prot · GT093 · 2005-09-14 00:00:00 — Det kommer att göra asylprocessen bättre. Men rättssäkerhet har vi . På arbetar domare. Det är domare som är ditlånade från länsrätter, hovrätter och kammarrätter. Det är vanliga svenska domare som arbetar med att tillämpa den lagstiftning som regering och riksdag har fattat beslut om. Vi måste ändå ha synsättet att man kan genomföra reformer utan att för den skull säga att allt annat som har gjorts tillbaka i tiden är helt förkastligt. Så kan vi inte ha det på något område. Vi arbetar på många områden med att förbättra systemen, med att förbättra mottagandet. Det betyder inte att allt som gjorts tidigare är dåligt. Det är viktigt att ha det synsättet när det gäller politiskt arbete och reformarbete. 55 (): när jag kom hem från en resa med skatteutskott förstärktes min känsla av hur fantastiskt det är att kunna resa bort men att ändå ha ett hem att komma tillbaka till. Det var en givande och intressant resa, men sista biten av resan mellan och kunde inte gå fort nog. Jag längtade så efter en knäckebrödsmacka med randiga. Det finns många människor här i landet kanske även här på läktaren som är på flykt och som inte har ett hem att återvända till. Värst utsatta är de familjer som är på flykt inom . Det är de som har gått under jorden därför att de är rädda för att återvända till sitt hemland. De som gömmer sig fruktar mer att bli misshandlade, våldtagna och förföljda i sina hemländer än att leva under miserabla förhållanden någonstans i . Jag är inte stolt över vår flyktingpolitik, som den har varit . Men de förändringar vi beslutar om , med nedläggning av , kan göra att den blir bättre. Men för den skull får inte de människor som har blivit utsatta för den hittillsvarande asylpolitiken någon upprättelse. De förslag som nämnde som ska göra det bättre för barn, omprövning, att de som inte kan återvända ska få tillgång till arbete, är självklart en bit på vägen, men det är långt ifrån tillräckligt. Det är inte bara barnfamiljer som far illa i dagens asylsystem. Jag kommer att återkomma till ett exempel. Visst kan jag hålla med om en del av de argument som de som är motståndare till amnesti eller omställningsbeslut framför. Visst är det viktigt med en individuell prövning. Förslaget om nollställning innebär faktiskt en individuell prövning. Grova brottslingar och de som inte kan styrka sin identitet göre sig icke besvär. Problemet är att de personer som har en annan avsikt med sin vistelse i landet än att söka skydd nog kommer att finnas kvar oavsett det blir en amnesti eller inte. Visst kanske det inte blir millimeterrättvisa, men att kalla det här orättfärdigt är ett hån mot alla de människor som visserligen enligt papperet fått sin sak prövad men inte på ett rättssäkert sätt. Det är dessa människor som har blivit orättfärdigt behandlade. Vi lägger ned på grund av att vi alla, även moderater och socialdemokrater, har insett att dagens system inte har varit rättssäkert. Varför ska inte de människor som misshandlats i detta system få upprättelse? Visst kanske det kostar en slant, men varför ska en havererad integrationspolitik sätta stopp för en human flyktingpolitik, där vi låter människor som behöver få skydd komma hit? kommer att behöva arbetskraft . Och vad kostar sjukvård för de människor som brutits ned av asylsystemet och traumatiska upplevelser i hemlandet? Att många människor lever illegalt innebär också att det uppstår illegala svartjobb, där redan hårt utsatta människor får arbeta för slavlöner. Helst hade jag självklart sett att vi inte skulle ha behövt en så här radikal engångsåtgärd. Men ibland måste humanitet och medmänsklighet segra över principen. Oavsett om det blir ett nej eller ja till amnesti kommer inte de gömda människorna att försvinna. Det är dags att sluta stoppa huvudet i sanden. De personer som blivit offer för den omänskliga, orättssäkra och godtyckliga asylpolitiken måste få upprättelse och en ny chans att börja om sitt liv. Det är viktigt att skilja som har varit och framtiden. Listan på exempel där asylpolitiken missat kan göras lång. Statsministern sade i gårdagens regeringsförklaring att skyddet av barn som kommer ensamma och söker asyl i vårt land ska stärkas, vilket också tog upp i sitt anförande . Men, fru talman, hur stämmer det med hur det gick till när R, som vi kan kalla honom, blev efter det att han kommit till trots att han säger att han är 15? Han blev vuxen och har således ingen rätt till god man, fick bo med vuxna, inte hjälp att söka sina föräldrar. Om man är osäker om åldern ska en åldersbestämning göras, vilket jag självklart tycker är rätt. Men frågan är hur den görs. Det finns rekommendationer från om hur man ska gå till väga. Trots att regler säger att man ska använda tre olika bedömningssätt och att det viktigaste av dessa tre är att det görs en noggrann medicinsk bedömning av en barnläkare, gjorde man i R:s fall endast en tandröntgen. Enligt rekommendationer kan tandröntgen och skelettröntgen endast användas som komplement till en medicinsk bedömning. En felaktig åldersutredning kan inte heller överklagas. R är alltså fortfarande vuxen. Av 84 fall som Ekot gick igenom var det endast ett där man hade gjort en medicinsk bedömning. Även om man gör alla de undersökningar som rekommenderar kan åldern variera uppåt eller nedåt. I de fall som Ekot undersökte hade man i de flesta fall gått på den högsta åldern och därför bedömt barnet vara . Det minsta vi kan begära är att man använder alla metoder för att få en så säker bedömning som möjligt. För att människor ska känna tilltro till de beslut som fattas krävs det att utredningarna görs på ett rättssäkert sätt. Jag håller inte med om att asylutredningar är rättssäkra. Listan på exempel är lång. Likartade ärenden kan få olika utgång: En familj får stanna, och en annan får avslag. Barn har inte hörts fast de mycket väl kan ha egna asylskäl. Flickan , som var när hon såg sin mormor föras bort och sin mamma utsättas för övergrepp, har inte fått berätta sin historia trots att advokaten begärt att hon skulle det. Många barn har också själva blivit utsatta för grymheter. Länderkunskapen är bristfällig. Och varför följer inte migrationsmyndigheterna ? träffade jag en man från . Han lever gömd i . Han har upplevt folkmordet i , och han har blivit misshandlad och slagen. Han har en fru, som när hon fick se begravningen på minnesplatsen utanför jag vet att flera av dem som tillhör utskottet har besökt blev hon tillfälligt förlamad, med en gigantisk sjukhusräkning som resultat. När jag var i åkte jag bil med en ung man som efter en hel dags körning på urusla vägar berättade att granatsplittren, som han har i benet, nu började ge sig till känna. Granatsplittren hade han fått vid en granatattack mot ungdomar på en fotbollsplan, där 50 ungdomar dog. Han har varit i och blivit avvisad. Här hade han jobb, men lever han i internflykt på sin mammas pension. Hans egen by är helt övervuxen, och marken är minerad. På hans pappas hus står det hotfulla slagord, på de få fönster som finns kvar. Pappan finns någonstans uppe bland höjderna i en massgrav. UNHCR rekommenderar att de som varit utsatta för folkmordet i , då 8 000 män mördades kallblodigt, fortfarande behöver internationellt skydd. är det kriget i Bosnien slutade, och många krigsförbrytare är ännu inte gripna. De som bidrar till att dessa förbrytare ändå döms vid krigstribunalen i bör få internationellt skydd. Det finns också i . Ändå har en kvinna som samlat bevis mot krigsförbrytare fått vänta på att få uppehållstillstånd, och då ett tillfälligt. De personer som ska vittna eller har vittnat har självklart en hotbild kring sig. Det vore rimligt och humant att låta dessa personer få permanent uppehållstillstånd redan från början. Det föreslår också , , , och i en reservation i betänkandet Uppehållstillstånd för tribunalvittnen, . Där yrkar jag bifall till reservation 2 i betänkandet. vill jag vädja till de ledamöter som tänker säga nej till möjligheterna för människor som är väldigt utsatta och som har blivit offer för en omänsklig och godtycklig flyktingpolitik att få en chans, en ny chans. Det är dessa människors liv det gäller. Det är dags för en återupprättelse. I detta anförande instämde , och (alla fp), () samt och (båda mp). 56 (): har rätt att i andra länder söka och åtnjuta från förföljelse. Så här före kan det passa bra att påminna om artikel 14 i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Säkerligen har hundra jurister ägnat hundra timmar åt att tolka vad det ska komma att betyda. Säkert har hundra ekonomer ägnat minst lika många timmar åt att beräkna och bedöma vad det skulle kosta att genomföra detta. Men finns det en bländande enkelhet, om man ser vad det faktiskt står: har rätt att i andra länder söka och åtnjuta från förföljelse. Så enkelt kan man också säga att det borde vara. Men lever inte upp till internationella konventioner. I det här landet, liksom i många andra länder, tyvärr, förvägras många människor fortfarande denna rätt till en . Av dem som sökte asyl i fick rätt att stanna på den här grunden. Utvecklingen har varit dramatisk. Om vi ser till de samlade skälen att få stanna flyktingkonventionen, andra skyddsgrunder och humanitära skäl har utvecklingen på ungefär gått ned från till . Kvaliteten, rättssäkerheten, i den svenska asylprocessen urartar. Jag tänker inte här ge mig in på att ge exempel på vad det gör för människor. De har själva beskrivit det alltför : lidande, smärta, förföljelse och tortyr. De har berättat för oss så att vi nu borde ha hört hur det känns att bli skild från sina barn och fly till ett annat land där man inte blir trodd. De har berättat för oss hur det låter och känns när man pratar med sina släktingar i hemlandet som man inte får återförenas med eller när man inte ens kan tala med dem därför att man inte vet var släktingarna befinner sig. I denna mörka tid tror jag att det är viktigt att se att det går att göra skillnad. , eller två, kanske tre, var vi en del i den här kammaren som hade en flyktingpolitisk debatt. Då var vi några som konstaterade att vi inte såg några positiva exempel på förändringar som föreslogs. Vi såg repressiva förslag komma, ett efter ett. Det är nu brutet. tar vi ställning till att slutgiltigt lägga ned . tar vi ställning till att utöka skyddsgrunderna, så att kvinnors asylskäl får en större tyngd, så att människor kommer att ha lättare att stanna av skyddsskäl. tar vi ställning till en ökad öppenhet i asylprocessen, till en ökad rättssäkerhet, därför att vi nu överlåter ärenden som överklagas från till domstolar och inte . Vi har också kunnat presentera har gjort det föredömligt hur och har bidragit till att pressa fram en överenskommelse på det flyktingpolitiska området, som vi hoppas att också kommer att ansluta sig till i slutändan, som innebär stora förbättringar. Det är inte alls i närheten av det vi skulle önska, men det innebär ändå att gömda barn och barnfamiljer, barn och barnfamiljer bland dem som har verkställighetshinder, kommer att få en andra prövning. Och den kommer att vara mer generös än vad den annars skulle ha varit. De som har verkställighetshinder som ibland kanske lever här i tio, utan att kunna resa tillbaka till sitt hemland kommer att få rätten att arbeta. Det handlar om ekonomiska satsningar på gömda barns skolgång, på psykiatri och sjukvård och på mottagandesystemet. Och, som en kommentar till tidigare fråga till , regeringen förbinder sig i den här överenskommelsen inte bara till en skyndsam kartläggning av hur de apatiska barnens ärenden har behandlats utan också till att våra tre partier gemensamt ska ta de initiativ som krävs för att alla dessa barn ska få stanna. Vi kommer att följa detta, för vi vet att vi kommer att behöva följa det för att det ska genomföras. Till vill jag säga: Det är alldeles riktigt att detta inte är tillräckligt. Detta är inte det vi skulle vilja ha, men det är ansenliga förbättringar, trots allt. Vi kan väl därför trots allt också säga att den utveckling vi hade , då det bara kom repressiva förslag, nu har brutits genom fem partiers aktiva handlande i denna kammare, fullt ut gemensamt, och genom en rörelse utanför denna kammare på gator och torg bland människor som bryr sig och engagerar sig. Låt mig ta kommentaren till påskuppropet. Det gäller de tre första punkterna, som välkomnar att man jobbar med. Det är att ska läggas ned. Det är att det blir utökade skyddsbehov, och det är att barns asylskäl ska tas på större allvar. Samtliga dessa tre punkter har ju Socialdemokraterna tidigare kraftfullt motsatt sig. Men är vi överens om att det ska genomföras. Jag välkomnar det, men det tycks behövas en rörelse för att det socialdemokratiska partiet ska förflytta sig en enda millimeter i rätt riktning. Jag vill ge några ytterligare kommentarer till debatten. Till som tycker att vi inte skulle ha gett upp så lätt i budgetförhandlingarna vill jag bara säga: Om du tror att det finns någonting mer som vi hade kunnat göra, om du inte litar på att vi har gjort allt vad som står i vår makt, begär då gärna replik och förklara vad du tycker och önskar att vi i stället hade gjort. Till ska jag säga: Visst har det gjorts beräkningar från sida på vad det skulle kosta med en flyktingamnesti. Vi har sett sådana siffror. De är så undermåliga när det gäller grunder och antaganden att vi helst inte vill sprida dem vidare, om jag ska vara helt ärlig. De är inte underlag för en seriös debatt. Vi menar, från sida, att det skulle vara en besparing för det svenska samhället, om man nu ska tala ekonomi, om fler människor kom hit och fick bidra med sina kunskaper och sina erfarenheter till att bygga upp det här samhället och inte alls en kostnad. Till nu går jag över den blockindelning som finns i svensk flyktingpolitik och vänder mig till andra sidan skulle jag bara vilja ge en kommentar: Påståendet att det är orättvist att dra en gräns och sätta ett datum kan förstås vid en första anblick finnas vara rimligt. Men är det inte ganska vanligt att man gör så? Vi kan ta ett möjligen vardagligt exempel. Gränsen för rattonykterhet går vid 0,19 . Har man en alkoholhalt på 0,19 i blodet blir man inte dömd för rattonykterhet. Har man 0,2 blir man dömd. Är det orättvist? Ja, det kan man tycka att det är. Är det nödvändigt att ändå dra en gräns? Ja, det tror jag. Jag ska konstatera en sak . Även om vi inte har kommit så långt som vi har velat och inte kan räkna med en säker majoritet här i kammaren för en flyktingamnesti håller någonting fantastiskt på att hända. Vi håller nämligen på att segra och vinna debatten. Låt oss konstatera hur debatten har sett ut. Först sade de: Alldeles för många kommer att komma hit för att få asyl. Då satte vi en tidsgräns och konstaterade att den tidsgränsen gör att ingen kommer att kunna komma hit efter det och dras till landet som till ett slags magnet för att få asyl. Då säger de plötsligt att det är fel att det finns en tidsgräns. Jaha, 10 till oss. Först sade de att kriminella skulle få stanna om det blev en flyktingamnesti. Då talade vi om att vi sätter en gräns och konstaterar att kriminella inte kommer att få möjlighet till flyktingamnesti enligt det förslag som vi har lagt fram. Då går de över till att klaga på att gränsen är satt vid fel månadstal jaha eller också låtsas de att det inte finns någon gräns i något fall, 20 till oss. Först sade de att vi inte kan låta folk stanna som vi inte vet vilka de är. Då sade vi: Låt oss då pröva identiteten. Då säger de ingenting, 30. Först sade de att det måste vara en individuell prövning. Då sade vi att det blir det i fråga om identitet, kriminalitet och tiden för inresa. Vi sade dessutom att det inte har varit någon individuell prövning, för vi har läst mallbesluten. Vi har läst besluten där namnen är olika i olika delar av ett beslut. Man har uppenbart klippt och kopierat från olika ärenden. Den individuella prövningen har ju saknats. Det är därför vi nu lägger ned . Då låtsas de först som ingenting. Sedan låtsas de som om den gamla ordningen egentligen var bra fast de har gått med på ett enhälligt riksdagsbeslut om att lägga ned stärka rättssäkerheten, 40. Först sade de det här är det sista exemplet att människor inte tycker så här. Det är inget populärt förslag. Det finns massor av människor som inte skulle uppskatta att det blev en flyktingamnesti. Då visade vi dem rörelsen. Då klev människor ut på gatan. Då klev människor in i kyrkan. Då klev människor in i skolorna och på arbetsplatserna och talade med varandra om behovet av en flyktingamnesti. De undertecknade dessa namnlistor, som så många nu har talat om, och genomförde dessa demonstrationer som ni har sett. Då frågade vi dem: Var är er rörelse någonstans? Var finns de människor som samlas i protest mot en flyktingamnesti? Var är demonstrationerna där man säger: Nej, vi kräver att det inte blir någon flyktingamnesti, att de gömda ska få fortsätta att leva gömda, att barnfamiljerna ska kastas ut och att de som inte kan åka till sina hemländer för att det finns verkställighetshinder inte ska få vara kvar i , och om de är kvar i ska de absolut inte få arbeta. Visa oss den rörelsen! Till dess är det 50 till oss. Vi har ett läge som inte är en fotbollsmatch missförstå mig inte med viktiga och tunga människorättsfrågor. Den här genomgången av hur debatten har gått till visar att det också kommer att vara möjligt, precis som det har varit möjligt även om det har tagit tid, att vinna framsteg också på det flyktingpolitiska området. Jag fick en fråga på ett möte i går med Flyktingamnesti 2005 i . Jag tänkte besvara den här inför er, på samma sätt som jag besvarade den frågan då. Det var en kvinna som är aktiv själv i denna rörelse som kände en oerhörd frustration och besvikelse över att vi inte kom längre i budgetförhandlingarna. Det var en besvikelse som riktades åt en mängd olika håll och som var fullt begriplig. Hon frågade mig: Hur länge? Hur länge ska vi behöva kämpa? Det svar jag gav då är det svar jag ger er : Tills vi segrar. Och det gör vi. eller senare blir flyktingamnestin verklighet. I detta anförande instämde och (båda fp), , , , , , , , och (alla v) samt och (båda mp). Innan vi tar replikskiftet vill jag säga att vi måste respektera att det inte får vara opinionsyttringar eller applåder från läktaren. Vi har fått avbryta förhandlingarna en gång , och jag hoppas att vi ska slippa göra det en gång till. 58 () replik: Jag måste säga att jag nästan blir imponerad över statsmannamässiga ton från talarstolen. vet mycket väl att det krävs ett starkt socialdemokratiskt parti för att klara av många av de frågeställningar som han lyfter fram, bland annat att få igenom den proposition som vi diskuterar och som vi får genom den här kammaren. Därför blir det lite märkligt när säger att de har förflyttat sig, de har sagt. Jag förstår inte var hämtar de tankarna ifrån. Jag känner inte igen det från det socialdemokratiska partiet, från utskottsarbetet, partiledning eller någon annanstans. Så frågan är var hämtar begreppet de. Jag känner inte igen det från utskottsarbetet eller det utredningsarbete som vi har haft kring de här viktiga frågorna. tog en diskussion med angående siffror som finns med i diskussionen. Givetvis har det nämnts siffror. Eftersom åberopar att det skulle bli kostnadseffektivare att ge amnesti måste hans siffror diskuteras och analyseras. Utifrån det har det säkert tagits fram ett material som inte har analyserats så väldigt mycket ytterligare, men eftersom det fick de här konsekvenserna och den här debatten finns siffrorna naturligtvis fortfarande under analysering. Jag minns när , partivän till , sade att det var vansinne att diskutera, att NIPU-reformen skulle kosta 1 miljard. Den kostade väl 3040 miljoner som den första utredningen torgförde. vet vi att så inte är fallet. Vi får diskutera lite mer seriöst när det gäller kostnader och utveckling och de siffror som vi använder i debatten. 59 () replik: Tack till för att du begär replik! Det ger mig tillfälle att också fråga dig ett par saker. Men jag ska inleda med att svara på dina frågor. Det behövs ett starkt socialdemokratiskt parti för att få igenom de förslag som vi nu ser. Det är riktigt. På de punkter där Socialdemokraterna har anslutit sig till progressiva förslag är man nu röstunderlag för en förändring av svensk asylpolitik. Det är välkommet. Jag respekterar att den förändringen har skett, och jag tycker att det är alldeles utmärkt. Jag har inga problem med att man tar fram siffror som är någorlunda realistiska och rimliga. Invändningen i det här fallet var att de inte var det. Man måste förstås kostnadsberäkna förslag man ska genomföra, räkna både inkomster och utgifter. Bekymret den här gången var att man räknade i stort sett bara utgifterna och ingenting på inkomstsidan. Det är, tycker jag, ändå inte alldeles seriöst. Utredningen för en ny instans- och processordning räknade fram den summa som nämner. Såvitt jag förstår var det ingen partiföreträdare som i det sammanhanget invände mot den siffran. Den har förstås sedan återkommit i debatten, eftersom det verkade finnas politisk enighet runt den. Men man får göra nya beräkningar när man ser hur förslagen konkret utvecklas. Det har vi gjort. finns resurserna där. kommer att läggas ned och ersättas av domstolar. Jag vill ställa två frågor till . Den första är om du kan ge något exempel på den rörelse som stöder din åsikt i frågan om flyktingamnesti. Den andra är om du är beredd, för att fortsätta resonemangen, att vid valfritt tillfälle på valfri plats i det här landet ställa upp på en flyktingpolitisk debatt om amnesti med mig. 60 () replik: ikläder sig många roller, finansministerrollen också, i det här sammanhanget. Jag försökte tala om att även när vi kunde presentera andra kostnader för genomförandet av NIPU-processen så vidhöll parti de gamla siffrorna. vet vi bättre. Det är bra att nu har konstaterat det så att vi tillsammans har kunnat lägga fram den ekonomi som behövs för ett genomförande av den här reformen. Det är viktigt. och jag var tillsammans i Bosnien och lyssnade till de organisationer som jobbar där, inklusive de nationella organisationerna och administrationen. Där såg man värdet av det svenska samhällets hjälp till såväl enskilda individer som den bosniska staten och utvecklingen. Jag tycker att det känns viktigt att få torgföra det och tala om det i den här kammaren, hur man ser på det här, hur tacksam man är för det svenska biståndet ute i världen. Jag tycker att det finns skäl till att vi tillsammans känner viss stolthet över det. frågar vilken rörelse som står bakom den politik som jag vill företräda. Jag vill påstå att det gör det socialdemokratiska partiet. Vi såg själva här hur vår riksdagsgrupp ganska mangrant, åtminstone alla som var i kammaren, ställde upp på det anförande som ministern höll kring dessa frågor. Det är viktigt att vi känner det. Det finns alltså en rörelse. Men det finns också en fara i att det kan skapas motrörelser och motkrafter ute i samhället. Det måste vi vara vaksamma på. Därför känner jag också, som jag tog upp i mitt anförande, att jag är stolt över att vi har den solidariska tanke som finns och att vi kan hålla borta de krafter som har ett annat synsätt när det gäller utvecklingen. Det tror jag och jag gemensamt kan föra ut i en debatt om vi står tillsammans på ett torgmöte. 61 () replik: Det finns säkert tillfällen då jag och kan stå på ett torg och ha samma uppfattning. I kampen mot rasismen kommer vi att kunna säga en del saker tillsammans. En del av mitt budskap kommer att vara att det är viktigt att inte gå främlingsfientliga krafter till mötes, att bekämpa dem som försöker göra frågan om invandring till en stor kostnad för det svenska samhället och att i stället räkna det som en inkomst, som en berikande del av vårt svenska samhälle. Jag noterar att inte svarade på frågan om en debatt. Men för kammarens protokoll och för alla som lyssnar vill jag säga att inbjudan kvarstår. Du bestämmer dag och plats, och vi träffas och fortsätter diskussionen.