prot · GT0953 · 2005-12-16 00:00:00 — Det är alltså ingen besparing i statens budget att låta pengarna ligga och vänta i i stället för att hämta hem dem och betala ut dem, vilket borde vara det logiska. Det kostar inget att ta hem dem. Den enda orsaken till att man inte gör det är att man då kan ge sken av att klara ett utgiftstak. Det är alltså egentligen bara kosmetika. Att hålla på och laborera så här med EU-medel kan väl vara en budgetteknik, men jag tror också att det får en annan konsekvens i samhället. Vi har varit medlemmar i , och ändå fortsätter vi att ha en diskussion för eller emot EU i stället för att använda oss av EU-medlemskapet och de möjligheter som detta ger. Då ska vi inte vara dumsnåla mot oss själva, utan vi ska plocka hem de ersättningar som vi är berättigade till. Det finns ytterligare exempel. När det handlar om strukturfonderna räknar medvetet med en låg växelkurs, vilket gör att över 1 miljard av EU-medel som vi skulle kunna plocka hem fryser inne återigen ett sätt att inte använda EU-medlemskapet på ett positivt sätt. Detta tror jag inte bidrar till utveckling och möjligheter i hela landet på ett sådant sätt som dessa strukturfonder faktiskt skulle kunna göra om man använde dem fullt ut. Jag tycker att det är sorgligt. Det är sorgligt att vi har en regering som inte riktigt verkar ha gått in för att vara aktiv och se medlemskapet på ett positivt sätt. 54 (): Först vill jag yrka bifall till finansutskottets förslag i betänkandet FiU5. Eftersom det inte finns några reservationer till betänkandet, herr talman, kommer jag att nöja mig med att bara kort kommentera de två särskilda yttranden som finns. säger i sitt särskilda yttrande att EU:s långtidsbudget inte bör överstiga av medlemsstaternas samlade bruttonationalinkomster samt att varje skattekrona ska användas så effektivt som möjligt. Jag kan bara konstatera, som även sade, att vi är överens om den linjen. Den linjen drivs nu också i de aktuella förhandlingarna i EU, och det är bara att hålla med om att vi allihop får hålla tummarna för att detta går bra. Jag vill också ge en kort kommentar till alliansens särskilda yttrande där man berör regeringens sätt att utnyttja EU-ersättningarna till svenska jordbruksföretagare och när dessa betalas ut. Vi hade exakt samma debatt vid . Skillnaden är att LBU-medel faktiskt betalas ut enligt följande: Man får kompensationsbidrag med , miljöersättningar med , kartavgifter med och mjölkbidrag med . I finns det faktiskt inget som säger exakt när dessa ersättningar ska betalas ut. I står mycket klart och tydligt att de kan betalas ut , , noga räknat till och med . 55 () replik: Det är helt sant; och jag stod här också. Det är tråkigt att vi ska behöva stå här igen. Det hade varit mycket bättre om man valt att inte använda en yrkesgrupp i som regeringens budgetregulator för utgiftstaket. Ansvarig myndighet själv säger, när man ringer och frågar: Ja, vi är ju regeringens budgetregulator. Det är inställningen. Frågan är hur länge vi ska fortsätta att ha det på det sättet. Tycker att det är rimligt att en yrkesgrupp, bönder, får stå och vänta på nästan till , pengar som är böndernas och inte regeringens, för att man ska hantera utgiftstaket? Tycker att det är rimligt? var bönderna aktiva. Då skrev man vykort till bland annat med hälsningar från bönder och talade om detta. Hade vi varit i hade det kanske legat tomater och annat på gatorna och man hade farit omkring i traktorer här i för att tala om detta. är bönder något snällare, men frågan är inte mindre viktig för dem för det. Det handlar om hela deras nettoinkomst, som man väljer att skjuta på. Det är klart att kan vara glad för de 2 miljarder som betalas ut. Men när det är nästan 8 miljarder totalt sett som ska ut kan ju inte vara nöjd med eller stolt över detta. 56 () replik: Kanske anledningen till att det inte har kommit några vykort till statsministern , , är just att man får kompensationsbidrag med 550 miljoner, miljöersättningar med 850 miljoner, kartavgifter med 35 miljoner och mjölkbidrag med 473 miljoner. Återigen är det så i att bidragen ska betalas ut mellan och . Det är inget fel i detta. 57 () replik: Jag kan ju inte tolka på annat sätt än att han tycker att det är fullt rimligt att man får skjuta på sin intäkt. Men om det hade varit i din plånbok då, ? Om det var ditt riksdagsarvode som vi skulle skjuta på inte bara en gång, två gånger och ? Då hade det kanske inte varit lika självklart att det skulle vara så. Det här handlar om hela deras inkomst för , för en hel yrkesgrupp! Och det tycker du är rimligt för att säger så. Jag måste säga att EU gör många bra saker, men att bara lägga sig bakom alla och vara nöjd med detta kan ju inte vara tillräckligt i det här fallet. Avslutningsvis tycker jag att när vi ser att våra konkurrentländer, som vi faktiskt också dag ska hantera, får sina utbetalningar och att de därmed också får rimligare villkor, till exempel i , måste ju även börja undra. Kommer vi att ha svensk julskinka ? Kommer vi att ha svenska köttbullar? Det är kanske ingen bonde som kan klara av detta om man inte kan få sina intäkter för att betala sina räkningar. Det är något grundläggande i detta, och en något utförligare kommentar skulle jag vilja få. Sedan har jag en liten julklapp till . Det här är exakt de besked som bönderna får om de 6 miljarder som kommer att betalas ut eller . Titta på det och försök att komma med någon typ av förändring om ni nu skulle sitta kvar efter valet. 58 () replik: Tack så mycket för julklappen, jag ska läsa den noga. Vi får väl se, det är väljarna som avgör om vi sitter kvar eller om det blir ett byte av regeringsmakten. Återigen, , är det ju så att det inte finns något i som säger när det här ska betalas ut. Det har vi nu upprepat . Vi har också en budgetlag i som säger att regeringen är tvingad att vidta åtgärder om man inte skulle hålla utgiftstaket. går det bättre för . Därför betalas de här bidragen ut. Jag önskar även dig en god jul och ett gott nytt år. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 9 §.) Föredrogs socialutskottets betänkande 2005/06:SoU9 Vårdplanering. 59 (): Vårdplanering handlar i grunden om trygghet. De flesta personer vill kunna vara hemma i sin invanda miljö och där få sin vård och omsorg så länge det är rimligt och möjligt. Det ställer stora krav på samverkan mellan olika vårdnivåer. En viktig grundläggande förändring som påverkar förutsättningarna är den snabba utvecklingen inom vård- och omsorgsområdet. En medicinsk utveckling har bidragit till bättre livskvalitet för människor med svåra sjukdomstillstånd och funktionshinder. Nya behandlingsmetoder och nya effektiva läkemedel gör det möjligt att effektivt förebygga, bota och lindra olika tillstånd hos alltfler och allt högre upp i åldrarna. Den medicinska och tekniska utvecklingen och en organisatorisk utbyggnad av vårdresurserna utanför sjukhusen har kraftigt ökat möjligheterna att vårda sjuka människor i deras hem. Kommunerna har fått ett större vårdansvar. En följd av den snabba medicinska utvecklingen är helt naturligt ökade förväntningar hos befolkningen om att kunna få sin vård utanför sjukhusen. Det har ökat trycket på anpassning och utveckling av kommunernas och landstingens verksamheter. Kommunerna och landstingen har ett gemensamt ansvar för en god vård. Övergången mellan olika vårdgivare måste ske utan onödiga olägenheter. Helst ska det inte märkas alls när en vårdgivare tar över ansvaret för den fortsatta vården. När en patient skrivs ut från vård och kommunerna ska ta över ansvaret ska en vårdplanering genomföras. Att säkerställa en god vårdplanering i varje enskilt fall kan innebära att det behövs ändrade rutiner och regler, och det är det som vi har tittat på i det här betänkandet. har följt utvecklingen av antalet patienter som skrivits ut till kommunerna. har också i samråd med och gjort inventeringar för att följa utvecklingen och se om samverkan kring de äldres vård och omsorg har förbättrats. Den redovisning som Kommuner och Landsting presenterade pekar på en förbättring, och det är naturligtvis viktigt att huvudmännen gemensamt arbetar med de här frågorna för att hitta smidiga och kvalitetssäkra rutiner. Införandet av betalningsansvar för medicinskt färdigbehandlade personer har utan tvekan inneburit att kommuner aktivt verkat för att utveckla möjligheterna för personer att få vård, omsorg och stöd utanför sjukhusen. De ändringar i betalningsansvarslagen som infördes för att skapa incitament för en gemensam vårdplanering har varit i kraft . Trots den relativt korta tid som gått anser ett enigt utskott att det finns klara brister i samordningen och vårdplaneringen mellan landstingen och kommunerna. konstaterar vi i utskottet att ser över sina föreskrifter gällande vårdplanering för att förtydliga och konkretisera vilka regler som ska gälla. Nya föreskrifter kommer . Mot den bakgrunden behövs inga nya initiativ just , men vi kommer att följa den här frågan väldigt noga i utskottet. Med det vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. 60 vice talman (): Det kan synas lite konstigt att vi går upp och håller anföranden när vi har ett enhälligt betänkande. Jag ser det mer som att det känns bra att få fört till protokollet att vi faktiskt gör en markering mot kommuner och landsting om att vi inte tycker att det fungerar bra med den viktiga vårdplaneringen. Det handlar ofta om svårt sjuka människor, människor som har varit inlagda på sjukhus och sedan inte bedömts behöva vara kvar längre på sjukhusen. Då måste det ske en ordentlig vårdplanering för att de här människorna, och även deras anhöriga, ska känna sig trygga när de kommer tillbaka till eget boende eller, som det handlar om i en del fall, särskilda boenden, där man fortfarande behöver en hel del insatser. Vi har också i samband med socialutskottets utvärdering tagit del av hur vårdplaneringen går till. Man blir ganska upprörd när man får reda på att det faktiskt är så efter en vårdplanering att varken patienterna eller deras anhöriga vet vad som egentligen har beslutats om och vad som ska hända när patienten kommer tillbaka till sitt ordinarie boende. Det här är allvarligt, att människor som har fått sjukhusvård och sedan flyttas tillbaka inte vet vad som ska hända. Jag tror att många av dem som skickas hem, och det vet man också, kommer tillbaka till sjukhuset för att de känner sig otrygga. De vet inte vad som ska hända med dem. Inte minst anhöriga känner sig väldigt oroliga. Det här är märkligt, tycker jag. Visserligen är inte , men man visste ju vad som skulle komma innan beslutet fattades. Det trädde i kraft . Det är märkligt att man inte har förmått att kunna samarbeta och se till patienten utan mer faktiskt sett till vem som ska betala och vem som ska slippa betala. Att vi inte har något särskilt yttrande eller några reservationer beror just på, som sade, att ska komma med nya idéer och att vi i utskottet också är eniga om att vi ska följa upp det här mycket noggrant. Jag kan lova att vi från också kommer att se till att allt ska fungera, och vi hoppas att det ska kunna fungera mycket snart. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 61 (): Svensk sjukvård håller överlag hög internationell klass tekniskt och medicinskt och ger god vård och omsorg. Men det finns två viktiga förbehåll: Det gäller att den behövande kommer in i systemet, och det gäller att vårdplaneringen fungerar. Om jag är skröplig, minnet sviktar och jag lider av flera sjukdomar är det inte säkert att jag klarar av att ta mig in i systemet eller hålla reda på alla detaljer som fordras i vårdkedjan för att det ska fungera. Om jag har anhöriga som talar för mig kan det gå bättre. Men långt ifrån alla har det så väl. Lägg därtill att vi under elva års socialdemokratiskt styre har fått en allt svårare stress i sjukvården med allt kortare vårdtider, allt färre vårdplatser och snabbt allt färre särskilda boenden i kommunerna. Före varje beslut i hälso- och sjukvården och i den kommunala omsorgen måste frågan ställas: Hur gagnar detta patienten? Enligt borde det finnas en utsedd chefsläkare vid varje sjukhus som har ansvaret för utveckling och forskning när det gäller patientsäkerhet. Och vårdplanering är i bokstavlig mening en fråga om patientsäkerhet. Bakgrunden till att vi behandlar detta betänkande är en information om hur vårdplaneringen fungerar som vi fick oss till livs vid en studieresa till . Utskottet konstaterar det uppenbara, nämligen att samordningen mellan landsting och kommun i många fall brister. Men eftersom sliter med föreskrifter för vårdplanering som snart träder i kraft tar vi inte något nytt initiativ just . Men vi har all anledning att följa hur det går framöver. Många av bristerna som påvisas i forskningsråds rapport kan inte åtgärdas genom riksdagsbeslut. Det måste ske via utbildning i bemötande, etik och arbetsledning. Men det kan också bli bättre genom organisatoriska beslut i kommun och landsting, så att gränsen mellan huvudmännen i praktiken suddas ut. Enligt finns det dock ingen mall från som man kan skicka ut till kommuner och landsting så att denna gräns suddas ut. Men vi tycker att det finns flera viktiga och goda exempel att ta fasta på. I kommun i södra är äldrevårdsansvarige läkare även läkare för de sjuka äldre som befinner sig i kommunalt boende. Därmed kan många inläggningar undvikas. Bedömning, vård och behandling sker på plats. Det är en lösning som ligger väl i linje med det kristdemokratiska motionsförslaget att det medicinska ansvaret ska ligga kvar hos slutenvårdsläkaren till dess att vederbörande förvissat sig om att mottagandet fungerar. Andra goda exempel är en utbyggd hemsjukvård eller en helt omflyttad hemsjukvård från landsting till kommunerna. Det minskar svårigheterna med vårdplanering. På flera håll i landet är vårdplaneringen flyttad till dess att den behövande har återvänt till sitt hem eller till en mellanvårdsform som kommun och landsting finansierar gemensamt. Därmed sker vårdplaneringen i lugn och ro. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande om vårdplanering. Jag vill också passa på att önska mina utskottskamrater en god jul och ett gott nytt år. Jag vill även framföra en önskan om en god jul och ett gott nytt år till avdelning 23 på . 62 (): när ett utskott är enigt ska man inte ha någon debatt i kammaren. Men liksom vill jag understryka att man ibland ska ha en debatt just därför att utskottet är enigt och man ser vikten av att lyfta fram en fråga. När det gäller socialutskottets betänkande om vårdplanering är det just det jag menar att vi ska göra. har, liksom andra aktörer inom vården och omsorgen, varit bekymrat över att de så kallade vårdkedjorna inte håller. Detta har vi kunnat se i motioner. Vi har också skrivit i våra tidigare betänkanden om detta. Det är på detta sätt trots att det finns bestämmelser om vårdplanering. Det finns bestämmelser om när kostnadsansvaret ska gå över från en huvudman till en annan. Vi har fattat beslut om en lagstiftning enligt vilken man kan inrätta gemensamma nämnder om man ser att det är där som det brister. Men trots detta har det återkommande kommit rapporter om att individer hamnar i kläm när det gäller att gå från en huvudman till en annan. Vid den länsresa som utskottet företog till , och som flera här har refererat till, fick vi ta del av en forskningsrapport som visade att vårdplaneringen och samtal som genomfördes inte alltid följde en i förväg uppgjord struktur. Man saknade rum att mötas i. Det deltog många personer. Och den individ som det handlade om visste inte alltid ens om att det var en vårdplanering som han eller hon var med på. Därför tog utskottet initiativ till en intern utfrågning. Vi träffade , representanter för Kommuner och Landsting och forskare för att diskutera hur det såg ut. Vi konstaterade att det redan pågick ett arbete. ska besluta om nya föreskrifter när det gäller just vårdplanering. Därför väljer utskottet nu att avvakta dessa föreskrifter. Vi har inget tillkännagivande med anledning av motioner eller den kunskap som vi har. Och vi har inget förslag till initiativ . Men jag vill understryka att jag upplever att det finns en total enighet bland utskottets partier om nödvändigheten av att vårdplaneringen fungerar och att vårdkedjan håller. Vi avvaktar nu föreskrifterna. Men jag har upplevt att det finns en beredskap för att ta nya initiativ i frågan. Liksom de övriga talarna nöjer jag mig med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. 63 (): Patienten ska vara i centrum. Då krävs det samverkan mellan landsting och kommuner på olika nivåer, att vårdkedjor länkas samman och att vårdplaneringen fungerar utifrån den enskildes och ibland anhörigas och professionens intressen. Detta är självklart, men ack så svårt att få att fungera i praktiken. Ändringarna i betalningsansvarslagen som infördes fungerar inte tillfredsställande. Det har vi nu otaliga exempel som visar. Samordningen brister, vårdplaneringen brister, och den enskilde kommer som alltid i kläm. forskningsråds rapport det goda mötet? bekräftar bilden av att det finns allvarliga brister. Projektledaren har skriftligt och muntligt beskrivit detta utifrån gjorda erfarenheter. brister det när det gäller ganska elementära faktorer vid mötesplanering, såsom lämplig lokal där det går att tala ostört, mötesledning, att patienten ska vara i högsätet med en reell möjlighet att vara delaktig, hörd och sedd. En sammanfattning av vad man har kommit fram till och vad som ska hända framöver saknas. Det är elementärt, och det är förvånande att det brister i dessa delar. Ansvaret ligger på sjukvårdshuvudmännen, och ledarskapet där kan inte nog betonas. Det handlar om utbildning, om att utveckla rutiner och om att följa upp att det också fungerar. I betänkandet hänvisas det som tidigare nämnts till något förtydligade föreskrifter som vi i antog . Det handlar om förtydligande, checklistor och i paragraf angivet vad vårdplanen ska innehålla och vad som ska framgå av den. Efter utskottets interna utfrågning har medarbetare tagit till sig synpunkter och i 3 kap. 3 § i föreskriften skrivit: Under vårdplaneringen ska respekt för den enskildes integritet och värdighet visas. Så står det, och det är en direkt effekt av de synpunkter som man tog till sig från vårt arbete. Det är bra. Detta borde egentligen inte vara en fråga för . Men har utskottet tagit initiativ, och får vi verkligen hoppas och förutsätta att ansvariga runtom i landet ser till att det fungerar, allt för att den enskilde, och hans eller hennes anhöriga, som har behov av vårdinsatser ska känna delaktighet och trygghet, så att bästa tänkbara resultat ska uppnås. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 9 §.) 7 § Stöd för konvertering från direktverkande elvärme och oljeuppvärmning i bostadshus Föredrogs näringsutskottets betänkande 2005/06:NU8 Stöd för konvertering från direktverkande elvärme och oljeuppvärmning i bostadshus (prop. 2005/06:1 delvis och prop. 2005/06:32). 64 (): går publiken ut. Det är inte många kvar att tala inför om dessa viktiga ting som handlar om konvertering från oljeuppvärmning till annan uppvärmning. Hur långt ska socialstatens ansvar sträcka sig? Ska vi tro Socialdemokraterna finns det inga gränser för detta the sky is the limit! Med det blir automatiskt politikens räckvidd obegränsad. Det är mina socialdemokratiska kolleger i som tillsammans med vänsterpartister och miljöpartister ska bestämma över min vardag och alla andras vardag. Men hur kan vi veta att de beslut som fattas av våra vänner politiker är de rätta? Svaret är att det vet vi inte alls. Tvärtom, de kan vara fel. Men genom att man har överlåtit de här befogenheterna till den politiska sfären har man också undandragit sig den egna kontrollmöjligheten. Ett långtgående ansvar för staten ger en långtgående maktbefogenhet för politiker. Det begränsar individens ansvar att bestämma vad som är bra, och det begränsar också individens frihet. Det finns alltså ett maktperspektiv och ett frihetsperspektiv på socialstatens räckvidd. Mera makt åt staten, mindre makt åt mig, mera ansvar för staten, mindre ansvar för mig. Ett annat sätt att uttrycka detta på är: Mera åt andra, mindre åt mig. har vi fått ännu ett bevis på socialstatens räckvidd, vad socialstaten ska göra och på Socialdemokraternas ständiga aptit på mer makt. handlar det om ekonomiskt stöd för att byta ut uppvärmningssystem från oljepannor, från eluppvärmda system till miljövänligare system. Det är lite intressant: Vem är det som bestämmer vad som är miljömässigt bäst? Ja, det är inte marknaden, och det är absolut inte jag som enskild, utan det är s-märkta politiker. Det finns några egendomligheter i det här förslaget. Det är att alla inte får del av systemet. Det vanliga fördelningstänkande som brukar prägla regeringens politik har man övergivit. handlar det om snabbhetsprincipen. Först till kvarn får först mala. De medel som är avsatta räcker inte till alla. De räcker bara till några. De som inte får får vänta och se om de då har bättre tur. Får de inte då, får de vänta därpå igen. Har de riktig otur får de ingenting alls, för ska systemet tas bort. Det är också konstigt att det förslag som regeringen har väckt och som också blev utskottsmajoritetens är ett förslag som ingen egentligen vill ha. Branschen vill inte ha detta. De säger att det blir en förskräcklig massa ryckighet. finns det en stor efterfrågan på att ändra sitt uppvärmningssystem. Marknaden fungerar, och det finns en ständig ström av order till tillverkarna. kommer alla att kasta sig på telefonen för att få ett system utbytt så fort som möjligt. När pengarna är slut lägger man sig i vänteläge, så kunden får vänta . Är kunden i vänteläge kommer branschen också att vara i vänteläge. Det som kommer att inträffa är helt digitalt, 0 och 1. Det är ingenting som branschen heller uppskattar. Dessutom säger man från branschens sida: Det är en stor efterfrågan, folk har redan upptäckt att de höga oljepriserna gör att de gamla oljepannorna av ekonomiska skäl bör bytas ut. Det behövs inga pekpinnar från politikerna. Socialstatens ansvar behöver inte sträcka sig så här långt. Det är helt onödigt. Det är inte särskilt mycket pengar man använder för detta. Det är 2 miljarder sammanlagt . kan man tycka att 2 miljarder hit eller dit inte spelar så stor roll. Det gör det inte heller, för det är felräkningspengar från statens budget, men 2 miljarder är dock rätt mycket pengar. Väl att märka är, herr talman, att dessa 2 miljarder inte är Socialdemokratiska partiets egna pengar, utan det är other peoples money, andra människors pengar, som ånyo ska användas för vad? Jag har svårt att värja mig för tanken att de ska användas till annat än att vinna fler sympatisörer i den valkamp som redan har startat. Vi från moderat sida delar naturligtvis regeringens uppfattning att det är viktigt att minska användningen av fossila bränslen, men vi menar att det finns styrinstrument som fungerar ganska bra. Vi har skatter på vissa energislag, vi har utsläppsrätter, och allt detta är ett sätt att få marknaden att själv minska användningen av dessa bränslen. Det som åstadkoms genom det här förslaget kommer inte ens säkert att förbättra läget när det gäller fossila bränslen och utsläppen. Några har räknat på att om man går från oljeuppvärmt till gasvärme kan det under vissa omständigheter ge bättre miljöeffekter än att gå från oljeuppvärmt till värmepump. Detta inträffar om värmepumpens marginalel kommer från kolkondensverk. Det är alltså inte ens säkert att det man gör från regeringens sida leder rätt i miljöhänseende. Jag ställer mig bakom samtliga moderata reservationer, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka avslag på propositionen och bifall till reservation 1 under punkt 1. 65 (): vill precis som avslå regeringens förslag om stöd för konvertering från direktverkande elvärme i bostadshus liksom förslaget om stöd för konvertering från oljeuppvärmning.