prot · GS0984 · 2005-03-03 00:00:00 — Ytterligare kritik som man vill framföra mot regeringen gäller onödig ryckighet, som man kallar det. Jag tycker att det är en oberättigad kritik. Som jag säger införde man ju dessutom en ytterligare reducering av socialavgiften. Jag tror, och jag hoppas att kd och också håller med mig om det, att de företag som blir berörda av det som ni kallar för onödig ryckighet är glada åt de sänkningar av arbetsgivaravgiften som man får i stödområde A. Jag tror att det i många fall också kan vara det som avgör om företaget kan få leva kvar eller om det måste läggas ned på grund av det befolkningsunderlag som finns. Jag tycker att det här är en viktig och bra del i nedsättningarna av socialavgiften. Var och en förstår ju att vi inte kan ha ett system där det spretar åt alla håll och där en del grenar och verksamheter får avdrag och andra inte. Men, herr talman, när det gäller den ideella verksamheten och idrottsverksamheten så är det precis som flera talare här har sagt; upp till ett halvt basbelopp behöver man inom idrottsrörelsen inte avlägga socialavgiften. Man kan ha viss förståelse för detta. Det här är största folkrörelse, och sänkningen har säkert en stor betydelse. Men man kan också fundera på ifall den ska vara kvar. Vi har pratat om det i den här talarstolen. Ska idrottsrörelsen ha nedsättningen av socialavgiften eller ska den ha någon annan form av nedsättning eller stöd på annat sätt? Det är väl någonting som man också kan fundera över . Det finns en utredning nu som kan ta frågan till sig. Det är en utredning om inkomstbeskattning av idrottslig verksamhet. Det kanske är läge att man lägger in frågan där, för då kanske man får ett likartat synsätt över hela arbetsmarknaden. 115 () replik: Jag vill tydliggöra att jag absolut inte menade i mitt anförande att vi på något sätt ska försämra villkoren för idrottsrörelsen. Det gäller i stället att förbättra för annan viktig verksamhet. Jag har själv varit scoutledare och vet hur mycket kraft och energi man får lägga ned på det. Det gäller alla dem som arbetar som ledare på frivillig basis. Många har inte möjlighet till det, och det blir allt svårare att få människor att ställa upp därför att tiden inte räcker. Det skulle vara en morot om man kunde ge en liten ersättning till de människor som lägger ned mycket tid och kraft på att se till att våra barn och ungdomar har en meningsfull sysselsättning. Finns det inga planer alls från Socialdemokraternas håll på att man skulle kunna vidga begreppet och i stället låta fler föreningar och organisationer ta del av den skattesänkning som idrottsrörelsen har ? 116 () replik: frågar om det finns några planer på att vidga det här. Vi har en huvudprincip, som jag sade i mitt anförande: Alla de inkomster som också ger rätt till socialförsäkringsförmåner bör beskattas. Man bör ta ut en socialavgift. Det tycker jag är en regel som man måste ha. Om man skulle vidga det här, vilket är möjligt, så får det konsekvenser, . Det påverkar den framtida pensionen också. Vi fyra som har varit uppe i debatten står ju alla, åtminstone , bakom överenskommelsen i pensionssystemet. Jag tycker att de enskilda människor som jobbar med den här verksamheten ska kunna jobba in en bättre pension för varje krona de tjänar för den sista tredjedelen av livet. 117 () replik: Jag står bakom pensionsuppgörelsen, och jag tycker att det känns viktigt att vi har en bred uppgörelse när det gäller den frågan. Jag tycker ändå att det här inte handlar om så stora belopp att det kommer att ha någon större betydelse för den enskilda människan. Däremot skulle det betyda mycket för unga människor som kanske studerar och lägger ned mycket kraft och energi på att vara fritidsledare eller arbeta i någon ideell organisation på sin fritid. Det skulle vara en morot för dem. Det finns så mycket stimulans i detta att det skulle uppväga den lilla minskning som det eventuellt skulle kunna bli i form av en något minskad pension så långt fram. Det finns mycket fler fördelar än nackdelar i detta, som jag ser det. 118 () replik: Fördelar och nackdelar faller lite olika. Fördelarna faller på organisationen och nackdelarna möjligen på den enskilde individen som ska leva av det som man har kvar. Jag håller nog med trots allt; det kanske är överkomligt att leva med detta. Men man måste ändå ha någon form av princip när det gäller vilka förmåner som man ska ta ut ersättning för. Vi tycker att det är bra om vi har ett skattesystem och ett system för socialförsäkringarna som vi också finansierar på ett likartat sätt. Men vi måste komma ihåg att när det gäller idrottsrörelsen så kom detta till av det enkla skälet att man skulle kunna klara av avdrag för de kostnadsersättningar som man hade där. Därför förde man även över det här i det nya pensionssystemet. Men vi får väl se hur länge det är kvar där. Man kanske hittar andra lösningar som är bättre. Sedan får vi kanske diskutera något annat i de här frågorna nästa gång; vi får väl se. 119 () replik: Vi är ganska överens, och jag. Men det finns en del som skiljer oss åt. Jag ska börja med det positiva. Alla är väl glada över rabatter, realisationer och liknande. Visst är det bra med den lilla procentsatsen på fem enheter som vi sänker arbetsgivaravgiften med. Gratis är ju gott. Däremot säger att det inte är bra när det spretar. Där är vi också överens. Men det är ju precis det det gör. Det spretar ju. Vi har ju talat om att en del får lov att ha ett halvt basbelopp, medan andra inte får det. En del människor är tydligen mindre värda, eller vad är skälet till den här fördelningen? En del får avgifter på sitt traktamente, medan andra inte har sociala avgifter på sitt traktamente. Säg inte annat än att det spretar. Hur ser Klockare på detta? Ska vi finna någon gemensam lösning på det här problemet, eller ska det spreta framöver också? 120 () replik: Det är en del av verksamheten som spretar. Om det spretar om helheten i övrigt kan vi diskutera. Det är idrottsrörelsen som har förmånen att inte betala socialavgifter upp till ett halvt basbelopp. Som jag sade i replikskiftet med kan man fundera på om vi ska ha kvar det eller om vi ska hitta lösningar på det så att alla ideella verksamheter behandlas på samma sätt. Det tycker jag är viktigt. pratade om människor som är mindre värda. Det är knepigt att förstå. De som får en förmån är i så fall mer värda. Den som är idrottsmänniska får ju ingen förmån i pensionssystemet för det första halva basbeloppet, och skulle då vara mindre värd. Men jag tror nästan att tyckte tvärtom. 121 () replik: Detta är ju just på föreningsnivå. Jag håller med om att det är skillnad. Betalar man ingen socialavgift ska man heller inte ha några förmåner. Det är självklart. Det är föreningarna som behandlas lite olika. De vill naturligtvis ge någon form av ersättning till sina ledare. Jag tycker att det är bra om vi kan ha en fortsatt diskussion om regelverket rent allmänt. Jag bidrar gärna med förslag, idéer och tankar på det här sättet för att vi ska hitta en rimlig gemensam nivå för de olika föreningsaktiviteter som finns i vårt land. Jag tror att vi kan vara överens om att det är väldigt viktigt att vi har ledare som engagerar sig till förmån för det uppväxande släktet. Det behövs mer . Jag vill ställa en avslutande fråga om något som jag tog upp i mitt tidigare anförande. Det gäller de enkla reglerna. Jag var på en informationsträff för idrottsklubbar här i då informerade om ett krångligt regelsystem. Ropet skallade verkligen i lokalen från såväl föredragshållare som från oss adepter som lyssnade. Hur ska vi bete oss med alla dessa regler? Kommer regeringen att aktivt ansvara för att det blir ett enklare regelverk för ? 122 () replik: Det är naturligtvis önskvärt att saker och ting blir enklare. Det skulle jag inte alls ha något emot i mångt och mycket. Verkligheten är kanske inte sådan att man kan göra saker och ting så enkla. Då kanske det inte fyller sitt syfte. Det måste finnas ett regelverk för att man ska kunna hantera det på ett riktigt sätt. Det går inte att säga: Skicka in de pengar ni får över , så är det skatten. Det skulle ju vara enkelt, men det skulle inte bli så mycket i skatt. Avslutningsvis vill jag säga att jag beundrar alla människor som jobbar ideellt i olika organisationer, i idrottsrörelsen, i kyrkan som pratade om och i scouterna. Alla dessa ideella människor gör en fantastisk insats här i landet. Det skulle se helt annorlunda ut om de inte gjorde den insatsen. De är verkligen beundransvärda. Jag pratade med vice statsministern efter frågestunden . Jag sade att jag skulle vilja ha ett rundare . Jag kommer ju längst uppifrån norr. Där är avstånden långa för ungdomslag som är ute och åker. Låt mig ge ett konkret exempel: När man åker från till är det en enkel resa . Det kostar pengar. Man kanske åker . Man vill få hela idrottsrörelsen med på att jämna ut detta. Det har man inte lyckats med. Jag tänker försöka bearbeta regeringen. Man kanske kan ge något råd till idrottsrörelsen om hur man ska fördela pengarna. Tack för debatten. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 7 § Jakt och viltvård Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2004/05:MJU7 Jakt och viltvård. 123 (): Dagens debatt handlar om jakt och viltvård i . I historiskt perspektiv har jakten varit en fråga om överlevnad för familjen, människan och byn. är jakten högt värderad som rekreation och den ger en avkopplande och meningsfull fritid för omkring 300 000 jägare. Det finns också ekonomi i jakten. Man har beräknat det årliga jaktvärdet, kött- och rekreationsvärdet till omkring 1 ½ miljard kronor. Viltvården har också stor betydelse för skogsvården. Alltför stora stammar av klövvilt leder till överbetning och skador på plant- och ungskog. Det är ett hot mot virkeskvaliteten i framtidens skogar och påverkar också den biologiska mångfalden. Därför är det angeläget att man inventerar viltstammarna och försöker finna gemensamma lösningar som tillgodoser både skogsbrukarnas och jägarnas intressen. I dagens betänkande behandlas 101 motionsyrkanden från allmänna motionstiden och 2004. Frågorna har en stor bredd. Det handlar om småviltsjakt ovanför odlingsgränsen, älgjakt, viltvårdsområden, eftersök av vilt samt djurskyddsaspekter. Antalet frågor och bredden på frågorna visar klart det stora intresset i landet och i detta hus för jakt- och viltvårdsfrågorna. Ett flertal nu aktuella motioner tar upp frågor där i huvudsak har delegerat beslutanderätten till regeringen och regeringens myndigheter. Det förekommer att vilda djur orsakar ekonomiska förluster. Därför finns det enligt lagstiftningen möjligheter till skyddsjakt. Vissa av dessa frågor behandlade utskottet tidigare och därför har vi i detta betänkande valt att behandla dessa frågor i en förenklad form. Det kan nämnas att utskottet beslöt om motioner om skyddsjakt på rovdjur och att regeringen skulle se över regelverket angående skyddsjakt på initiativ av enskild utan tillstånd. Denna fråga bereds nu i . Jakten, rovdjursfrågorna, viltvården och skyddsjakten diskuteras mycket på landsbygden. Den diskussionen är ganska hätsk. Det är viktigt att den fortsatta debatten även tar hänsyn till de människor som bor på landsbygden. Det behövs säkert bättre information och mer kunskap så att vi i en bra debattform kan försöka skapa bra och uthålliga levnadsförhållanden även för människor på landsbygden. 124 (): Jag vill först av allt yrka bifall till reservation 2, så är det utrett. Det är viktigt att poängtera det utskottets andre vice ordförande berättade här, nämligen att detta är ett förenklat förfarande med ett stort antal motioner. Ingen ska tro att våra normala ställningstaganden för den skull är undantryckta. De är nämligen uttryckta i ett tidigare betänkande, och där finns de också att beskåda. När det däremot gäller § 28 börjar detta bli en följetong som kommer att sakna motstycke när, eller om, detta kommer i hamn. Det senaste löftet jag fick, i en debatt med jordbruksministern, var att detta skulle komma . Sedan hänvisades det till Gräsödomen, som då var något försenad. Gör jag en förändring i tiden motsvarande denna försening skulle förändringen i förordningen ha kommit nu , och den har fortfarande uteblivit. Den senaste uppgiften är att den ska komma . Min fundering är: Vilken vår? Jag undrar om ministern menar innevarande vår, nästkommande eller någon därpå. Jag konstaterar att viljan saknas. Jag kommer att uppehålla mig vid de reservationer vi har lagt fram, detta för att inte sprida ut hela resonemanget om jakten och dess berättigande i vårt samhälle. När det gäller säljakt kan vi konstatera att populationen har ökat markant . Det innebär med naturnödvändighet också att konflikterna ökar. På sina håll ökar de väldigt tydligt. Här anser jag att regeringens förhållningssätt när det gäller att kunna åtgärda problemet är oerhört fyrkantigt. Vi vill underlätta detta och via länsstyrelserna kunna se till att man får bättre underlag för att kunna göra jakten effektivare. Man erkänner svårigheterna, men naturligtvis inser man inte behoven av att göra någon förändring. Vi har föreslagit att man exempelvis ska låta yrkesfiskare kunna utöva jakt i direkt anslutning till fiskeredskap. Detta har man dock inte velat tillgodose. När det vidare gäller jakt på säl vet alla som ägnar sig åt jakt att flacka skjutvinklar ofta ger rikoschetter. Eftersom det bara är tillåtet att jaga från land blir det också väldigt flacka skjutvinklar. Ett sätt att minska det problemet skulle vara att tillåta varmintkulor, en mjukare kula som deformeras mycket lättare. Inte ens här vill dock regeringen tillmötesgå våra synpunkter, utan man vill bara traska vidare. Jag tvingas återigen konstatera att viljan saknas. När det gäller ersättningar vid rovdjursangrepp handlar det framför allt om vargen och eventuella angrepp på människor. Detta är inte reglerat, vilket i sig är anmärkningsvärt. Vi kan över huvud taget inte förstå varför inte detta skulle omfattas av ersättning från staten. Det är ju ändå staten och som har beslutat att vargen ska finnas, och ersättning utgår ju för andra djur. Jag tvingas återigen konstatera att viljan saknas. Vi belyser också detta med dubbelregistrering vid exempelvis älgjakt, något som förekommer i några delar av . Det kränker både äganderätten och förfoganderätten över samma mark. Ni kan tänka er själva man har planerat jakt , och helt plötsligt dyker det upp helt andra människor på samma område och bedriver jakt på motsvarande sätt. Det är som gjort för att konflikter ska uppstå. Att man är medveten om problemet kan vi läsa oss till i betänkandet, men man har inte för avsikt att göra någonting. Man har sagt att man ska titta närmare på det, men när det gäller den här regeringen innebär titta närmare att man lägger det i någon form av låda som därefter inte öppnas. Jag konstaterar återigen att viljan saknas. När det gäller jaktkortsavgift vid tillsynsjakt vilket innebär, för den som inte vet, att den som är jägare och har rätt att inneha vapen etcetera ska stå i omedelbar anslutning till den som jagar och alltså till och med kunna ingripa fysiskt, det vill säga ta i vapnet, om det skulle behövas tycker vi att det är onödigt att utta en jaktkortsavgift även för dessa ungdomar, som det främst gäller. Det skulle vi vilja ta bort, eftersom det bara är en som kan utöva jakt . Även här saknas dock viljan. När det gäller möjlighet för permanent rörelsehindrade att jaga från motorfordon, exempelvis från en fyrhjulig motorcykel eller liknande, måste man göra en ansökan där man anger vilka djur som ska jagas, hur många som ska jagas etcetera. Detta tycker vi är sällsynt onödigt, och därför vill vi få en förändring till stånd. Men också här saknas viljan. Avslutningsvis, herr talman, vill jag ta upp eftersöksprioritet. Ni vet naturligtvis alla att ni ska anmäla om ni kör på ett klövvilt, men om man anmäler det till polisen säger regler att polisen bör underrätta jakträttsinnehavaren, inte skall, vilket jag över huvud taget inte kan förstå. Jag ställer mig frågan: Har djur olika värde för Socialdemokraterna, eller är det återigen så att viljan saknas? 125 (): När vi nu debatterar miljö- och jordbruksutskottets betänkande Jakt och viltvård är det viktigt att veta att utskottet konstaterade att även om beslutanderätten i jakt- och viltvårdsfrågor i huvudsak delegerats till regeringen fanns det behov av en samlad redovisning från regeringens sida till . Miljö- och jordbruksutskottet föreslog ett tillkännagivande om att regeringen borde återkomma till med en samlad redovisning av sitt arbete med jaktfrågor och vilka åtgärder som planerades för dessa frågor. Ännu har ingenting hänt. behandlade vi betänkandet Skyddsjakt på rovdjur och föreslog då beträffande skyddsjakt på initiativ av enskild utan föregående beslut av myndighet ett tillkännagivande om en samlad översyn av reglerna, bland annat 28 § jaktförordningen. Inte heller det har ännu resulterat i något konkret. Att ännu inget hänt med anledning av dessa två tillkännagivanden är allvarligt av minst två orsaker. En är att alla de människor som, ofta ideellt, gör en stor och viktig insats genom jakt och viltvård behöver och har rätt till besked om förutsättningar och spelregler för sitt engagemang. Den andra rör förståelsen för och tilltron till den förda rovdjurspolitiken och oss politiker. Ska vi kunna öka förståelsen för rovdjurspolitiken kan vi inte ha ett regelverk som är svårtolkat och otydligt utformat. Synen på våra rovdjur och då särskilt vargen är en mycket omdebatterad fråga. Debatten om rovdjurspolitiken handlar om en klassisk liberal fråga naturvården. För liberalerna är debatten angelägen och viktig. För att vi ska komma framåt måste det debattläge, eller snarare brist på konstruktivt debattklimat, som rått brytas. Vulgärdebatten gynnar ingen, vare sig varg eller människa. För att detta ska ske har vi alla riksdagsledamöter, intresseorganisationer och enskilda ett mycket stort ansvar. måste vi nu finna bra metoder att möta oro, skapa vägar för snabba kontakter med myndigheter och öka kunskapen om rovdjuren. Det räcker då inte med enkel kunskapsöverföring och information, utan det krävs dialog och delaktighet i förvaltningen av de stora rovdjuren. liberalerna menar att detta också måste ske särskilt i de regionala rovdjursgrupperna och i det nationella rovdjursrådet. Vi anser att det är avgörande för den fortsatta utvecklingen att man går från enbart informationsöverföring till att de blir forum för verklig diskussion som ger konkreta resultat. Detta har av utskottsmajoriteten lyfts in i betänkandet under , vilket vi välkomnar. är det upp till bevis, och det brådskar. Konkretion och problemlösning kommer att ge stöd för livskraftiga stammar av våra rovdjur. anser att det är mycket viktigt med lokalbefolkningens stöd och acceptans för detta arbete. Vi måste också komma bort från sifferexercis och fokusera på att nå livskraftiga, jaktbara stammar även av våra rovdjur. med små och sårbara rovdjurstammar måste dock fokus ligga på skadeförebyggande åtgärder, snabb och bra kommunikation mellan myndigheter och lokalbefolkning samt ersättning för skador. Den tjuvjakt som vi fått tydliga bevis för , sedan vi senast debatterade, är just nu kanske det allvarligaste hotet mot dagens rovdjursstammar. Här gäller, på samma sätt som jag inledningsvis markerade, att det är upp till bevis för regeringen att få något gjort. Mycket kraftfulla insatser krävs. påpekande att verket anser att regeringen bör överväga en förstärkning av polisens och tullens resurser för att förbättra möjligheterna att förebygga jaktbrott är värda att notera och jämföra med verkligheten. Jag går över till ett sakområde från den kust som jag kommer från. Gråsälen var framför allt hårt drabbad av miljögifter. har dock sälen återhämtat sig och bestånden ökat. Att bestånden har ökat har lett till problem för yrkesfisket, eftersom gråsälen tar fisk och trasar sönder fiskeredskapen. Enligt är beståndet av gråsäl nu så pass starkt att det skulle tåla en begränsad jakt. Jakten efter gråsäl regleras genom en rekommendation av Helcom. Rekommendationen innebär att jakt bara kan accepteras om det gäller vetenskapliga undersökningar av jakteffekterna i områden med sälskador samt för att förebygga skador. pågår nu en diskussion inom Helcom om att ändra rekommendationen. En expertgrupp inom Helcom har uttalat sig för begränsad jakt till skydd för fisket. Det är uppgift att fördela kvoter på de län som drabbats hårdast. Efter den senaste tidens skadeökning för fisket i län som inte ingår i säljaktsområdet bör detta enligt liberalerna omprövas så att ytterligare län med stora problem kan ingå. Något län bör även utses till försökslän för att under noggrann kontroll och utvärdering få bedriva säljakt från båt. tillkännagav att regeringen i samråd med berörda myndigheter borde vidta åtgärder som gör det möjligt att bedriva någon form av jakt för att komma till rätta med de olägenheter som fiskerinäringen drabbas av till följd av den ökande sälstammen. Efter signaler och även uttalandena från expertgrupper i Helcom är det nu dags för regeringen att vidta de åtgärder som efterfrågat. Även på detta politikområde finns ett leveransunderskott vad gäller konkreta åtgärder som regeringen nu måste åtgärda. 126 ESCH (kd): Det finns ett talesätt som säger att aldrig ljugs det så mycket som före ett val, under ett krig och efter en jakt. Rätt eller fel det antyder hur sägenomspunnen och känsloladdad jakten är. Inte desto mindre vet alla vi som jagar att det finns lika många uppfattningar om jakt och vilt som det finns jägare. För bara såg viltfaunan i stora delar av vårt land helt annorlunda ut jämfört med . Älg var en sällsynthet fram till älgexplosionen . Rådjur hörde bara till. såväl kron- som dovhjort fanns knappt utanför hägn. är bilden en helt annan. Klövviltets utbredning har varit närmast exempellös sett mot senaste århundraden. Vildsvinsstammen har vuxit sig stark igen och nya arter, som till exempel mufflonfår, blir allt vanligare. Denna exceptionella tillväxt och utbredning av viltstammarna med nya arter har kunnat äga rum i stort sett utan myndighetsingripanden, och utan att motsvarande ökning av rovdjursstammen har skett. Att här föreligger ett orsakssamband torde vara uppenbart, vilket naturligtvis inte utesluter att miljö, klimat och biotoper också har haft sin betydelse. Sambanden är som vi vet oerhört komplicerade och sammanvävda. De är därför också utomordentligt känsliga för mänskliga ingrepp. Sådana ingrepp kan därför lätt få ödesdigra konsekvenser om man inte noga följer upp dem. För det finns det sällan tillräckliga resurser. Därför är det föga förvånande att såväl beslut som uppföljning oftast blir mest ändamålsenligt genomförda om de sker nära dem som direkt berörs av jakt- och viltproblem. Ett utomordentligt bevis härför är den delegering av beslut rörande älgjakt från statlig myndighet till jägare som gäller. Därmed har en tidigare närmast osannolik byråkrati försvunnit som älgstammen hålls på önskvärd nivå. Denna principiella inställning till delegering återspeglar också den av EU så omhuldade subsidiaritetsprincipen. Därför framstår det som beklagligt att framför allt när det gäller beslut rörande rovdjuren principen oftast är den omvända. Som motivering hänvisar man till att rovdjurspolitiken ska vara sammanhållen. Men eftersom just rovdjur vägrar fördela sig jämt över landet och inte heller respekterar nationsgränser blir talet om sammanhållen politik en chimär för framför allt de människor som bor i gränstrakterna. Regionala beslut av respektive länsstyrelser skulle av berörd befolkning upplevas långt rationellare. Bestämmelsen att jaktgäst som deltar i lodjursjakt måste vara folkbokförd i det län där jaktmarken är belägen framstår som en obegriplig skrivbordsprodukt. När länsgräns och jaktmark inte sammanfaller, måste då jakten avbrytas när man passerar länsgränsen?