prot · GS0988 · 2005-03-10 00:00:00 — För alla dem som drabbas av våld på ett eller annat sätt kan jag förstå att reformer inte kan ske fort nog. Men lagstiftning tar den tid som krävs för att utverka en tydlig lagstiftning. Det vet ni också om i den här kammaren. Det gäller alldeles oavsett, och ni andra, om det sitter en socialdemokratisk eller en borgerlig regering. Det tar faktiskt tid. Bemötande, samverkan och attityder är inte heller något som förändras över , eller några månader även om vi alla skulle önska det. Vi vet att det tar tid att genomsyra verksamheter på olika sätt. Under de år som jag har suttit i har väldigt mycket hänt när det gäller stödet för, skyddet av och inte minst synen på brottsoffer. Det är viktiga steg i rätt riktning. Det var en stor framgång när bildades . Genom denna verksamhet samlas och sprids informationen och forskningsresultat för bättre bemötande och behandling av brottsoffer. Ungefär inrättades Rikskvinnocentrum på förslag av . Regeringen har bidragit ekonomiskt till utbyggnad av verksamheter som är tänkta att kunna stå modell för liknande verksamhet och som kan komma att startas i andra delar av landet. I Rikskvinnocentrums uppgifter ingår förutom att ta hand om patienter att genomföra utbildning, sprida information och bedriva forskning om bland annat effekterna av våld mot kvinnor. Regeringen bereder nu förslaget om att ombilda Rikskvinnocentrum till ett nationellt institut. Vi har också infört en särskild företrädare för barn i vissa fall där man kan anta att det har pågått ett brott mot dem och vårdnadshavaren till exempel kan misstänkas för brott. Vidare har vi vidgat ansvar för brottsoffer. Jag kan också konstatera att vi har skärpt reglerna för besöksförbud så sent som till att gälla ett större geografiskt område. Det här är bara några exempel på åtgärder som redan har vidtagits. bereds nu frågan om ett handlingsprogram om personsäkerhet och en nationell handlingsplan mot våld i nära relationer. Regeringen bereder också frågan om en nationell handlingsplan för arbetet med brottsofferfrågor på central och lokal nivå. Vidare har regeringen i sitt regleringsbrev gett respektive i uppdrag att bland annat redovisa insatser som genomförs i fråga om bekämpning av våld mot kvinnor och barn. Det sker också ett aktivt arbete i domstolarna, hos polisen och hos åklagarna med utbildning när det gäller frågor om jämställdhet, sexualiserat våld och hur man inom rättsväsendet bemöter brottsoffer. Det anser jag vara ett särskilt viktigt arbete, som enligt min åsikt borde kunna ske inom alla de myndigheter som kommer i kontinuerlig kontakt med barn och vuxna, exempelvis inom skolan. Som jag har sagt behöver vi också mer kunskap. Det är därför JämO har fått i uppdrag att analysera varför sexuella övergrepp inte anmäls och ge förslag på vad som kan göras för att öka benägenheten att anmäla sådana brott. I det uppdraget ingår även att undersöka hur brottsoffret upplever brottsutredning och rättegång och hur man kan minska påfrestningarna på brottsoffret i hela rättsprocessen. Jag skulle kunna räkna upp fler exempel, men jag tänker stanna vid ett exempel ur verkligheten. Jag vill också säga att det i det här betänkandet finns åtgärder vidtagna på ungefär 30 punkter. Då är det väl ändå så att det händer någonting! Låt mig ta ett exempel ur verkligheten. För sedan var några av oss nere i och besökte ett barn- och ungdomskriscentrum. Det hela började med ett projekt i kvinnofridspropositionens kölvatten där regeringen gett alla myndigheter i uppdrag att samverka och förbättra bemötandet av våldsutsatta kvinnor. Efter en genomlysning av den faktiska situationen i avseende ärenden, sjukhusjournaler och polisanmälningar utformades ett handlingsprogram för att verka för ökad jämställdhet mellan könen, förebygga våld samt ge utsatta skydd och stöd. Grundsynen är att dessa problem inte kan lösas av en enda myndighet. Det krävs samverkan mellan olika berörda myndigheter och organisationer. Detta resulterade i att det skapades ett kriscentrum för män i kris och män som utövar våld, ett för våldsutsatta kvinnor och deras barn och ett för barn och ungdomar som utsatts för våld och övergrepp. Dessutom har det tagits fram en yrkesgemensam handbok. Man har också utbildat poliser i bemötande, metoder och mycket annat. I detta centrum finns polisen, åklagaren, och sjukvården tillgängliga. Genom den här verksamheten har man inte bara kunnat öka insatserna utan fått en enorm kunskap. Man har även kunnat identifiera problem som vi kan ta med oss och åtgärda. Jag tycker att alla som sitter här och har möjlighet ska åka ned och besöka detta kriscentrum. Det är väl värt ett besök, och jag tror säkert att man kan få med sig mycket av det. Det här exemplet visar att man med befintliga resurser kan skapa en bra verksamhet med ett helhetsperspektiv där hela familjen har möjlighet att få hjälp och där man kan fokusera på såväl snabb lagföring som att sätta in behandling och stöd. Med myndighetssamverkan och engagemang fungerar det alltså. Det finns säkert andra goda exempel i landet också. Låt oss hjälpas åt att sprida dessa goda exempel. Vi behöver inte uppfinna hjulet , utan det finns goda exempel i landet som vi kan ta till oss. Jag tänkte avsluta mitt anförande med ett citat ur betänkande nr 18 om våldsbrott och brottsoffer: Att utreda brott, gripa och lagföra gärningsmannen är rättsstatens främsta skyldighet gentemot brottsoffren. I detta ligger även att straffsystemet skall uppfattas som rättvist och att påföljderna blir tillräckligt ingripande. Att utsättas för brott utgör en grov och allvarlig kränkning av den personliga integriteten. Det är därför mycket viktigt att samhället i sitt bemötande av brottsoffer ger dem sitt reservationslösa stöd. I varje avseende bör brottsoffrens situation särskilt beaktas. Vid utformningen av olika styrdokument på rättsväsendets område bör således brottsoffrens perspektiv alltid ägnas särskild uppmärksamhet. Vidare måste lagstiftningen i högre utsträckning utgå från brottsoffrens behov av skydd. Som avslutning säger reservanterna detta står i reservation 1 att det bör ankomma på regeringen att beakta det anförda i det fortsatta arbetet. Utskottsmajoriteten skriver i betänkandet: Utskottet anser att det är av största vikt för brottsoffren att det finns ett väl fungerande rättsväsende, vilket bl.a. innebär att de som begår brott identifieras och lagförs. Vikten av att åtgärder vidtas för att klara upp fler brott får dock inte skymma det faktum att det även behövs åtgärder som är direkt inriktade på att ge brottsoffren stöd. har också framhållit detta som en prioriterad uppgift och bl.a. uttalat att våld mot utsatta grupper, såsom kvinnor och barn, är något som skall uppmärksammas särskilt av polis och åklagare. Utskottet kan också konstatera att ytterligare förslag lämnats av olika utredningar och att dessa förslag är ägnade att bidra till att förbättra situationen för dem som utsatts för brott. Jag tycker att man nästan får anstränga sig lite för att se någon skillnad på de här två texterna. Det ena är reservationstexten och det andra utskottets majoritetstext. Det kan skilja i detaljer vad vi vill och önskar, men inte som helhet. Jag vill tacka alla er som, i likhet med mig och andra, har visat stort engagemang i de här frågorna. Det är viktiga frågor som har stor betydelse för samhället, och i synnerhet för brottsoffren. Jag kan, som sagt, konstatera att i flertalet av de frågor som tas upp i betänkandet har åtgärder vidtagits, utredningsbetänkanden lagts fram och beretts eller initiativ tagits till nya utredningar. Det innebär att vi har mycket att se fram emot på det här området. Huvudpunkten är att vi inte vill att någon ska utsättas för brott över huvud taget, men den utopin kommer naturligtvis inte att infinna sig. Därför måste vi se till att hjälpa och stödja alla dem som utsatts för brott. Men vi måste också arbeta hårt i den andra ändan, där kriminaliteten har sin början. Den största grogrunden för kriminalitet är stora klyftor i samhället. Känslan av att vara utanför utan möjlighet att påverka sin situation är farlig. Den föder frustration och en ilska som ibland får sitt utlopp i våld och andra kriminella handlingar. Därför är det bästa sättet att långsiktigt bekämpa brott att skapa ett där klyftorna är små, ett där alla har rätt till arbete och där alla barn och ungdomar har en trygg uppväxt med en meningsfull och utvecklande fritid. Trygghetens bästa väktare är människans välfärd. Jag avslutar därmed mitt anförande och yrkar bifall till förslaget i det här betänkandet och avslag på reservationerna. 142 () replik: har givetvis rätt i att vi i oppositionen ibland kräver utredningar och att det tar tid. Så ska det givetvis vara. Men jag tycker i och för sig att en lagstiftning, inklusive utredning, remisser, lagrådsremiss och så vidare, borde kunna hinnas . Annars klarar vi inte ens av att ändra lagstiftningen . Det är lite svårt att förklara för dem som går och röstar på valdagen. Sexualbrotten tog ju uppemot . Vi i oppositionen kräver utredningar när vi vill ha en ny lagstiftning. Det gäller till exempel reservation 7 i det här betänkandet om att hedersrelaterat våld ska vara en försvårande omständighet i 29 kap. 2 § i . Det är ganska självklart. Vi vill ju inte att majoriteten ska lägga fram en färdig lagtext på utskottets bord. Detsamma gäller förföljelse, som vi diskuterade i justitieutskottet . Vi i oppositionen skulle aldrig kunna tänka oss att kräva att det ska göras . Vi måste självfallet utreda det. Men jag tog upp en del saker i mitt anförande, till exempel de människor som vill byta identitet. De skulle kunna få många av sina problem lösta. Det finns ju redan regler för det. Anledningen till att de får avslag är att det är dyrt, och polisen har ont om resurser. Inte behöver Socialdemokraterna utreda det. Ni kan säga: Ja, vi ska fixa det. Vi kan ta trygghetspaketen. Det finns redan trygghetspaket, men de räcker inte till. Kvinnor får köa. De får höra att visserligen har de rätt till ett trygghetspaket men det finns inga just . Det behöver inte heller utredas. Har man ansvar får man också lösa sådana problem. 143 () replik: Tyvärr måste jag erkänna att jag inte kan så mycket om detta med skyddad identitet eller ny identitet och om det är en kostnadsfråga. Jag tycker att det är illavarslande att den som har skyddad identitet inte kan få den hjälp och det stöd som man behöver, som redovisade i sitt anförande. Jag lovar att jag ska ta med mig den frågan och se om det är polisens kostnader som är skälet till att man inte kan ge en ny identitet och vad det krävs för åtgärder för detta. Sedan får jag väl återkomma till detta i något annat sammanhang. När det gäller trygghetspaketen måste jag ställa en fråga till : Är det ett omfattande problem? Är det köer överallt i landet för att få de här trygghetspaketen? Jag ska gärna ta reda på mer. Några av oss sitter ju i . Där kan vi ställa frågan om det är så. Sedan är det varje polismyndighet som beslutar om vilka resurser man ska ställa till förfogande för olika åtgärder. Det kan vara en familjevåldsenhet, larmpaket eller någonting annat. Jag är beredd att ta med mig den frågan ut i landet också till mina partivänner som sitter i olika polisstyrelser. Jag tror att vi på olika sätt behöver driva på ute i polisstyrelserna i de här frågorna. 144 () replik: Jag tycker att det var ett jättebra svar på min replik. Det är sällan jag säger så. Det var ett jättebra svar. Sådant vill man höra lite oftare. När det gäller trygghetspaket har jag hört att man fick det svaret på ett ställe. Jag vet inte om det är så i hela landet. Men jag tycker att det är allvarligt nog att ett fåtal kvinnor, om det nu är ett fåtal, får det här svaret. När man är i den situationen att man känner att man behöver ett trygghetspaket det är ju också en begränsning av livsstilen är det ganska knäckande att få svaret att man inte kan få det av den anledningen att det är brist på dem. Jag tackar för svaret. Det var jättebra. Jag är jättenöjd om du tar med dig detta och försöker göra någonting åt det. 145 () replik: Jag vet att frågan om trygghetspaketen har varit uppe tidigare. Det är möjligt att behovet har ökat, men sades det att det fanns tillräckligt med trygghetspaket, att det inte var några köer. Men jag ska ta med mig frågan och ställa den ute i landet. 146 () replik: Medvetet tog jag inte upp så många saker i mitt anförande, för jag tyckte att det var en fråga som överskuggade de övriga och som var väldigt viktig principiellt, nämligen frågan om just målsägarbiträden. När man läser direktiven blir man förvånad, och jag skulle vilja veta hur ni har resonerat kring att det i vissa fall skulle vara bättre för en målsägare att nöja sig med att ha med en stödperson vid själva huvudförhandlingen. Det rimmar lite illa med alla andra uttalanden som görs. Jag vill också fråga varför man inte i direktiven har tagit upp någonting av det som och lade fram som förslag i rapporten blev det dyrare? Där tittade man på offentliga försvarare, målsägandebiträden och offentliga biträden. Det fanns en del konkreta förslag som skulle kunna sänka kostnaden utan att minska kvaliteten, men av dessa ser man ju ingenting i direktiven. Det är alltså två frågor som jag gärna vill ha svar på: Hur har ni resonerat kring neddragningen av målsägarbiträden? Och varför föreslår man ingenting utifrån RRV:s rapport? 147 () replik: När det gäller direktiv till olika utredningar är vi inte alltid involverade i varje detalj, och alla är inte involverade i varje detalj i utredningarna. Syftet är inte att försämra för dem som behöver ett målsägandebiträde, men det kanske behövs en översyn för att klargöra de olika aktörernas roller i en rättsprocess. Naturligtvis kanske man kan titta på kostnaderna. Även om det inte framgår av detta betänkande, gör man väl kanske det också. Men syftet är definitivt inte att försämra möjligheten att få ett målsägandebiträde. Sedan citerade du vad som står i betänkandet och sade kan åtföljas av en stödperson. Det innebär inte att en målsägande ska eller bör åtföljas av en stödperson, utan det står kan åtföljas. Det här får man titta på. Jag är beredd att följa den här frågan, för naturligtvis ska det inte ske några försämringar för den som behöver ett målsägandebiträde i den jobbiga process som det faktiskt är. 148 () replik: Det är positivt att det inte kommer att bli några förändringar till det sämre när det gäller målsägandebiträden. Vi vill ju att det tvärtom ska bli förbättringar, inte minst för efterlevande till dem som blivit våldsdödade. Jag tycker att det är ett viktigt ställningstagande att ändå är väldigt tydlig med det. fick jag svar på den första frågan. Men frågan om grov kvinnofridskränkning, som jag ställde till tidigare, vill jag ställa även till dig. Tycker Socialdemokraterna att det är rimligt att män som är dömda för upprepade kränkningar, våld, misshandel, hot och sexuella övergrepp kan bli dömda till samhällstjänst och få jobba ideellt i en idrottsklubb eller göra någon annan insats? De som har dömts till samhällstjänst brukar ibland jobba med Röda Korsets försäljning. Är det rimligt att de männen får den påföljden? 149 () replik: Så som framställer det kan man naturligtvis säga att det inte är rimligt. Men i normalfallet är det ju inte så. En grov kvinnofridskränkning kan inte ge den påföljden. Men det känns inte komfortabelt om det skulle vara på det sättet. Den som läser betänkandet noga ser att det också finns en rad om att man ska göra en allmän översyn av påföljdssystemet. Då får man väl också titta på den här frågan. Lagen om kvinnofridskränkning kommer vi också att utvärdera , vad den fått för effekter och om den varit verkningsfull eller inte. Det blir alltså en översyn av lagen om kvinnofridskränkning men också en översyn av påföljdssystemet. Då kanske man också kan fästa fokus på den fråga som framställer. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 17 § Anmälan om interpellation Anmäldes att följande interpellation framställts 2004/05:455 av ()till statsrådet för arbetshandikappade Interpellationen redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 18 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2004/05:1190 av ()till statsminister 2004/05:1191 av ()till jordbruksminister 2004/05:1192 av ()till justitieminister 2004/05:1193 av ()till justitieminister rättstrygghet för vittnen och målsägande 2004/05:1194 av ()till justitieminister inom kriminalvården /05:1195 av ()till statsrådet löner på departementen 2004/05:1196 av ()till statsrådet intolerans mot muslimer 2004/05:1197 av ()till finansminister på parkeringsplatser /05:1198 av (m)till finansminister inverkan på trafiksäkerheten i /05:1199 av Skånberg (kd)till socialminister 2004/05:1200 av ()till statsrådet klamydia 2004/05:1201 av ()till statsrådet för lärare 2004/05:1202 av ()till utbildnings- och kulturminister på högskolan 2004/05:1203 av ()till utbildnings- och kulturminister av digitalt publicerat material 2004/05:1204 av ()till statsrådet varor som ett led i biståndet 2004/05:1205 av ()till näringsminister av bidrag till 2004/05:1206 av ()till statsrådet inom äldreomsorgen 2004/05:1207 av ()till försvarsminister uppgifter för hemvärnet Frågorna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 19 § Anmälan om skriftliga svar på frågor Anmäldes att skriftliga svar på följande frågor inkommit 2004/05:1070 av ()till utbildnings- och kulturminister av doktorandtjänster i statsvetenskap i /05:1080 av ()till vice statsminister valdagar för kommunal- och riksdagsval 2004/05:1147 av Axel Darvik (fp)till utbildnings- och kulturminister av universitet och högskolor 2004/05:1154 av ()till utbildnings- och kulturminister kiropraktorutbildningarna Svaret 2004/05:1080 redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . Övriga svar redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 20 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen från sammanträdets början till ajourneringen , av tredje vice talmannen därefter till och med 12 § anf. 109 (delvis), av talmannen därefter till och med 16 § anf. 138 (delvis) och av tredje vice talmannen därefter till sammanträdets slut.