? Varför blir det inte mer kraft i de goda initiativen? Jag tror att det finns ett systemfel i hela Ams organisation. Det är på något sätt så att goda exempel är öar som får begränsad spridning. Vad är det som gör att man inte ens på centralt håll kan sammanställa kunskapen och sprida ut den? Det går alltså inte att ringa till någon central myndighet och få reda på vad som sker på det här området, utan man måste söka upp varje enskilt projekt runtom i landet. Det är ett av problemen med att få kraft i att genomföra mer av lärlingsutbildning inom arbetsmarknadspolitikens område. 37 Statsrådet (): Jag beklagar om inte tycker att jag verkar engagerad. Det är fel, men möjligen kan det bero på att detta är en favorit i repris för . Vi har debatterat den här frågan . Jag ska försöka att pigga upp mig, men jag kan inte variera svaren särskilt mycket. De gånger som jag har debatterat lärlingsutbildning med har jag berättat om mina egna erfarenheter. Jag är en gammal målare som har gått i yrkesskolan, varvat med lärlingsutbildning och är nästan färdig gesäll. Jag gillade det. Det ligger någonting väldigt fint i att få möjlighet att dokumentera sin utbildning och få lära sig ett yrke varvat med teori och praktik. Jag har inget emot detta, tvärtom. Jag vill utveckla det både som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd och i det reguljära utbildningssystemet. Sedan frågar jag mig: Vad är det egentligen som vi är oense om? Vi tycks vara ense om att lärlingsutbildning är bra. Vi gillar det. Men vad är vi då oense om? Regeringen och jag anser att lärlingsutbildningen ska vara en del i det reguljära utbildningssystemet för det långsiktiga behovet. Arbetsmarknadspolitiken ska i första hand tillgodose ett kortsiktigt behov av arbetskraft. Kunskapen om detta behov finns i det lokala samhället på det lokala arbetsmarknadsområdet. Där är förutsättningarna för att skapa åtgärder och utbildning, till exempel lärlingsutbildning, störst genom att enskilda arbetsgivare, arbetsorganisationer, fackliga organisationer, arbetsförmedlingen och de arbetssökande gör detta tillsammans lokalt. Det är min ingång i detta. Det känns som att vi på den här punkten har bytt perspektiv. Jag som socialdemokrat företräder det lokala synsättet och som kristdemokrat vill har mer centralstyrning. Behovet av arbetskraft och formerna för det är en kvalitetsfråga för mig. Det blir bättre utbildning och engagemang i utbildningen om man kan knåpa ihop det hela i länsarbetsnämndens och arbetsförmedlingarnas regi tillsammans med de lokala arbetsgivarna. Det ser inte ut som att det är någon stor ideologisk skillnad oss emellan, tvärtom. Vi har bytt perspektiv. Jag är decentralist och har blivit centralist i den här frågan. Vi får se om du håller med om det eller om du har någon annan förklaring till denna tingens ordning. 38 (): Jag är imponerad av som har förstått kristdemokratin på ett bra sätt. Det är sant. Vi vill bygga nedifrån. Det är också intressant att säger att vi har bytt perspektiv. Därmed erkänner han att han normalt står för ett centralistiskt perspektiv. Jag tror att arbetsmarknadspolitiken ska vara nationell. Man bör kunna ta till vara goda exempel och sprida dem. Man borde sammanställa erfarenheter och kunskaper centralt för att ge mera kraft åt det hela runtom i landet. Något sådant finns inte. Jag tror också att man med hjälp av regleringsbrev och uttalanden från statsråd kan skicka signaler om att det här viktigt. Jag tror inte att den insikten finns överallt i . Genom att visa uppskattning över de goda exempel som finns kan man också stärka dem och få människor att känna att de gör någonting viktigt. Har lyft fram lärlingsutbildningen som en viktig del i arbetsmarknadspolitiken i regleringsbrev och därmed skickat dessa signaler till länsarbetsnämnder och lokala arbetsförmedlingar? Varför bedrivs lärlingsutbildningar ofta i projektform och har bara en begränsad tidslängd? Då kan säga att det kanske inte finns behov . Vi vet att behoven finns långsiktigt. Lärlingsutbildning är en effektiv form för att lära upp arbetslösa människor till ett yrke. Får vi fler människor med hantverkskunskap det kan gälla alltifrån skomakare till mer avancerade yrken inom industrin skapas det behov. Många av våra behov styrs av det som finns tillgängligt. Finns det ingen som lagar en sak köper vi nytt. Men finns det människor som har hantverkskunskap och lagar våra finns det en marknad för detta. Det är skönt att höra att gillar lärlingsutbildning. Jag vill påstå att alla socialdemokrater inte uttrycker sig så. Jag har debatterat med många socialdemokrater i den frågan. Jag hoppas bara att det engagemanget smittar av sig mera på arbetsmarknadspolitiken och Ams. Jag hoppas också att tar initiativ till att skicka ut signaler om att detta är en viktig del i arbetsmarknadspolitiken. Det ska inte bara vara kortsiktiga projekt. Och gör gärna studiebesök, , på de orter där man genomför dessa projekt, stärk dem och säg: Ni gör någonting viktigt inom arbetsmarknadspolitiken. Det blir inga jobb av att sådana signaler skickas ut, men den bakgrund som har som målarlärling gör att du har bättre förutsättningar än många andra. Jag hoppas att det inte finns någon ideologisk skiljelinje. Det finns det mellan socialdemokrater och kristdemokrater när det gäller lärlingsutbildning inom gymnasieskolans ram. Det har åtminstone funnits det. Där finns det mycket kvar att göra, men det kan vi debattera i särskild ordning. Inom arbetsmarknadspolitikens område behövs det mer företagsanpassad och företagsförlagd utbildning. Det behövs mer samverkan med företagen. Lärlingsutbildningen är en bra metod för detta. Stärk de goda exemplen! Sprid dem, ställ dig bakom och framhåll dem i regleringsbrev och se till att jag, nästa gång som vi debatterar den här frågan, kan ha hittat information centralt så att jag kan se i hur stor omfattning detta pågår. Det vet ingen av oss . Eller vet det? 39 Statsrådet (): Vi ska inte ha en centralt utformad lärlingsutbildning. Vår uppfattning är att man, för att få hög kvalitet på den, ska utveckla den på arbetsmarknadspolitikens område efter det lokala behovet och anpassar den till branscher, företag och enskilda individer. Jag tror inte att kommer att hitta något centralt register, inte ens till nästa gång vi debatterar den här frågan. Däremot är det inget som hindrar att går in på Ams hemsida. Där hittar till exempel länsarbetsnämnderna de goda exemplen inom Ams, den egna myndigheten. Där byter man information och utvecklar de olika projekt och lärlingsutbildningar som pågår. Vaggerydsmodellen, som hänvisar till, har Ams jobbat med nationellt och har haft en person anställd för att enbart jobba med att sprida ut den modellen. Jag har inget emot att mera och mer högljutt prata väl om lärlingsutbildning i både det reguljära utbildningssystemet och inom arbetsmarknadspolitiken. Jag kan gott göra det. Jag har tittat på en sådan lärlingsutbildning. Jag kan titta på flera, och jag ska göra det. Här gäller det att också glädja och visa engagemang, och det hoppas jag att gör nu när jag pratar. På den här punkten ska jag alltså bättra mig, så det blir några besök till. Men det kommer inte att bli en centralt reglerad lärlingsutbildning inom arbetsmarknadspolitiken. Det blir inte heller något register. Jag tror inte att det behovet finns. Det behov som föreligger tillgodoses inom ramen för den verksamhet vi har just . Det är min uppfattning. 40 (): Det är inte säkert att man behöver ha en central reglering, men man kan ha en central information om de olika projekt som finns och om omfattningen. Men några saker borde man kanske ändå fundera på att ha lite mer centralt reglerade, exempelvis en typ av kvalitetssäkring, en typ av bevis på att man har gått igenom en lärlingsutbildning, så att det finns någonting att hänga upp den på så att man kan säga: har jag genomgått en lärlingsutbildning. har jag klarat av det här. Den typen av saker kanske man kan fundera på att ha centralt reglerat och också registrerat. Det handlar alltså inte om att detaljreglera uppifrån. Men det handlar om att sprida kunskaperna, sprida informationen. Det handlar också om att erkänna det som sker och att se till att det slår igenom inom hela . Jag upplever att det finns en tröghet just när det gäller att sprida nya idéer och nya grepp. Jag ser att många av de goda idéerna alltför mycket är i projektform. Det gäller också de projekt som jag har studerat som rör lärlingsutbildning. Frågan till är: Vet hur många det är som är inblandade i olika lärlingsutbildningar inom arbetsmarknadspolitikens ram? Jag kan inte ta reda på detta. Jag får ingen sådan information. Finns det någon typ av bevis på att man gått ut en lärlingsutbildning som ger en kvalitetsstämpel, som en del har använt sig av? Finns det någon sådan information? Jag tror att den här typen av saker behövs för att höja statusen på lärlingsutbildningen inom arbetsmarknadspolitiken och för att sätta en tydlig kvalitetsetikett på den här typen av utbildningar och också för att höja statusen så att utbildningen sprids ut till andra områden. Där finns det mer att göra, även om jag välkomnar att har en positiv inställning och kommer att resa runt och besöka fler sådana här utbildningar framöver. 41 Statsrådet (): Vi vet inte, och vill heller inte veta, exakt hur många lärlingsutbildningar som finns. Däremot håller vi väldigt noga ordning på inom vilka branscher det behövs arbetskraft. Vecka 2005 var 9 115 stycken i arbetsmarknadsutbildning inom de områden där det föreligger behov av arbetskraft. Däri ingår också de lärlingsutbildningar som pågår. Jag ser fram emot att vi får återkomma till den här debatten. Vi får se vad som har hänt fram till dess. En sak vill jag försäkra , att mitt engagemang för ungdomar och lärlingsutbildning är det inget fel på. Men du får väl hålla liv i detta i återkommande debatter. Jag ställer upp. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2004/05:303 om lokala folkomröstningar 42 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att lokala folkomröstningar ska respekteras samt hanteras demokratiskt, för att medborgarnas förtroende för demokratin ska stärkas och för att medborgarnas initiativ och synpunkter bättre ska tas till vara. Jag vill inledningsvis poängtera att (dir. 2004:96) har fått i uppdrag att se över frågan om det kommunala folkomröstningsinstitutet samt frågan om så kallat folkinitiativ, och jag vill inte föregå utredningens förslag. När det gäller fråga om hur medborgarnas initiativ och synpunkter bättre ska tas till vara vill jag först säga att regeringen anser att de representativa formerna bör vara fundamentet i vårt demokratiska system, men att det finns skäl att utveckla former för direkt deltagande mellan valen. Jag vill i detta sammanhang understryka att de politiska partierna också mellan valen har en central roll när det gäller att fånga upp och kanalisera medborgarnas engagemang och politiska intresse. Partiernas ansvar i detta avseende är grundläggande i vårt demokratiska system. Det finns emellertid andra former för medborgerligt inflytande mellan valen än deltagande i de politiska partierna som bör uppmärksammas och utvecklas ytterligare. I regeringens skrivelse Demokratipolitik (skr. 2003/04:110) redovisas hur medborgarnas deltagande i den lokala demokratiska processen ser ut och har utvecklats sedan de demokratipolitiska målen beslutades av . Bland annat förekommer det i många kommuner försöksverksamheter med lokala ungdomsråd och medborgarpaneler samt olika former av Internetbaserade forum för dialog, diskussion och debatt. Likaså har drygt ett hundratal kommuner redan infört eller beslutat om att införa medborgarförslag, det vill säga att kommuninvånarna alternativt landstingsinvånarna har rätt att väcka ärenden i fullmäktige. Förutsättningarna för demokratin förändras dock ständigt, och regeringen lägger stor vikt vid att finna åtgärder som dels kan förbättra, dels skapa nya möjligheter för inflytande i den demokratiska processen. En mycket viktig del i detta arbete är att undanröja strukturella hinder som personer med olika bakgrund kan mötas av när de vill delta i denna process. Regeringen har med anledning av detta bland annat gett i uppdrag att sammanställa kunskap om och analysera bemötandet i politiken ur ett diskrimineringsperspektiv. Regeringen har även initierat två utredningar med syfte att öka kunskapen om de nya sociala rörelser och handlingsformer som medborgarnas samhällsengagemang tar sig uttryck i. Jag anser, precis som , att det är av största vikt att medborgarnas förtroende för demokratin stärks. I en representativ demokrati är det av grundläggande betydelse att de förtroendevalda har en god dialog med sina väljare så att de uppfattar väljarnas åsikter och kan agera och uppträda som deras ombud. I arbetet med att skapa fler och bättre former för inflytande och påverkan är det dock viktigt att förmedla en realistisk bild av vad valdeltagandet kan leda till, det vill säga hur demokratins spelregler ser ut. Demokratiskt deltagande är inte entydigt med att alltid få sin vilja igenom. Studier visar att det finns ett stort intresse för att påverka politiken och samhället i stort.