prot · GS09118 · 2005-05-11 00:00:00 — Det har alltså tagit för regeringen att få fram det underlag som vi har fått redovisat i en proposition för att vi här och ska kunna ta ställning till en del av de effekterna, som vi inte hade en aning om när vi skickade i väg ministern till . Det här är en mycket märklig ordning. Men vad värre är är att det återstår viktiga delar, nämligen det som rör utvidgat förverkande. Jag är helt överens med om angelägenheten i att förverka det man har skaffat sig genom kriminalitet. Men när kommer de vassa verktygen? När kommer regeringen att för oss presentera vad vi ska göra för att verkligen ta itu med problemen? Det är riktigt att flera från alliansen har haft bekymmer med rambesluten, men inte alla, men det är faktiskt också riktigt att vi är de som säger: Lägg nu fram ärendena! Det är de svåra, komplicerade reglerna som ska fram . Vi tror inte att det blir någon lätt match att veta vad som är rätt och fel i varje del av detta, men vi inser att det måste göras. Hur länge ska behöva vänta på att få ta itu med den arbetsuppgiften? 110 () replik: Anser inte att det är bättre att vi får en lagstiftning när det gäller dessa utvidgade förverkanden som är rättssäker och trygg och där det också har gjorts en korrekt bedömning av lagstiftningsbehovet? Den reservation som ligger på bordet andas ett visst misstroende gentemot regeringen. Ni skriver att beredningsunderlag finns och att det inte föreligger behov av att ytterligare utreda denna fråga. Jag kan ställa en fråga till . Vad grundar ni detta på? Tror inte att om alla frågetecken vad gäller utvidgat förverkande hade varit utredda hade regeringen lagt fram det här förslaget i samband med den lagstiftning som vi debatterar ? Vi socialdemokrater har förtroende för att det arbete som görs just nu är nödvändigt. I betänkandet skriver vi också att det är föremål för fortsatt utredning. Vi vet att när det här arbetet är klart, och efter sedvanlig remiss och lagrådsbehandling, kommer vi att få ta ställning till ett förslag på lagstiftning om just utvidgat förverkande. Det ska ju komma före , som är den tidpunkt som gäller för att ska ha antagit detta och vidtagit de nödvändiga åtgärderna för att leva upp till rambeslutet. 111 (m) replik: Jag kan understryka att jag känner ett väldigt misstroende mot regeringen, inte så mycket mot viljan att leva upp till fattade rambeslut men väl mot innehållet i det man gör. Eftersom allt verkar ta så innerligt har vi dessutom anledning att misströsta om att vi får fram ett underlag i tillräckligt god tid. Det är nästan så att man börjar känna att vi kanske kommer att stå här med en annan regering och så är inte hemläxan gjord. Då får vi börja från scratch, och då kommer det att bli väldigt bråttom att ta fram underlaget. Det var ju 1999 som en utredning vände och vred på de här frågorna. Det har gått dess. Vi har pratat om det här i . Vi hade en jättedebatt om rambeslutet. Då kan man åtminstone önska att det skulle komma lite snabbare. Jag är faktiskt väldigt bekymrad över att vi inte får detta, kanske inte så mycket utifrån vår beslutsposition i som utifrån det faktum att detta innebär att rättsvårdande myndigheter står lite bakbundna i arbetet mot den grova, organiserade brottsligheten och mot terroristnätverk och annat elände. Vi måste komma åt de ekonomiska vinsterna för att det ska bli någon skillnad. Då är det allvarligt om hamnar på efterkälken, vilket vi gör. Däremot tycker jag att det rent demokratiskt är väldigt märkligt att Socialdemokraterna gärna skriver under stora uppgörelser i men sedan inte gör något hemma. Vi har väl en annan tågordning: att man gör hemläxan först och sedan pratar på de stora middagarna om hur duktig man är. 112 () replik: Man ska komma ihåg att lade fram sitt förslag 1999. Det är det som står i er reservation. Det är den utredningen och de förslagen ni hänvisar till. Eftersom jag inte fick något svar från på frågan om vad ni grundar detta att det finns beredningsunderlag på, måste jag ta det som intäkt för att det är förslag som ni vill att man ska följa vidare. Rambeslutet tog man initiativ . Då kan vi titta tillbaka på vad egentligen sade. På vilket sätt skulle man ta detta med förverkandegrunden när det gäller närstående och kanske även andra personer? De sade att det var värdet av lagöverträdarens egendom som skulle vara föremål för förverkandet, det vill säga det som man kallar för värdeförverkande, och inte, som är fallet i rambeslutet och i övriga nordiska länder , att det är egendomen som sådan som är föremål för förverkandet, så kallat sakförverkande. Det är detta som man tittar på just nu och gör en bedömning av. Hur ska det se ut i vår svenska lagstiftning? Det finns tre alternativ att välja på enligt rambeslutet. På tittar man nu på hur andra nordiska länder har det och hur man tillämpar detta. Det borde väl vara bra att vi också får möjlighet att se hur vi på bästa sätt ska få en bra lagstiftning när det gäller utvidgat förverkande. Utskottet säger inte att en sådan lagstiftning inte ska komma. 113 () replik: När jag fick den här propositionen i min hand letade jag ganska länge det är ju en ganska tjock bok det här, och den heter Utökade möjligheter att förverka utbyte av och hjälpmedel vid brott m.m. eftersom jag fått för mig att det här skulle handla om utökat förverkande, men jag kunde leta hur länge som helst. Jag hittade ingenting om det i alla fall. tar i sitt anförande upp en mängd saker som vi givetvis allihopa håller med om. Det är ju därför vi har sagt ja till propositionen. Men vi vill gå lite längre. Jag kan inte låta bli att kommentera det här med rättssäkerhet. kom med sitt förslag 1999. Det har gått . Vad är det som skulle bli så mycket rättssäkrare om det tog sju eller ? Det har jag lite svårt att förstå. Vad det handlar om är ju att regeringen och inte har gjort sin hemläxa . Jag saknar också besked i den fråga jag ställde i mitt anförande, om och tycker att utökat förverkande är något positivt och nödvändigt för att bekämpa den grova kriminaliteten eller om det handlar om något negativt och ni inte tycker att det är rätt väg att gå. Jag ber inte att rent tekniskt förklara hur en lagstiftning om ett utökat förverkande ska se ut, utan bara att säga om det här är något positivt som vi kan förvänta oss eller om det är något negativt som vi får fortsätta motionera om. 114 () replik: Utskottet skriver i betänkandet att vi utgår ifrån att regeringen tillser att det fortsatta utrednings- och beredningsarbetet bedrivs på ett sådant sätt att genomförandet av lagstiftningen inte kommer att fördröjas i onödan. Det går mycket bra att läsa i utskottets betänkande vad som står där vad gäller utvidgat förverkande. Jag tänker inte ge mig in i någon teknisk förklaring av lagar och lagstiftning, för det tror jag inte att jag är kapabel till att göra. Däremot har jag full respekt för det arbete och de svårigheter, den komplexitet, som det här med utvidgat förverkande ändå innebär. Det utredningsmaterial som man vill ta in och titta på gäller just att se hur det ser ut i våra nordiska länder och hur man tillämpar det. har en lagstiftning om utvidgat förverkande som går i linje med . och har en helt annan modell som går ut på att lagöverträdaren ska göra sannolikt att egendomen har kommit till på laglig väg, alltså en omvänd bevisbörda. Är det inte bra att vi också nu tar till oss detta och tittar på hur detta tillämpas i våra nordiska grannländer och att vi gör en så bra lagstiftning som möjligt när det gäller utvidgat förverkande? Ni hänvisar till . Min fråga måste då ändå gälla detta: Tror att förslag fullt ut skulle kunna gälla ? Tror inte att det är bra att vi tar till oss och ser hur man tillämpar den här lagstiftningen runtomkring, just för att titta på inte minst bevisbördan? 115 () replik: Jag ska börja med att svara på frågan. Självklart är det så att man får fortsätta utreda och titta på vad andra länder gör om man inte vill komma till något beslut. Då får man ju fortsätta att utreda. Men tycker man att det här är nödvändigt och bråttom och att vi faktiskt behöver göra någonting så gäller det också att komma till skott. Då är frågan: Hur ska man behöva ha på sig? Det är ju inte första gången vi debatterar det här. Det mesta handlar om hastigheten på arbete. Vi tycker att det går för långsamt, men Socialdemokraterna tycker att det gärna får ta fem, sex eller , eller hur man nu behöver ha på sig. Vi kommer ändå till den slutsatsen att när vi reserverar oss från den borgerliga alliansen om att vi vill ha besked, att vi vill sätta press på regeringen och att vi vill att redan nu ska säga att den vill ha ett beslut om utökat förverkande, så svarar Socialdemokraterna: vill ha fortsatta utredningar. Det är ju så det är: Ni väljer utredningar vi väljer skarpa förslag. 116 () replik: Ja, , jag blir något fundersam. Ditt inlägg just nu ger sken av att det är bättre att det är bråttom än att vi när vi lagstiftar också ser till rättssäkerhet och rättstrygghet och gör noggranna övervägningar. Jag har tidigare, både i mitt anförande och här nu i replikskiftet, försökt redogöra för hur komplicerat det är med just utvidgat förverkande, inte minst när det gäller att kunna ta ifrån någon något, till exempel om det är någon närstående till förövaren som har egendom som kan ha härlett från ett brott. Det gäller bevisbördan där finns också jättemycket att titta på. Vad är det till exempel åklagaren ska göra sannolikt? Jag tycker att det är lite respektlöst också mot oss som står här, . Du och jag har ett ansvar som lagstiftare. Det kommer en lagstiftning framöver jag har sagt det tidigare före . Till dess har vi tid på oss. kan jag tycka att det också finns en underton i sätt att argumentera där han på något sätt vill antyda, i den här debatten , då vi alltså gör 39 lagändringar, att det inte skulle ha någon betydelse som ett medel mot den organiserade brottsligheten framöver. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) Föredrogs justitieutskottets betänkande 2004/05:JuU32 Tillträdesförbud (prop. 2004/05:77). 117 (m): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1, även om vi moderater som vanligt står bakom alla våra reservationer. Jag gör detta för tids vinnande. Låt mig inledningsvis också säga att jag trodde att justitieministern kanske skulle komma till . Det händer ju inte , men ska vi prata en hel del om fotboll och hotet mot fotbollen, och då hade det kanske varit kul. har i en mycket skrämmande artikelserie utmålat just läktarvåldet och huliganerna som det största hotet mot den svenska fotbollen. Jag läste för någon vecka sedan en insändare i från en idrottsintresserad man vid namn som skrev: Ett besök på handlar tyvärr mycket om 100200 människor som spyr ut sitt hat med diverse hatramsor. Det är inte speciellt roligt längre att gå med sina barn på IFK-matcher, ta med kunder eller kompisar. Det är så många känner det. har genom en alldeles färsk Sifoundersökning tagit reda på att av svenska folket skräms bort från fotbollsarenorna på grund av våldet i evenemangen. Det värsta är att detta inte är ett nytt fenomen. I svensk fotboll mötte vi läktarvåld när supportrar stormade i . Man kan göra en lista på allvarliga incidenter och elände som därefter skett. Tyvärr har det inte blivit bättre, även om klubbarna, polisen och många andra försöker göra insatser. Vi moderater ser mycket allvarligt på att idrottsevenemang störs av personer som bara är där för att bråka. Det handlar inte om vanliga bråk utan om en organiserad kriminell verksamhet, ofta mycket välplanerad. Det är allvarligt, eftersom publikens engagemang och respekt för sportsligt uppträdande är en viktig och integrerad del av en sund idrottskultur. Idrotten ska fostra säger vi, men på vilket sätt fostrar den när detta blir ett mer eller mindre vanligt inslag i verksamheten? Det är naturligtvis helt orimligt att både publik, utövare och arrangörer ska vara otrygga, direkt rädda, i samband med och i anslutning till matcherna. Jag känner folk i som över huvud taget inte går ut fotbollskvällar. De avstår inte bara från att gå på matcherna utan sitter hemma för att de inte vill åka tunnelbana som en del av fotbollsbesökarna är ute. Kostnaderna för säkerhetsarrangemang i form av poliser, vakter och mycket annat ligger på orimlighetens gräns. Det verkar inte heller som det blir bättre. Det gör att vi välkomnar regeringens förslag om tillträdesförbud. Vi måste på olika sätt försöka ta i med hårdhandskarna mot den här utvecklingen. Däremot tycker vi att regeringen är lite naiv när den nästan bortser från de yngre bråkmakarna, hang arounds, som när man studerar detta oftast står för den lite grövre delen av verksamheten. De är helt gränslösa i sitt sätt att agera och används mycket medvetet av äldre kriminella i supportergängen. Vi tycker därför från moderat sida att brott som man begått innan man fyllt ska beaktas vid riskbedömningen, och för beslut om tillträdesförbud när man sedan fyller . Det ska vara en belastning att ha varit med om den här typen av brottslig verksamhet. Det är det minsta man kan begära. Däremot vill vi ändå tro att det är bra att man, om man är så ung som , inte av åklagare utestängs från att gå på fotbollsmatcher eller annat. I någon mening har vi trots allt en tilltro till att idrotten och kulturen kring den har en positiv inverkan. Vi försöker dock att någorlunda balansera det hela. Därmed ger vi också ungdomar en extra chans som vi försöker säga att vi inte vill vara med om att kriminella använder de yngsta medlemmarna i supportergrupperna som verktyg i en planerad förstörelseverksamhet eller bråkverksamhet. Det är den ena delen av reservationerna. Vi tycker att regeringen varit omodern i sin utformning av regelverket för tillträdesförbudet. Det är bara arrangemang som ordnas av den organiserade idrottsrörelsen som ska omfattas av lagen. Vi tycker att lagens syfte måste vara att förebygga den brottslighet som kan uppkomma vid idrottsarrangemang, oavsett vem som ordnar dem. Det är ingen hemlighet att idrottsevenemang kan ordnas av både bolag och andra och att de kan ha väldigt olika bakgrund. Det vore dumt att behöva komma tillbaka och ändra i lagstiftningen för att människor som vill vara med om ett idrottsevenemang ska kunna åtnjuta den trygghet som vi tycker att de ska ha. I denna fråga delar vi Justitiekanslerns bedömning, som pekar på de gränsdragningsproblem vi kommer att få med det försök till avgränsning som regeringen gjort. Vi har i en reservation också tagit upp ett helt annat ämne, eller del av ämne, beträffande tillträdesförbud något som regeringen inte lägger fram förslag om. Det gäller tillträdesförbud inom handeln. Det är märkligt att regeringen inte uppfattar snatterier och ordningsstörningar i företag och inom affärsverksamhet som problem på samma sätt som Coop, Ica, och många andra. Framför allt har små företagare ett evinnerligt problem med enstaka människor som gång på gång kommer tillbaka och beter sig illa, förstör eller tar . Det är klart att det borde finnas en ordning för att kunna avstänga dem från att störa verksamheten. Det kan inte vara en rättighet att på andras bekostnad förstöra och bete sig illa. Det drabbar både kunder och affärsinnehavare. Därför har vi yrkat på att regeringen ska återkomma med ett konkret förslag till lagstiftning för att skapa ett tillträdesförbud som framöver även kan användas inom handeln. Jag yrkar alltså bifall till reservation 1. 118 (): Det är roligt och glädjande att kunna konstatera att det råder stor enighet om att utestänga vissa individer, sådana som är kända för våld och ska vi kalla det sabotage, från fotbolls- eller hockeymatcher. Vissa av oss vill gå längre än andra, och här finns en oenighet. Jag vill därför passa på att yrka bifall till reservation 5. Det vi emellertid är överens om är att det ska bli möjligt att utestänga huliganer från idrottsarrangemang. Jag är ganska ny i den här branschen och kan därför inte låta bli att göra en reflexion kring arbetet med att ta fram den här nya lagstiftningen. ökade våldet och den brottslighet som har anknytning till idrott. Det blev ett allt större problem. Det är fråga om allvarlig brottslighet. Arrangemang och saker som ska vara förknippade med lust och glädje kom i stället att i mångt och mycket handla om våld och hot. Det var till exempel inte längre självklart att man skulle ta med sina barn till en ståplats för att se en allsvensk fotbollsmatch. 1995 föreslog därför att det skulle bli möjligt att utestänga huliganer från idrottsarrangemang. , , diskuterar vi det i , och lagen ska börja gälla från . Det har gått . Vad är det vi har väntat på? Jo, en till synes självklar lagstiftning om att den som går till en idrottsplats för att slåss och hota ska kunna portas. Jag tror att de som finns utanför detta hus, medborgarna, våra uppdragsgivare, betraktar det med viss förundran. för att få fram en lag som innebär att den som går till en idrottsplats för att slåss ska kunna utestängas! för att kunna utestänga våldsverkare från fotbollsmatcher! Är detta rimligt? Det tror jag är något som alla, men särskilt några, måste fundera ganska mycket över. Några av oss vill utvidga tillträdesförbudet till att även gälla affärslokaler. Anledningen till det är att det begås tiotusentals snatterier i . Andelen som upptäcks är mycket liten, och handlare drabbas hårt av den brottsligheten. En hopplöshet och en misstro mot den svenska rättsstaten breder ut sig bland dem som får sin försörjning av att sälja saker i affärer, bland handlare. Det sprids en misstro mot rättsstaten som jag inte tycker är förvånande, men den är skrämmande. I en undersökning som gjort svarar av företagarna att de anser att polisen gör ett bra jobb. Över hälften tycker att staten ger dem ett för dåligt skydd när det gäller brottsligheten. Snatteribrott tror jag har ett starkt samband med övrig brottslighet i samhället. Det är inte bara tungt belastade kriminella personer, ofta missbrukare, som begår dessa brott, utan det finns ett samband även i en vidare mening. Ordspråket det börjar med en knappnål och slutar med en silverskål sammanfattar ganska väl vad det handlar om. Ett till synes ganska oskyldigt snatteribrott är ofta det brott som en ung person först begår. En fjärdedel av dem som grips och lagförs för snatteribrott är . Den enskilde butiksägaren kan inte, och ska inte, behöva stoppa den här kriminaliteten, de här snatterierna, själv. En butiksägare i berättade att trots att han vidtagit alla tänkbara brottsförebyggande åtgärder alla som varit på Ica eller vet att om man ska handla rakblad får man snart gå in i något som påminner om en bunker försvinner det varor för stora värden. Den handlaren räknar med att vart hundrade plagg som han köper in för att ha i sin butik och sälja till människor i stället lämnar butiken i händerna på en tjuv eller en snattare. Det handlar inte bara om att dessa brott för den enskilde näringsidkaren är svåra att stoppa, utan brotten har också ändrat karaktär. Personer som vet hur butiksstölderna utvecklats beskriver en utveckling där stölderna blivit fler och där många av gärningsmännen blivit alltmer professionella. Man kan tala om en professionalisering av snatterierna. Det finns kriminella som specialiserat sig på vissa varor, vissa butiker eller vissa sätt att få ut sakerna ur butiken. Ofta handlar det om rena beställningsjobb. Det kan handla om choklad, det kan handla om rakblad, det kan handla om batterier. Det gods som stjäls och bärs ut ur affärerna säljs vidare, ibland till andra näringsidkare som är mindre nogräknade och ibland till vanliga medborgare. Ett besök på Blocket visar vad det kan handla om. Jag håller här upp en annons från . Den handlar om att man kan köpa rakblad till en bråkdel av priset på i . Intresserade kan efter debatten få telefonnumret av mig. Regeringen och detta utskotts majoritet vill inte att tillträdesförbudet ska kunna gälla för butikslokaler. Argumenten majoriteten anför i det här betänkandet är att snattaren måste kunna handla mat eller gå till optikern gå till optikern? Menar ni i majoriteten på alldeles fullt allvar att det är rimligt att en person som vid upprepade tillfällen har stulit glasögon, linsvätska eller någonting annat hos en optiker när han får problem med att läsa papper ska kunna gå till den här optikern och handla glasögon? Är det detta som är den viktiga invändningen mot att man inte ska utvidga förbudet till att gälla även för handeln? Menar ni att det är rimligt att man ska kunna handla glasögon i samma affär som man har stulit i? Jag tror att det här handlar om att ni bortser från att varje människa har ett eget val. Man har en skyldighet som individ att träffa ett eget val. Man blir inte snattare. Man väljer att snatta. Det här handlar för mig om att ta parti. Ska vi ta parti för handlaren eller för optikern som , får sina varor stulna eller ska vi ta parti för personen som , stjäl av optikern eller handlaren? Det är det valet vi har att träffa. För mig är valet givet, och jag har tagit ställning genom reservationen. Jag tycker att vi måste ta ställning för handlaren eller för optikern. Jag hoppas och förutsätter att ni också tar det partiet och att det kommer lagstiftning som innebär att man ska kunna hindra en person från att gå in till optikern eller handlaren. 119 (): ska vi besluta om en mycket viktig lag och förändring för svensk idrott. Jag är själv en mycket stor idrottsälskare, medlem i en supporterförening. Helst av allt står jag på ståplatsläktare och ser när bästa fotbollslag, , vinner. Jag vill börja med att säga att nästan alla supportrar som står i klacken är där för att de älskar sporten och de älskar sitt lag. Nästan alla sköter sig på ett bra sätt. Visst händer det att man, kanske även jag, skriker något olämpligt ord när domaren har dömt en felaktig straff mot laget. Men med det är det nog. Men det finns också de på läktaren som inte riktigt kan skilja på kärleken till lagen och brottslighet. På Malmöläktaren har jag personligen aldrig mött huliganer som bestämmer mötesplats med motståndarnas fans för att slåss. Men det finns tyvärr några fans i alla toppklubbar som uppträder på ett sådant sätt att de förstör för laget och förstör för oss andra supportrar, även om de egentligen är där för idrottens skull och inte för att ställa till med bråk. händer det att klubbar stänger av störande supportrar från arenorna. Problemet är att det inte finns något straff om de trots detta tar sig in på arenan. Det är det som vi behandlar, att åklagare ska kunna fatta beslut om att med ett straffansvar utestänga personer från idrottsarrangemang. Det är ett steg i rätt riktning, men det är inte tillräckligt. står bakom fyra reservationer som finns i betänkandet, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 2 under punkt 2 angående tillträdesförbud även för personer . Självklart står jag även bakom samtliga fyra reservationer. En av de frågor som jag tycker att Socialdemokraterna och de andra i majoriteten bör besvara här är om man ser tillträdesförbudet som ett straff. Tycker ni det förstår jag att ni anser att barn inte ska omfattas av tillträdesförbudet. Eftersom man inte är straffmyndig ska man inte heller kunna straffas. Men om ni liksom jag ser tillträdesförbudet som en borttagen möjlighet att se en match och inget straff blir ställningstagandet lite mer svårbegripligt. Jag tycker att det är självklart att en 14-åring som överträtt ett tillträdesförbud inte ska kunna dömas för detta eftersom han inte är straffmyndig. Men det hindrar inte att lagen om tillträdesförbud även ska kunna omfatta dem som är . , med förbud mot misshandel och förbud mot stöld, och narkotikastrafflagen gäller även de som är , även om de inte kan straffas för de brott de har begått. I betänkandet kan man läsa beträffande frågan om personer ändå ska kunna få tillträdesförbud att regeringen anför att personerna inte skulle kunna lagföras för överträdelse av förbud. Detta tycker jag är ett totalt ovidkommande argument.