prot · GS0977 · 2005-02-16 00:00:00 — Det är de som gynnas av regler som dessa, som gör det svårare att utmana det etablerade, det stora. Jag tycker att på allvar skulle ägna mycket större tankemöda åt frågan om det inte finns en mycket stark poäng i det här. När det gäller vilka som gynnas av det här är det otvetydigt så att det är människor som har låga inkomster men kanske gott om tid som oftast gör det allra mest noggranna urvalet i butikerna, som granskar just vad man får för pengarna. Människor som har en hög inkomst, som jobbar mycket och kanske har en stressig tillvaro, till exempel riksdagsledamöter, gynnas däremot alldeles utmärkt av att priserna är lite högre men någon annan har redan gjort ett urval, har redan satt en minimistandard. Det är forskning och slutsatser som jag tycker att en person som och ett parti som verkligen borde lyssna till. Vi vet inte vilka konsekvenser detta får på prisbildningen. Det land som har det högsta kostnadsläget i riskerar att få ytterligare höga priser. Det slår allra hårdast mot dem med låga inkomster. 77 () replik: Jag vill absolut inte förminska frågan om priserna, för där har helt rätt. Frågan om människors köpkraft är ytterst viktig, och framför allt vilka möjligheter de får. Priserna spelar en stor roll, och vi har i väldigt höga priser. Det som jag tycker är oerhört viktigt att lyfta fram är att det inte kan finnas några motsatsförhållanden i det som lyfts upp. Stärkt konsumentskydd i det här avseendet måste nu gå först. Vi har gjort den avvägningen. Vi vill i det här fallet att det här lagförslaget ska implementeras i den svenska lagstiftningen, och det är ett krav som vi har eftersom vi är medlemmar i den europeiska unionen. De frågor som handlar om priser och om icke så köpstarka grupper, och framför allt deras skydd, kommer vi att komma tillbaka till. Då kommer jag att se till att vi lyfter fram prisfrågan som en väldigt viktig del i det hela. Där hoppas jag att jag får medhåll. Annars vill jag bara hänvisa till de ypperliga argument som lyfte fram i sitt anförande, hur viktigt det är med den här lagstiftningen och att vi beslutar om den , oavsett om det kan finnas vissa saker som vi bör belysa ännu mer. Prisfrågan kan vara en sådan sak, men den är inte skäl nog för att avslå eller begränsa det här förslaget. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 9 § Genteknik m.m. Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2004/05:MJU8 Genteknik m.m. 78 (): kunde och beskriva hur DNA-molekylen såg ut. , som jag föddes, fick de för den här upptäckten. Jag känner en viss glädje över det, men man ser också att tiden går. Jag skulle nämligen själv gärna vilja räkna mig till ungdomskandidaterna, men jag har mer och mer insett att både jag och DNA-molekylen nog får räkna med att vi har gått in i medelåldern. Varför då denna tidsfixering? Jo, jag tror att det är viktigt att inse att den teknologi som vi diskuterar är en mogen teknik och att vi borde behandla den som sådan. När vi får teknikgenombrott, när vi får ny kunskap, är det naturligt att reagera på de faror och de möjligheter som den kunskapen innebär genom att till exempel skapa speciallagstiftningar. Det är naturligt och mänskligt att försöka hantera någonting nytt på det här sättet. Men vi måste inse att varje ny teknik, varje ny kunskap i det här fallet gentekniken inte bara ger oss nya teknologiska vinningar, utan också innebär att vi upptäcker och kan se nya aspekter. I det här fallet kan vi få en ny syn både på oss själva som människor och på livet som sådant. När kunskapen mognar, som jag tycker att kunskapen kring genteknik har gjort, måste vi ha styrkan att se att den kunskapen har öppnat ögonen på oss för nya frågeställningar, som inte bara är knutna till den teknik eller den teknologi som har upptäckts. När det gäller gentekniken tycker jag att en av de saker som är uppenbara, och som den debatt som till exempel GMO-frågan har genererat och öppnat för oss, är de risker som det innebär att nya arter kommer in i miljön. Därför har i sin motion angående genteknik fört fram att vi nu måste skaffa oss en teknikneutral lagstiftning, en lagstiftning som lagstiftar inte mot genteknik och hur genteknik ska användas, utan om till exempel vilka regler vi ska ha när vi sprider nya arter i miljön. Sedan kan det kvitta om den arten råkar komma från andra sidan jordklotet eller om den har tillverkats i provrör på laboratoriet. Riskerna och möjligheterna är lika stora oberoende av vilken teknik man använder. På samma sätt behöver vi ha en lagstiftning som tar hänsyn till konsumenter och till etiska aspekter när det gäller växtförädling och avel. Det är alldeles uppenbart att vi ska ha en lagstiftning som kan ta hand om problem som till exempel Belgian blue. Vi ska inte ha den typen av avelspraxis i , men Belgian blue är inte genteknik. Där hade vi kunnat ha en sammanvägd lagstiftning. Varför tycker jag då att det är så viktigt att ha den här sammanvägda lagstiftningen? Jo, det finns två problem när man stirrar sig blind på en teknik. Den första och minst viktiga av problemställningarna är att man får den här diskussionen som vi till exempel har kring moratorium. Tänk om vi hade haft ett lika långt moratorium som vi har på GMO-sidan när man började prata om moratorium i fråga om genteknik i mikroorganismer. Då hade många fler människor fått lida av biverkningar därför att de hade använt grisinsulin i stället för humaninsulin. Den nya gentekniken gav oss de här möjligheterna till bättre läkemedel. På samma sätt stoppar vi utvecklingen, en utveckling som skulle kunna vara positiv, men det är inte det allvarligaste problemet. Det allvarligaste problemet när vi stirrar oss blinda på teknik i stället för att lagstifta mot det som oroar oss är att vi missar en massa. finns det till exempel förädlingsteknologier där man använder strålning och annat för att generera mutationer. De växterna kommer inte att hanteras enligt vår gentekniklagstiftning, men de kan vara exakt lika farliga för både människor och miljö som någon annan form av förändring av generna, det vill säga förändring via GMO. Jag tycker alltså att det är oerhört viktigt att skaffar sig en sammanhållen lagstiftning när det gäller växtförädling, avel och utsättning av nya organismer i miljön. Jag tycker att den lagstiftningen ska baseras på vetenskaplig korrekthet och på sund logik. Det finns egentligen bara ett enda område där jag accepterar en speciallagstiftning när det gäller GMO och annat, och det handlar om konsumentperspektivet. Vi ska som lagstiftare och politiker vara logiska och korrekta, men som konsument har man faktiskt rätten att välja bort vad man vill. Det kan finnas skäl. Det finns kanske religiösa, etiska eller andra skäl till varför jag inte vill äta GMO-grödor. Då ska jag ha möjligheten att välja bort. Därför är jag för en speciallagstiftning och märkning av GMO-mat. Jag tycker också att man borde överväga en negativ märkning, det vill säga att producenter kan sälja på att säga: Den här produkten innehåller inte GMO, och det har inte funnits GMO i något led i tillverkningen. Jag tycker dessutom att vi måste ha en lagstiftning Socialdemokraterna är sena med det här om samexistens mellan GMO-grödor och andra grödor. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till reservation nr 1. 79 (): importeras, säljs och äts det tonvis med gris- och fågelkött i vårt land det är kanske ingen nyhet som välter några kiosker. En del av det köttet är kött från djur som fötts upp på foder som innehåller GMO, genmodifierade organismer. Även mejeriprodukter där GMO är en del av foderinnehållet tidigt i kedjan omsätts i stora mängder. Få av oss som stoppar godsakerna i ansiktet är medvetna om detta. Vi konsumenter får vackert svälja konsekvenserna av utvecklingen i de stora länder som producerar soja och majs till djurfoder. Jag menar att det måste vara en självklarhet att vi ska ha möjlighet att välja om vi som konsumenter vill understödja utvecklingen mot alltmer av genmodifierade ingredienser i tillverkningskedjan för livsmedel. Den möjligheten saknas , fru talman, genom att märkningsreglerna inte omfattar produkter där GMO-foder funnits med i processen. Även om det inte finns några belägg för att det skulle vara direkt skadligt att stoppa i sig dylika produkter måste det enligt min mening vara möjligt att av etiska eller andra skäl kunna välja bort produkter där GMO finns med i tillverkningsprocessen. Jag vill, fru talman, därför fråga mina kolleger i dagens debatt: Anser ni, var och en, att i EU och nationellt ska arbeta för att märkningsreglerna blir sådana att konsumenterna har möjlighet att välja eller välja bort livsmedel där genmodifierade organismer funnits med i tillverkningskedjan från jord till bord, som det så vackert brukar heta? Jag har redan fått ett, tycker jag, skapligt bra svar från , . Hon är beredd att arbeta för någon typ av märkning som gör att konsumenterna kan välja. En majoritet av konsumenter och producenter är starkt skeptiska till GMO-tekniken. rullar utvecklingen på, styrd av ett fåtal globala förädlingsföretag. Tid till eftertanke och möjligheter till tillräcklig forskning om de långsiktiga följderna och riskerna ges knappast. Det finns en rad positiva möjligheter inbyggda i den fortsatta avel och förädling som det ju i grunden handlar om. Minskad miljöbelastning och ökad livsmedelsproduktion med bättre kvalitet nämns som exempel på detta. menar dock att det finns skäl till stor försiktighet, eftersom det handlar om tekniksprång. Det är inte bara en rak linje. Det är inte bara en fortsättning, utan det är tekniksprång där helt nya möjligheter öppnar sig för korsning mellan arter som inte tidigare varit möjlig och till att isolering och införande av egenskaper över artbarriärer nu kan göras. Årtusendens förädlingsansträngningar och slumpvisa upptäckter har ersatts med ny snabb och effektiv teknik i kombination med vetenskapliga språng. De tillstånd till forskning och marknadsgodkännande för GMO-produkter, främst soja, majs, raps och potatis, som är aktuella handlar om att olika egenskaper har tillförts växterna. Framför allt handlar det om att de under odlingen ska tåla en viss sorts bekämpningsmedel eller vara motståndskraftiga mot vissa sjukdomar eller angrepp från skadegörare. En handfull företag står för den globala marknaden av bekämpningsmedel, samma företag som dominerar marknaden för försäljning av utsäde. Det är utsäde som har anpassats för att tåla just det bekämpningsmedel som utsädesföretaget också tillverkar. Trots att branschen väl känner till den stora tveksamhet som finns när det gäller användningen av antibiotikaresistenta markörgener fortsätter man att använda dessa, trots att fullgoda alternativ numera finns. I reservation i betänkandet som grundar sig på vår motion framgår det att vi manar till stor försiktighet och restriktivitet på området. Vi vill inte stoppa forskningen. Vi kan till och med tänka oss fältförsök, om det sker med rätt förutsättningar och under ordnade former, men vi pekar på behovet av förbättrad märkning, förbättrad riskvärdering och mera forskning om de långsiktiga konsekvenserna. Vi pekar på att markörgener med antibiotikaresistens bör bort från marknaden, att samexistensfrågorna snabbt måste lösas och att lokalt och globalt ska driva bondens rätt till eget utsäde. Och vi pekar på vikten av att arbeta för en så bred genetisk bas för utveckling och förädling som möjligt. Det är några av de förslag som finns i våra reservationer. Jag upprepar inte den fråga jag ställde till mina vakna och receptiva utskottskamrater men väntar spänt på svar. I stället, fru talman, avslutar jag med att yrka bifall till reservation 9. 80 () replik: Jag har en fråga till som gäller tekniksprång. Jag undrar hur gammalt ett tekniksprång ska vara för att det börjar bli accepterat hos . tog jag en 3-poängskurs i genetik, och det den enda gång jag har varit personligen involverad i att försöka modifiera gener och annat. Redan då hade man på kursnivå vid modifiering av mikroorganismer och modifiering av växter som en del av tekniken. Det betyder naturligtvis att den tekniskt har funnits betydligt längre. Även om det nu finns en snabb transport på mellan forskning och utbildning, så så snabb är den inte. Teknologin har funnits . De produkter som vi pratar om , och som bland annat du och vill behålla ett moratorium för genom att inte tillåta odling i , har de facto odlats ganska länge i till exempel . Jag undrar: Hur gammalt måste ett tekniksprång vara för att det ska bli accepterat? 81 () replik: Jag förväntade mig nästan den frågan från , eftersom vi har diskuterat den förut och brukar diskutera den i , där vi bägge sitter. Jag tycker att problemet för lite grann är att hon egentligen inte ser någon artskillnad i det tekniksprång som jag hänvisar till. Hon ser det bara som en fortsättning på den avel och det förädlingsarbete som har skett . Som jag ser det bortser ifrån det kvalitativt och artmässigt nya i att kunna isolera, plocka ur och förse produkter med nya egenskaper över artbarriärer och artgränser på ett sätt som inte har varit möjligt förut och där vi inte har haft möjlighet att forska om de långsiktiga konsekvenserna. Det är flera skäl till att jag och vi kristdemokrater ställer oss starkt tveksamma till utsättning och kommersiell odling i av GMO. Det är bland annat det skäl som jag angav, att vi inte vet de långsiktiga konsekvenserna av det tekniksprång som vi har sett. Det handlar om spridningsriskerna, det genetiska kapitalet och mångfalden, de oligopol som finns och som skapar beroenden, särskilt i , och frågan om nyttan. För vem är detta nyttigt, förutom de stora fåtaliga kapitalstarka bolag som sysslar med detta och som snärjer lantbrukare runtom i världen runt sitt finger för att skapa beroenden i förhållande till just deras produkter? 82 () replik: Jag måste säga att det är lite synd att går så långt bort från normalt fungerande marknadsekonomi när de beskriver företag som arbetar med viss typ av verksamhet. Men den debatten ska jag inte ta , utan jag ska ta den om synen på det här som en del av växtförädling. Som jag ser det handlar det om en förändring genetiskt. När du gör det med genteknik har du i alla fall en ganska god kontroll över vilka gener du har förändrat. När du gör det med nästan alla traditionella metoder och ska vi veta att det inte bara är korsavel som bedrivits för att få fram växter, utan man har utsatt växter för kemiska medel som genererar mutationer, man utsätter växter för strålning för att generera mutationer och så vidare har du egentligen ingen kontroll över vilka förändringarna är. Det har vi accepterat gång efter annan, och det har vi inget säkerhetsmaskineri för. Jag förstår att det finns en fara med utplantering av nya arter. Vi har begått misstag gång efter annan när vi har tagit in arter från främmande miljöer och satt in dem i svenska ekologiska samband. Det är en fara när vi inte inser komplexiteten i problematiken, när vi inte försöker hitta en lagstiftning som faktiskt säger: Vad är det vi ska titta efter? Var är det för någonting som vi ska se hos en växt som avgör om den är farlig för spridning eller inte? Vad man gör här är att man ropar monster när det gäller GMO, och så glömmer man bort att det finns riktiga faror som man inte tar tag i. Jag tycker att det är ett hål i det resonemang som bland annat för. 83 () replik: Jag kan inte påminna mig hur kanske inte ens fanns då debatten om olika former för förädling växte fram. Men jag försöker ta ansvar för den politik som vi har att föra i nuvarande frågor. De processer som förädlingsverksamheten sysslat med och som kanske tagit hundratals år, generationer, och mycket mer kan man nu klara helt annorlunda, genom att klippa och klistra i arvsanlag och egenskaper på ett helt nytt sätt. Tvärsöver artbarriärer kan man ta bort eller tillföra egenskaper som är önskvärda för vissa syften. Det är därför, , som vi kristdemokrater är starkt restriktiva i vår hållning till utveckling av produkter där GMO finns med i processen. 84 (): Genteknik för med sig stora möjligheter, men den kan också få stora negativa konsekvenser. Jag anser därför att människors oro är högst befogad. Vi måste gå mycket försiktigt fram. Den nya tekniken öppnar ibland möjligheter till nya botemedel mot sjukdomar och till högre avkastning vad gäller växter och djur. En del säger att tekniken kan minska lidande och svält i världen. Men vi måste också fråga oss vilka risker den för med sig och vem som har makten över hur den används. Vem bär ansvaret om det går snett? En stor del av dagens genmodifierade grödor används till djurfoder. De företag som utvecklar gentekniken utvecklar i första hand grödor till dem som har råd att betala för utsädet, och det är bönder i den industrialiserade världen. Det finns kanske en del här i kammaren som säger att de genmodifierade livsmedlen kan rädda livet på människor i fattiga delar av världen, ge större skördar med mera. Men jag tror tyvärr inte att verkligheten är sådan. Den grundläggande orsaken till svält i världen är säkert alltjämt krig, fattigdom och ojämn fördelning av makt och resurser. De viktigaste åtgärderna för att komma till rätta med dessa problem är att vi globalt bekämpar fattigdom genom utbildning, förbättrad hälsovård och jordreformer och satsar på landsbygdsutveckling och förstärkt demokrati. Är forskningen och tillämpningen av gentekniken under full demokratisk insyn och kontroll? Detta är ju en fråga som bland annat aktualiserades när det gällde genmajs. Då krävde att få tillgång till material som visade att GMO-utfodrade råttor drabbades av tydliga abnormiteter i vitala organ motiverade sitt avslag med att ett undantag inte var av sådan vikt att det kunde anses uppväga den risk för skada för som ett utlämnande av uppgifterna om forskningsresultatet skulle innebära. Av 1 000 sidor blev 40 sidor offentliga. Allmänintresset ansågs inte speciellt viktigt. Det är min förhoppning att inte har låst sig fast i denna sekretesslinje utan att detta var en engångsföreteelse. Allmänhetens bästa bör sättas före företagens bästa, och ska man vara mycket försiktig med att hemligstämpla handlingar. Allmänheten ska ju inte hindras från att själv göra en bedömning. EU:s rättsakter på livsmedelsområdet är till övervägande del totalharmoniserande. Det innebär att det inte är tillåtet för ett medlemsland att ha vare sig strängare eller mer liberala bestämmelser. EU-direktiven innehåller några bra saker. Bland annat har försiktighetsprincipen skrivits in. Men inför beslut om de ansökningar om GMO-grödor i kommersiell odling som har lämnats in till EU för att godkännas får jag en känsla av att underminerar den försiktighetsprincip som jag trodde att vi skulle kämpa för. Borde inte stå i första rummet när det gäller att hävda försiktighets- och säkerhetstänkandet? är ju ett av de länder som av tradition har arbetat för en större öppenhet inom EU, och vi i hoppas att detta även fortsättningsvis ska vara den svenska linjen. Vi anser därför att det alltid måste klargöras att alla fakta och forskningsresultat som har med miljö, hälsa, säkerhet och risker kring genmodifierat medel vid ansökan för kommersiell användning måste vara offentliga. som framställer och säljer såväl mediciner som bekämpningsmedel, vanligt utsäde och genmodifierade organismer investerar stora summor i forskning, marknadsföring och patent. Många företag skräddarsyr nya växtsorter som passar deras egna produkter. Därigenom skaffar de sig nästan total kontroll över den globala handeln med jordbrukets produkter. Höga vinstkrav leder till att man vill ta patent på alltifrån arter och sorter till enskilda gener och gensekvenser i djur, växter, mikroorganismer och även i människor. Några få stora transnationella företag håller på att ta kontrollen över den biologiska mångfalden i världen. Det är den mångfald som bönder världen över har utvecklat och förvaltat. pratar vi om biokolonialism, det vill säga när företag i rika länder patenterar gener som har sitt ursprung i fattiga länder. Rätten till resurserna och vinsterna från dem övergår därmed från de traditionella lokala brukarna som i regel finns i fattiga länder till företag med säte i den rika delen av världen. Om utsäde kan patenteras finns det en risk för att bönderna förlorar sin traditionella rätt att fritt utnyttja sin skörd till utsäde. Och många länder har uttryckt sin oro över att multisarna kommer och tar patent på inhemska grödor och på det sättet gör dem mycket dyrare. Det är alltså inte bara den enskilde bondens rättigheter som inskränks vid patent utan även hela landets inflytande över dess tillgångar. Enligt FN:s konvention om biologisk mångfald garanteras staterna och deras befolkning en suverän rättighet till sina genetiska resurser och inflytande över hur dessa används. Men tyvärr får vi rapporter om att ursprungsbefolkningar tvingas att ställa sina kunskaper om medicinalväxter och områdets biologiska mångfald till förfogande för att sedan kanske till och med tvingas att betala för de patenterade medicinerna som forskningen har tagit fram. Vi får också rapporter om att variationsrika, lokalt anpassade sorter av grödor hotas att slås ut på grund av de stora transnationella företagens enhetliga sortiment. Med ensidig odling följer beroende av stora mängder bekämpningsmedel och konstgödsel. Kortsiktigt kan det öka skördarna, men till ett högt pris. Miljön och jordarnas bördighet försämras . Småbönder tvingas att skuldsätta sig och lämna sina gårdar, och med dem försvinner mångfalden och deras kulturer för gott. Om vi som land ska arbeta för lite rättvisa vill jag uppmana regeringen att i FN, WTO och i andra internationella forum kräva att ursprungsbefolkningens kunskaper om nyttjandet av lokala genetiska resurser ska skyddas och att varje folk bör ges rätt såväl till de egna generna som till sina inhemska växter och djur. Som avslutning vill jag yrka bifall till reservation nr 12, och jag står givetvis bakom övriga reservationer. 85 () replik: Jag vill ta upp myterna kring patentlagstiftning och gener. Det är faktiskt inte så länge sedan som vi i den här kammaren antog en lagstiftning om patent på gener. I den likställs det som kallas för växtförädlarrätt och patentering på växter. Man skyddar alltså bondens rätt till sitt eget utsäde. Det är den första saken som man bör beakta när man slänger ur sig sitt förakt mot patent. Jag ser dessa myter ganska ofta: Man borde aldrig någonsin få ta patent på gener som finns i ursprungsbefolkningar. Det är så hemskt att läkemedelsföretagen måste köpa tillbaka läkemedel som innehåller delar av de gener där man har tagit patent. Låt mig ta upp ett exempel. Om man i hittar ett protein som kan bota bröstcancer. Sedan tar fram den genen och använder den för att ta fram proteinet för att ha det i sitt läkemedel. Ungefär en av 5 000 aktiva substanser blir någonsin ett färdigt läkemedel. I genomsnitt tar det och kostar mer än inte kronor. Av alla läkemedel som tas fram är det bara ett av tre som någonsin blir lönsamt, trots att man har patenträtten. Tror någon i den här församlingen att man någonsin skulle utveckla proteinet till ett läkemedel mot bröstcancer om man inte hade patenträtt? 86 () replik: Jag uppfattade inte någon fråga från . Däremot vet jag att hon har stor kunskap inom det här området. sitter med i , och det är bra att hon finns med i utskottet när vi diskuterar dessa frågor. I mitt anförande nämnde jag den oro som många känner. Man kan ofta läsa i miljötidskrifter om hur det går för stora delar av ursprungsbefolkningar och för de fattiga länderna som verkligen känner av ett beroende och som inte får del av de vinster som till exempel läkemedelsföretag drar till sig. Det är fråga om oerhört stora resurser och kommersiella intressen när det gäller genteknik. Jag och mitt parti tycker att dessa vinster av rättviseskäl måste gå tillbaka dit där växterna finns. Det är landets rikedomar.