prot · GS0968 · 2005-02-02 00:00:00 — Vi har inledningsvis fått innehållet i propositionen Några frågor om ordningslagen redovisat, det vill säga några ändringar i ordningslagen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. Jag kommer att uppehålla mig enbart kring reservationerna den ena om att kravet på tillstånd för danstillställningar ska avskaffas, den andra med begäran att ordningslagens och järnvägslagens bestämmelser om säkerhet bringas i överensstämmelse med varandra. I den första reservationen om avskaffande av krav på tillstånd för danstillställning har anförts att det endast skapar onödig byråkrati, att polisen bör söka andra källor för information när dans kommer att avhållas och att anmälningsplikt bör kunna införas för större danstillställningar med möjlighet för polisen att meddela villkor. Om man avskaffar tillståndsplikten är det möjligt att byråkratin minskar. Men jag kan inte se att byråkratin kring de här tillstånden är särskilt stor. Jag tror att det är en ganska rutinmässig hantering av de här tillstånden. Dessutom innehåller de faktiskt viktig information om de villkor som kan vara förknippade med anordnande av danstillställning, hur stor danstillställningen är, vad den kan locka för publik och var den är anordnad. Den informationen är viktig för polisens planering av sitt arbete. Jag tror att byråkratin skulle öka om polisen själv ska söka den informationen. Jag förstår inte vilka källor syftar på där polisen kan få den informationen. När ska man söka informationen, är en annan fråga. Är det när en anmälan om bråk har kommit till polisen? säger i sin motion att det kan komma att krävas anmälningsplikt för större danstillställningar. Är det inte en viss byråkrati i det också, enligt sätt att se? Och var går gränsen för större respektive mindre danstillställning? Det nämndes inte från talarstolen. Men det var stor danstillställning som skulle omfattas av anmälningsplikt. Man vet faktiskt inte hur stor den blir. Men jag tror att informationen till polisen är väldigt viktig för polisens planering. I det betänkande, Polisverksamhet i förändring, som bereds inom finns den här frågan aktuell, och det arbetet tycker jag bör avvaktas. Men jag ser ändå att den information som polisen får genom tillståndet är värdefull för planeringen av arbetet. I den andra reservationen, om tillämpningen av ordningslagen och järnvägslagen, hävdas att det skulle vara ett problem att olika ordningsbestämmelser gäller tunnelbana, spårväg och järnväg, även regional sådan. Det kan naturligtvis upplevas som ett problem i , där tunnelbane- och pendeltågstrafiken bedrivs parallellt. Om ordningslagen skulle tillämpas på pendeltågstrafiken skulle det kanske underlätta för till exempel ordningsvakter i som har till uppgift att hålla ordning i både tunnelbane- och pendeltågstrafiken. Men i övriga landet ser det ju inte ut på det sättet. Där bedrivs järnvägstrafik och regional tågtrafik parallellt, och problem skulle uppstå för personal där när det gäller vilket av regelsystemen som skulle vara tillämpligt. Problemet, om det nu är ett problem, skulle vid den förändring som reservanterna önskar bara flyttas över till övriga landet. Om ordningslagen är mer detaljerad medger järnvägslagen en befattningshavare större befogenheter. Skälet till det är att järnvägstrafiken bedrivs över ett större geografiskt område och det därför ofta kan vara svårt att få hjälp av ordningsvakt eller polis. En befattningshavare vid järnvägen får från området och dess färdmedel avlägsna den som överträder säkerhetsbestämmelserna och, om nödvändigt, rätt att omhänderta sådan person i avvaktan på polishjälp. Frågan är nog inte så väldigt enkel som anför i sin reservation, att antingen ska ordningslagens bestämmelser vara tillämpliga på all spårtrafik eller också ska ordningslagens bestämmelser överföras till järnvägslagen. Enligt uppgift ser inte polisen i något större problem med att det finns olika regler i tunnelbanan och för pendeltågen. Som framgår av propositionen menar regeringen att det i och för sig kan finnas skäl att överväga gränsdragningen mellan vilken verksamhet som ska omfattas av bestämmelserna i ordningslagen och vilken som ska regleras av den föreslagna järnvägslagen. Problemet är faktiskt ganska specifikt för . Regeringen föreslår dock ingen ändring som innebär att man ska tillämpa ordningslagens bestämmelser om tunnelbanan på den regionala järnvägstrafiken, och någon särreglering för är inte aktuell. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 73 () replik: blev det ingen dans. Men problemet är rätt stort. Om en krögare arrangerar ett 40-årskalas, det är väldigt trevlig stämning och man tar och dansar lite, och han inte har något tillstånd får han se till att avhysa gästerna eller se till att de sitter ned i sina bänkar. Det här är ett större problem än , och majoriteten för den delen, vill vidkännas. Hur ska polisen få reda på om dessa händelser inträffar? Om en restaurang vill att folk ska komma annonserar den i tidningen till exempel. Jag tror inte att det är något större problem. Med tanke på alla andra regler som omgärdar restaurangnäringen skulle ett slopande av den här tillståndsplikten underlätta. Och om man inför en anmälningsplikt i stället får ju polisen möjligheten att krögaren ringer: har jag ett 40-årskalas. Det är risk att de vill dansa. Jag räknar med 70 personer. Då vet polisen det, att på krogen kommer detta att anordnas. Förenkla för människor här i världen! Ta bort regler när de inte längre behövs! 74 () replik: Den situationen att det uppkommer dans vid ett 40-årskalas är väl en ganska marginell företeelse egentligen. Jag tror att man behandlar det här ganska rutinmässigt. Man får ganska naturligt information om danstillställningar som ordnas. Och man får också en tanke om hur omfattande de är, kanske vilken publik som kommer dit och så vidare. Jag tror inte att det är något större problem för polisen. Däremot skulle jag kunna se ett större problem för polisen om man ska titta i annonserna i tidningarna. Vem ska göra det? Och tar inte det en förfärlig massa tid? Jag tror att det skulle öka byråkratin. Ni säger också att det gäller större danstillställningar. Man vet ju faktiskt inte från början om det blir en mindre eller en större danstillställning. Det beror ju på hur publikdragande danstillställningen är. Jag tror att det är viktigt att man bibehåller det här tillståndet, och jag tror inte att det är någon större byråkratisk fråga. 75 () replik: Polisen får information från andra källor , och därför kan vi ta bort tillståndet och i stället införa en anmälningsplikt. Jag tycker att det är den logiska slutsatsen. När det gäller den andra delen, järnvägslagen och ordningslagen, försökte svara på min fråga vad det är som skulle underlättas i men bli mer komplicerat i landet. har bara tunnelbana, men i andra delar av landet, till exempel, har vi järnvägen, SJ och andra operatörer. De lyder under järnvägslagen. Men vi har också busstrafik. Vi har också spårvagnstrafik, som ju ligger under ordningslagen. Det är där problemet med att det är två lagstiftningar finns. Det vi säger är: Sammanför de här lagstiftningarna! Ge människor som trafikerar båda de här trafikslagen samma befogenheter för att underlätta för de operatörerna, för de som är anställda att tillse ordning och säkerhet och för oss resenärer. Det är oerhört viktigt att vi alla vet vad det är vi har att rätta oss efter. Det ska vara oberoende av vilket trafikslag vi väljer. sade att i större tätorter, som i , kommer polisen fortare. Tyvärr, med den polisbrist som finns , kommer inte polisen fortare till ett gruff på tunnelbanan än på bussen till . 76 () replik: Det kan upplevas som ett problem för tunnelbanan och pendeltågen att man har gemensam spårtrafik. Jag kan förstå det. Men jag tror att det ser lite annorlunda ut där det normala är att regional järnvägstrafik och annan järnvägstrafik trafikerar samma station. Polisen kan vara snabbare på plats, , i än ute i landet. Det finns ordningsvakter. Tågen färdas genom stor obygd och glesbygd där det kan ta . Tänk efter lite grann. Järnvägstrafikens personal har större befogenhet. Det är en liten del i ordningslagen som handlar om säkerheten och tunnelbanan. Ordningslagen är mycket mer omfattande. Vi har hört exempel på vad den också innehåller. Det är olika regler som gäller, och jag tror inte att de är krångligare eller svårare än . De kan fungera ganska väl. 77 (): Kolleger i riksdag! Vi står inför en mycket allvarlig fråga, nämligen huruvida vi ska tillåta spontandans eller icke. Jag har fördelen att vara så pass gammal att jag faktiskt har blivit utslängd från i därför att jag rent spontant reste mig upp och framförde någonting som skulle kunna uppfattas som en dans tillsammans med en person av motsatt kön och i ackompanjemang av musik. Det här var mycket allvarligt. Hovmästaren förklarade att det inte är tillåtet: Jag har inte danstillstånd, så du får gå ut. Spontandans fick alltså inte förekomma. Det var något förbjudet. Det är en allvarlig frågeställning som tar upp. Det dansas naturligtvis alldeles för mycket i det här samhället! Folk visar glädje spontant och då ofta i samband med musikframträdanden. Huruvida det är dans eller inte har jag lite svårt att avgöra, men förut betydde det oftast att man rörde sig rytmiskt med en partner. kan man ju göra det alldeles själv och bör då följaktligen bli avhyst från platsen. Det är ytterst sällan som jag så fullhjärtat håller med , dock utan att yrka bifall till reservationen. Men jag lovar dig, , att du kommer att ha mitt personliga stöd för den reservationen. Jag tycker nämligen om jag ska vara riktigt ärlig att det dansas alldeles för lite. Dessutom dansas det för lite i . Skulle vi sätta i gång och göra det nu finns det ju risk att vi blir avhysta. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 8 § Handlingsplan mot den ekonomiska brottsligheten Föredrogs justitieutskottets betänkande 2004/05:JuU13 Handlingsplan mot den ekonomiska brottsligheten (skr. 2003/04:178). 78 (): har att debattera och ta ställning till regeringens handlingsplan mot den ekonomiska brottsligheten. Utskottsbetänkandet behandlar regeringens skrivelse 2003/04:178 Handlingsplan mot den ekonomiska brottsligheten och två med anledning av skrivelsen väckta motioner. Vidare behandlas ett antal motionsyrkanden väckta under den allmänna motionstiden . Den grundläggande inriktningen strategi ligger fast. Att förebygga, upptäcka, utreda och lagföra ekobrott är fortfarande de ansvariga myndigheternas centrala arbetsuppgifter. Men lagstiftningens närmare utformning och myndigheternas verksamhet måste naturligtvis utvecklas i takt med att samhället förändras. Därför omfattar handlingsplanen ett flertal olika åtgärder alltifrån lagstiftningsåtgärder, fortsatt utveckling av myndigheter, skärpt kontroll, förebyggande åtgärder, effektivare utredande och lagföring till fördjupat nationellt och internationellt samarbete. Handlingsplanen fastställer inriktningen av regeringens arbete mot ekobrott . Utskottet föreslår att med hänvisning till pågående eller redan vidtagna åtgärder avslår motionsyrkandena. Utskottet föreslår vidare att regeringens skrivelse godkänns och läggs till handlingarna. I ärendet finns sju reservationer från , . Härmed överlämnar jag ärendet till debattörerna. 79 (): Skrivelsen är någon sorts liten pamflett över vad som händer. Rätt mycket gäller vad som händer på EU-nivå, där tack och lov är medlem. Man försöker effektivisera arbetet i kampen mot den gränsöverskridande ekonomiska brottsligheten eller den organiserade brottsligheten. Det gäller korruptionsfrågor. Det är också en Europarådsfråga. Det gäller insiderstrafflag, miljöbrott och lite annat. Det är nästan bara sådana saker. Jag vill påstå att de stora greppen saknas helt i handlingsplanen. Det är ganska allvarliga saker vi pratar om ekonomisk brottslighet, inte sällan väl organiserad. Det är brottslighet som sakta men säkert, om den får fortsätta att breda ut sig, kommer att urholka tilltron till rättsstaten, i förlängningen tilltron till demokratin. Dessutom göder detta en stor mängd annan brottslighet. tycker att vi behöver kraftsamla på området. En åtgärd som vi måste komma till rätta med är den konstiga balansen vi har och de konstiga strukturer vi har i fråga om ekobrottsbekämpningen, det vill säga en särskild ekobrottsmyndighet. Den frågan har varit uppe . Det har kommit ett antal utredningar som har pekat på det helt ologiska, det helt oförsvarliga, i att det finns en särskild myndighet konstruerad för att bekämpa just ekobrott. Alla de duktiga människor som jobbar där skulle naturligtvis fortsätta att jobba som poliser och åklagare i team, precis som det funkar på de ställen i där just inte har något ansvar. Dock kan vi konstatera att har fått upp ett något högre tempo . Det blir så. lyckas man ta bort de logiska kullerbyttor som finns i systemet. Men tittar man ut på de delar av där de vanliga poliserna och åklagarna har ansvaret för ekobrottsbekämpningen ser det inte särskilt ljust ut. Det blir nästan humoristiskt att läsa regeringens regleringsbrev till polisen där det står att kampen mot ekobrott ska vara en prioriterad uppgift. Jag delar uppfattningen att det ska vara så, men så ser det inte ut i praktiken. Åk ut till i eller i län och se hur hårt trycket är i kampen mot den organiserade brottsligheten som har rent ekonomisk prägel. Den är inte särskilt tuff. Pratar man med en ekobrottsåklagare får man höra en historia som man tror är från något annat land skulle man önska men det är inte så. Kampen går på en låg nivå. Det beror dels på resursbrist, dels på kompetensbrist och dels på att man känner sig utanför det huvudsakliga systemet med ekobrottsmyndighet. Vårt förslag är är att infasa i den enhetliga åklagarorganisation som finns , som vi hoppas så mycket på ska bli bättre. All åklagarverksamhet ska också gälla detta. Där finns det ett strukturfel. Men strukturfelen går ännu högre upp. Vi har en regering som inte samordnar sina regleringsbrev till de myndigheter som har bäring på den ekonomiska brottsligheten. Oavsett om det gäller Tullen, Polisen eller EBM eller andra myndigheter saknas gemensamma mål och inriktningar från regeringen på hur myndigheterna ska samverka och driva hårdare kampen mot den organiserade brottsligheten. Detta är mycket allvarligt. På det rent operativa området har pekat på att vi måste ha ett nationellt underrättelsecentrum. Det kryllar av underrättelseverksamhet hos våra brottsbekämpande myndigheter. senast har skaffat sig en egen. har vi ytterligare en myndighet som producerar papper men där ingen på operativ nivå har ansvar för att se helheten. Det är ett slöseri med resurser som inte borde fortgå. Underrättelseinformationen måste analyseras tillsammans på central nivå. Därför är det viktigt med ett nationellt underrättelsecentrum för de brottsbekämpande myndigheterna om man verkligen vill bekämpa den organiserade och ekonomiska brottsligheten. I motion lyfter vi också fram vikten av att man har rätt poliser. Man kan inte nog understryka att de som jobbar med dessa frågor kanske inte alltid behöver vara poliser. Och så är det inte överallt. Men av olika anledningar blir det alltför ofta poliser som hamnar på dessa områden. Här skulle det finnas mycket mer utrymme för specialister. Inom svensk polis har man i stort sett bara poliser och viktig civilanställd personal. Man behöver också fler specialister som till exempel är mycket duktiga revisorer, om man verkligen vill komma åt den ekonomiska brottsligheten. Men om detta har vi inte hört mycket. Vi pekar också på vikten av att man ska kunna förverka egendom som har tillkommit genom brottslig verksamhet. För dem som är dömda för mycket grova brott måste egendomen kunna förverkas om de inte på något vettigt sätt kan förklara att de har ärvt, vunnit eller hittat den eller på annat sätt kan göra troligt att de har dessa stora tillgångar. Alla vet ju att denna egendom annars i regel har tillkommit genom annan brottslig verksamhet än just den som för tillfället har klarats upp. Vi lyfter fram det faktum att det finns få mål som tar så i våra domstolar som just ekobrottsmålen, vid sidan av skattemålen. Detta är problematiskt från en rättssäkerhetsaspekt av flera skäl. Det bryter mot en hel del internationella konventioner som vi i har skrivit på om rättssäkerheten. Jag tycker att man ska försöka leva upp till dem. Men det innebär att personer som faktiskt blir dömda för ekobrott i praktiken inte får några straff eftersom det har gått så och man har varit tvungen att sänka straffvärdet. Men än värre är det för de människor som faktiskt blir friade efter en process som har pågått . De kan ha fått hela sina liv, sina företag och sina verksamheter helt förstörda . Och sedan kommer man fram till att brott inte kan styrkas och att de dessutom kanske är helt oskyldiga. Det är ett väldigt stort problem. Därför pekar vi på att man måste ta till det som bland annat också har lyft fram med åtalsförhandling, att man försöker göra det möjligt att avgränsa processmaterialet för att domstolar inte ska få ägna sig åt en enda process. Det är helt nödvändigt. Det är inte idealiskt, men det är en anpassning till den verklighet som vi har. Det är viktigt att mål avgörs någorlunda snabbt och att man begränsar dessa mål på ett sådant sätt att man kan handlägga dem effektivt. Vi från har också pekat på korruptions- och mutlagstiftningen. Det är en fråga som ständigt tycks vara aktuell, om jag uttrycker mig milt. Vi hade en debatt om detta när vi tidigare hade detta uppe i utskottet. Men då handlade det om en EU-lagstiftning. Det handlade om att vissa nya funktionärer på internationell nivå skulle omfattas av denna lagstiftning. Men vi har pekat på att själva den materiella lagstiftningen måste göras om för att bli mer effektiv. visar det sig nämligen att man med nuvarande lagstiftning inte kommer åt de personer som man kanske tycker att man ska komma åt. Däremot drabbas många andra människor hårt. Vi har bra förslag på en förbättrad mut- och korruptionslagstiftning, vilket jag tycker är viktigt. Slutligen vill jag lyfta fram att när det gäller organiserad brottslighet kan det finnas anledning att man, vilket vi pekar på, ser över och skärper straffvärdet för vissa gärningar. Det gäller personer som ägnar sig åt grov internationell överskridande brottslighet. Jag hävdar att det är värre än när personer som av rent sociala skäl, som det oftast handlar om, håller på med kriminalitet till följd av drogmissbruk eller annat elände. Vi vet att det ofta är drivkraften till kriminalitet. Men det finns personer som helt medvetet struntar i allt som handlar om samhällskontrakt och gemenskap. De har ett enda syfte, och det är att på ett grovt sätt så snabbt och enkelt som möjligt tillskansa sig stora penningsummor genom brottslig verksamhet. Det kan vara ekonomiskt initialt eller efteråt när man försöker tvätta pengar som kommer från narkotikahandel eller människohandel. Jag tycker att det finns anledning att man ser över dessa regler. I 29 kap. finns det regler om att denna brottslighet ska ses som något grövre, men de används inte i praktiken i den omfattning som jag anser är nödvändig. Jag tror att det är viktigt om vi verkligen vill komma åt den grova ekonomiska brottsligheten och den grova gränsöverskridande organiserade brottsligheten i stort. Av tidsskäl yrkar jag bifall bara till reservation 2, men vi står självklart som vanligt bakom alla våra reservationer. 80 (): Jag tror inte att det råder någon åsiktsskillnad då det gäller vikten av att bekämpa ekonomisk brottslighet. Denna brottslighet är svårutredd och svår att komma åt. Den finns på många ställen i vårt samhälle. Den finns naturligtvis bland enskilda, i företag och inom facket. Den är gränsöverskridande och organiserad. Och den finns i verksamheter där staten i allra högsta grad är inblandad. Vi minns turerna inom Systembolaget som också kommer att bli aktuella ett tag framöver i våra domstolar. Utredningar av ekonomisk brottslighet tar i många fall . Detta är, som påpekade, inte rättssäkert. Småföretagare och enskilda får vänta för att få sin sak prövad och rättvisa skipad. Här har staten en skyldighet att avgöra dessa ärenden på ett rättssäkert sätt inom rimlig tid. Här brister staten i alltför stor utsträckning. Lagföringen på ökade visserligen lite blygsamt , men genomströmningstiden är fortfarande förfärande lång. Genomsnittstiden för ett mål i EBM, , var . Det innebär naturligtvis att vissa mål tar betydligt . Till detta kommer balanserna i domstolarna. EBM har visserligen jobbat på lite grann och betat av lite fler mål. Men på grund av de åtstramningar som gäller och de besparingar som är ålagda EBM har man infört i stort sett anställningsstopp, trots att antalet mål ökade med . I detta betänkande står vi moderater bakom två av reservationerna. Jag vill för tids vinnande, som vi brukar säga, yrka bifall till reservation 5. I denna reservation behandlas förslag om samordning av lagar som används vid ekonomisk brottslighet samt krav på översyn av insiderlagen. Jag tänkte koncentrera mig på en av dessa motioner, nämligen motion 2003/04:Ju242 om ekonomisk brottslighet. Där skriver motionärerna om motiveringen: Ekonomisk brottslighet omges av ett omfattande regelverk. Regelverket skall skapa reella möjligheter att bekämpa ekonomisk brottslighet utifrån många olika och ständigt föränderliga infallsvinklar. Regelverken är spridda i en lång rad lagar och författningar. I finns bland andra dessa lagrum som har anknytning till ekonomisk brottslighet: Bedrägerier Subventionsmissbruk Häleri Penninghäleri Svindleri Förskingring Trolöshet mot huvudman brotten i 11 kap. Urkundsförfalskning Undertryckande av urkund intygande Bestickning Mutbrott Till dessa brottsbalksbrott kommer brott som regleras i följande lagar: skattebrottslagen lag om näringsförbud aktiebolagslagen lag om företagsrekonstruktion insiderstrafflagen lag om ekonomiska föreningar konkurslagen lag om tryggande av pensionsutfästelser lagar som reglerar vid olika former av miljöbrott. Avslutningsvis skriver motionärerna, och jag delar deras uppfattning: Det är viktigt att alla aktörer har en samlad begreppsbild vid utredning av ekonomisk brottslighet. Det är viktigt dels ur utredningssynpunkt, dels ur rättssäkerhetssynpunkt att utgångspunkterna och bedömningsgrunderna är likvärdiga. Vårt förslag är därför att regeringen initierar en utredning med syfte att samordna de ovan beskrivna lagrummen. Vi moderater delar naturligtvis dessa motionärers uppfattning och står bakom motionen. Vi har också reserverat oss. Utskottsmajoriteten motiverar sitt avslag på denna motion. Det är väl att ta i att man motiverar, men jag kan vara lite snäll. Men som jag ser det finns det ingen motivering. Jag vill läsa upp icke-motiveringen i utskottets betänkande lyssna , : Utskottet kan inte se några behov av någon totalöversyn av all lagstiftning som kan ha betydelse för att bekämpa ekonomisk brottslighet. Ni kan inte se det. Jag förväntar mig att använder en liten del av de anmälda till att förklara varför ni inte kan se det. Det var ju en riktigt stor hög med lagar och paragrafer som reglerar den ekonomiska brottsligheten ja, nästan en liten snårskog, lite folkligt uttryckt. Jag tycker att avslagsmotiveringen är mycket tunn ja, alltför tunn. Som sagt, , chansen till en förklaring finns när du kommer upp och talar, för det är väl inte så, och ni övriga socialdemokrater, att ni har yrkat avslag på motionen med den vanliga ryggmärgsreflexen. 81 (): Den ekonomiska brottsligheten är långt mer skadlig och omfattande än man vanligtvis tänker sig. Den är mindre tydlig i sin samhällsnärvaro än de traditionella brotten. Men kostnaden enbart för den ekonomiska brottsligheten är sannolikt större. Bara skatteförlusten torde handla om mer än .