prot · GS09124 · 2005-05-20 00:00:00 — 1 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2004/05:591 Till Interpellation 2004/05:591 av () om tandvårdsreform Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. Interpellation 2004/05:594 Till Interpellation 2004/05:594 av () om människohandel för sexuella ändamål Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. Interpellation 2004/05:601 Till Interpellation 2004/05:601 av () om militärattaché i Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. Försvarsdepartementet uppdrag och rättschef 2 § Svar på interpellation 2004/05:563 om situationen i 1 Utrikesminister (): har frågat mig hur jag avser att verka inom EU och FN för det västsahariska folkets självbestämmanderätt och för att internationell rätt respekteras genom att en folkomröstning genomförs. har även frågat mig hur jag avser att verka i frågan om de västsahariska flyktinglägren samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att understödja uppbyggnaden av sahariska demokratiska institutioner. Det ligger i samtliga parters intresse att den långvariga konflikten i får en snar och tillfredsställande politisk lösning. Nuvarande situation är negativ för det sahariska folket, för hela regionen och för den internationella säkerheten. Situationen har även skapat allvarliga humanitära problem som den ser ytterst allvarligt på. och EU anser att FN har en central roll i fråga om . Den har gett och fortsätter att ge FN sitt fulla stöd. har i resolution upprepat sin uppmaning till alla parter att fortsätta samarbetet med FN för att lösa dödläget i konflikten och nå en politisk lösning. Samtliga parter måste vara beredda att göra eftergifter och sträva efter kompromisser. står berett att agera för att understödja arbetet för en fredlig lösning. Den fäster särskild vikt vid att en lösning på konflikten sker i enlighet med folkrätten och att västsahariernas rätt till självbestämmande respekteras. Denna utgångspunkt framgår tydligt i FN:s säkerhetsråds resolution . En folkomröstning är den naturliga vägen att utöva självbestämmande och bör utgöra grundvalen för en framtida lösning av konflikten. Regeringen kommer att verka för att en folkomröstning sker. I det sammanhanget beklagar vi att avvisade Bakerplanen. Bakerplanen innebar att en administrativ myndighet, där västsaharierna gavs stort utrymme, skulle upprättas i . Därefter skulle en folkomröstning om territoriets status genomföras där valet stod mellan självständighet, autonomi eller integration i . Planen accepterades av Polisario. däremot förklarade, i brev till generalsekreteraren , att man inte kunde acceptera planen eftersom det vore ett ingrepp i suveränitet att rösta om självständighet för territoriet. När det gäller synen på enskilda frågor råder delade uppfattningar mellan EU:s medlemsländer. Det gör att EU:s möjligheter att agera begränsas. linje är att EU mer än bör spela en mer uttalad roll i och bistå FN-processen. Jag vill gärna betona betydelsen av regionalt samarbete för att lösa konflikten. Konflikten berör flera länder i regionen, också . De västsahariska flyktinglägren finns i och landet har stöttat Polisario. Det är av stor vikt att relationerna mellan samtliga parter i konflikten förbättras för att därigenom öka möjligheterna till en lösning av konflikten. Ett positivt tecken är att och statschefer möttes, , i samband med möte i . Den ser med stort allvar på den humanitära situationen i regionen och i flyktinglägren. har länge varit en viktig bilateral biståndsgivare och vi avser att fortsätta med det. Vi är en av de största bilaterala givarna av humanitärt bistånd till flyktingarna i . Biståndet har dock varierat över åren beroende på när ansökningarna från frivilligorganisationer kommit in. Vi avser även att fortsätta det bistånd vi lämnar via multilaterala organisationer som Programme WFP och UNHCR. En övervägande del av UNHCR:s insatser i inriktas på stöd till de västsahariska flyktingarna. Även WFP prioriterar insatser i lägren. EU:s humanitära kontor upprätthåller ett reservlager av basföda till lägren som ska räcka . En viktig humanitär fråga i sammanhanget är de marockanska krigsfångar som hålls kvar av Polisario i strid med om krigsfångars behandling. Bland annat inom EU verkar regeringen för att repatriering ska ske. Dessutom finns det uppgifter om många försvunna på båda sidor av konflikten och det är av stor vikt att dessa frågor löses . Slutligen har frågat mig vilka åtgärder vi avser att vidta för att understödja sahariska demokratiska institutioner. Den har en kontinuerlig politisk dialog med alla parter och avser att fortsätta med detta. Vår ståndpunkt är att den demokratiska utvecklingen i hela regionen är av stor betydelse för konfliktens lösning. Vi har en grundläggande vilja att stödja projekt och ansträngningar som syftar till att förstärka demokratin och rättssäkerheten för folken i regionen. Den syn som jag nu redogjort för är också den linje står för och driver inom EU liksom i FN och bilaterala kontakter med andra länder. står bakom västsahariernas rätt till självbestämmande och kommer att agera utifrån detta i den fortsatta behandlingen av frågan. verkar för en snar förbättring av den humanitära situationen i området och vi stöder alla ansträngningar att lösa konflikten på ett fredligt och demokratiskt sätt. 2 (): Jag vill tacka utrikesministern för svaret. Det är glädjande att utrikesministern är så tydlig när det gäller stöd till västsahariernas självbestämmanderätt. Vid en tidigare omröstning lade ned sin röst, men lämnade en röstförklaring där man tydligt framhöll västsahariernas självbestämmanderätt. Det har av en del tolkats som att håller på att ändra linje i den här frågan. Utrikesministerns mycket tydliga svar bör kunna klargöra den inställning i den här frågan. Frågan om västsahariernas självbestämmanderätt är ju en väldigt långtgående och långdragen process. fördes kampen mellan och med militära medel. 1991 kom man överens om ett vapenstillestånd. 1997 kom och Polisario överens om att framtid skulle avgöras genom en folkomröstning. Det är också de resolutioner som FN har tagit och som utrikesministern refererade till. Tyvärr har inte mycket hänt under den här långa perioden. Flera FN-sändebud har varit i området. De har avlöst varandra. Man har prövat olika lösningar för att få en folkomröstning till stånd. Det är uppenbart att Polisario har gjort stora eftergifter för att få till stånd en lösning av konflikten och för att få en folkomröstning. Det senast framlagda förslaget, Bakerplanen, gick ju väldigt långt för att möta krav. Polisario gjorde väldigt stora eftergifter. Man gick till och med så långt att man accepterade att de marockaner som bott stadigvarande i till skulle ha rätt att delta i folkomröstningen. Det är ändå människor som levde på ockuperat område och som sedan skulle få möjlighet att i en folkomröstning påverka västsahariernas rätt till självbestämmande. Utrikesministern säger i svaret att det är viktigt att man lägger trycket på båda parter att ha en konstruktiv hållning och att man måste vara beredd att göra eftergifter och sträva efter kompromisser. Jag har väldigt svårt att se att man från Polisarios och västsahariernas sida skulle kunna göra mycket mer långtgående eftergifter utan att helt ge upp frågan om folkomröstning och självbestämmande. Därför är den här konflikten nu i en ganska allvarlig situation. Eftersom gång på gång obstruerar och inte är berett att göra några eftergifter som västsaharierna tar stora steg är jag orolig för att detta, med den humanitärt svåra situation som också råder i flyktinglägren, återigen börjar övergå till en väpnad konflikt. Det är någonting som vi måste undvika till varje pris. Därför är min fråga till utrikesministern: det några nya tankar från den om att i EU och FN vidta åtgärder för att utöva ett ytterligare starkare tryck på ? Jag tror nämligen inte att det finns någon möjlighet att i denna konflikt få Polisario att göra ytterligare eftergifter utan att vi riskerar att få en väpnad konflikt. 3 (): Jag vill tacka för att hon har ställt den här frågan. Hon har i interpellationen tagit upp något som för många kanske är en okänd konflikt eller en konflikt långt borta men som ändå är oerhört viktigt, framför allt för de människor som bor i flyktingläger och under ockupation i . Det är också precis som framhöll: De som gör att denna konflikt fortsätter, de som har visat att de inte är beredda att kompromissa, är kungadömet . Tittar vi på vilka positioner haft och hur långt man velat gå från dessa för att få en fredlig lösning i området kan jag bara hålla med om att det är svårt att se att skulle kunna gå mycket längre. debatterade utrikesministern och jag samma fråga i den här kammaren. Då sade utrikesministern: departementet pågår en översyn av Västsaharapolitiken, som syftar till att inventera och värdera de instrument som finns bilateralt, inom EU och FN för att stödja FN:s ansträngningar att lösa konflikten. Hon sade vidare: Mot bakgrund av den situation som råder ser vi över vår Västsaharapolitik. EU är ett instrument som borde kunna användas på ett bättre sätt för att påverka framför allt . Min fråga är nu: Hur långt har denna utvärdering kommit? När kommer man att mer klargöra det som ministern utlovade i interpellationsdebatten ? Ett exempel jag kan ta upp är de förhandlingar om fiskerättigheter utanför och som pågår mellan och . försöker där inkludera även fisket utanför den västsahariska kusten i avtalet med unionen, det vill säga att man skulle kunna utnyttja det ockuperade områdets ekonomiska resurser för sig själv. Då är frågan: Vad tar för position i de här förhandlingarna? Kommer man att exkludera till exempel detta från rätt? Ockupationen är kostsam för . Det som kan driva till att ändra sin inställning är bland annat att man sätter under ett större ekonomiskt tryck och att man i förhandlingar med visar att man inte accepterar att detta är ett marockanskt territorium eller tillåter utnyttjande av ekonomiska resurser, till exempel fiskeresurser. Kan ministern tänka sig att agerar på något sätt i denna fråga? Det är också en viktig signal. 4 Utrikesminister (): nämnde att avstod från att rösta i FN när generalförsamlingen behandlade frågan om en resolution. Jag tycker att det är viktigt att klargöra hur bakgrunden till detta ser ut. Omröstningen berodde ju på en inflammerad debatt mellan och som helt och hållet rörde det särskilda sändebudet de Sotos roll. EU valde i det läget att avstå från att rösta, och därmed markerade man att man stödde FN:s ansträngningar och att dessa inte fick undermineras. Det klargjordes också i ett särskilt röstuttalande. Detta ska alltså inte missförstås. Engagemanget från svensk sida när det gäller västsahariernas rätt till självbestämmande kvarstår och är starkt. frågade sedan om det finns några nya tankar om hur man skulle kunna påverka den låsta och ganska farliga situation vi befinner oss i. Som jag påpekade i mitt svar tror jag att det man kanske måste anstränga sig ytterligare i är att mobilisera regionen, grannländerna. Det här är trots allt en fråga som påverkar alla länder i regionen. Afrikanska unionen är också delad i frågan. Precis som EU är man inte enig i den. Då tror jag att det är viktigt att åtminstone försöka vidga intresset för att aktivt bidra till en lösning hos dem som är närmast berörda. Det är ett problem att och i den här frågan inte har kunnat hitta vägar för att samarbeta kring en lösning. Som jag pekade på förefaller det dock finnas en liten ljusning i den relationen, och den bör naturligtvis utnyttjas, stödjas och uppmuntras. Det kan vara ett sätt att komma vidare. frågade efter översynen av vår politik när det gäller . Den är genomförd, och den analyserar situationen i alla dess olika delar. Det är där vi lyfter fram att det är viktigt att mobilisera regionen i frågan. Det är alltför passivt runtomkring. Det finns möjligheter för omvärlden, särskilt den närmaste omvärlden, att utöva påtryckningar och föra en intensiv dialog med . När det gäller utnyttjande av naturresurser i området är det naturligtvis fullt möjligt för företag att prospektera i enlighet med folkrättsliga regler. Det är dock naturligtvis olämpligt om företag agerar på ett sådant sätt att det ökar den politiska spänningen i regionen. Här tycker jag att de internationellt verkande företagen också har ett ansvar att ta. 5 (): Jag vill särskilt tacka utrikesministern för det sista, om de internationella företag som befinner sig i området och utför prospektering. Prospektering är ändå ett försteg som visar att man faktiskt vill utvinna de naturresurser som finns, och när situationen är som den är ökar det ofta spänningen. Det är viktigt att man betonar detta ansvar, och det tackar jag utrikesministern för. Jag tror också att det är viktigt att man får ett större regionalt samarbete kring frågan. Det är även betydelsefullt att och nu har tagit någon kontakt. Sedan får man se hur det utvecklas. Men det är också viktigt att betona att man i detta närmande och i det regionala samarbetet inte får sälja ut västsahariernas rätt. Det är viktigt att betona att det är FN:s säkerhetsråds resolution som ska gälla. Sedan, fru talman, vill jag ytterligare lyfta upp den oerhört svåra humanitära situation man haft i flyktinglägren. En stor del av biståndet, också från EU, har minskat. Delvis beror det på regelförändringar och svårigheter i byråkratin, men det har uppenbarligen varit ett minskat inflöde. Där är det oerhört viktigt att agerar inom EU för att EU:s bistånd också ska komma till västsaharierna eftersom behoven är så stora. Jag vill också, fru talman, återigen lyfta upp frågan om påtryckningar på . Jag vet inte men skulle gärna vilja höra från utrikesministern, när man diskuterar att båda parter måste vara beredda att göra kompromisser och att ge med sig, på vilket sätt den ser att Polisario skulle kunna agera eller verka för att lösa upp konflikten. Vid mina möten med västsahariska representanter från olika håll säger man att man egentligen inte ser någon möjlighet att göra någon ytterligare kompromiss eller eftergift utan att förlora kontrollen över situationen. Hopplösheten breder ut sig. Risken för att man återigen tar till vapen, att våldsspiralen trappas upp och att vi kommer att få se terrordåd också i den här delen av världen på grund av denna konflikt är oroande. Jag skulle vilja höra hur man ser på den frågan, utrikesministern. När man betonar att båda parterna har en skyldighet att vara konstruktiva och göra kompromisser tycker jag att det är viktigt att man också utgår från det faktiska läget och vad man ser att Polisario skulle kunna bidra ytterligare med. För jag tror att det eventuellt skulle kunna vara en hjälp för västsaharierna och för Polisario om man också fick tydliga signaler att någonting ytterligare förväntas av en för att man ska kunna föra en dialog kring det här. 6 (): Huvudproblemet i den här konflikten och att den inte löses är ju att klart har deklarerat att man inte accepterar resolution . Man har varit med i förhandlingarna, men när det väl kom till vägs ände, så att säga, var man inte beredd att ställa upp bakom den. Jag tror att det råder en bred enighet i denna kammare, både bland dem som är här och de som till äventyrs inte är det, att det är som är den part som har mest att kompromissa om. Man har varit fullständigt ovillig från marockansk sida att göra detta. Jag tycker att det är viktigt att man uttalar att i första hand är det Polisario som lägger ned vapnen, väljer den hederliga, anständiga och demokratiska vägen, där man via förhandlingar och med respekt för folkrätten försöker lösa den här konflikten, medan det är som obstruerar. Jag vill återkomma lite grann till det jag tog upp i mitt första inlägg och som handlar om de förhandlingar som pågår om fiskerättigheterna utanför . Där försöker man från sida också inkludera fisket utanför den västsahariska kusten. Givetvis har storföretag, som ministern sade, ett ansvar när det gäller att se till att man inte i strid med gällande internationella konventioner utnyttjar det här området. Men det är också så att EU har ett ansvar att se till att man i de förhandlingar man genomför med inte på något sätt tillåter att dra ekonomiska fördelar av att man försöker ockupera det här området. inkluderar i de frihandelsavtal man har med inte , utan det är det man godkänner som marockanskt område som ingår, och det är inte . Jag tycker att det är viktigt att EU har en tydlig linje här också. Kommer att ha någon form av aktivitet inom samarbetet i Europeiska unionen så att man inte skriver på avtal som gör att får tillgång till västsaharisk egendom? 7 Utrikesminister (): tar upp det humanitära biståndet som naturligtvis är oerhört viktigt för att hjälpa inte minst dem som finns i flyktinglägren. Där vill jag nog säga att EU:s bistånd höjdes från en mycket låg nivå året innan till jag måste tänka efter så att jag inte läser förkortningarna för beloppen fel. I vart fall var det en kraftig höjning som skedde från en låg nivå 20032004. Det är helt klart att vi måste fortsätta med bistånd för att häva lite grann av det humanitära lidandet. Sedan ställde frågan hur Polisario ytterligare skulle kunna hjälpa till. Vad finns det att kompromissa om? Det är inget tvivel om att Polisario är den svagare parten i det här sammanhanget. Som påpekade är det som inte vill delta i den FN-ledda process som man försöker driva här. Det vi ändå pekar på när vi träffar Polisario är att man borde frige de marockanska fångarna. Det har skett vissa frigivningar från Polisarios sida och det borde man fortsätta med. Det är en av de frågor som tas upp i samtal med Polisario. När det gäller finns naturligtvis inom ramen för det samarbete som bedrivs inom EU, hela Barcelonaprocessen, också frågan om med och påverkar hur EU förhåller sig till . Jag kan inte i enskildhet svara på vad det innebär till exempel för fisket. Men att frågan om är en av de politiskt mest laddade frågorna och finns med i alla kontakter mellan EU inom ramen för Barcelonaprocessen är helt klart. Det har naturligtvis i hela den här frågan en betydelse att EU:s länder inte i alla delar är överens om hur det här ska hanteras. Det påverkar EU:s möjligheter att vara tydligt och starkt när det gäller att påverka en utveckling i den låsta situationen. 8 (): Jag vill också lyfta fram att det här inte bara är en fråga som handlar om och . Det är egentligen en större internationell fråga. Den har betydelse för FN:s trovärdighet. Den har betydelse för internationell rätt. Den har betydelse för folkrätten. Och det är viktigt att FN:s resolutioner, som bygger på de folkrättsliga principerna, också följs varje gång obstruerar. som går då ingenting händer och då västsaharierna får lida är också en förlust för det internationella samfundet. Det är en förlust för internationell rätt. förs diskussioner i världen om FN:s roll, FN:s reformering, betydelsen av att FN blir starkare och att internationell rätt också får ett genomslag i verkligheten och inte bara blir lagstiftning som är fin men som inte tillämpas i verkligheten. Därför är frågan om västsahariernas självbestämmanderätt och att man ökar trycket på inte bara en fråga om att lösa den här konflikten utan det är en fråga om att stärka FN:s trovärdighet. Det är en fråga om att stå upp för internationell rätt, och det är en fråga för att få en världsordning där svagare grupper, svagare folk alltid ska kunna få sin rätt tillgodosedd genom att FN och det internationella systemet finns där som skydd. Därför är det viktigt att påtryckningarna på blir starkare och att västsaharierna får sin självbestämmanderätt. 9 Utrikesminister (): har alldeles rätt. Det här är en betydelsefull fråga för det internationella samfundets samarbete inom ramen för FN. Men det tål ju att påpekas, därför att FN är inte starkare än dess medlemmar vill att det ska vara. Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på interpellation 2004/05:564 om mänskliga rättigheter i 10 Utrikesminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att Daw Aung och andra ledare för for Democracy, NLD, friges, för att stoppa förföljelsen av politiska partier i /samt för att bana väg för en trepartsdialog mellan regimen, etniska grupper och NLD. och EU:s Burmapolitik drivs inom ramen för samarbetet inom EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. EU har riktat internationella sanktioner gentemot den burmesiska regimen. Sanktionerna har förstärkts och förlängts. Den senaste förlängningen genomfördes efter beslut i ministerrådet . Sanktionerna skärptes senast och berodde på att /inte hade tillmötesgått de krav EU:s utrikesministrar ställt för att acceptera att /upptogs i , Asem. De tre villkoren var att NLD och andra oppositionsgrupper, inklusive etniska minoriteter, skulle inbjudas till nationalkonventet, att Aung skulle släppas fri samt att hennes parti NLD och dess medlemmar skulle få verka fritt. Skärpningen innebar att visumförbudet till EU för namngivna burmeser och deras familjer utökades samt att dessa personers tillgångar i EU frystes. Dessutom infördes ett förbud mot att ställa finansiering till förfogande för namngivna burmesiska statsägda företag. som sanktionerna mot /skärptes vidgades möjligheterna att på olika sätt bistå de fattigaste och mest sårbara befolkningsgrupperna. Vidare öppnades möjligheter för insatser till förmån för mänskliga rättigheter, demokrati, god förvaltning, konfliktförebyggande samt uppbyggande av det civila samhällets kapacitet med mera. Dessa insatser ska, så långt det är möjligt, definieras, övervakas, drivas och utvärderas i samråd med det civila samhället och alla demokratiska grupper, inklusive NLD. Syftet med sanktionerna mot /är att söka förmå militärjuntan att inleda en process i demokratisk riktning. för EU en dialog med många andra länder, inklusive övriga Aseanländer, om hur man bäst ska agera för att nå resultat. Jag måste dock konstatera att framstegen har varit begränsade. Vid Asems utrikesministermöte i förde EU-ordförandelandet utrikesminister i ett anförande fram kritik mot det allvarliga läget avseende mänskliga rättigheter i /. Samma kritik framfördes också till utrikesminister av EU-trojkan vid ett möte. I slutsatserna från Asemmötet enades de närvarande länderna om vikten av att demokrati infördes i . Förhållandena rörande mänskliga rättigheter och demokrati i / finns alltid på dagordningen när jag träffar kolleger från . Jag avser att fortsätta mina strävanden att utöva påtryckningar mot militärjuntan i /i EU och FN och i möten med asiatiska och andra regeringsföreträdare. 11 (): Tack fru utrikesminister för svaret. För mig, liksom för många andra som är politiskt aktiva , spelar en central roll. Det året ändrades förutsättningarna för politik i . Helt plötsligt var många länder som länge hade varit diktaturer inte längre diktaturer utan omvandlades till demokratier. Det var en process som efteråt kunde se ut som om det hade varit ganska självklart att det skulle bli så. Men så var inte förhållandena de som föregick. Tvärtom såg man fram emot en framtid med ett delat , ett demokratiskt respektive diktatoriskt . Det här manifesterades slutgiltigt när tio medlemmar från den gamla sovjetiska sfären anslöt sig till Europeiska unionen. Det här gör att jag tror att man inte ska resignera därför att vissa länder är diktaturer. Det gäller att se vilka problem som finns men också försöka hitta möjligheter till lösningar. Det är precis som den gamla konflikten mellan och , som ibland verkar helt hopplös. Åren går, och vad händer egentligen? Där finns positiva tecken, som Genèveinitiativet. Det är samma sak här. Det har varit en militärdiktatur väldigt länge i . Situationen har varit tröstlös väldigt . Men egentligen finns det möjligheter, bland annat inom självt. Man genomförde faktiskt ett fritt val 1990.