prot · GT0940 · 2005-11-29 00:00:00 — Som äldre vill jag framföra en gratulation till den pigge 60-åringen. Vi behandlar justitieutskottets betänkande 2005/06: JuU4, En effektivare prövning av hyres- och arrendeärenden. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på den reservation som finns. Syftet med det här förslaget är att förenkla och effektivisera ärenden hos arrende- och hyresnämnderna. En hyresnämnd har till uppgift att pröva vissa hyres- och bostadsrättstvister samt medla eller vara skiljenämnd i sådana tvister. En arrendenämnd har till uppgift att pröva arrendetvister och även vara skiljenämnd i sådana tvister. Nämnderna bedriver även kostnadsfri upplysningsverksamhet till allmänheten. Nämnderna består av en lagfaren ordförande och två andra ledamöter, så kallade intresseledamöter, med god kunskap om de ärendetyper som berörs. I förslaget om att effektivisera förfarandet i nämnderna ges utvidgad möjlighet att avgöra ärenden utan medverkan av intresseledamöter. En förutsättning är dock att ärendet är enkelt och lämpligt. Vidare ska det vara möjligt att delegera beredande uppgifter till kanslipersonal, man ska i färre fall än vara skyldig att hålla sammanträden och dessutom i enklare fall kunna avstå från att föra protokoll. Överklagande av beslut ska i fortsättningen göras till hovrätten i den domkrets där nämnden är belägen. Vid prövning i hovrätt krävs inte prövningstillstånd. De förslag som finns här föreslås träda i kraft . Självklart kommer vi att följa utvecklingen. Om det skulle visa sig att det finns anledning att ompröva det här och kanske gå på linje är vi inte främmande för det. Det här är ett första steg i en förenkling av processen. sade i sitt anförande att det är en halvmesyr. Okej, vi har olika uppfattningar om vad mesyrer är, om de är hela eller halva. Men jag blev betänksam när du sade att en av de remissinstanser som du åberopade hade sagt att verksamheten ska stå som förebild för det övriga rättsväsendet eftersom det var en effektiv prövning i arrendenämnderna. Jag erinrar mig det är inte så länge sedan när vi stod här och debatterade ett betänkande som hette En modernare rättegång. Då motsatte sig att man skulle försöka effektivisera rättsväsendet. Helt plötsligt tycker ni nu att det här är en förebild. Det är en ekvation som jag inte får att gå ihop. Med det, herr talman, yrkar jag än en gång bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. 10 (): Inför dagens beslut har vi att ta ställning till steg två rörande innehållet i den nya verksamheten för hyres- och arrendenämnderna. Regeringen har ju redan tidigare i budgetpropositionen 2005 tagit beslut om att minska antalet nämnder. Från sida har vi inte motionerat på den här propositionen som närmare beskriver hur verksamheten ska bedrivas. Jag har ändå begärt ordet. Jag vill beskriva lite grann vad som ligger bakom det särskilda yttrande som vi har i betänkandet. Vi är lite oroliga för att regeringens förslag att minska antalet nämnder, som man har tagit beslut om, och koncentrationen av den planerade ärendehanteringen kan påverka rättssäkerheten och insynen i den planerade verksamheten. Regeringens förslag angående hyres- och arrendenämnderna att effektivisera handläggningen av olika tvistefrågor samt att minska sårbarheten är vällovligt, men effektiviteten är inte given eftersom nämnderna får ett väldigt stort verksamhetsområde att ansvara för. Det kommer att medverka till att man får både längre och dyrare resor på grund av ökade avstånd, och den lokala kännedomen kan gå förlorad. Att särskilt uppmärksamma i förslaget är att de mindre nämnderna administrativt ska inordnas under tingsrätten på respektive ort. Det innebär, som förslaget ser ut, att nämnderna kommer att reduceras till osjälvständiga enheter under lagmannen, medan nämnderna i storstäderna däremot ska vara kvar som självständiga myndigheter. Det kan vi känna en liten tveksamhet inför. Just att nämnderna ute i landet får en underordnad ställning inom tingsrätterna är olyckligt, särskilt när man tänker på att det är ett enormt tryck på tingsrätterna, eller över huvud taget inom domstolarna. Det finns en risk för att just ärenden som gäller hyres- och arrendefrågor kan bli nedprioriterade ute i landet om man inte mäktar med den totala ärendemängden. Vi har lämnat ett särskilt yttrande. Jag vill påpeka att vi noga kommer att följa utvecklingen av det här förslaget och återkomma om vi finner skäl till det. Jag vill avsluta med att säga att , trots att vi är tveksamma till vissa delar, stöder förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 6 § Ändring i Föredrogs justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU5 Ändring i . Talmannen meddelade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 7 § Europeisk brottsskadeersättning Föredrogs justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU6 Europeisk brottsskadeersättning (prop. 2005/06:26). 11 (): Det här är helt okomplicerat. Det handlar om vår politik som ska hjälpa de människor som drabbas av våldsbrott. Vår politik går ut på att de människorna ska få den bästa hjälp de kan få så att de kan få ett normalt liv så fort som möjligt. En komponent i detta handlar om den ekonomiska skadeersättning som man får. Vi vet alla att pengar inte är allt, men ibland kan pengar vara ett plåster på såren som kan lindra. är det en nödvändig och rimlig kompensation till det lidande som brottet åsamkar. Syftet med förslaget är att vi ska få en gemensam europeisk brottsskadeersättning som gör det enklare att begära brottsskadeersättning i EU-länderna. Det innebär en mer rättvis och lämplig skadeersättning i hela unionen. Det kommer alltså att bli mycket lättare för från att få ut ersättning om hon till exempel på semester i råkar ut för våldsbrott. Det innebär också att det blir lättare för farbror från att få ut ersättning om han råkar ut för våldsbrott här i . Platserna i kommer närmare varandra. Det blir mer förutsägbart och det ger ett mervärde till oss alla. Om vi genomför det här EU-direktivet enligt det förslag som regeringen har lagt fram kommer det att leda till att en ansökan om brottsskadeersättning som grundar sig på att ett våldsbrott som begåtts i ett medlemsland kan leda till ersättning. Det kräver några små ändringar i brottsskadelagen. Regeringen föreslår att dessa ändringar görs och att de träder i kraft . Utskottet tycker att det är helt riktigt och ställer sig bakom det. Det handlar om miniminormer. Det innebär att det skydd som brottsoffer i tillförsäkras är intakt. Tant går inte miste om de förmånliga regler som vi har i . ser helt enkelt till att kompletterande ersättning ges. Vi har i väldigt korta handläggningstider. Det innebär att det kommer att så förbli. Några motionsyrkanden tar sikte på möjligheten att få en förskottering. Jag anser, liksom utskottsmajoriteten i sin helhet, att de regler som vi har i är helt okej. Det system vi har är egentligen på något sätt en förskottering. Enligt min mening är det gärningsmannen som i första hand ska kompensera brottsoffren. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till betänkandet och avslag på reservationen. 12 (): Jag börjar med att yrka bifall till den reservation som finns här. Reservationen har sitt ursprung i att vi från oppositionen inte delar majoritetens ställningstagande när det gäller förskottering av skadestånd. får alltför många brottsoffer vänta väldigt länge på att över huvud taget få ut någon ersättning från gärningsmannen. I en del fall finns det ingenting att få ersättning för. Det fungerar absolut inte bra. får brottsoffren ansöka om ersättning från . Man får betala en självrisk på . Sammantaget finns det flera delar som inte är bra. Därför har vi föreslagit att man bör tillsätta en utredning som tittar på detta. Det finns också diskriminerande inslag i detta. Det finns kvinnor som förlorar när brott har begåtts mellan makar. Från sida har vi en motion som handlar om när en man slår en kvinna och det utdöms skadestånd. Om misshandeln leder till skilsmässa ingår skadeståndet i bodelningen. Det finns flera skäl att verkligen göra en översyn av skadeståndsersättningen. Jag ska avslutningsvis säga att vi är ense om den europeiska brottsskadeersättningen. Det är bra att man nu får en smidigare process för att hantera de skadeersättningar som inträffar i annat land. Det stöder vi. 13 (): Vi håller den här debatten för att vi snart kommer att rösta igenom ändringar i brottsskadelagen för att genomföra ett EG-direktiv som syftar till att ge EU-medborgare ett minimiskydd ekonomiskt om de drabbas av våldsbrott när de befinner sig i ett annat land. Eftersom dagens svenska brottsskadelag redan gäller om man blir utsatt för personskada eller kränkning utomlands kommer inte detta beslut att göra särskilt stor skillnad för de svenska medborgarna. Men den gör viss skillnad för några andra européer och med dem kan vi ju glädjas. De som har det sämre ställt på den här fronten än vi svenskar får det alltså bättre. För oss som har det bättre händer ingenting. Notera att jag sade för oss som har det bättre. Jag sade inte för oss som har det bra. Nog kan vi också göra en del. Det finns en tendens som jag inte tycker är riktigt bra hos dem som har makten att hänvisa till andra i som har det sämre. Därmed säger man att vi kanske inte behöver jobba på så mycket. Jag vill inte riktigt använda mig av uttrycket slå sig till ro, men för den som är otålig känns det ändå som att man säger att vi kan ta det lite lugnt. I det här betänkandet har vi en reservation för att än en gång påpeka att det finns förbättringar att göra för våra brottsoffer. träffade jag en man och en kvinna som blivit offer för ett mycket grovt våldsbrott. Det var nu brottet inträffade, och de var fulla av frågor och funderingar och kände sig kränkta. Rädslan för vad som skulle hända när gärningsmannen kommer ut ur fängelset var påtaglig. Stödet för dem hade varit svagt under rättegången. De fick inte träffa åklagaren en enda gång före rättegången. Det var svårt för dem att få målsägandebiträde. Det var också svårt för dem att förstå varför åklagaren yrkade på ett visst brott och inte använde sig av en annan brottsrubricering. De blev tillerkända skadestånd. Att gärningsmannen inte ville betala ut det var ingen överraskning för dem. Det var alltså dags att lämna in en anmälan till kronofogden. Men gärningsmannen hade inga medel, inga pengar konstigt nog, kan man tycka. Då fick detta par, brottsoffren, svaret att de skulle försöka få ut pengar från sina försäkringar. Den ene av dem hade en försäkring, men inte den andra. Då var det dags att vända sig till . Att lämna in alla dessa ansökningar var inte så lätt. Det var krångligt, sade de som jag träffade. Orden fanns inte ens med i , och vi orkade inte leta reda på någon som kunde förklara. Det var bara för mycket alltihop, sade de båda. Och sedan när vi fick ut det ena beloppet från , sade de, var det långt under det som domstolen hade dömt ut, och vi vet inte varför. Dessutom var det avdrag för självrisk. Det kändes så kränkande, sade mannen självrisk, som om jag borde ha tagit det lite försiktigare! Och så är det detta med att vi måste förnya vår ansökan till kronofogden. Det gäller att inte missa det utan hålla ordning så att inte vår ansökningsrätt försvinner. Kvinnan tittade på mig och fyllde i: Du förstår, , det är inte pengarna som vi är ute efter. Inga pengar kan kompensera skadorna vi kommer att ha vare sig fysiskt eller psykiskt, men det vore i alla fall något slags tecken på att rättvisa har skipats. Det är när man träffar människor som dessa som man inser att situationen i när det gäller brottsoffers ställning överlag inte är så bra som den skulle kunna bli. En del av detta är skadeståndsbiten. Att inte få ut skadeståndet håller dem kvar vid brottet och gärningsmannen. Vår reservation handlar om att vi måste få till en annan ordning. Brottsoffer, som redan är så tyngda, bör lättare få ut sina skadestånd och få koncentrera sig i stället för de brott som de har utsatts för. Jag förstår att vissa förändringar kan anses dyra, men det minsta vi kan göra är att tillsätta en utredning och se över hur brottsoffer smidigare och på ett värdigare sätt kan få de skadestånd som de är berättigade till. Därmed yrkar även jag bifall till reservationen under punkt 2. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till då särskild debatt om diskrimineringen i rättsväsendet skulle äga rum. 8 § Särskild debatt om diskrimineringen i rättsväsendet 14 Justitieminister (): Ledamöter i riksdag! Tack för initiativet att anordna den här debatten. Vi har diskuterat frågan förr, och det kommer tyvärr säkert vara så att vi behöver diskutera den även framöver. Även om det har gjorts mycket kommer det att behöva göras ytterligare saker. Innan jag blev minister arbetade jag på advokatbyrå. Jag var anställd på en advokatbyrå som hade särskild inriktning på flyktingrätt, och det blev också min huvudsakliga inriktning. Jag fick då möjlighet och glädje att arbeta tillsammans med många personer som kom från andra länder och som startade företag, anställde folk, kanske förlorade sitt arbete, kanske begick ett brott eller på annat sätt behövde ytterligare advokattjänster. Jag har därför fått en mycket bra möjlighet att se hur man upplever situationen när man är i domstol och kommer från ett annat land eller har en annan bakgrund. Det är naturligtvis allra svårast när man är misstänkt för ett brott och känner en rädsla för vilka konsekvenser som en rättegång kan leda fram till. Oavsett hur mycket vi gör kommer man aldrig att komma ifrån att det är en väldigt stor skillnad att vara med i en rättegång i sitt eget land jämfört med att vara det i ett annat land. Detta påverkar naturligtvis också hela rättegången. Jag tror att var och en av oss kan sätta oss in i situationen att vi själva skulle vara i en domstol i ett engelsktalande land. Även för oss som talar någorlunda hygglig engelska skulle det vara mycket svårare. Vi vet själva att vi inte kan uttrycka oss på samma sätt när vi hamnar i diskussioner med engelsktalande. Det är förstås oändligt mycket svårare om man inte ens kan tala språket och allting måste tolkas. Det som man trots allt gör i en domstol är ju att försöka övertyga domarna och också andra om att man har rätt. Det är det som allting går ut på. Om man inte kan tala sitt eget språk, om det inte är ens egna ord som går fram till domaren eller om man försöker att tala på ett språk som man inte behärskar lika bra som de andra i rättegångssalen är man i ett naturligt underläge, det kommer vi inte ifrån. Men vi kan ju inte bara nöja oss med det. Det finns naturligtvis saker som kan göras, men det är i alla fall det första som man måste tänka på. Vi kommer aldrig att kunna hamna i samma situation. Därtill blir det förstås också en del kulturkrockar. Det är ofrånkomligt. Om vi skulle vara i ett annat lands domstol skulle vi inte känna till exakt de strukturer som finns och vilka osynliga koder som gäller. Jag har varit med i rättegångar där det har funnits med äldre män som har börjat gråta, även om det har varit ganska bagatellartade brott. Så gör vi inte riktigt i . En sådan situation i en sådan miljö är knappast någonting som gagnar den person som agerar på ett sätt som man inte är van vid. Detta är alltså utgångslägena, och det är viktigt att komma ihåg det. Det handlar kanske om att allting inte är perfekt och lika precis för alla, men det är inte detsamma som att det finns något slags rasism i domstolarna. Vi måste inse att det finns olika situationer. Men det är just i det här spektrumet som vi måste arbeta. som jag var yrkesverksam har jag trots allt inte stött på en enda domare som jag på något sätt har upplevt skulle vara rasistisk mot en person som kommer från ett annat land. Utöver att den domaren skulle begå tjänstefel har jag ännu inte fått någon sådan känsla. Däremot är alla inom vårt rättsväsende också människor. Jag kan ibland vara lite kritisk till domare som säger: Vi är tränade att bara se på det sakliga. Så är det inte. Alla vi människor påverkas av saker som vi inte känner till. Det kan göra mig lite orolig ibland när man säger: Vi kan det här särskilt bra, för vi är tränade på att se vad som är relevant. Men så enkelt är det inte. Vad gör vi då för att förbättra den här situationen, för att alla trots allt ska behandlas lika inför lagen, oavsett om det är ens första dag i , om man har bott här eller , om man kanske är uppväxt i ett annat land eller om man för den delen har bott i men fortfarande känner att det finns delar i en själv som inte finns på samma sätt hos ens svenska vänner? Det handlar om två saker för rättsväsendet. Den ena är att se till att det blir en ordentlig representation av personer med utländsk bakgrund hos myndigheterna, hos polisen, hos åklagarna och i våra domstolar. Det är det som är hela tanken. Den andra är att ständigt öka kunskapen och förståelsen för andra människor och deras kulturer. Det är också någonting som måste finnas hos alla våra myndigheter. Jag återkommer till vad som görs och vad vi gör för att förbättra situationen i den stora zon som man så sällan talar om. 15 (m): Principen om allas likhet inför lagen är djupt förankrad i vårt land. Jag är övertygad om att vi också här i unisont kan understryka vikten av att varje människa ska behandlas likvärdigt och med respekt. Vikten av ett rättsväsende som med oväld och saklighet noga lyfter på varje sten i sökandet efter sanningen och som hellre friar än fäller är det nog ingen som ifrågasätter. Jag är också övertygad om att det bland alla dem som arbetar inom polis, åklagarmyndighet och domstolar finns ett flertal som står upp för och är djupt engagerade för rättsstatens grundprinciper. Men vi är människor. Vi får inte vara naiva. Vi präglas av våra erfarenheter, traditioner, fördomar och känslor. I allt arbete och i alla våra relationer kan vi medvetet och omedvetet påverkas av faktorer som vi inte alltid är observanta på. Just när det gäller rättskipningen som syftar till att ge varje medborgare trygghet och som förfogar över maktmedel som kan gå ut över enskilda människors frihet måste det ställas alldeles särskilda krav på att man är observant på processerna och hur enskilda agerar i förhållande till de grundläggande principerna. Därför är den här debatten och andra debatter viktiga och inte minst det arbete som bedrivs och som borde bedrivas ännu mer intensivt i rättsväsendets olika delar. Efter att ha förberett mig för den här debatten är jag lite tagen av att det har forskats så väldigt lite i om hur människor bemöts och behandlas i just rättsväsendet. Möjligen ligger det en förklaring i att i andra länder som och har man längre erfarenheter av kulturell och social mångfald än vad vi har i . Men är ett land med många invandrare och kulturer, en bredare etnisk palett. Behovet av att säkerställa att varken individer eller grupper särbehandlas visavi lagar och regler är ju alldeles uppenbart. Därför delar jag slutsatsen i utredningen som har gjorts om strukturell diskriminering på grund av etnisk och religiös tillhörighet och i , att vi behöver fylla igen väldigt många kunskapsluckor om situationen i dagens . Av utländsk forskning vet vi att det finns starka tendenser till strukturell diskriminering i andra länder. Men vi har också indikationer på att det kan finnas liknande bekymmer i . Det är naturligtvis orimligt att vänta på att vi kan fylla igen kunskapsluckorna, utan vi måste göra en del . Och viktigt arbete pågår. Inte minst inom polisen finns ett arbete med värderingsfrågorna som är värt att beakta och stödja. Vi moderater har också föreslagit en enkel, mer praktisk ordning för klagomålshantering mer direkt av sådant som inte är direkt olagligt men ändå besvärande, för att polisen i sitt dagliga verk ska kunna bli duktigare på att möta människor på ett vettigt sätt. Vi vet också att behovet av utbildningsinsatser som tar upp frågor om bemötande och förståelse för människor av skilda slag är stort. Och jag vill varna för att just kompetensutvecklingen inom flera rättsvårdande myndigheter är eftersatt på grund av otillräckliga anslag. Det, liksom den arbetssituation som råder på många håll, i domstolarna till exempel, gör att många medarbetare slits hårt. Det ökar risken för brister i bemötandet och i kvaliteten i arbetet. Det är lätt att principer halkar i väg när människor har bråttom eller när människor inte har fått möjlighet att analysera och hantera bemötande och frågor som rör olika kulturer och annat. För de här problemen bär justitieministern det yttersta ansvaret. Jag tycker faktiskt att det är närmast pinsamt att jag har upptäckt att det inte finns någon specifik kurs som rör just de här frågorna i utbildningskatalog. Det gör att också engagerade polismyndigheter har svårt att få hjälp med att utbilda sin personal, om de får loss någon krona. Utredningen om strukturell diskriminering har lagt fram en del förslag. Innan vi moderater sätter ned foten i detaljer vill vi naturligtvis begrunda vad remissinstanser och regeringen har att säga. Men vi moderater har länge krävt en samlad lag mot diskriminering och tillsyn av att den efterlevs, som är ett av förslagen i utredningen. När det gäller rättsväsendet kommer utredaren emellertid inte längre än vad jag konstaterat i det här anförandet, nämligen att det behövs utbildningsinsatser. Några synpunkter finns om antagningen till polisutbildningen och om polisutbildningen. Problemen är väl kända. Vi behöver fler poliser med annan etnisk bakgrund. Men det saknas konkreta förslag, och det gjorde det också i justitieministerns anförande i den här delen. Alla vet vad som är problemet, men ingen tycks veta vad man ska göra åt det, och det är ju det stora bekymret. Sedan löser inte bättre antagning det här problemet, därför att det finns professorer som pekar på att det inte finns några bevis för att en etniskt blandad poliskår arbetar annorlunda än den vi har . Så det är många olika åtgärder som behöver komma till. Det är lätt i en sådan här debatt och tiden går att bara tänka på etnisk diskriminering. Men likhet inför lagen måste också handla om hur man behandlas beroende på kön och beroende på ålder. Män och kvinnor bemöts olika, och inte minst barn verkar ha svårt att komma till tals , också i . Ett allvarligt bekymmer, som justitieministern borde ta itu med, är bristerna på uppföljning och utvärdering av nedlagda mål. Vi är sämst i när det gäller åtal och uppklaring av brott mot barn där det finns en misstanke om sexuella övergrepp. Det är pinsamt, det är allvarligt och det har att göra med att vi inte lyssnar på barn tillräckligt mycket. De är strukturellt diskriminerade skulle man kunna säga. 16 (): Kampen för alla människors lika värde och rätt till lika behandling är för oss liberaler grundläggande. Diskriminering är motsatsen till dessa principer och hotar det öppna och demokratiska samhällets grunder. Därför har alltid varit ledande i kampen mot diskrimineringen, och så är fallet även . Jag är mycket stolt över att företräda det parti som har vassaste program för att bekämpa diskrimineringen men som avvisar alla förslag om kvotering, etnisk särbehandling och andra former av grupptänkande av den typ som lanserades av vänstermajoriteten i diskrimineringsutredningen. Det är en farlig väg som vänstermajoriteten har börjat vandra, en väg som leder till ett samhälle där grupp ställs mot grupp och där människor behandlas olika beroende på vilken av dessa grupper de tillhör. Det mångfaldens samhälle som vi liberaler strävar efter är ett samhälle av fria individer. Vi fortsätter att tro på de idéer som stora medborgarrättskämpar som trodde på: att varje individ ska bedömas som individ på grund av sina färdigheter och talanger, inte för att man tillhör en grupp, är kvinna eller man, har en viss hudfärg, sexuell läggning, religion eller ursprung.