prot · GS09129 · 2005-05-30 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Meddelande om frågestund Tredje vice talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Finansminister , utbildnings- och kulturminister , socialminister , statsrådet och statsrådet . 3 § Svar på interpellation 2004/05:578 om journalisters rätt att bevaka FN-möten 1 Utrikesminister (): har, med hänvisning till att i , Unog, förvägrade taiwanesiska journalister ackreditering för att bevaka Världshälsoförsamlingens möte i , frågat mig hur jag avser agera med anledning av att WHO:s möten inte kan bevakas av journalister i enlighet med artikel 19 i FN:s , samt vilka åtgärder jag tänker vidta för att FN samt FN:s olika organ lever upp till de egna deklarationerna om vikten av att journalister ges rätt att söka, ta del av och förmedla information. Det fria ordet har självfallet sin givna plats i ett öppet och ansvarstagande FN. Journalister har där en viktig roll att spela. I fallet med de taiwanesiska journalisternas ackrediteringsansökan hänvisar Unog i sitt avslag till gällande ackrediteringsvillkor, som gäller inom FN generellt. Enligt dessa ges ackreditering till journalister som har sin bas i medieorganisationer från medlem eller observatör i FN. är inte upptaget som medlem eller observatör i FN, vilket bland annat framgår av FN:s generalförsamlings resolution . Jag tycker inte att de nuvarande reglerna är ändamålsenliga, varför vi stöder ansträngningarna att finna pragmatiska lösningar på dessa frågor, som kan möjliggöra för en bredare krets av journalister än att tillåtas att delta i FN:s olika möten. Jag kommer även fortsättningsvis att förespråka och stödja ansträngningar att finna sådana lösningar i kontakterna med berörda FN-organ. 2 (): firades pressfrihetens dag i och världen, och generalförsamlingen uttalade sig för pressfriheten och yttrandefriheten och ansåg att det här är omistliga delar av den demokratiska utvecklingen i världen. skriver på sin förstasida om hur FN-organ nekar journalister ackreditering vid i . Det skriver man . Jag reagerar på det som utrikesministern anger i sitt svar, nämligen den beskrivning som finns angående ackrediteringsregelverket. Enligt de uppgifter som jag har fått mig till handa hade taiwanesiska journalister möjlighet att delta , och det var när WHO skötte ackrediteringen till det högsta beslutande organet, WHA. fick två taiwanesiska journalister ackreditering, en med brittiskt pass och en med amerikanskt pass. kan vi konstatera att ingen, oavsett vilket pass man hade, fick ackreditering. Var det så att man företrädde taiwanesiska medier så fick man inte ackreditering. protesterar Society of Professional Journalists och tillskriver FN:s generalsekreterare, , och påtalar att FN:s nya krav strider mot FN:s artikel 19 om möjligheten att få tillgång till information och att sprida information, det vill säga delar av FN:s universella rättigheter och mänskliga rättigheter. Än mer anmärkningsvärt blir det när FN-organ och FN:s kommissionär för mänskliga rättigheter har en speciell rapportör som just arbetar med frågor om hur man ska försäkra sig om att journalister, den fria pressen och yttrandefriheten ska möjliggöras både i FN och i världen i övrigt. Jag menar därmed att det finns anledning att ställa följdfrågor till utrikesministern. Utrikesministerns beskrivning av vad som har inträffat tycker jag väcker den första frågan. Är det så att utrikesministern har tillgång till den här informationen, och vad har i så fall den gjort? Det andra är att utrikesministern i sitt svar anger att regeringen och ska möjliggöra för en bredare krets av journalister än att tillåtas att delta i FN:s olika möten. Då är min följdfråga: Vad innebär beskrivningen bredare krets? Jag menar, i enlighet med de protester som har kommit, att man, inte bara från den organisation som jag tog upp utan från många fler, ser med stor oro på den här utvecklingen, men också på FN:s roll. När FN i deklarationer, i det operativa arbetet och när det gäller de speciella rapportörerna betonar vikten av fri press och yttrandefrihet så kan det inte i praxis sedan ske ett agerande som faktiskt direkt står i strid med det man står upp för i andra avseenden. Därför vill jag också veta vad utrikesministern konkret avser att vidta för åtgärder, för det gick inte att utläsa ur svaret. 3 Utrikesminister (): I sina regler hänger FN upp ackrediteringen på att man ska tillhöra en medieorganisation som är registrerad och också att det ID man har som journalist är utfärdat av en stat som generalförsamlingen erkänner. Det rör sig alltså i själva verket om två frågor: dels själva ID-frågan, dels den praktiska möjligheten för journalisten att delta i FN-möten. För vår del stöder vi ansträngningarna att finna pragmatiska lösningar på de här frågorna som kan göra det möjligt för en bredare krets av journalister än att tillåtas att delta i FN:s olika möten. Jag har information om att inom FN:s sekretariats informationsavdelning hade ett möte i . Vid det mötet fattades inte några beslut om nya ackrediteringsrutiner. Men resultatet av mötet var ändå en promemoria som tillställdes hela FN-familjen och som uppmanade till enhetliga ackrediteringsrutiner. Fackorganen, till exempel WHO, är inte bundna av sekretariatets riktlinjer direkt, men de betraktar dem ändå som normerande för FN-familjen. En pragmatisk lösning på ackrediteringsfrågan var enligt sekretariatet knappast möjligt att uppnå så länge som motsatte sig att journalister från deltar. Det här är alltså den situation vi befinner oss i. Det är ingen lycklig situation, utan här måste vi anstränga oss att försöka hitta mera praktiska lösningar där vi kommer runt det här hindret som vissa länder ställer upp när det handlar om att journalister från länder som inte har status i FN vill delta. Problemet med är ju i grunden att landet varken är medlem eller observatör i FN. 4 (): Ytterst handlar det inte enbart om taiwanesiska journalister. Att omöjliggöra för vissa journalister att delta, genom att det inte räcker med identitetshandlingar och att man företräder en medieorganisation, innebär att man politiskt kan förhindra journalister från vissa länder att få ackreditering. Jag vill också påminna om att FN:s kommission för mänskliga rättigheter och dess speciella rapportör betonar just journalisters rätt att även i konfliktdrabbade områden verka utifrån artikel 19. Det finns vällovliga uttalanden från FN i olika deklarationer. Man anger exempelvis att fria och pluralistiska medier inte bara är budbärare av goda och dåliga nyheter utan också sprider värderingar som påverkar samhället. var exempelvis temat för pressfrihetens dag att betona mediernas roll, och naturligtvis även journalisternas ansvar. Vi kan också konstatera att journalister i sitt förvärv utsätter sig för stor fara. Alla har vi med oss bilder som journalister spridit över världen och som för evigt satt sig i våra sinnen. Jag menar att det också är intressant att notera den historiska utvecklingen av vad som inträffat i WHO:s hantering. Jag har nämligen uppfattningen att taiwanesiska journalister fick delta, men därefter har något inträffat. Detta väcker oro inför kommande FN-organisationers sammanträden, inte minst , för vad som kommer att hända. är dock: Vem avgör vilka den så kallade bredare kretsen omfattar? Och vad kommer den svenska hållningen att vara? Jag efterlyser ett ställningstagande från utrikesministern om att det för vår del rimligen borde vara så att journalister har tillgång till den här typen av organ. Inte minst ter det sig märkligt med tanke på att WHO:s stora mission i världen är att förhindra smittspridning. Vi har sars, vi har fågelinfluensa och vi har risken för pandemier. Men har vi alltså ett område i världen, med 23 miljoner människor, som inte ges möjligheter att delta. Journalister kan inte verka och sprida den information som ges och på så sätt vara delaktiga i att nyheter och information om möjligheterna sprids. Den information jag har visar att det uppenbarligen finns stora utmaningar i detta. Det vore därför vällovligt med ett tydligt ställningstagande från svensk sida att journalisters rätt att verka och bevaka FN-möten måste stå i samklang med artikel 19 och att vi måste göra vårt absolut yttersta för att de ska få den möjligheten. Vi måste, i enlighet med vad som sägs inom olika FN-organ, verka för den fria pressen och för yttrandefriheten även i konfliktdrabbade områden. Jag tycker mig emellertid fortfarande höra att det finns vissa tveksamheter från utrikesministerns sida på grund av det politiska läget, och jag vill bara betona att jag tycker att man ska sätta pressfriheten och yttrandefriheten i fokus i just denna fråga och verkligen vidta alla tänkbara åtgärder för att motverka och förebygga den här typen av händelser framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2004/05:579 om den nya MR-lagstiftningen i 5 Utrikesminister (): har ställt frågor till mig om vilka initiativ jag avser att vidta med anledning av den nya lagstiftningen om mänskliga rättigheter i . Frågorna berör tillämpningen av de nya lagarna och hur detta redovisas av , steg för att ytterligare utveckla demokratin och rättssäkerheten, de etniska minoriteternas rättigheter samt förföljelsen av oppositionella. Jag välkomnar att respekten för mänskliga rättigheter i uppmärksammas. Trots betydande framsteg , bland annat på lagstiftningsområdet, återstår det mycket att göra. De nu aktuella exempel nämner erinrar om att reformerna också måste genomföras ute i samhället, och genomsyra det. Det gäller bland annat regeringens uttalade nolltolerans mot tortyr, kvinnors rättigheter, yttrande- och föreningsfriheten. Det gäller också kurdernas och de religiösa minoriteternas rättigheter. Förföljelser av företrädare för oppositionella partier och grupper måste upphöra. Jag noterar att situationen under de senaste två tre åren märkbart har förbättrats. Det var också därför som bedömde att tillräckligt uppfyllde kraven för att medlemskapsförhandlingar ska kunna inledas. Utvecklingen har alltså gått i rätt riktning, och det är uppenbart att EU-processen och utsikter om ett framtida medlemskap har bidragit till detta. Inom ramen för EU-samarbetet, inte minst i samband med förhandlingarna med , kommer att fortsätta bevaka att landet genomför sina åtaganden. Ett medlemskap i förpliktar, och det blir en viktig uppgift för såväl oss som för övriga medlemsstater att följa hur respekten för mänskliga rättigheter efterlevs. Konkreta resultat på det området kommer att vara en förutsättning för att framsteg ska kunna göras i förhandlingarna. Jag vill också framhålla att nära följer hur respekten för mänskliga rättigheter utvecklas i . En utförlig rapport kommer även fortsättningsvis att avlämnas . Rapporten är en viktig värdemätare på tillståndet i . och EU:s övriga medlemsstater kommer att studera den noga. Inte minst i detta sammanhang ligger det också i den turkiska regeringens intresse att noggrant redovisa metoder och resultat i genomförandet av nya lagar. I vår bilaterala relation med kommer vi att fortsätta att lyfta fram respekten för mänskliga rättigheter. Det sker, liksom , i den löpande politiska dialogen. Jag välkomnar i detta sammanhang också det breda engagemang som finns här i , och de ökande parlamentariska kontakterna. Vi kommer också att fortsätta verka aktivt för att ska kunna leva upp till kraven för EU-medlemskap. Inom ramen för regeringens program för ökade kontakter med det turkiska samhället planeras ett utökat utvecklingssamarbete med bland annat fortsatt stöd för utbildning av domare och åklagare. Möjligheterna ska också öka för enskilda organisationer i att samarbeta med turkiska partner kring frågor som rör mänskliga rättigheter, demokratins kultur och utvecklingen av det civila samhället. Vi ser ett särskilt värde i att genom breda folkliga kontakter arbeta för att främja en turkisk EU-anpassning. Jag hoppas att vi i den processen också ska kunna engagera många i med egen bakgrund i . System- och attitydförändringar tar tid. Från regeringens sida kommer vi att långsiktigt fortsätta arbeta för att på olika sätt föra närmare EU och ett fullvärdigt medlemskap. Vårt stöd för detta välkomnas av den turkiska regeringen. Det ger oss också goda förutsättningar att föra en konstruktiv dialog om hur vi gemensamt kan främja ökad respekt för de mänskliga rättigheterna i . Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 6 (): Jag vill tacka utrikesministern för svaret. Tyvärr har det kommit flera signaler om övergrepp i när det gäller mänskliga rättigheter. Det ligger i allas vårt intresse att se till att den nya lagstiftningen i också implementeras i verkligheten. Jag ska lyfta fram några exempel som kommit fram , till exempel från ordföranden för det kurdiska partiet . för rättvisa och mänskliga rättigheter har i en rapport meddelat att 2005 dog fem människor i Sirnak till följd av tortyr. Det finns en lång lista med MR-brott som begåtts mot Dehabmedlemmar i en rad städer runtom i . Men det är inte bara Dehabpartiets medlemmar som drabbats av MR-brott. Det har även förekommit incidenter där unga pojkar varit inblandade. Till exempel utsattes två pojkar, 12 och , som under det kurdiska nyårsfirandet släpat den turkiska flaggan på marken, för hårda repressalier från militärledningens sida. De sågs som landsförrädare och skulle läxas upp. Det här är oroväckande tecken. Det finns också andra oroväckande tecken. har publicerat en rapport om kränkningar av de mänskliga rättigheterna . Enligt den rapporten var antalet personer som utsattes för tortyr 1 2003. var antalet tortyrfall 876, 862 respektive 594. Detta tyder på att vi ser en utveckling som snarare går åt fel håll. Med anledning av detta vill jag ställa en fråga till utrikesministern, som i sitt svar säger att man ser en utveckling åt rätt håll i . De här siffrorna, som kommer i olika rapporter, tyder snarare på att vi har fått en utveckling som går åt felaktigt håll. Därför vill jag fråga utrikesministern hur man lyfter fram den här frågan i EU. Den utförliga rapport som kommer att avlämnas är givetvis viktig, men det går inte att vänta på en rapport , utan man måste reagera. Min fråga är: Hur kommer utrikesministern att agera i EU för att man , då sådana här rapporter kommer, också tar en dialog med den turkiska regeringen för att sätta press så att vi får en utveckling i positiv riktning? Avslutningsvis vill jag ställa ytterligare en fråga. Det ökade samarbetet tycker jag är väldigt viktigt. Hur kommer utrikesministern att agera för att det ska bli ett samarbete med olika etniska grupper, med olika oppositionspartier och med olika grupper i ? Det är viktigt att man får en bred dialog mellan och på alla olika plan. 7 Utrikesminister (): MR-organisationer, och en rad andra organisationer följer med stort intresse utvecklingen i . Det tror jag att vi alla gör. Organisationerna är faktiskt överens om att det går åt rätt håll i . Till exempel slår MR-organisationer och andra organisationer fast att tortyr är en systematisk företeelse. Men det sker fortfarande, och varje sådant enskilt fall är oacceptabelt. Det krävs en fortsatt utveckling för att genomsyra hela samhället. Ända ned till minsta polisstation ska man ha fått klart för sig vilka principer och normer som ska gälla i . Det är svårt att diskutera de enskilda fall som nämner. Vi har inte tillräcklig information för att kunna avgöra vad som är sant i varje enskilt fall. Men det finns motstridiga uppgifter. Det är naturligtvis viktigt att vi inte bara kontrollerar detta någon enstaka gång och gör enstaka nedslag. Det krävs en löpande dialog med företrädare. Min kollega, utrikesminister , leder en reformkommitté i , som ska driva utvecklingen framåt. Med den har EU möten för att stämma av hur utvecklingen går. Det finns ett intensivt arbete som pågår oavbrutet. Man följer alla enskilda incidenter som inträffar och rapporter om hur utvecklingen går. framhåller att man måste samarbeta med olika typer av grupper etniska och politiska och det är en självklarhet för . När vi nu utvidgar vår kontaktyta gör vi det utifrån en mångfald både på den svenska och den turkiska sidan. Olika grupper i ska ha möjlighet att utnyttja de resurser som ställs till förfogande för att knyta kontakter och fördjupa samarbetet med motsvarande grupper i . 8 (): Jag tackar utrikesministern för detta svar, framför allt det som gäller vikten av mångfald i kontakterna och breda kontaktytor. Jag tror att det är ett sätt att utveckla en dialog och stärka både MR-organisationer och politiska organisationer till att utveckla i mer demokratisk riktning, där man tar steg. Jag vill poängtera att de signaler som kommer från många håll är oroande. I de kontakter som jag har får jag ofta möta dessa övergrepp som sker. Jag vet att det finns stora förhoppningar hos många grupper i om att EU-medlemskapet och möjligheten till förhandlingar ska leda till förändringar. Det gör kanske att man fokuserar mer på de övergrepp som fortfarande sker. Det finns stora förhoppningar. Därför är det viktigt att man fortsätter att sätta press och att man uppmärksammar allting. Jag ska ta upp ytterligare en fråga, som inte fanns med i interpellationen men som också är en signal som tyder på att man i går i felaktig riktning. Den turkiska högsta domstolen har beslutat att lärarorganisationen ska upplösas. Den företräder ungefär 200 000 medlemmar gentemot myndigheter och arbetsgivare. Bakgrunden är att man i sina stadgar och policydokument försvarar rätten till modersmålsundervisning för alla barn och allas rätt att utvecklas utifrån sin kulturella bakgrund. anser att detta strider mot republiken konstitution, där det står att alla undervisning ska ske på turkiska. Detta är också en oroande signal. Man förbjuder en organisation som också är ett lärarfack för att den uttrycker något som vi tycker är fullständigt självklart här i och som också EU betonar som självklart: Man ska få prata sitt modersmål och få utveckla sin egen kulturella särart. Detta är ytterligare ett fall som gör mig oroad. Det här vill jag att utrikesministern också ska ta med sig. Jag vill också betona frågan om rättsväsendet i . Där behövs det verkligen en utveckling. Jag vet att är aktivt när det gäller stöd för utbildning av domare och åklagare och för att man ska stärka rättsväsendet. Men det finns också signaler om att kvinnors rättigheter inte alls betonas på samma sätt. Man ser inte kvinnors rättigheter och kvinnors skydd mot våld och mot sexuella övergrepp som särskilt viktiga i rättsväsendet. Därför vill jag också fråga utrikesministern: Hur agerar man i kontakterna med när det gäller att försvara kvinnors rättigheter, och hur betonar man detta i utbildningen, när man nu från svensk sida är inblandad i utbildningen av det turkiska rättsväsendet? 9 Utrikesminister (): Det är naturligtvis viktigt att den turkiska regeringen intensifierar sitt reformarbete. Det är viktigt att de ger de rätta signalerna till omvärlden om att arbetet fortsätter. Det är fortfarande mycket kvar att göra. Det handlar just om sådana saker som tar upp: rätten för barn att få undervisning på sitt eget språk och rätten att utveckla sin kultur. Det handlar om religiösa minoriteters rättigheter, och där väntar vi på en ny lag om religionsfrihet, för det är något vi förväntar oss av . Kvinnors rätt är oerhört central. När vi nu utarbetar vårt breddade program för att öka kontakterna med olika delar av det turkiska samhället betonas naturligtvis just kvinnornas rättigheter och ställning mycket starkt från svensk sida. Över huvud taget är denna fråga något som vi betonar starkt eftersom den handlar om så fundamentala rättigheter i ett samhälle. I den utveckling som genomgår är detta en av de viktigaste frågorna, vid sidan av detta med religiösa minoriteters rättigheter, kulturella skillnader och så vidare. Detta är substansen i det samarbete med som vi nu utvecklar. 10 (): Avslutningsvis vill jag peka på de problem som finns. När kommissionen fattade sitt beslut ansåg inte vi i att hade nått så långt att man egentligen uppfyllde Köpenhamnskriteriet. Men har man tagit ytterligare steg, och kommer förhandlingar att inledas. Då är det viktigt att man lyfter fram och betonar dessa frågor. I alla de kontakter jag har haft med olika grupper betonar man också vikten av att ska få börja förhandla och kunna bli fullvärdig medlem i EU. Där tror jag att vi alla har ett gemensamt intresse av att se till att får dessa möjligheter. Därför är det så viktigt att lyfta fram de mänskliga rättigheterna och de övergrepp som sker, för det är till gagn både för som land och för de grupper som utsätts för förtryck i . Där har vi alla ett gemensamt intresse av kontakter och dialog, så att vi kan se till att man tar ytterligare ett steg och i verkligheten implementerar den lagstiftning som man har antagit. Då kan man få ett fungerande samhälle där alla har lika rättigheter. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2004/05:583 om den baskiska frågan 11 Utrikesminister (): har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta inom EU för att medverka till en fredlig och demokratisk lösning av situationen i , om jag avser att vidta åtgärder inom EU för att det baskiska folket ska tillerkännas självbestämmanderätt, och vilka initiativ jag avser att ta inom EU för att medverka till att den spanska centralmakten respekterar demokratiska fri- och rättigheter, såsom yttrande- och tryckfrihet i hela . Inledningsvis vill jag betona att det efter Francotidens förtryck av bland annat baskerna har skett en fredlig och demokratisk utveckling av situationen i hela . Efter att ETA:s våldsdåd skördat 800 dödsoffer har det nu gått ett attentat med dödlig utgång utfördes av den organisationen. Sedan den demokratiska konstitutionen infördes har de 17 regionerna i landet fått ett stort mått av självstyre, med egna parlament och egna regeringar med primärt ansvar för ett stort antal politikområden. har därutöver fått en egen poliskår samt kontroll över skolväsende och beskattning. har således en hög grad av självbestämmanderätt. Den baskiske regeringschefen har lagt fram en plan för ytterligare ökat självstyre. Den har förkastats av det nationella spanska parlamentet. Den har inte heller längre stöd i det regionala parlamentet på grund av motstånd från båda sidor. Det finns dock fortfarande en spänning mellan regioner och centralmakt. Inte minst den nuvarande spanska regeringen för en aktiv dialog med regionerna om reformer av konstitutionen som skulle tillgodose vissa av regionernas krav. Hur dessa ska utformas är en fråga för parterna i själva. Frågan om regioners bestämmanderätt ligger helt utanför EU:s behörighet, och det finns ingen anledning att ta initiativ där. Det nuvarande unionsfördraget, liksom det konstitutionella fördraget som ligger för ratifikation hos medlemsstaterna, slår fast att unionen bygger på de principer som är gemensamma för medlemsstaterna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt på rättsstatsprincipen. Jag har ingen anledning att ifrågasätta vilja att leva upp till dessa principer. 12 (): Jag tackar utrikesministern för svaret. Frågan om debatteras sällan i eller ute i samhället över huvud taget. Visst ligger det väldigt mycket i utrikesministerns svar att frågorna om regioners självbestämmande inte ligger i linje med EU:s behörighet och att man inte bör ta initiativ bara för det utan att det är egen fråga som det har bestämmanderätt över. Anledningen till att jag ändå har tagit upp frågan och tycker att det är viktigt att debattera den är de motsättningar som har funnits under så väldigt . ETA:s våldsaktioner har varit fruktansvärda, och många människor har dött. De måste man definitivt ta avstånd från. De har upphört.