prot · GS09134 · 2005-06-07 00:00:00 — Vidare pågår inom en översyn av förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd för att bland annat minska företagens administrativa börda och anpassa kraven på tillstånds- och anmälningspliktiga verksamheter till syfte och de av beslutade miljökvalitetsmålen. Även förordningen om miljösanktionsavgifter är föremål för översyn. har på regeringens uppdrag gjort en översyn av bilagan till denna förordning och till regeringen överlämnat förslag till vilka överträdelser som motiverar miljösanktionsavgift och vilka som inte gör det. redovisning är föremål för remissbehandling. Regeringen kommer därefter att återkomma till frågan. Regeringen har således i flera olika avseenden redan agerat för att minska administrativa krav på företag och myndigheter utan att åsidosätta skyddet av vår miljö och hälsa. 66 (): Anledningen till den här interpellationen är, precis som jag skriver, principen om likhet inför lagen. Som jag också skriver är väldigt tydlig och till och med lite sträng när det gäller överträdelser av miljöreglerna. Den som begår någonting som man kan tycka är en mindre förseelse mot miljöreglerna, till exempel genom att inte lämna in en köldmedierapport för sina frysanläggningar, kan få miljösanktionsavgifter på , om det räknas som en verksamhet av en näringsidkare. Om offentliga organ, till exempel en kriminalvårdsanstalt eller ett sjukhus, gör samma fel slipper man undan avgifterna därför att man inte är näringsidkare. Ministern redovisar i sitt svar hur man resonerade när sanktionsavgifterna infördes och säger att regeringen då i och för sig konstaterade att det inte fanns några formella hinder för att andra än de inom ren näringsverksamhet skulle kunna vara berörda men tyckte inte att det var rimligt att alla och envar som överträdde reglerna skulle betala avgifterna. Det är på ett sätt sunt och klokt kan man tycka, i alla fall om man är välvillig och tolkar det så att alla och envar avser privatpersoner och ingenting annat. Men på ett annat sätt är det underligt, herr talman, för varför har man över huvud taget inte räknat med att det finns mängder med offentlig verksamhet i ? Varför räknade man inte med detta? Utgår man från att den alltid är god och skötsam och aldrig behöver räknas in i dessa sammanhang? Är det så att lagstiftarna i vårt land finns kvar i det gamla socialistiska tänkandet som hävdar att staten och monopolet alltid ska skyddas för de är på det godas sida i motsats till det kapitalistiska näringslivet? Nej, jag tror inte det, herr talman. Jag tror inte att det är så, men såsom domstolarna tolkat lagen och sedan dömt är det på det viset. Ett offentligt drivet sjukhus i , som hade kyl-, frys- och luftkonditioneringsanläggningar, lämnade inte in rapporten . Miljödomstolen fick behandla ärendet och upphävde beslutet som miljö- och hälsoskyddsnämnden fattat om att fastställa en avgift. Ett annat exempel som jag nämner i min interpellation gäller , som slapp undan miljösanktionsavgifter på fastän de missade att begära tillstånd för att schakta bort stora jordmassor i samband med ett vägbygge. Miljödomstolen friade och hänvisade till att det är en offentlig aktör. Jag utgår från att miljöministern och jag har samma uppfattning, nämligen att det inte är rimligt att offentliga aktörer och företag behandlas olika av domstolarna. Självklart ska principen om likhet inför lagen gälla också i miljöfrågor. Det är ju ingen skillnad i miljöpåverkan om ett miljöbrott begås av ett privat företag eller av offentlig verksamhet. Jag tycker därför att det är positivt att miljöministern nu flaggar för att det kommer en ändring till stånd. Det är bra, och det är välkommet. Förhoppningen från min sida är förstås att man i samband med den försöker se till de uppenbara galenskaper som finns och formulerar en miljöbalk som alla kan känna är rättvis och klokt utformad. 67 Statsrådet (): Som jag sade i mitt svar till ligger det nu ett förslag på regeringens bord om att lagstiftningen ska förtydligas. Det som skett är att domstolarna gjort en tolkning av näringsverksamhet som kan ses som en icke avsedd effekt av den lagstiftning vi har. Därför agerar vi på det sätt vi brukar göra i fråga om lagstiftning, nämligen att om lagstiftaren ser att tolkningarna av lagstiftningen inte följer de tolkningar som förutsätts vara andan i lagstiftningen har vi skäl att se över den. ligger det alltså ett förslag på regeringens bord. Det innebär att även offentlig verksamhet kan inbegripas i näringsverksamhet. Det klargörs tydligt. Men föreslår också att myndighetsutövning inte ska falla inom denna ram. Det ska självklart noga beredas i och kommer att föreläggas . Likhet inför lagen är mycket viktigt. Det är också viktigt med enkelhet och rättssäkerhet, och här vill jag kort kommentera beskrivning av som alltför sträng, som en lagstiftning som innebär att småförseelser ger i sanktionsavgifter. Jag tycker inte att det är en rättvis beskrivning. När det gäller sanktionsavgifterna har vi haft en stor diskussion om nivån på dem, och mot bakgrund av den diskussionen har lagstiftningen ändrats. är den lägsta summan . Det är ingen som får betala för småförseelser. Sedan kan vi tolka småförseelser på olika sätt. Jag anser att det är viktigt att vi följer miljölagstiftningen även den lagstiftning som handlar om att lämna in rapporter och annat. Att det flyter och fungerar är viktigt och inget som man ska kunna förbise utan att det blir en påföljd. Sanktionsavgiften är en påföljd som är enkel att administrera samt klar och tydlig. Om man inte uppfyllt det som man enligt lagen ska uppfylla utfaller en sanktionsavgift. Och om vi skulle ha en prövning i varje fall, om det fanns skäl att komma för sent och så vidare, skulle vi få ett administrativt mycket krångligt system. I huvudsak upplever jag att miljösanktionsavgifterna uppfattas som en effektiv och bra sanktionsform. Vi har haft en diskussion om enskildheter, till exempel om avgiftsbeloppens storlek och vilka överträdelser som ska omfattas av systemet. Vi har också haft en diskussion om de dubbla sanktionerna, det vill säga att det kan förekomma både sanktionsavgift och kriminalisering. Dessa frågor tas även upp av utöver det som redan förändrats i lagstiftningen och vi kan få anledning att återkomma också till dem i vår proposition som kommer . Det gäller till exempel förslaget om att antingen ha sanktionsavgift eller kriminalisering, som är ett av förslag. 68 (): Miljöministern tycker att det är viktigt att man lämnar in rapporter och att det ska finnas sanktionsmöjligheter gentemot dem som inte gör det. Då är min fråga: Anser miljöministern att det är rimligt att inte lämnar in rapporter , eller missar att lämna in rapporter, och ändå inte får sanktionsavgifter? Anser miljöministern att det är rimligt att den kriminalvårdsanstalt som inte lämnar in rapport om köldmedier inte får sanktionsavgifter för detta? Anser miljöministern att det är riktigt att ett sjukhus som inte lämnar in rapport om köldmedier inte får sanktionsavgifter för detta? Det vore intressant att höra ministern svara på dessa frågor. I min interpellation tog jag förutom frågan om likhet inför lagen även upp problemen med skälighetsbedömningar, vad som är skäligt och inte. Jag beskrev kommunala miljönämnder som försökt vara pragmatiska för att få fungerande och bra lösningar hellre än att vara paragrafryttare. Ministern berör detta i sitt svar och påpekar att det finns möjligheter att inte ta ut avgifter om det är uppenbart oskäligt. Då är det trist, herr talman, att behöva konstatera att detta inte gäller. Jag har några exempel på domar. En fastighetsägare i lämnade in en anmälan om värmepump . Ordföranden i miljönämnden blev dömd för tjänstefel till dagsböter när nämnden försökte vara pragmatisk. I hade sju näringsidkare inte lämnat in köldmedelsrapport. Åtal för tjänstefel väcktes mot hela miljönämnden i . I beviljade miljönämnden fyra företagare anstånd med att lämna in rapport vid byte av köldmedier eftersom det företag som skulle byta medierna inte hade möjlighet att komma . Detta kunde miljönämnden emellertid inte göra utan ledamöterna dömdes för tjänstefel till 40 dagsböter. Det handlar om företagare som försökte göra rätt för sig. De talade om för miljönämnden att de ville göra rätt för sig men inte hade möjlighet. De fick därför anstånd . , som tyckte att det verkade rimligt och bra eftersom företagarna faktiskt försökte medverka till en god miljö, blev alltså dömd för tjänstefel till 40 dagsböter. I skulle det startas ett gym. De hade inte lämnat in anmälan om miljöfarlig verksamhet inte visste jag, herr talman, att ett gym är miljöfarlig verksamhet, men så är det. ansåg att det var fråga om ett smärre miljöbrott och avstod från att överlämna ärendet till polis och åklagare. Detta var dock fel, och ordföranden i miljönämnden dömdes för tjänstefel till dagsböter. Man kan räkna upp det ena exemplet efter det andra där skälighetsbedömningen uppenbarligen verkar vara för liten. Jag skulle vilja påstå att det utrymme för skälighetsbedömning som ministern talar om är väldigt litet, nästintill marginellt. Jag skulle därför gärna vilja att ministern utvecklade detta, alltså hur hon ser på möjligheten att här göra en förändring så att man inte använder sig av paragrafrytteri utan också av sunt förnuft. 69 Statsrådet (): Låt mig först beträffande offentlig verksamhet säga att jag sagt att jag tycker att det är utmärkt att nu kommer med ett förslag. Där får vi en översyn och kan se till att alla behandlas lika. Det kommer ett förslag, som regeringen kan behandla, om sådant som kan vara näringsverksamhet även inom offentlig verksamhet, vilket jag tycker är bra. Vi ser det som en oförutsedd effekt att inte den typen av näringsverksamhet inom offentlig sektor har omfattats. Mer kan jag inte föregå det beslut som ska remissbehandlas. Jag gissar att även tycker att det är viktigt att remissinstanserna också får en chans att ha synpunkter på detta. När det gäller vad som är möjliga skälighetsbedömningar kan man vara flexibel när det är uppenbart oskäligt. Det finns inte något stort utrymme för vad som är uppenbart oskäligt. Jag anser att det ska vara så. Jag kan självklart inte kommentera enskilda fall. Däremot måste jag understryka att om det över huvud taget ska vara någon mening med systemet med miljösanktionsavgifter kan man inte göra skönsmässiga bedömningar i kommunala nämnder om när man tycker att en för sent inlämnad rapport ska föranleda anmälan och när det inte ska göra det. Då har vi inte någon rättssäkerhet och tydlighet i regelverket. Det är precis som när man parkerar fel. Har man parkerat fel, så har man parkerat fel. Har man kommit in för sent med en rapport, så har man kommit in . Antingen har vi det här regelverket, och då följer vi det, eller också har vi det inte. När det gäller de påföljder som finns är det så att är det en liten förseelse är det också en liten påföljd och en låg avgift som man ska betala. Det är viktigt att bedömningarna görs där de ska göras. Nämnderna har en plikt att anmäla vidare, och det ska de göra. Det är viktigt att vi kan bibehålla det väldigt enkla och tydliga systemet där var och en vet att om man kommer sent så har man kommit . Sanktionsavgifterna ska vara proportionerliga. Det är väldigt viktigt. Det ska inte vara stora och tunga sanktionsavgifter för mycket små förseelser. Det vi ska se till är att vi har ett proportionerligt system där rätt ärenden är föremål för sanktionsavgifter, rätt ärenden kan vara föremål för åtal och att vi uppfattar systemet som legitimt och rättvist. Därefter ska vi följa det. Det är mycket viktigt. Annars får vi väldigt egendomliga signaler till våra verksamhetsutövare. 70 (): Jag försökte alldeles beskriva några ärenden som miljönämnderna i kommunerna har bedömt som uppenbart oskäliga. Det gäller till exempel det företag som självmant vände sig till miljönämnden och talade om: Vi har inte möjlighet att få någon att komma hit och byta vårt medium. Det tar till. Nämnden säger: Det var väldigt bra att ni talade om detta för oss. Vi ger er anstånd. Där blir sedan nämnden, inte företaget, fälld för tjänstefel. Det finns flera miljönämnder som har försökt att agera både klokt och förnuftigt och försökt att göra någon sorts skälighetsbedömning av vad som är ett brott eller inte som har fått betala väldigt dyrt för det sunda förnuftet. Det vore intressant att höra miljöministerns syn på miljönämndens möjligheter och uppgifter . Vem vill vara politiker i en miljönämnd om man över huvud taget inte kan påverka, inte har en möjlighet att göra den politiska bedömningen om vad som är uppenbart eller inte och om man trots att man är ganska säker på sin sak riskerar dryga böter? Det kanske är så att dessa frågor över huvud taget inte ska behandlas i politiska sammanhang framöver. Vad vet jag. Det finns så många olika problem i detta. I , som är grannkommun till den kommun där jag bor, har ett antal företag blivit ålagda sanktionsavgifter för att de har haft felaktiga märkningar på flaskor med rengöringsmedel och annat. Det har fått till följd att andra företag i kommunen inte längre vågar vända sig till miljökontoret därför att de är ängsliga för att de ska få sanktionsavgifter i stället för stöd, råd och hjälp. 71 Statsrådet (): Nämnderna i kommunerna har ett utrymme. Det är inte stort. Det ska vara uppenbart oskäligt. Det är viktigt att det är väldigt tydligt att det inte är en skönsmässig bedömning. har , som jag sade i mitt interpellationssvar, sett på möjligheten att något vidga detta. Det förslaget är ute på remiss och återkommer i form av en proposition. Då får vi ta ställning till det förslag som lägger fram om ett något större utrymme för skälighetsbedömning. Jag vill sedan återkomma till vad som är syftet med lagstiftningen och sanktionsavgifterna. Sanktionsavgifterna har en väldigt viktig preventiv effekt. Om vi vill att det ska fungera så att saker till exempel rapporteras och att vi följer de regelverk vi har på miljöområdet måste vi också vara tydliga i våra signaler om att de reglerna verkligen ska gälla. De här ärendena rör inte enbart dem som inte uppfyller reglerna och som nu anför som exempel. Det handlar också om alla dem som faktiskt uppfyller regelverken just därför att de vet att vi lägger vikt vid dem. Vi tycker att det är viktigt att vi följer miljölagstiftningen. Jag ställer mig frågande när jag lyssnar till . Det framstår som att det inte är så viktigt att följa miljölagstiftningen. Det förefaller som att det är paragrafrytteri att följa miljölagstiftningen. Det är inte så noga. Man kan vara lite flexibel när det gäller de här frågorna. Det är viktigt, precis som säger, att det finns miljöpolitik i kommunerna. Men det är också viktigt med de uppgifter som kommunerna har som gäller tillsyn. Där gäller en operativ tillsyn och att följa lagstiftningen. Jag tror att det finns utrymme för bådadera. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2004/05:667 om EU och kärnkraft 72 Statsrådet (): har frågat samhällsbyggnadsminister om vilka åtgärder hon avser att vidta för att Euratom stryks ur fördraget samt om hon avser att vidta åtgärder gällande det finansiella stöd som går till atomindustrin i EU. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ankommer på mig att svara på frågan. Det är helt riktigt som påpekar att Euratomfördraget kommer att finnas kvar vid sidan om det nya konstitutionella fördraget. En omarbetning av Euratom fanns tyvärr inte med på agendan vid utarbetandet av det nya fördraget. Endast institutionella anpassningar har gjorts för att harmonisera det till det nya konstitutionella fördraget. har dock tillsammans med flera andra medlemsstater framfört att vi önskar en särskild regeringskonferens där Euratom ska behandlas. En deklaration om detta som undertecknats av , , , och har lagts till fördraget. Jag anser att Euratomfördraget, som i substans inte har ändrats sedan det antogs , är förlegat och därför borde uppdateras. Det är heller inte rimligt att ha ett särskilt fördrag för kärnenergifrågor. De delar som är aktuella och viktiga, såsom till exempel strålskyddsfrågor och kärnämneskontroll med mera, borde kunna ingå i ett konstitutionellt fördrag och fördraget i övrigt kunna avskaffas. När det gäller kärnkraft och miljön tror jag nog att mycket väl känner till min syn och att vi i det mesta är överens. När det gäller frågan om finansiellt stöd till atomindustrin är jag inte säker på om jag förstår vad menar. Kommissionen har överlämnat ett förslag till ett sjunde ramprogram för forskning till rådet. Någon svensk ståndpunkt är ännu inte fastställd. Det kan dock konstateras att förslaget innebär en kraftig höjning av forskningsbudgeten som helhet, bland annat för att bättre kunna svara upp mot och stora satsningar på forskning. I detta sammanhang ökar även forskningsbudgeten för Euratom. För de delar som inte omfattar fusion innebär förslaget en knapp fördubbling. Det övergripande syftet med denna forskning är att verka för att höja säkerheten vid kärnkraftsreaktorer, att skapa förutsättningar för omhändertagande av radioaktivt avfall samt skydd av människa och miljö mot skadliga effekter av joniserande strålning inklusive beredskapsfrågor. Även tillämpningar av joniserande strålning för medicinsk diagnostik och behandling ingår i forskningsprogrammet. Denna forskning är i flera avseenden viktig för svenskt vidkommande. Den större delen av budgeten inom Euratom avser fusionsforskning och det så kallade . Denna är en omfattande experimentanläggning för att utröna fusionskraftens vetenskapliga och tekniska genomförbarhet. Detta projekt sker i samarbete med aktörer utanför EU såsom , , , och . EU med stöd av och arbetar för en placering av Iter i . När det gäller forskning inom temaområdet energi innebär den ökade budgeten också här ungefär en fördubbling jämfört med innevarande ramprogram. Syftet med insatserna är bland annat att omvandla dagens fossilbränslebaserade energisystem till ett som är mer hållbart och som bygger på många olika energikällor och energibärare, i kombination med bättre energieffektivitet. Verksamheten fokuserar till stor del på områden som vätgas och bränsleceller, produktion av förnybar el och av förnybara drivmedel samt förnybara energikällor för uppvärmning och kylning, men insatser planeras även kring energieffektivisering och så kallad ren kolteknik. Som en del av det sjunde ramprogrammet diskuteras till exempel ett särskilt samarbete kring utveckling av andra generationens biodrivmedel. har genom aktivt deltagit i diskussionerna kring detta initiativ. Det pågår även inom EU arbete med formuleringen av en aktionsplan för bioenergi. Jag anser att det finns mycket som är positivt i kommissionens förslag och jag uppfattar inte att förnybar energi skulle vara undanträngt. Som jag tidigare nämnt har vi dock ingen färdig svensk ståndpunkt ännu, och vi kommer säkert att ha en del synpunkter från svensk sida i samband med den fortsatta beredningen. Som jag också nämnt har verkat för att Euratom ska omförhandlas. Min förhoppning är att fler medlemsstater ansluter sig till deklarationen så att vi kan påbörja omarbetningen av fördraget. 73 (): Tack för svaret, miljöministern! Svaret var ganska intressant, och en del av det som ministern säger där är bra. På denna plussida finns att tillsammans med flera andra medlemsstater har framfört att man vill ha en särskild regeringskonferens där Euratom ska behandlas. I svaret framgår också att miljöministern anser att Euratomfördraget, som i substans inte har ändrats sedan den antogs 1957, är förlegat och därför borde uppdateras. Euratom är ett av . Det trädde i kraft . Syftet med fördraget är att underlätta användningen av kärnkraft, att undvika missbruk av kärnkraften samt att stödja forskning och övervakning på området. Euratom fungerar som ett kontrollorgan, och det är formellt ägare till allt kärnbränsle inom gemenskapen. Det man är ägare till är allt klyvbart material inom gemenskapen. Medlemsstater, företag eller personer som har producerat eller importerat material ska ha obegränsad rätt att utnyttja det. Euratom har dock enligt fördragstexten en så kallad optionsrätt eller företrädesrätt. Företrädesrätten gäller alla och råmaterial och klyvbara material som har producerats inom gemenskapen. Genom Euratomfördraget inrättades en gemensam marknad för kärnmaterial. Det innebär att tullar och avgifter mellan medlemsländerna är förbjudna för de produkter som omfattas. har gemenskapen gemensamma tullar mot tredjeland. Vi som har följt EU-konventet och arbetet med konstitutionen, som många länder folkomröstar om , vet att konventet försummade miljöarbetet. Ett antal protokoll fanns med i konventsutkastet. Ett av dessa handlade om Euratomfördraget. I ansåg vi i likhet med stora delar av miljörörelsen att protokollet skulle strykas. Det kanske inte framgick så tydligt, men det var i alla fall vår uppfattning. vet jag inte om i förhandlingarna har drivit att Euratom inte skulle finnas med i konstitutionen. Jag tror att miljöministern har svaret på den frågan. Inom loppet av har använts till forskning och utveckling av kärnkraften. Det är betydligt mer än till någon annan energikälla. I EU:s senaste ramprogram för forskning och teknologisk utveckling blir kärnkraftstekniken tilldelad . Förnybar energi får endast . Kärnkraftsindustrin har också tilldelats lån som beviljats av Euratomöverenskommelsen. Sammanlagt handlar det om . Euratomöverenskommelsen riskerar att miljarder euro i statssubventioner används till kostnader för omhändertagande av avfall. Jag tycker att det för infrastruktur innanför energisektorn finns en tendens att man favoriserar storskaliga fossil- eller kärnkraftsproduktioner. Man har tagit emot miljarder euro i form av strukturfonder och bidrag. Ett annat exempel är att den europeiska investeringsbanken har lånat ut till olika energiprojekt. Härav gick 323 miljoner till förnybar energi. Min fråga är: Är inte det finansiella stödet till kärnkraftsindustrin alltför stort, ministern? Den fråga jag ställde för ett litet tag sedan är: Var pådrivande i förhandlingarna om att Euratom inte skulle få finnas med i konstitutionen? 74 (): Detta är den tredje debatten som vi för i om olika kärnenergifrågor. Den första med blev ju inställd på grund av att hon inte var närvarande. Sedan kom en debatt om basindustrins elenergifrågor. Det är alltid lika fascinerande att höra företrädare för ha synpunkter på innehållet i ett avtal som man över huvud taget inte vill ha. Det är sanningen om detta avtal. är det intressant att höra det dubbla budskap som kommer från regeringen. Vi har den situationen i att regeringen nu står i begrepp att ge tillåtelse till att höja effekten i en lång rad kärnkraftverk efter det att man har stängt . Vi kommer att producera lika mycket elektricitet från dessa vattenkokare som tidigare när man har gjort dessa effekthöjningar. Jag är gammal nog att ha varit med 1973 på stämma i . Där framträdde den kände Nobelpristagaren . Jag var verkligen där, som ledarskribent från . Det var en väldig tur att det den gången inte fanns någon kärntekniklag i med § 6 som förbjöd forskning! gick den gången till våldsamt angrepp mot framför allt bristerna i avfallsförvaringen. Hela den debatt som uppstod i ledde fram till en enorm forskning om hur vi skulle ta hand om avfallet och göra det hela mycket säkrare. Sedan fick vi ett regeringsskifte , och då kom kärntekniklagen fram. har vi § 6 som säger att vi inte längre får forska om detta i . Vad blir vi då? Jo, vi blir som statsrådet precis formulerade i sitt svar vi blir för svenskt vidkommande väldigt beroende av forskning i andra länder. Det övergripande syftet med denna forskning och det är ju bra är att verka för höjande av säkerheten vid kärnkraftsreaktorer, att skapa förutsättningar för omhändertagandet av radioaktivt avfall samt skydd av människa och miljö mot skadliga effekter av joniserande strålning. Det är utmärkt!