prot · GT0946 · 2005-12-07 00:00:00 — Vid skilsmässor grälar man om pinnstolar, men sällan diskuteras pensionssparandet. Vi vill få till stånd att delad pensionsrätt är huvudregel i premiepensionen. Vi vill också förbättra möjligheten att överlåta pensionsrätt mellan makar. Vi kan också tänka oss att mer tydligt skriva in i lagen att man vid skilsmässa och boskillnad ska ta hänsyn till statlig pensionsrätt. När de i den arbetande generationen blir färre och dessutom en betydligt större andel fortsätter att vara utanför arbetslivet, på grund av till exempel förtidspensionering, riskerar vi att få problem även med det nya pensionssystemet. De stora sjuktalen är ett problem när det gäller att kunna klara både uppehälle och pension för den sjukskrivna femtedelen och dessutom få bidrag till de allmänna pensionerna. Det kostar i form av lägre lön, höga skatter och arbetsgivaravgifter och lägre tillväxt. Frågan om tillväxt kan verka lite teoretisk, men även små förändringar ger stora effekter och blir mycket viktiga sett i pensionsperspektivet. Det är också oroande att vi arbetar kortare och . De som läser vidare börjar ofta inte arbeta förrän vid 27, som pensionsåldern inom vissa delar av arbetsmarknaden var . För den som bara arbetar är pensionssparandet på i lägsta laget, och man kanske borde spara av inkomsten för att få en pension som motsvarar det man förväntar sig. Pensionen behöver diskuteras mer utifrån de pensionslösningar som finns, både statligt, avtalsmässigt och privat sparande. En av tankarna i pensionssystemet är att vi ska kunna påverka mer själva och kunna välja utifrån våra egna förutsättningar hur vi sparar och inte minst när vi väljer att pensionera oss. Med detta, fru talman, vill jag återigen yrka bifall till reservation nr 1, men jag står bakom alla övriga moderata yrkanden. 95 BO (): Vi diskuterar under det här blocket den mest omfattande av alla socialförsäkringar, hur man än räknar. Om man räknar i pengar eller på annat sätt är det den mest omfattande och en av de mest viktiga socialförsäkringar vi har. Det är också den socialförsäkring som vi under det senaste dryga decenniet har gjort de allra största förändringarna i. Själva grundtanken bakom ett system med pensionsförsäkring eller, som någon vill kalla det, pensionssparande är förstås att undanröja risken för fattigdom . Det gjorde det gamla systemet, och det gör det nya också, till och med på en något högre nivå vad gäller den lägsta standarden inom pensionssystemet. Annars utmärks den reform som vi gjorde 1994 av ett antal tunga principer. Inkomstbortfallsprincipen är en av dem, även om det i det nya systemet tolkas som hela livsinkomsten och inte enbart den inkomst man hade en händelse inträffade. På den punkten, hur man utformar en inkomstbortfallsprincip, finns det förstås betydande skillnader mellan en pensionsförsäkring, där man förutser en händelse kanske i förväg, och sjuk- och arbetslöshetsförsäkringar, där något kan inträffa från den ena dagen till den andra och helt utan förberedelse. Systemet ska vara ekonomiskt uthålligt, och det har då införts ett par följsamhetsprinciper. Det ena är följsamheten till löneutvecklingen i landet, och det andra är följsamheten till vad som händer med livslängden. Det senare är relativt ovanligt. Det har börjat komma lite grann i några andra svenska system, men när det infördes var det kanske första gången som man i ett allmänt system kopplade samman vad som hände med livslängden och själva ersättningsnivåerna. Det hade förstås att göra med den mycket glädjande utveckling vi har i vårt land, och i många andra länder, det vill säga att vi har förmånen att leva längre och längre. Men det får ekonomiska konsekvenser, och de omhändertas i det nya systemet med hjälp av följsamheten till livslängden. Ett annat inslag, som var nytt, var att alla kommer att få ta del i den sannolikt snabbare utveckling som sker på värdepapper än vad som sker med de genomsnittliga lönerna. Sannolikt, säger jag, för ingen känner framtiden. Vad vi däremot vet är att har det definitivt varit på det viset, och får vi en utveckling av liknande art kommer en stor del av utvecklingen verkligen att kunna komma alla i befolkningen till del, och inte bara dem som har blivit lite mera vana vid att skaffa sig värdepapper. Det ska vara samhällsekonomiskt goda drivkrafter i systemen så långt det är möjligt. Vi ska försöka minska skatteandelen. Vi har försökt åstadkomma detta genom det mycket nära sambandet raka rör som finns mellan det som betalas in och det som betalas ut. Det gör exempelvis svartarbete mindre lönsamt än i det tidigare systemet, där kopplingen mellan avgifter och förmåner var avsevärt svagare. Ytterligare en princip är flexibilitet vad gäller möjligheten att få ut pengarna. Man kan i det nya systemet välja när man vill, till förhoppningsvis åtminstone 67, som vi nu har höjt gränsen till för hur länge man har rätt att stanna kvar på arbetsplatsen. Inom systemet är det inte någon åldersgräns alls, utan där är det bara himlen som är gräns man har rätt att jobba så länge som helst och få ut sin pension på försäkringsmässiga villkor. Ytterligare en princip har varit att se till att medborgarna får så god information som möjligt. Det är ingen tvekan om att informationen är oerhört mycket bättre än den var tidigare. Och den är bättre än i nästan något annat land. Det finns ett par länder numera som har system som liknar våra, men måste jag välja jag medger i och för sig att jag är partisk är nog det svenska systemet bäst i världen vad gäller att informera medborgarna. Vi har varit måna om att få en politisk stabilitet i regelsystemen. Den uppgörelse som gjordes stod av riksdagsledamöterna bakom. Tittar man på dagens kammare och de omröstningar som kommer att ske senare, är det nog fortfarande som står bakom detta. Reformen har väckt mycket stor uppmärksamhet internationellt, inte bara bland pensionsexpertis utan bland politiker av olika slag som har att syssla med de här frågorna. Hur har det då gått , om man i någon mån ska försöka summera utvecklingen sedan uppgörelsen mellan de fem partierna ? Vad gäller den lägsta nivån i systemet, garantipensionen, har det skett en höjning. Genom den förändring som ägde rum från folkpension till garantipension är den lägsta nivån högre . Inkomstpensionen har också utvecklats snabbare än i det gamla ATP-systemet. Jag tror att nämnde det i sitt inlägg . Det var inte något som utlovades från de fem partiernas sida den dag uppgörelsen gjordes eller under resans gång, men utvecklingen har varit så. Det är förstås glädjande och trevligt. En del av ökningen beror på en förändring i sättet att beräkna indexeringen och hur man ska låta den slå igenom på inkomstpensionen. Därvidlag har det väl skett en viss höjning utöver den faktiska utvecklingen på lönesidan. Premiepensionen och buffertfonderna, för att avrunda med dem, infördes båda ungefär som det största börsfallet i modern historia ägde rum det största börsfallet . Om vi nu tittar på vad som har hänt vad gäller premiepensionen har av dem som varit med återfått minst det ursprungliga värdet, och en betydande andel har fått ökningar långt utöver inflationen. Som det ser ut just nu förefaller den trenden fortsätta. Vad gäller buffertfonderna gavs de efter många års diskussion rätt att investera i värdepapper, både svenska och utländska. Utvecklingen var förstås mycket negativ eftersom detta kom att äga rum vid maximalt olämplig tidpunkt, vilket förstås ingen kunde veta i förväg. Utvecklingen har även där gått åt rätt håll. Det förefaller , om inget oförutsett inträffar , som om buffertfonderna tillsammans kommer att ha när vi får balansräkningen . Det motsvarar ungefär utbetalning. Det är vad man i teknisk litteratur brukar kalla fondstyrka. Det är även på den punkten ett av de högsta värdena i världen. Det är nog bara ett par länder till som har något liknande. Jag tror exempelvis att våra tyska vänner i stället möjligen har , eller kanske till och med något mindre. En av de saker som vi hade hoppats på när reformen gjordes var att de drivkrafter för att arbeta längre som finns i systemet skulle leda till en höjd ålder för utträde från arbetsmarknaden, det vill säga att människor skulle stanna kvar längre på arbetsmarknaden. Så har också skett. har utträdesåldern stigit . De allra senaste siffrorna, som går en bit in , visar att den har fortsatt att stiga. Det finns en hel del som behöver göras, och det gäller framför allt avtalspensionernas konstruktion. De bör i större utsträckning konstrueras enligt principerna i den stora reformen. Det är nu viktigt att de fem partierna vårdar uppgörelsen och löser de kvarvarande frågorna. Man bör bland annat se till att den halvering av avgiften ovanför taket som ingår i uppgörelsen nu genomförs fullt ut och att åstadkomma de resterande delar som behövs för att reformen ska bli ännu bättre. Som jag nämnde finns det ett stort internationellt intresse för reformen. Nästan alla länder av vår typ har samma problem som vi hade när vi genomförde reformen. Dessa diskussioner förekommer var och i länder runtom i världen. Det är nu den stora pensionsöverenskommelsen träffades. kan man konstatera att de fem partierna har levt upp till de utfästelser när det gäller innehållet som då gjordes. 96 (): Låt mig först bara göra en komplettering genom att yrka bifall till reservation 68 från under punkt 66. Sedan vill jag ta tillfället i akt att från och mig framföra ett tack till för alla dessa år. Det förefaller att vara den sista debatten som deltar i här i kammaren under denna och kanske under någon ytterligare mandatperiod. Men välkommen tillbaka! Vi är säkert många som har uppskattat dina insatser och det samarbete som vi har haft i debatter, under resor och vid andra gemensamma uppdrag till gagn inte minst för pensionssystemet. Lycka till, Bo, och tack för ett gott kollegialt samarbete! Många människor i vårt land har hårt arbete nått en aktad ålder. Jag tänker på våra äldre som är pensionärer och tvingas vända på krona efter krona. Det är dråpligt att våra debatter om pensionerna ska komma så här nära julhandeln som de gör. Vi hör i medierna hur allt större summor läggs på julhandeln, kanske till gåvor som man både kan ha och vara utan. Detta noteras även av de äldre som lever på minsta tänkbara pension. Det känns inte riktigt bra. Många av oss i kammaren är barn till en generation som har byggt upp den välfärd och den ekonomi som vi kan glädjas över. Men själva får de titta djupt i pensionsutbetalningen på kontot för att se om det finns pengar över till barnbarnens julklappar. De saknar ekonomisk trygghet. Att bygga ett samhälle där alla kan åldras i trygghet och värdighet är ett av välfärdspolitikens allra viktigaste mål. Det är helt enkelt ett av syftena med vårt välfärdssystem, och måttet på hur vi uppnått detta mål är att äldre måste få känna sig trygga i sin försörjning och att unga människor är trygga med att åldras. Med dagens stora brister inom äldreomsorgen och vården är tryggheten och värdigheten långt ifrån en realitet för alla människor. Goda pensionsvillkor, slopad fastighetsskatt och sänkt skatt på hushållstjänster är några åtgärder som delvis skulle kunna kompensera för bristerna inom den kommunala äldreomsorgen. Åtminstone skulle många äldre ha råd att själva köpa den service som det allmänna allt oftare förnekar dem. Men detta är bara kompletterande åtgärder. Grundtryggheten borde gälla för alla, som pensionsöverenskommelsen är mellan socialdemokraterna och oss borgerliga. Det borde vara en absolut trygghet och en självklarhet för alla. Men tyvärr är det inte så . Många av de 1,4 miljoner äldre som vi har all anledning att känna en viss oro för hur de ska klara sin försörjning, och det är inte rätt. Uppgörelsen har gjort pensionssystemet mer finansiellt stabilt ja, det är sant vilket för att även kommande generationer får ut godtagbara nivåer på sina pensioner. Det fria valet av pensionstidpunkt har ökat individens handlingsutrymme att själv kunna styra sin pensionsersättning, och det är bra. Garantipensionen har höjts, vilket vi också gläds över. Men vi välkomnar ändå reformer som skulle innebära att det blev en större valfrihet inte minst för våra äldre. Det återstår alltså fler problem att lösa, särskilt för dem som har haft låg eller ingen inkomst. kommer därför att fortsätta att arbeta för en förbättring och vi önskar en höjning av garantipensionen med det är vår ambition och vi har avsatt extra till detta i vår budgeten . Vi menar också att regeringens föreslagna höjning av grundavdraget med är otillräcklig. Det borde höjas till . Låt mig ta ett exempel från dagliga livet på hur det är att vara pensionär. Min pension räcker inte mer än till hyra och mat för dagen, säger den för övrigt glade pensionären som jag träffade i på första advents återkommande julskyltning. Det känns onekligen svårt när enskilda och dessutom närstående människor berättar om sin ekonomiska situation. Det är inte alldeles säkert att dessa människor har sämre livskvalitet. Men det är inte lätt att vara glad och tacksam pensionär när kostnaderna ökar mer än vad pensionsutbetalningarna gör. Det var därför som jag med sorg och besvikelse lyssnade till den här personen som arbetat nästan hela livet och lever på marginalen. Pengarna räcker inte, sade pensionären jag besökte, och denne får representera många i samma situation. Det saknas pengar till idrottsbiljetter, julklappar, gåvor och till och med till biljetter för att resa till barn och barnbarn. Det finns en grupp människor i som inte är direkt fattiga, men som inte får pengarna att räcka till våra äldre med låga pensionspoäng. Bostadstillägget är en annan viktig fråga som utskottet har att ta ställning till . Vi välkomnar regeringens förslag om en höjning till av bostadskostnaden samt att taket höjs för vad som anses som skälig boendekostnad. Däremot menar vi att fritidshus inte bör räknas in i underlaget för bostadstillägget, utan i stället bör det baseras endast på permanentboendet. Fastighetstaxeringen, som ofta baseras på tomtvärdet, gör att äldres fritidsfastigheter räknas som förmögenhetsinnehav, trots att detta är ett helt orealiserat innehav. Kombinationen av den orimliga fastighetstaxeringen och medräkningen av fritidsfastigheter innebär att just de som drabbas av extremt höga fastighetsskatter också är de som drabbas av att inte kunna ansöka om bostadstillägg. Det är oacceptabelt att äldres livskvalitet ska försämras på det här sättet. Det handlar om människor som har arbetat hela livet, som betalat skatt och som i många fall har få andra möjligheter till rekreation. Till betänkandet har vi ett särskilt yttrande, nr 7, där och jag redogör för vårt ställningstagande i denna och intilliggande frågor. Med tanke på pensionsöverenskommelsen mellan våra borgerliga partier och Socialdemokraterna har jag inget ytterligare yrkande. kommer dock att fortsätta sitt arbete för att skapa bättre ekonomi för pensionärer med låg pension. Ett annat problem är att så få känner till att de är berättigade till särskilt bostadstillägg, och det vill jag också aktualisera. Ansökningsförfarandet är så krångligt att de äldre avskräcks från att söka. Mörkertalet är därför väldigt stort, särskilt i åldersgruppen . Men enligt beräkningar är det nästan en tredjedel av de berättigade som inte ansöker om denna förmån, och det tycker vi är beklagligt. Informationen måste bli bättre och tydligare om vad rättigheterna i försäkringssystemet som sådant omfattar såväl när det gäller pensioner som andra försäkringar i vårt välfärdssystem. 97 (): Du vet väl inte vad hjon är och inte fattigstuga heller, och det ska du bara vara glad för. Fattigstuga var någonting som fanns , och skulle jag berätta om den ordentligt så bleve det ruskigare än alla hemskheter om mördare och spöken och vilda djur. Om du tänker dig en liten usel stuga med ett par rum i och hela den stugan full med fattiga, utslitna och gamla människor som bor där tillsammans i en enda röra av bara lort och löss och svält och elände, då vet du vad fattighjon är och fattigstuga. Så inleder berättelsen om det stora tabberaset i Katthult. Det är en berättelse som väl beskriver varför det är viktigt med en bra ålderspension. Den som har pensionerats har få eller inga möjligheter att förstärka sin pension. Är det då via de förvärvsarbetandes välgörenhet eller är det via det system dit pensionärerna under sina förvärvsaktiva liv solidariskt har betalt skatter, och därmed betalt för sin framtida pension, som pensionärernas standard ska garanteras? Vad kan man då kräva av ett pensionssystem? Jo, att det är förutsägbart. Man ska veta vad man får och vilka regler som gäller, och man ska veta att man får det som lovats. Det ska omfördelas över livscykeln, mellan könen och mellan klasserna. Det ska finansieras solidariskt via skatter och sociala avgifter, och man ska inte kunna spekulera bort hela eller delar av sin pension. Och det ska vara hållbart både för individen, det vill säga den enskilda pensionären, och nationalekonomin. Nuvarande system uppfyller endast ett av kraven, det är finansiellt stabilt. Det är förstås bra att staten alltid vet vad pensionerna kostar. Fast inte ens det är helt säkert. Under vissa förhållanden kan statens kostnader för garantipensionen öka, vilket gör att systemet då är finansiellt stabilt. Problemet är att om avgifterna från dem som förvärvsarbetar inte räcker till att betala pensionerna får den enskilda pensionären stå för den risken själv, trots att han eller hon troget betalat in sina avgifter. Om inte de förvärvsaktivas avgifter räcker till att betala pensionerna, slår en broms till i systemet. Det är en broms som gör att pensionerna inte räknas upp eller, om det vill sig illa, sänks. Det blir ju då lite komiskt att läsa i ett debattinlägg från Socialdemokraterna och de fyra borgerliga partierna i Genomförandegruppen att det nya pensionssystemet kommit till för att garantera de framtida pensionerna. För vem är det en garanti? Det hävdas i debatten att dagens pensionärer gynnas av det nya pensionssystemet genom att deras köpkraft har ökat. Men för den som gått i pension har den ökat från en avsevärt lägre nivå än för de forna ATP-pensionärerna. När systemet skulle säljas in hos folket av Socialdemokraterna och de fyra borgerliga partierna hävdades det att det skulle ge lika mycket som ATP-systemet och vara minst lika bra. I årets budgetproposition kan vi läsa det som kritikerna framförde : För ett typfall med en ensamstående som arbetar heltid i privata sektorn och tar ut sin pension vid oavbruten tjänst blir kompensationsgraden . Detta är första gången jag ser regeringen medge att pensionen i det nya systemet inte blir lika bra som i ATP-systemet. Där var den enskilda pensionären lovad av slutlönen. Hur många kommer, med dagens arbetslöshet och det gäller kanske framför allt våra unga kvinnor och män som har en hög arbetslöshet och dagens höga sjukskrivningar, att arbeta oavbrutet ? Risken är därmed stor att det blir många som inte kommer att nå ens till de av slutlönen. När Genomförandegruppen säger att det finns ett fåtal debattörer som ägnar sig åt att sprida en felaktig bild av hur mycket det nya pensionssystemet kommer att ge, undrar jag vem det var som spred en felaktig bild. Var det den som, likt Genomförandegruppen, hävdade att det nya systemet skulle ge lika mycket som ATP-systemet eller den som hävdat att det nya systemet kommer att ge lägre pensioner, något som bekräftas av regeringen i budgetpropositionen? Det problematiska är att Genomförandegruppen tror att det handlar om bristande kunskap och information om hur det nya systemet ser ut och vad det kommer att ge för pension. Det kanske är så att Genomförandegruppen borde börja med att informera statsministern, som från andra sidan jordklotet säger att han är säker på att det ni, det vill säga de fem partierna, gjort inte kommer att vara populärt när de som går i pension ser vad ni gjort. Och vad är det som ska informeras bort? Vad är det för bristande kunskap som folket i har tillsammans med statsminister ? Som om det skulle gå att informera bort att det nuvarande pensionssystemet ger av slutlönen oavbrutet förvärvsarbete. Som om det skulle gå att informera bort att det går att spekulera bort en del av pensionen på börsen. Vad är det som ska informeras bort? Pensionerna ska inte vara en del av de årliga budgetförhandlingarna säger representanter på Brännpunktssidan i . Det är ju en sanning med modifikation, för inte har väl ATP-pensionen eller inkomstpensionen varit föremål för budgetförhandlingar? Det som har budgetförhandlats är folkpensionen och pensionstillskottet och garantipensionen. I det gamla pensionssystemet kunde politikerna ta sitt ansvar genom att höja pensionstillskottet när situationen för fattigpensionärerna blev alltför eländig. Och jo, , det finns fattigpensionärer i . finns inte den möjligheten kvar. När jag tittar på de motioner som kommit in om höjd garantipension för fattigpensionärerna, förstår jag att det finns delar i Genomförandegruppen som skulle ha velat behålla den möjligheten. har under en följd av år motionerat om att de forna ATP-pensionärerna ska kompenseras för de värdeförlust de led genom en urholkning av basbeloppet. Vi menar att det bästa sättet att göra det är att ge dessa pensionärer en engångsuppräkning . Vi anser att regeringen ska återkomma med förslag på hur de forna ATP-pensionärerna bäst ska kompenseras för detta inkomstbortfall som sades skulle vara tillfällig. Vi har återigen motionerat om , det vill säga om de pensionärer som får yrkesskadelivränta därför att de en gång har skadats på jobbet och som är återbetalningsskyldiga enligt de samordningsregler som finns, trots att de har återbetalat mer än de fått ut i ett engångsbelopp. Jag fick ett brev från Percys fru. Hon berättade att nu betalat in ca mer än han fick ut i ett engångsbelopp. Det har alltså dragits ca mer från Percys pension, på grund av samordningsreglerna, än vad fick i engångsbelopp. Det kan inte vara rimligt att någon människa ska utsättas för det. vill därför att möjligheten att få ut yrkesskadelivräntan som ett engångsbelopp ska tas bort och att ska anses skuldfri. Något annat är orimligt. Jag står självfallet bakom alla reservationer på utgiftsområde 11, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 70 under punkt 70 och reservation 71 under punkt 71. 98 BO () replik: Jag förstår av inlägg att hon inte heller har blivit övertygad om det nya pensionssystemets förträfflighet. Många av de saker som hon tar upp har vi diskuterat tidigare. Jag tänkte försöka att hinna med två i det här inlägget. Det ena är påståendet om att vi skulle ha sagt att det skulle ge lika mycket som ATP-systemet. Det vi sade var att med undantag av eventuella förändringar i livslängden skulle det ge ungefär lika mycket i genomsnitt som ATP-systemet. Det tror jag är sant. Däremot har ju inte varit speciellt benägen att diskutera de här förändringarna i livslängden och vad de betyder. Med ATP-systemet skulle den frågan förstås ha lett till ett finansiellt problem som måste lösas. vet kanske hur. Jag förmodar att det handlar om höjda avgifter. Det är ju en värderingsfråga. Vill vi använda en allt större del av våra pengar för att vi ska kunna få alltfler pensionsår eller inte? Den andra frågan jag vill ta upp gäller den myt som har spridits och som fortsätter att upprepa, nämligen att ATP-pensionärerna skulle ha förlorat . Det är inte korrekt. av dessa har att göra med förändringen i skattereformen och handlar om ren neutralisering. ATP-pensionärerna gottgjordes för detta genom själva reformen. Man kan förstås vara för att man ska höja den delen om man vill, men man bör inte fortsätta att sprida myter. 99 () replik: Det är självklart att förändringar i livslängden påverkar hur människor beter sig.