prot · GS09114 · 2005-04-28 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2004/05:519 Till Interpellation 2004/05:519 av om Svenska spetsars verksamhet Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utrikes resa. Utbildnings- och 2004/05:526 Till Interpellation 2004/05:526 av () om näringslivsstrukturen i för friställda kvinnor Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. Interpellation 2004/05:527 Till Interpellation 2004/05:527 av om folkbildningen Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utrikes resa. Interpellation 2004/05:533 Till Interpellation 2004/05:533 av () om byggandet av Ostlänken Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor. uppdrag 2004/05:537 Till Interpellation 2004/05:537 av om kvalificerad yrkesutbildning Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utrikes resa. Utbildnings- och 2004/05:540 Till Interpellation 2004/05:540 av om statsbidrag till studieförbunden Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utrikes resa. 3 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2004/05:FPM59 Interinstitutionellt avtal om EU:s myndigheter KOM(2005)59 till 4 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Skrivelse 2004/05:152 till socialutskottet Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2004/05:AU8 Arbetsrätt (skr. 2004/05:66). 1 (): I arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 8 behandlas regeringens skrivelse om politisk information och opinionsbildning på arbetsplatsen. Bakgrunden till skrivelsen är ett uttalande av om behovet av en utredning om rätt till politisk information och opinionsbildning på arbetsplatsen. I skrivelsen finns en redogörelse för rättsläget i denna fråga när det gäller arbetsplatser i både den privata och den offentliga sektorn. Utskottet instämmer med regeringen i att debatt och information är viktigt, men ser liksom regeringen svårigheter med att lagstifta i frågan. Saken bör inte heller utredas vidare. I denna del av betänkandet avstyrks en motion av som går ut på att frågan bör utredas vidare. I betänkandet behandlas även ett stort antal motioner om arbetsrättsliga frågor. Flertalet av motionerna är väckta under den allmänna motionstiden . Frågorna gäller bland annat krav på en översyn av arbetsrätten, frågor om tidsbegränsad anställning och rätt till heltidsanställning, turordning vid uppsägning på grund av arbetsbrist, återanställningsrätt, skydd för gravida och föräldralediga, företagsnedläggning och ledighetslagstiftning. Utskottsmajoriteten tillstyrker ett antal motioner om upphävande av tvåpersonsundantaget i turordningsreglerna för småföretag i lagen om anställningsskydd. Utskottet föreslår ett tillkännagivande när det gäller möjligheterna att kringgå LAS regler. Utskottet anser att regeringen bör uppmärksamma denna fråga och vid behov återkomma till . De övriga motionerna avstyrks främst med hänvisning till pågående utredningar och kommande regeringsförslag. I betänkandet finns också 21 reservationer och 3 särskilda yttranden. Med denna inledning lämnar jag över ärendet för debatt. 2 (): Inledningsvis vill jag denna vackra om än något kyliga vårdag yrka bifall till reservation 2, men jag står naturligtvis bakom också övriga moderata reservationer. deltog statsrådet i en debatt här i kammaren. Den handlade om arbetsmarknaden. av inledningen på sitt anförande använde han till att ta avstånd från LO:s uppgift om att är utanför arbetsmarknaden. Vi kan diskutera procenttal hit och dit, men för att få en meningsfylld diskussion måste vi vara överens om grunderna för hur arbetsmarknaden ser ut. Jag tycker att det är konstigt att det ska vara så svårt med all den uppföljning som såväl SCB som Ams gör. Låt oss som utgångspunkt ta statsrådets eget uttalande i debatten, nämligen att närmare fyra miljoner människor går till jobbet en vanlig onsdag . Då det enligt SCB:s uppgifter finns ca 5,7 miljoner människor i arbetsför ålder kan vi konstatera att det är i storleksordningen en och en halv miljon människor som inte går till jobbet denna vackra onsdag . Det vill säga: Utan att överdriva kan vi säga att det är som inte går till jobbet. När vi har slagit fast detta kan vi konstatera att trots att regeringen under högtidliga utfästelser har upprepat att arbetslösheten ska betvingas, så har man totalt misslyckats med det. med Socialdemokraterna vid makten och hundratals miljoner till arbetsmarknadspolitiken har en alltför stor del av befolkningen utanför arbetsmarknaden. Detta är naturligtvis ett gigantiskt misslyckande. Det finns inte heller några tecken på att regeringen kommer ur sin förfelade politik. Man fortsätter att ösa in pengar i systemet och flytta runt människor i olika statistikkolumner. När ska regeringen inse att det är fel medicin den ordinerar? Det är som att förorda Viagra när patienten behöver Losec. Och när regeringen inte får någon effekt av medicineringen, ja, vad gör man då? Då ökar man dosen i stället för att byta medicin! Resultatet uteblir givetvis när såväl analys som recept är fel. Det hjälper inte att ösa in mer skattepengar i Amssystemet. Det krävs ett strategibyte för att öka arbetskraftsutbudet. Mycket av problemen med svensk arbetsmarknad bottnar i strukturella fel. Den konjunkturella delen är av mindre betydelse. Det går inte att tro att en högkonjunktur löser arbetsmarknadens problem. Vi har varit i den fasen och kunnat konstatera att arbetstillfällena inte har ökat i önskvärd utsträckning. Ska kunna trappa upp antalet människor i arbete måste det till förändringar i systemen som gör att det blir mer flexibla villkor både för dem som ska generera dessa arbetstillfällen och för dem som ska finna dem. Framför allt behövs ett modernt och flexibelt system när det gäller de mindre företagen. Det är där vi kommer att finna majoriteten av morgondagens nya arbetsplatser. Tryggheten för arbetare och företagare ligger i möjlighet till förändring. Trygghet ligger i förändring. Stillestånd är tillbakagång. Därför måste ha system som medför förändringar och flexibilitet. Det klassiska exemplet är Facits oförmåga att anpassa sig till ny teknik. Från att ha varit världsledande på mekaniska räknesnurror till att bli totalt bortsopad från marknaden gick mycket snabbt. Ska kunna återkomma som ett företagarland måste skatter, avgifter, regelverk, arbetsrätt och anställningsformer anpassas till en snabbt föränderlig och konkurrensutsatt värld. Balans mellan arbetsmarknadens parter måste finnas. Därför måste rimliga proportioner finnas mellan det som man vill uppnå och skadan av en konfliktåtgärd. Proportionaliteten i konflikterna är säkert någonting vi kommer att återkomma till i arbetsrättsdebatterna. Under den nuvarande statsministerns regeringsperiod kan jag konstatera att det i ringa grad har levererats något som förbättrat situationen för dem som står utanför arbetsmarknaden. Med näbbar och klor klamrar regeringen sig fast i ett ålderdomligt industriellt tänkande. Socialdemokraterna med stödpartier har inte gett något prov på förmåga att skapa den flexibilitet som ger trygghet för anställda och företagare. Det är endast med lönsamma företag som expansion och tryggad välfärd kan byggas. Utbud av jobb måste öka. Det är inte med friår eller arbetsmarknadspolitiska åtgärder som detta kommer till stånd. Vi inom den borgerliga alliansen har gemensamt i ett otal motioner försökt få gehör för en modern och flexibel arbetsmarknad. Brutalt avfärdas alla förslag. Regeringen förmår inte ens göra en mer övergripande översyn av arbetsrätten, som vi har föreslagit . Regeringen låser sig i stället fast vid en mångfald av utredningar som inte verkar leda till några skarpa förslag i riksdag. Utredningarna blir i stället verktyg för att eliminera allianspartiernas goda ansatser till en bättre fungerande arbetsmarknad. Att företrädare för Socialdemokraterna och facket kommer att lägga stor energi i den kommande debatten på att tala för återställande av undantaget i turordningsreglerna är säkert inte någon alltför djärv gissning. Vi har haft denna debatt vid behandlingen av alla arbetsrättsbetänkanden . Den moderata inställningen är att hålla fast vid uppgörelsen med och övriga borgerliga partier. Någon anledning att förändra reglerna finns inte då systemet fungerar. Det ger de små företagen betydligt bättre möjlighet att behålla kompetens vid neddragning än det tidigare totalförbudet mot undantag. Sammanfattningsvis kan jag konstatera att har en snabbt ökande andel personer som inte arbetar. Tas hänsyn till långa semestrar, föräldraförsäkring och rekordstor sjukfrånvaro blir resultatet att frånvaron på svenska arbetsplatser är högst i . Det sker i ett land som är bland de länder som har den friskaste befolkningen och högst medellivslängd. Avslutningsvis skulle jag vilja fråga Socialdemokraternas representant i debatten, , om han tror att fler får ett riktigt arbete genom att man inför friår eller genom att man höjer skattetrycket, där sjukskrivnas, förtidspensionerades eller låg- och medelinkomsttagares incitament till försörjning genom arbete ytterligare minskar. 3 (): Jag ska börja med att tala om undantaget i turordningsreglerna för två personer i lagen om anställningsskydd. Därefter talar jag om det faktum att det nästan är det infördes fri rörlighet mellan och de nya EU-länderna, Vaxholmsfallets solidariska dilemma och svensk arbetsrätt i ett vidare perspektiv. krävde och ordförande gemensamt lagändringar för att starka föräldraledigas ställning på arbetsmarknaden. Det var ett krav som politiska reporter utnämnde till bästa initiativet i på . Det är därför glädjande att det nu i vuxit fram en majoritet för ståndpunkten att motverka att föräldraförsäkringen används som en buffert vid uppsägningar. Det är inte rimligt att uppsägningstid ska kunna löpa då en förälder tar hand om sina små barn. Under en uppsägningstid ska det finnas möjlighet att förbereda sig för ett nytt arbete genom att plöja annonser, anlita arbetsförmedlingen och träffa nya arbetsgivare. Det är svårt att göra det under sin föräldraledighet. En annan fråga som och lyft fram är frågan om en föräldraledig person på ett otillbörligt sätt missgynnas av det så kallade tvåpersonersundantaget i lagen om anställningsskydd. Fem partier, det vill säga en majoritet, står bakom det undantaget. Det är mycket bra. Vi i anser att denna regel är av vitalt intresse för jobben och lönsamheten i små och medelstora företag. Det underlättar för företagen att ta risk och ansvar, som krävs för att anställa fler medarbetare. Det ger mindre företag ett större mod att våga anställa, eftersom de då vet att de kan behålla nyckelmedarbetare även när tiderna blir sämre. På detta sätt bidrar vi som står bakom tvåpersonersundantaget till det som är allra viktigast just , nämligen att få fler människor i reguljärt arbete. Just därför att det behövs fler företag och företagare som anställer är det angeläget att det nuvarande undantaget inte missbrukas. Undantaget får inte användas i syfte att till exempel diskriminera föräldralediga eller någon utsatt grupp. Vad jag har förstått, när jag har träffat företagare och deras anställda, upplevs inte heller det som något stort problem. Men det gäller att vara vaksam. kom ett viktigt avgörande i Arbetsdomstolen där domstolen slår fast principen att det kan prövas om tvåpersonersundantaget utnyttjas på ett diskriminerande sätt. Det är bra att Arbetsdomstolen har varit tydlig på den punkten. Det går alltså att pröva diskriminering i förhållande till hela LAS regelverk. Man kan dessutom notera att EG-rättens regler mot diskriminering i arbetslivet finns . Det regelverket är överordnat nationell svensk lag och LAS. Om erfarenheten skulle visa att större problem uppstår kan det bli nödvändigt att överväga ytterligare precisering av regelverket. Den vitala poängen med tvåpersonersundantaget får dock inte förvanskas utan ska förvaltas. fick EU åtta nya medlemmar i och . Alla EU-länder utom , och införde övergångsregler. Med facit i hand efterklokheten är som bekant den enklaste formen av klokhet att erövra kan vi konstatera att vi politiker fokuserade fel när vi diskuterade frågan som ett inflöde av bidragstagare i stället för att fokusera på frågan om arbetstagare från öst, som i den uppmärksammade . Den striden gäller 15 letters arbetsmöjligheter i . De är fattiga. De 15 har hemma i en inkomst en bit under hälften av motsvarande svensk. De vill gärna arbeta här för att förbättra sina familjers livschanser. Är det då solidariskt av oss, rikare svenskar, att kräva att dessa letter måste betalas en sådan lön som gör att de 15 aldrig får några jobb här, utan i praktiken blir hänvisade till att stanna hemma i med lägre lön och jobb, och eventuellt arbetslöshet? Det är frågan. Man skulle kunna säga att den gamla internationella solidariteten har fått ett nytt moraliskt dilemma. Det är lättare att vara solidarisk på avstånd än på nära håll tvärsöver . Jag tror att även socialdemokrater som vi har debatterat här i kammaren skulle må bra av att erkänna och våga öppet diskutera att här finns ett moraliskt dilemma. På första maj kommer det att framstå som ett iögonenfallande hyckleri, tror jag, att högtidligt och förpliktande tala om internationell solidaritet som man inte alls låtsas om att 15 fattiga letter fick resa hem till lägre inkomster och sämre jobb eller arbetslöshet. När järnridån lyftes bort, lyftes det in ett nytt politiskt och moraliskt dilemma i och svensk politik. Det vore befriande om Socialdemokraterna och LO i alla fall kunde börja att något lite erkänna att innehållet i begreppet internationell solidaritet har blivit mer komplicerat, efter murens fall, efter EU:s östutvidgning och efter . Om man fokuserar på den torra juridiken i sammanhanget är knäckfrågan i vilken omfattning ett EU-land får skydda sina arbetstagare mot konkurrens från andra EU-länder ofta kallat social dumpning. förslag till ett så kallat tjänstehandelsdirektiv har som grundtanke att ursprungslandsprincipen, det vill säga hemlandets regler, bör gälla även i landet där tjänsten utförs. Det finns dock några synnerligen viktiga undantag från principen. Främst gäller det arbetstagarna och om de ska anses vara permanent etablerade i värdlandet. Då gäller värdlandets, till exempel , regler fullt ut. Om arbetet däremot är tillfälligt eller begränsat ska enligt det så kallade utstationeringsdirektivet en hård kärna av spärregler tillämpas. Det ska vara spärregler mot social dumpning som skydd för dem som arbetar utstationerade i värdlandet, det vill säga till exempel , från hemlandet, till exempel . I det här fallet gäller, något förenklat, en hård kärna av svenska regler. Det innebär till exempel minst ersättning enligt minimilön i ett svenskt kollektivavtal. Det är juridiken. Men vad är det då som ska anses som tillfälligt eller begränsat arbete? Det är det som blir nästa mycket svåra fråga. Det är rimligen och mindre än obegränsad tid. Men är det mindre än ? Det vet vi inte. Svaret är komplicerat. Jag ska återge något som en jurist skrev om detta i en bok som kom ut för : Enligt praxis ska verksamhetens tillfälliga art bedömas inte bara på grundval av tjänstens varaktighet utan också med hänsyn till dess frekvens, periodiska karaktär eller kontinuitet. Juristen heter Otken . Detta är ganska vagt, och det är inte så lätt att tränga igenom vad det egentligen betyder konkret på en arbetsplats. Begreppen etablering och värdlandets regler tillämpade fullt ut ska å andra sidan gälla när en person stadigvarande och kontinuerligt bedriver yrkesverksamhet i en annan medlemsstat, där personen från en stadigvarande plats för affärsverksamhet vänder sig till bland andra medborgarna i denna medlemsstat. Nej, inte alls. Tvärtom är det väldigt vagt, och tolkningsmöjligheterna är mycket stora. Därför blir en sannolik utveckling av arbetsrätten på detta för liberaler centrala område om internationell rörlighet för arbetskraft när det gäller de två direktivens tolkning denna: Det kommer att successivt klargöras i vad tjänstehandelsdirektivet och utstationeringsdirektivet egentligen innebär om vi inte gör någonting själva. Jag och menar att för del borde vi förkorta processen och inte förlita oss helt och hållet på prejudikatsbildning i . I stället bör vi ta tag i de oklarheter som finns i den svenska överföringen till nationell lag av EU:s utstationeringsdirektiv. Sannolikt måste vi dessutom avskaffa lex , men jag ska inte gå in på det. Slutsatsen är att det bästa för parterna och för vore om man på den svenska arbetsmarknaden genom ett nytt huvudavtal själv griper initiativet. Man bör själv närmare definiera en EU-legitim nationell standard för den hårda kärna av rättigheter som andra EU-medborgare ska ha rätt till när de kommer till . Då uppfyller man också kravet på tydlighet i kollektivavtal om den verkliga minimilönen för dem som kommer hit och den sanna kostnaden för att uppfylla den hårda kärnans krav för till utsända arbetstagare. Alternativet kan annars bli att vi även i detta land genom en EG-dom i praktiken tvingas införa någon form av allmängiltig förklaring och upphöjning till lag av svenska kollektivavtal. Det är en metod som finns i andra EU-länder men som vi liberaler inte önskar införa i . Det finns som sagt ett moraliskt dilemma och ett politiskt dilemma med den nya solidariteten. Vi kan gå in i det juridiska, men låt oss ändock erkänna att det i botten finns en ny frågeställning för . Jag slutar där med att yrka bifall till reservationerna 2 om översyn av arbetsrätten, 7 om upphävande av turordningsundantaget och 11 om skydd för föräldralediga. 4 (): berättade om ett initiativ som och TCO-ordföranden hade tagit om starkare skydd för föräldralediga på arbetsmarknaden. Det skulle ha tagits på . Det var ju bra. Problemet är bara att initiativet togs av ett enigt arbetsmarknadsutskott och en enig riksdag. har behandlat en skrivelse från regeringen om detta och skrivit i mycket starka ordalag. Man vill kraftfullt betona vikten av att regeringen återkommer till med förslag så att skrivelsen kan bli slutbehandlad, och ytterligare dröjsmål kan inte godtas. Så skriver alltså ett enigt utskott. Problemet är att det har tagit att få fram en sådan lag. har det kommit en departementsskrivelse som ska ut på remiss. Den utredning som har gjorts dög tydligen inte. Sedan får vi se vad som händer. Med den takt som regeringen har haft för att leverera förslag till blir man orolig för om vi över huvud taget får se detta förslag innan mandatperiodens slut. Dagens arbetsrätt är till stor del anpassad efter 1970-talets arbetsmarknad. Det var då de nuvarande arbetsmarknadslagarna i allt väsentligt infördes och skapades. Det var det medelstora varuskapande industriföretaget som var förebild. Man såg människan som ganska utbytbar. En arbetare kunde ersättas av en annan, och man ville skapa skyddsregler för att förhindra godtycke på arbetsmarknaden. Arbetsrättens syfte att skapa trygghet för de anställda och förhindra att arbetsgivare behandlar sina anställda godtyckligt eller illa är viktiga och rimliga principer. Det är dessa som ligger bakom arbetsrättslagstiftningen. Det behövs tydliga spelregler på arbetsmarknaden; det är inget snack om den saken. Den synen delar vi kristdemokrater. Men vad är det som har hänt modellföretag, som var dominerande då? Vi har fått mindre av traditionell industriproduktion och mer av tjänsteföretag. Alla som vet någonting om arbetsmarknaden vet att det innebär ganska olika villkor när det gäller både att anställa, att anpassa sig till efterfråga och att hantera konjunkturer. Vi har fått globaliseringen. Vi har fått mer av kunskapsintensiv verksamhet. Det innebär att det numera blir allt vanligare att balansräkningen vandrar ut genom grindarna när företaget stänger för kvällen. Kunskapen och kapitalet sitter i människorna de anställda. Därmed har också maktförhållandena förändrats, i positiv riktning i löntagarnas perspektiv. Vi har fått fler bemanningsföretag på den svenska arbetsmarknaden. Vi har fått fler människor med utländsk bakgrund. Den problematiken är skapad. Vi vet också att vi har en rad demografiska förändringar att se fram emot, kanske med risk för arbetskraftsbrist. Det gäller särskilt inom vissa sektorer. Vi kristdemokrater har tillsammans med de andra partierna i alliansen sagt att vi nu behöver en bred översyn av arbetsrätten. Vi behöver titta på de nya faktorerna och fundera över hur vi hittar balansen mellan lagstadgat skydd och rättigheter, behov av flexibilitet och behov av att lösa de problem som arbetsmarknaden brottas med. Hur ser arbetsmarknaden ut i det moderna 2000-talets ? De problem vi bör titta på är särskilt hur de mindre företagarna behandlas. Vi vet att det i första hand är i de mindre företagen som de nya idéerna och de nya produkterna kommer fram och de nya jobben kan skapas. Men arbetsrätten är till stor del uppbyggd efter de större företagens möjlighet att omdisponera och omplacera arbetskraft. Vi vet att det är svårare för äldre att byta jobb. Vad innebär det på framtidens arbetsmarknad när alltfler är äldre och när förändringstakten ökar? Hur hanterar vi det? Hur skapar vi ett rimligt skydd för de äldre utan att de låses fast, som det finns tendenser till ? Hur ökar vi rörligheten och hur får vi en bra fungerande lönebildning? Allt detta är rimliga motiv till en ganska förutsättningslös och bred översyn av arbetsrätten. Vad har vi då fått? Vi fick en utredning som gjorde arbetsrätt. Det är en smal utredning med ganska begränsade uppdrag som tydligen inte ens dög enligt regeringen, eftersom den nu skriver en departementsskrivelse för att igen utreda det som utredningen utredde. Detta visar att regeringen inte vågar ta i framtidsfrågorna och fördomsfritt titta på de här sakerna utifrån principen om att värna rimliga anställningsvillkor och titta på hur vi skapar maximal trygghet. Vad kan regelverk göra när det handlar om att skapa starka företag som i sin tur skapar tryggheten? Jag kan ge några exempel på företag som brottas med dagens arbetsrättsregler och inte upplever dem smidiga när det gäller nyanställningar. Ett dataföretag ville anställa en kille till för att sälja. De hade för mycket att göra. De anställde en person , och det var inga problem. De upptäckte att den här killen var bra, men de vågade inte anställa honom permanent. Jo, därför att de inte vet om den här personen långsiktigt kan dra in de pengar som krävs till företaget. De vet att hela permitteringsruljangsen tar sin tid och har sina kostnader. Då drar de sig för att satsa på den här extraanställda. Vi har plastföretaget som får mycket att göra och löser problemet med mer övertid i stället för att låta den kille som kan detta få stanna kvar lite längre. Gränserna för hans rätt att få fast anställning har passerats, och då väljer de att köra med övertid i stället för att extraanställa . Dessutom har vi tjänsteföretagen som jobbar under helt andra villkor. Frågan är då om dagens fyrkantiga regler innebär att vi faktiskt får färre jobb och mindre chans för ungdomar och människor med invandrarbakgrund. Vi kristdemokrater är rädda för att det är så. Vi måste fundera på hur det ser ut. Vi ska kanske fundera på speciella regler för små företag och andra regler för större företag. Vi har varit emot en sådan uppdelning tidigare, men vi grubblar på om man måste fundera i sådana banor. Låt mig också kommentera resonemangen om turordningsregler. Vi kristdemokrater tycker att det är en rimlig avvägning som har gjorts med ett undantag för två nyckelpersoner när man fastställer turordningsreglerna när man har arbetsbrist. Det skapas enormt mycket konvulsioner kring detta ganska lindriga undantag.