prot · GS09113 · 2005-04-27 00:00:00 — Jag tycker att det är alldeles utmärkt att satsa på den typen av insatser som har skett i och på andra håll. Det är utmärkt att kommunerna är involverade. När det gäller egenvård och egen motion tycker vi också att det är utmärkt med regeringens satsningar på idrotten för att också främja hälsa. Jag är vice ordförande i , och vi har med hjälp av miljarden till idrotten också fått en ökad möjlighet för kvinnor och ungdomar att komma med i idrotten. Det jag funderar över är när ni med en sådan skärpa kräver att regeringen ska vidta åtgärder. När sedan regeringen kommer tillbaka och vill vidta åtgärder vill inte Moderata samlingspartiet vara med. Det kan gälla åtgärder mot tobak. 35 000 anställda i restauranger säger att de mår dåligt av tobak på jobbet. Nej, det ska vi inte reglera. Det är individens frihet. Vi vill vidta åtgärder mot alkoholbruket. Nej, det ska vi inte göra. Det finns en individuell frihet. Vad är det då som kvarstår? Vad är det regeringen ska göra? Är det denna bok som ska skickas ut? Det behövs lite mer kött på benen. 66 () replik: Man kan alltid argumentera för vad regeringen borde göra. De mål för folkhälsan som vi pekar på, som vi gärna vill att ska anta, har redan debatterats. Det finns en anledning till att det blir tydlig uppföljning av att det händer något med målen. Det står också bakom. Det vet mycket väl. Det är viktigt att konstatera att om man inte har synen att individens möjlighet att påverka sin egen vardag har betydelse för hälsan, hamnar man naturligtvis på en helt annan ingång än vad vi gör i vår reservation och i de borgerliga reservationerna. Vi tror på människors förmåga. Jag går tillbaka till den forskning som ändå finns. Det finns mycket att göra på frivillighetens väg. Varför vill inte Socialdemokraterna satsa mer på regionalt och kommunalt folkhälsoarbete? I så fall skulle man kunna stödja vår tanke att minska eller avveckla till förmån för ett regionalt och lokalt folkhälsoarbete som dessutom har visat sig väldigt lyckosamt. 67 () replik: Jag understryker att jag tycker att det är alldeles utmärkt att landsting och kommuner bedriver folkhälsoarbete. Det tycker jag att de ska fortsätta med. Jag tycker inte att det ger någon indikation för att vi ska flytta resurser eller indirekt minska resurserna för det arbete som ska göras på området. Vad jag vänder mig emot är lite grann bristen på reella incitament, hur ni vill komma vidare. Allting i den folkhälsorapport som har kommit visar att det är ojämlikhet i inkomst, ojämlikhet i utbildning, ojämlikhet i varifrån man kommer. Det finns så många saker i den här folkhälsorapporten som visar att det är jämställdhet och jämlikhet i samhället som krävs. Det är de åtgärderna som måste vidtas om vi ska kunna lyfta upp folkhälsan med kraft. 68 () replik: Ja, ojämlikhet i utbildning, sociala strukturer och regionala klyftor vi känner igen det. Vi vet att det inte har förbättrats , då vi har haft en socialdemokratisk regering. Men det var inte det jag begärde replik på. Vi får lov att vara delaktiga, och vi får tycka till lite grann när regeringen har bestämt hur det ska vara. Ungefär så lät det när tog upp frågan om folkhälsomålen. Ja, det är skillnaden i de två olika synsätten. I vår reservation nr 1 tycker vi att det är som ska vara med och besluta om de här sakerna. Det är den ena delen. Men återigen tillbaka: Hela det här arbetet måste syfta till att få människor delaktiga. Det arbete som pågår är jätteviktigt, både här i riksdag och i regering och i olika myndigheter självklart. I det finns det ingen motsättning i den reservation vi har. Men får vi inte ut det, och får vi det inte vidare till att det är någonting som bär hos människor, kommer vi inte att nå några bättre mål. Jag läste 1984 , och det var nästan lite tongångar av hur myndigheterna skulle arbeta. Jag tror inte att våra myndigheter vill arbeta på det sättet, utan de vill ha en annan inriktning i arbetet och också se nyttan med att det här är någonting som förankras bland människor. I det handlar det om att makten över vardagen måste finnas vid köksbordet. Alla dessa bitar hänger ihop. Jag tror inte att vi har riktigt samma uppfattning i de här frågorna. Jag tror inte att vi kommer fram till någon lösning i det här replikskiftet heller. 69 () replik: Jag lyssnade väldigt noga på vad sade, för jag väntade på att det skulle komma något om det som visar skillnaden. Jag vet inte om det skulle vara att antyda att jag stod för något 1984 eller om det var något slags skrämselpropaganda kring detta. Jag lyssnar gärna på goda idéer om hur vi arbetar med egenmaktsfrågor. Men den konklusion som man kan dra av årets folkhälsorapport är att för att kunna ge människorna egenmakt, för att kunna ge dem reell möjlighet att förändra sin situation, handlar det om utbildningsinsatser, handlar det om möjligheten till delaktighet. var det främst högutbildade människor som hade sina barn i förskolan. Det var först när vi här i fattade beslut om att också barn till arbetslösa och barn till föräldralediga skulle få möjlighet att gå i förskolan som det började ske en förändring. Det måste ju till någon form av politiska beslut där man vill ändra. Kom gärna med något konkret förslag som handlar om att vi ska säga att det här och det här leder till en bättre individuell folkhälsa! Då ska jag ta med mig det tillbaka och föra den diskussionen i min grupp och med departementet. Men det måste bli lite mer än det här med köksbordet. 70 () replik: Då kan vi börja från början. Det kan bland annat handla om den skattesituation som vi har här i . Det kan du ta med som punkt nr 1. Låginkomsttagare i har världens högsta skattetryck. Vi kan börja där och se till att de får en helt annan förutsättning. Vi kan titta på barns och ungdomars utveckling när det gäller psykisk ohälsa och fundera på det. Det kanske hänger ihop med de bitar du tog upp. För dem som ska jobba allra mest , för att hinna med både barn, hem, partner, arbete och karriär, ska allt det ske under en väldigt . Det kan man fundera på: Ska vi jobba allra mest när barnen är minst? Du tycker ju att det är väldigt bra att alla barn har möjlighet till förskola. Jag skulle vilja påstå att det är bra att det finns en kombination. Självklart ska det finnas en bra barnomsorg, men man kan också fundera på den ekonomiska situationen, om det är då man ska jobba mest. Vi kan titta på utbildningsväsendet, som snarare slår ut en mängd elever. Det är av dem som går ut gymnasiet som inte har godkända baskunskaper. Det finns en mängd barn som har otroligt mycket kreativitet och som skulle kunna ta sig långt här i världen, men de knäcks av ett skolsystem som inte är öppet för dem som inte klarar av den teoretiska kunskapen. Vi kan på punkt efter punkt gå igenom en mängd områden som vi har i våra politiska förslag och i våra motioner, men om vi ska hålla oss till det här utskottsbetänkandet handlar det vi säger trots allt om att måste ha ett större ansvar för att formulera målen för folkhälsan. Det är det jag kräver i utskottsbetänkandet . Vi pekar också på människors delaktighet i det här. dundrade från talarstolen tidigare, pekade med hela handen och talade om att när regeringen har beslutat och myndigheter genomför ska vi må bra här i . Jag tror inte att det är den vägen som vi uppnår hälsa. Jag tror inte heller att våra myndigheter arbetar på det sättet. Jag tror snarare på individens ansvar och ett underifrånperspektiv i de här frågorna. Hälsan kommer i tanke, ord och handling, kommer från hjärtat och från magen. 71 () replik: Låt mig försäkra kammaren att något dundrande från talarstolen kring ord och visor från regeringen står inte jag för. Jag sade: Är det inte det vi vill här i , att det regeringen fattar beslut om ska man se till att myndigheterna genomför? Det var vad jag ville understryka. Sedan kan jag konstatera att när egenmakten får sitt innehåll i nya bild av folkhälsan är det sänkta skatter. Då undrar jag: Var ska de pengarna tas ifrån? Vi ska satsa på åtgärder mot psykisk ohälsa jag tror att de skattepengarna behövs till det. Vi ska satsa på familjepolitik jag tror att de pengarna behövs till det. Vi ska satsa på utbildning jag tror att de skattepengarna behövs där. Det är någonting i den här uträkningen som inte stämmer. Jag tror att svenska folket inte vill ha det här igen, med en massa löften om insatser och skattesänkningar, och så går det inte ihop. Sedan får vi ett sådant moras igen som vi fick , och då vet vi att det är samma utsatta grupper som får betala för misslyckandena. Alltså: En politik för folkhälsa måste bygga på att vi ger människorna möjlighet till förändring. 72 (): skickade ett pressmeddelande där man väldigt stolt talade om att det var färre än 500 personer som dog i den svenska trafiken . Det är en glädjande minskning och frukten av ett långsiktigt trafiksäkerhetsarbete, där man med hjälp av den så omtalade nollvisionen har utgått från hur människor beter sig och försöker bygga bort de risker som finns i vägarbetet efter den vetskap man har. redovisar att det var nästan 1 500 personer och äldre som tog sitt liv. Att prata om suicid, om att ta sitt liv, är fortfarande känsligt och besvärande för många. Men med tanke på att det är så många som faktiskt begår suicid borde vi prata mer om det diskutera, debattera och fundera. Varför har vi en nollvision i trafiken men inte när det gäller suicid? Det är fler människor som tar sitt liv än som dör i trafiken men någon nollvision kring självmord finns inte. har gjort en analys av de samhällsekonomiska kostnaderna för suicid och självmordsförsök. Den analysen visar att den totala kostnaden det är , men inte så många var svindlande 5 ½ miljarder, eller av BNP. Om man lägger till det som man kallar för humanvärde det som tar med den nedsatta livskvalitet som ett dödsfall eller en personskada kan leda till för drabbade eller anhöriga blir det helt andra summor. Det är en kostnad som man oftast utelämnar när man gör statistik eller studier på den ekonomiska belastningen för samhället. Utan att vi lägger till humanvärdet i kostnadskolumnen är vi uppe i 5 ½ miljarder. Om man funderar på vad en åtgärd som förebygger suicid kan få kosta samhället och när det blir lönsamt för samhället att arbeta på ett visst sätt borde man ha med humanvärdet också. Man bör veta vad ett liv och en skada är värt i form av både direkta och indirekta kostnader på samma sätt som vid trafikolyckor. Den kostnad som har fått fram i sin analys är då för ett enda suicid 18 ½ . För ett självmordsförsök är den ungefär 3 miljoner. Enkel matematik visar att om 1 500 personer tar sitt liv blir den totala kostnaden för suicid nästan 28 miljarder . För självmordsförsök skulle det bli ännu mer pengar. De som gör självmordsförsök och lyckligtvis inte lyckas är så många fler. Om man har dessa fakta och de underlagen framför sig är det väldigt underligt att det inte diskuteras och arbetas mer med suicidproblematiken. I trafikarbetet finns en statlig vision. För suicid finns det inte. I trafikarbetet finns en statlig handlingsplan. För suicid finns det inte. Det kanske kommer efter dagens debatt. I trafikarbetet finns en målsättning. Vi har nollvisionen, men vi har en målsättning som pekar nedåt . Den målsättning man har är 270 döda , alltså nästan en halvering mot . För suicid finns inga målsättningar. Att arbeta förebyggande, att se till risker och riskgrupper, att utbilda lärare, att utveckla skolhälsovården, att forska mer, att skapa mer kunskap och arbeta mer med de riskgrupper som finns är något av det absolut viktigaste vi kan göra framöver. Det är något som jag hoppas att vi alla är alldeles överens om. Vi har ju varit överens i många motioner om suicid. Den tvärpolitiska barngruppen har särskilt lyft fram frågan om barns och ungas situation. Det finns andra motioner som behandlas i det här betänkandet som det är så glädjande att vi nu är överens om. Rakt över partigränserna har vi sett problematiken och lägger nu ett förslag om att ska göra ett tillkännagivande. Det är detta med tillkännagivande, fru talman, som jag kan känna en viss oro inför. Inte är det roligt att behöva säga det, men något brända tycker jag att vi som sitter i kan känna oss när det gäller tillkännagivanden. följer regeringen dem, ibland inte. hamnar de i en byrålåda. finns det statsråd som till och med säger att de inte tänker göra något åt de tillkännagivanden som har givit. Då blir man orolig. Det var inte länge sedan vi hade en diskussion här i kammaren om olika tillkännagivanden som gällde anhöriga och äldre. Där har ingenting hänt, trots påstötningar från socialutskott och riksdag. Min innerliga förhoppning, fru talman, är att vi inte ska behöva stå här och tvingas konstatera att regeringen fortfarande ingenting har gjort, utan att man har följt det som en enig riksdag kommer att besluta om, nämligen att ta fram en nationell handlingsplan. Jag står naturligtvis också bakom alla moderatreservationer, men instämmer i yrkande om bifall till reservation 1. 73 (): Kära socialutskott och åhörare! Jag tror på livet, och jag älskar människor. Citatet är hämtat från en person som heter . Det är en man från näringslivet. Han är egenföretagare med ett starkt socialt engagemang. Han arbetar aktivt i med att inspirera och ta till vara den som varit sjukskriven eller arbetslös länge och hjälpa till att knyta kontakter och underlätta processen för individen, idékläckaren och den lille företagaren. Jag vill säga att mitt anförande rekommenderas från . Vissa delar kan vara synnerligen lämpliga för känsliga åhörare. Jag tror också på livet, och jag älskar människor. Både arbetslöshet och tillväxt kräver psykiskt starka människor som vet att de inte är vad de gör utan är vad de är. 1 ½ miljon människor har inget jobb att gå till. Arbetslösheten bland ungdomar är stor. De måste vara starka nog att inse att de är vad de är, inte vad de gör, och de måste behålla sin framtidstro. Den som startar ett nytt företag eller går på en anställningsintervju i god tillväxtanda måste också känna att den är värdefull hur det än går, och att den är värdefull för att den är den den är, inte för det den gör. Jag har också en vision om att ingen av er här inne ska behöva ta sitt liv om ni hamnar i en plötslig livskris. Är det en orimlig vision? Ni är så värdefulla var och en, trots att ni alla står på vallistor med flera kompetenta personer ivriga att ta över om ni hoppar av. Men det är just du som är värdefull för oss. Se dig omkring. Visst är det så. Titta på varandra. Du är älskad för din egen skull. Vem som helst kan bli riksdagsledamot vem som helst men ingen annan är som du. Det är i grund och botten vad suicidprevention handlar om. Så enkelt är det. Det handlar om att ge livskraft och våga ta emot den. drabbas av ungefär 1 500 personliga katastrofer när en nära och kär väljer att ta sitt liv. Ca 120 av dem är barn från 0 till . En nollvision som snart kanske kan vara mogen att anta det har låtit så under debatten men som än så länge avstyrks av ett enigt utskott, är mycket mätbar och konkret och det är en bra inriktning. Noll är noll, och en är en för mycket. har vi nollvisioner, som vi har hört tidigare i debatten, för trafikdöden som skördar 500 människors liv . Likaså finns en levande nollvision på narkotikaområdet, som skördar 400 liv . Ingen ser väl dessa visioner som hopplösa eller inte värda att arbeta för. Tvärtom staten satsar mer än 70 miljoner på forskning om trafiksäkerhet. Vi har också fått belysande siffror av . Nollvisionen är ytterst levande på trafikområdet. 2 miljoner satsas på forskning kring självmordsprevention. Men att förebygga självmord är ingen omöjlig uppgift. En nollvision är ingen omöjlig inriktning. En nollvision är inte detsamma som ett nollmål. Visionen förmedlar, skulle kunna förmedla, en önskan från samhällets sida och ett arbetssätt som främjar den psykiska allmänhälsan, liksom en önskan om att noll personer ska behöva ta sitt liv i stället för att få rätt stöd och hjälp. En är en för mycket. 1 500 människor , ja, det talar för sig själv. Det är 1 500 katastrofer. Hör du det där lilla barnet gråta efter mamma som inte orkade längre? Hur känns det i kroppen hos den som inte orkar mer? Det gör nästan för ont för att tänka på. Det kallas empati, en god egenskap. Signalvärdet av en nollvision ska vi inte heller underskatta. Vi tänker inte ge upp om dig. Du är värdefull för oss och vi vill inte förlora dig. Det är vad visionen skulle förmedla. Vi ger inte upp, vi vill inte förlora dig. Inte minst för den förälder som kämpar för att nå sitt barn i dess psykiska lidande skulle en sådan nollvision bli ett hopp om hjälp om läget blir riktigt akut. Och för den som mist någon skulle nollvisionen bli ett hopp om en ljusare framtid för andra. är det så svårt att få hjälp att en mamma tårögd anförtrodde mig att hennes son efter lång kamp och övertalning fick hjälp av kuratorn på hennes jobb. Vilken tur, vilken miljonvinst på lotto! Varför ska det vara så svårt? Varför är inte hjälpen lika självklar som vid ett benbrott, och varför söker vi inte lika självklart hjälp? Tänk om vi trodde att benbrott var oläkliga, att ett benbrott inte skulle kunna gå att avhjälpa. Det är oerhört stort för mig att ett enigt utskott delvis tillstyrker min motion om psykisk hälsa och självmord. Jag är jätteglad för det. Jag är en överlevare, och jag är skyldig att tala om vad jag hör viskas från alla dem som inte har orkat med. Den lilla elvaåriga pojken som hängde sig kryper upp i min famn. Flickan som tog sömntabletter ler och tar sig för hjärtat. Pappan som sköt sig satte sig just jämte . Han berättar att han saknar sina barn. Mamman som hoppade från ett fönster ger en varm kram och visar en bild på sina tre barn. Kan ni se dem? De är här just . Om skulle anta det program som redan finns framtaget av Nationellt centrum för suicidprevention, skulle det kunna bli ett levande och förebyggande program ute på våra skolor, på vårdcentraler, på boenden och sjukhus, på jobbet, till och med här i , och ute i fritidsverksamheter. har tagit flera små steg åt rätt håll. Betänkandet andas omtanke. Som framtidsforskarna säger: Vi är på väg ut ur industrisamhället och in i känslosamhället. Och uppenbarligen är socialutskottet redo. 74 (): I ett samhälle där vi möter fler och fler människor som är livströtta och som funderar på om de ska kunna orka leva vidare känns det extra viktigt och riktigt att ett enigt utskott nu vill ha ett självmordspreventivt arbete. I detta sammanhang är det även angeläget att uppmärksamma vad vi kan göra när det som inte får hända ändå händer. Där tror jag att SPES, för suicidprevention och efterlevandes stöd, kan göra insatser som inga andra kan göra. I mitt yrke som präst har jag gång på gång fått notera deras ovärderliga arbete för att stödja de anhöriga. Jag tycker att SPES måste få mer uppmärksamhet, mer ekonomiskt stöd från olika myndigheter. Och jag tror att vi är flera från olika partier som kommer att göra vårt bästa för att övertyga folkhälsoministern just om angelägenheten i att stödja SPES. En annan folkhälsofråga som inte har behandlats lika välvilligt av utskottet är datorspelsberoende hos barn och ungdomar. I betänkandet hänvisas till det arbete som pågår för att utreda och förhindra skadligt datorspelande hos barn och ungdomar. Det är bra att detta arbete pågår, men jag vill ändå här från talarstolen passa på att uppmärksamma utskottsledamöterna och åhörarna på hur vi riskerar att få ett nytt allvarligt folkhälsoproblem. Några alarmerande siffror: Det finns barn som äger 2 000 olika datorspel. Det finns barn och ungdomar som spelar . play frågade 2 143 barn och ungdomar i åldrarna om deras datorspelsvanor. Det visade sig att av dem spelade tv- och datorspel. En fjärdedel spelade . Många ville sluta spela men hade svårt att låta bli. hade försökt men inte lyckats. hade blivit rastlösa och irriterade när de inte hade möjlighet att spela. prioriterade spelandet framför hemläxorna. I leksaksaffärer och varuhus säljs spel med budskap som dessa: Hugg huvudet av en asiat! ned en pensionär med en bil! Drick tills du spyr! Våld, pornografi, rasism, kvinnoförnedring, förakt för äldre är det verkligen sådant som vi vill att våra barn och ungdomar ska hantera i sitt spelande? Några ord om datorspelet Postal 2, som faktiskt är föremål för åtalsprövning just nu: Spelet handlar om att ha ihjäl folk på de mest våldsamma sätt. Man kan använda en spade för att hugga huvudet av en motståndare. När man använder skjutvapen har man möjlighet att trä en levande katt över pipan som ljuddämpare. Datorspelandet kan också få allvarliga följder för kroppshälsan. Amerikanska forskare har kommit fram till att barn som spelar datorspel på tider när de egentligen borde sova löper en förhöjd risk att bli överviktiga. En av anledningarna till detta tros vara att det hormon i kroppen som begränsar aptiten och får oss att känna oss mätta minskar med minskad sömn. har fått en viktig uppgift att granska datorspelen, men vi har alla en uppgift som föräldrar, far- eller morföräldrar, släkt och vänner att uppmärksamma och åtgärda datorspelsovanor hos våra barn och ungdomar. Vi bör informera oss om vilka spel de spelar och prata om spelens innehåll. Vi måste hjälpa dem att bearbeta sina upplevelser och ge dem positiva motbilder. Vi måste också våga ta konflikter med barnen, hindra dem att köpa vissa spel eller stoppa dem när de spelar alltför . Ja, det finns många frågeställningar kring barns och ungdomars datorspelande som behöver bearbetas och åtgärdas kraftfullt. Slutligen: När det gäller motionen om shoppingmissbruk, en motion som har väckt leenden hos många, har jag blivit kontaktad av forskare som intresserar sig för just det här problemet, och jag hoppas kunna återkomma med mera information om detta fenomen . 75 (): Jag måste börja med att säga att jag är något förvånad över den i mitt tycke ganska osmakliga debattnivå som har varit här. Jag tänkte tala om någonting som inte skördar 1 500 personers liv utan något som skördar miljontals människoliv . Vaccinationer räddar liv, och det är den viktigaste anledningen till att vi i har beslutat införa allmän MPR-vaccination, alltså mot mässling, påssjuka och röda hund. Mässling är världens mest smittsamma virussjukdom och kan i sällsynta fall orsaka hjärninflammation. WHO har som mål att utrota mässling genom allmän vaccination över hela världen. har 93 av världens länder möjlighet att ge vaccin, men i dör fortfarande över en miljon barn till följd av mässling eftersom de inte är vaccinerade. beslutade som första land i världen tillsammans med att alla barn skulle rekommenderas MPR-vaccin. Då ska man veta att för att nå full täckning så krävs det att det är av befolkningen som är vaccinerade för att man ska få skydd mot mässling. I är det största problemet att upprätthålla de här vaccinationsprogrammen, trots att mässling just nu inte är aktuellt för allmänheten. Vi har också sett många skrämmande rapporter från om att en ny mässlingsepidemi håller på att utbryta, och det här beror just på att vaccinationsfrekvensen är för låg. Visst, man ska visa full respekt för att man är rädd för olika biverkningar som man tror kan uppstå vid vaccination, men man måste också bedöma det här i förhållande till risken med att avstå. Vi har alla ett stort ansvar för att en seriös debatt angående det här bedrivs i medier, alltså tvärtemot de osakliga skriverier som har förekommit, bland annat att mässlingsvaccin skulle orsaka autism, vilket flera seriösa forskarrapporter avvisar. Det som i stället behövs är ansvarstagande och korrekta upplysningar från många olika grupper. Därför skrev jag en motion i frågan där jag vidhåller att ytterligare information angående mässlingsvaccination behövs. Egentligen är det här en fråga för landstingen, men det behövs fortfarande att vi sätter tryck även från nationell nivå. Till min besvikelse har man inte i det här betänkandet tagit det här riktigt på allvar, tycker jag att det känns som.