prot · GT0941 · 2005-11-30 00:00:00 — Det är därför väldigt roligt att sedan kunna bläddra sig fram år . 1998, , har vi sagt att man skyndsamt ska bifalla kommuns framställan om att få tillhöra län. Ja, skyndsamt till är väl allt annat än skyndsamt. Jag tror, som många av er i talarstolen , på den borgerliga sidan och , att det här är en seger för den lokala demokratin. Det är en seger för att människor på lokal nivå går tillbaka till det som egentligen är en kommun, nämligen en gemenskap där man fattar beslut tillsammans. Det känns väldigt roligt, även om jag inte vågar ta ut segern förrän detta eniga betänkande har klubbats, att oddsen ser väldigt bra ut för att vi kommer att få klubbslaget som innebär att faktiskt får byta län. Det är inte någon cykelställsfråga. Det är en lokaldemokratifråga. Jag tror att det visar att det finns en borgerlig allians men också att det finns ett miljöparti som är väldigt tydligt i att man ser stora fördelar med att människor tidigt kommer in i ärenden och att man på lokal, demokratisk väg fattar beslut ända upp, att man får det här nedifrån-och-upp-perspektivet. Och så har vi Socialdemokraterna och , som är fast i centralplaneringsmaskinen, den röda centralplaneringsmaskinen. Där är folkomröstningar ett otyg i allmänhet och framför allt ifall de inte kommer fram till exakt det som Socialdemokraterna vill. 69 (): Välkomna alla medborgare i till län! Jag kan inte låta bli att i mitt korta anförande börja med det allra viktigaste. Jag vill också gratulera ledamöter som ror detta ärende i land. Med en viss ödmjukhet säger jag att ledamöterna i detta utskott äntligen har förstått att man aldrig kan nonchalera demokratin. Den segrar till slut. Den är stark. Demokrati handlar ju om människors lika värde och rättigheter. Och i en demokrati får alla vara med och bestämma. Men demokrati är också svårt. Det handlar även om att några får lov att släppa ifrån sig makten medan andra tar den. Några får ge sig. Vi är inte alltid helt överens om sakfrågorna. Och det har verkligen visat sig i den här frågan om kommuns vilja att byta län. Man måste visa respekt för det. Alla kommunmedborgare i ropar inte hurra . Det finns en vånda hos flera att byta län. Att byta det invanda är inte helt lätt. Det kan till och med vara smärtsamt, och det kan till och med ta tid att läka såren efter den stundom hårda debatt som varit i denna fråga. Demokrati kräver lyhördhet och respekt för varandras åsikter. Under de år som gått då jag har varit med och skrivit motioner i det här ärendet har jag haft många samtal med både länsbor från och kommunmedborgare från från båda lägren. Jag tror att den här frågan verkligen har värkt fram till det beslut som ska fattas i . Och är vi i mål, och jag kan inte låta bli att säga att det känns fantastiskt roligt, även om det har varit en smärtsam process. Jag tänker inte i detalj berätta om alla turer. Jag har tampats med ledamöter. Och det har varit från nästan samtliga partier. Jag har haft mycket svårt att förstå den nästintill omöjliga attityd och den nästintill omöjliga byråkrati som man har försökt måla upp för mig och som alltid har satt käppar i hjulet. Jag har fortfarande svårt att förstå varför det skulle ta . För mig som centerpartist har det varit självklart att man ska lyssna till majoriteten i som har velat byta län. uppgift måste ändå vara att hjälpa till att lösa frågorna. Och det hade inte behövt ta denna långa tid. Men jag ska inte gråta över spilld mjölk utan bara vara glad över framtidens möjligheter. Jag hoppas att detta nu blir riktigt bra. Jag har respekt inte minst för efter de debatter som vi har haft. går man ändå till i sann demokratisk anda och ställer upp som en kvinna och en man i ett gemensamt beslut om att får byta län . Jag vill använda mina sista sekunder för att även framföra en liten varning. I bildades det nämligen ett länsbytarparti. Det tycker jag är en bakläxa till samtliga etablerade politiska partier. Om vi inte ser upp när det gäller demokratifrågorna och vågar vara tydliga, vågar släppa fram medborgarnas krav, lyssnar och använder oss av det förtroende som vi har fått, då kommer vi att få se det ena enfrågepartiet efter det andra. Och de dyker upp, som ni ser, . Vi måste våga vara tydliga och lyssna till medborgarna. Det är deras förtroende vi har när vi står här . Ingen av oss kan yvas. Men jag vill hälsa till Rörkalle i , som jag tror att han lite skämtsamt kallas. Han lyfte fram den här frågan första gången . Jag gratulerar och välkomnar hebyborna till län! 70 (): Jag ska gärna gratulera medborgarna i , eller åtminstone majoriteten av dem. Men har jag också skäl att gratulera majoriteten av medborgarna i län? Och bör jag gratulera en majoritet i för att man slipper ? Därom vet vi väldigt lite eller ingenting. Det illustrerar problematiken med folkomröstningar. Jag återkommer till det. Det är en enskild sakfråga en cykelställsfråga har den kallats som i den här kammaren har uppträtt i förklädnad, dels i förklädnad av en lagteknisk fråga om hur besluten om indelningsärenden bör fattas, dels i förklädnad av ett vältaligt försvar för lokal demokrati i allmänhet och folkomröstningar i synnerhet, vilket vi har sett i debatten här också. Men detta är fortfarande en enskild sakfråga som vi har att ta ställning till och som regeringen har att ta ställning till. har inte haft någon partiuppfattning i själva sakfrågan, alltså om vilket län som bör tillhöra. Vår partiförening i företrädde linjen att man skulle stanna i . Å andra sidan finns det ett folkomröstningsresultat i som måhända inte är överväldigande, men det är tydligt. Dessutom är det regeringen som beslutar på grundval av kriterier som finns angivna i lag stiftad av den här . Och det är där som det slutliga beslutet ska fattas. Mot den bakgrunden har vi inte funnit anledning att som parti ta ställning i själva sakfrågan. Vi har dessutom tyckt att den gällande ordningen som kommer att fortsätta att gälla har varit förnuftig. Jag ska ta upp det som jag antydde om folkomröstningar. Är det majoriteten i den berörda kommunen som ska bestämma detta, eller kan man kräva att även majoriteten i det län som får lämna ifrån sig en kommun ska ha något att säga? Och hur är det med det län som ska ta emot en kommun? Låt oss säga att det hade funnits en folkmajoritet i län som var emot länsbytet. Vilken majoritet är det då som man ska ta hänsyn till? Det sätt som man har för att lösa den typen av konflikter är att lyfta upp beslutet till en högre nivå. Sedan får man där väga samman olika faktorer och ta ansvar för det inför väljarna. På den centrala nivån finns det, som har påpekats, två instanser både riksdag och regering som skulle kunna fatta detta beslut. Men då har vi den andra aspekten som jag inte tycker har berörts så noggrant i den här debatten, nämligen skillnaden mellan å ena sidan normgivningsbeslut och generellt verkande regler, vilket är det som vi framför allt sysslar med här i , och å andra sidan förvaltningsbeslut, nämligen beslut i enskildheter som regeringen fattar. Här har en åsikt i en enskild fråga, ett förvaltningsbeslut i den här kammaren, tagit sig uttryck i att man försöker ändra på lagstiftningen för att kunna fatta ett sådant enskilt beslut. Det har jag och vänt oss emot. Problemet är inte särskilt komplicerat, och har dessa utredningar, som inte är av låg kvalitet, klart visat att den lagstiftningsmodell som man försökte använda inte är lämplig. Det är ett ganska entydigt resultat av remissbehandling och annat. I den meningen är frågan om hur vi ska göra i den här typen av ärenden löst. Det finns inte några stora oklarheter kvar. Möjligtvis finns det olika uppfattningar om vilken teknik som man ska använda. Men det är alltså inte någon brist i själva beredningen som har lett till att man ännu inte har kunnat gå över till en annan beslutsmodell. Mot den bakgrunden yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande. 71 (): Jag vill göra två reflexioner. Den ena gäller folkomröstningsresonemangen. Som uttryckts här är det folkomröstningsresultatet som ska gälla och som ska genomföras. Då måste man fråga sig: Vad ska regering och riksdag med de här frågorna över huvud taget? Då kan det väl ordnas i mer administrativ mening, om det är folkomröstningsresultatet som ska genomföras. Det är ju så flera här har argumenterat. Den andra aspekten och det som egentligen fick mig att återigen begära ordet för anförande gäller det som sade: Det här riksdagsbeslutet och annat kommer vi att lösa . Det kunde inte göras nu därför att det var en bristfällig utredning. , som varit utredare i frågan, förtjänar ett bättre omdöme från denna riksdag, i varje fall från och oss andra, än det att han gjort en bristfällig utredning. Jag har hört resonemanget tidigare. Viktigt i sammanhanget är att säga att har gjort den utredning som en mycket knapp men dock majoritet i denna kammare beställt. Man talade ju om vad som skulle utredas för att man skulle vara säker på att det skulle bli som man tänkt sig. har utrett, och det har redovisats för regeringen. Man ska inte säga, inte slänga ur sig, att det är en bristfällig utredning. Det handlar inte om det, utan det handlar om att det är svåra problem som har utretts. Det som var möjligt att lägga fram utifrån gjord beställning ledde inte till någon uppslutning från remissinstanserna utan pekade bara på svårigheterna. 72 () replik: Folkomröstningsresultat är naturligtvis viktigt. Men lagstiftningen har också andra inslag, nämligen fullmäktigebeslut och Kammarkollegiets och regeringens ställningstagande, såsom vi har sagt. Det är klart att det måste väga tungt vad folket i det berörda området tycker eftersom det är den lokala gemenskapen som formas. Å andra sidan har vi kunnat se hur beslut kunnat fattas om sammanläggning av kommuner utan att man över huvud taget bekymrat sig om vad folk tyckt eller utan att man ens brytt sig om att fråga. Sedan vill jag helt kort beröra utredningen. Ja, med utgångspunkt i ett lagförslag som utskottet remitterat till Lagrådet och i Lagrådets yttrande skulle regeringen bereda frågan om beslutsformer och förfarande vid ändringar i indelning i län och landsting samt överlämna erforderliga lagförslag till . Det finns inte det tror jag att och jag kan vara överens om bara ett sätt att lösa en sådan uppgift. Och det finns inte bara ett svar på en fråga, utan man kan hitta flera svar på samma fråga. I det här fallet kan vi konstatera, vilket vi också gjorde, att kritiken mot utredningens svar på frågan var mycket tydlig. Men också Kommuner och Landsting gav, herr talman, i sitt yttrande en tydlig signal om att här fanns det andra möjligheter, andra vägar att gå. Vi tror att det finns sådana andra vägar, men då måste man naturligtvis våga söka dem. Det är vår förhoppning, och det är vår ambition att göra det om möjlighet gives, herr talman. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 13 § Invandrare och flyktingar Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2005/06:SfU2 Anslag inom utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar (prop. 2005/06:1 delvis och framst. 2004/05:RRS15). 73 (): När ska debattera integrations- och migrationspolitiken vill jag inleda med några betraktelser. Jag hade tänkt hälsa statsrådet välkommen hit, men hon har ännu inte intagit sin plats. Vi får hoppas att hon kommer. Hon var i varje fall anmäld till debatten här . Oavsett vem som kommer att närvara från regeringen kommer det att bli en märklig debatt eftersom halva betänkandet upptas av frågor kring integration, som ju är ett område som statsrådet inte har ansvar för utan som hanteras av integrationsministern. Han står i varje fall inte på någon lista över närvarande här . Därmed menar vi att det finns en risk att diskussionen blir något rumphuggen. Detta i sig är ett tecken på den problematik som ligger i hela den politik som förs på detta område av regeringen och stödpartierna. Det är för många olika myndigheter och för många olika som strider om inflytandet. Slutsatsen bör bli att det nog finns få politiska områden i som är i ett så desperat behov av en tydlig reformagenda som just integrationspolitiken. Men med nuvarande politiska majoritet vid spakarna lär detta inte inträffa. meddelade regeringen att man via Myndigheten för skolutveckling ska fördela till landets kommuner ca ½ miljon kronor per skola och sedan en uppföljning med 1 ½ miljon kronor. Detta är en tillfällig satsning präglad av kortsiktighet och tillkommen för att ge ett intryck av handlingskraft. När satsningen är slut är naturligtvis också regeringens idéer slut. Eleverna lämnas kvar med samma bekymmer och samma nedåtgående trender i kunskapsnivåerna som . För framtidstro behövs det hopp och möjligheter, och för att skapa dessa räcker det inte med bara modersmålsundervisning. Invandrarkillarna behöver faktiskt se att det lönar sig att plugga och att det finns kvalificerat arbete för dem i även om de heter eller . Statens ansvar tar inte slut vid ett positivt beslut om uppehållstillstånd. För många som växer upp i utsatta områden saknas det hoppingivande förebilder i vuxengenerationen. Den socialdemokratiska bidragslinjen har gjort att invandrargrupperna är hårt knutna till bidragsberoendet. Det är många som växer upp med arbetslöshet och bidrag som normalitet. Redan detta med att ha ett jobb är i vissa fall direkt avvikande. Många växer upp utan att ens ha en enda person i sin närhet som lever på en normal lön. Förslaget från Myndigheten för skolutveckling blir tyvärr bara en droppe i havet. Trots generaldirektörens vackra ord om långsiktiga förutsättningar handlar det ju bara om en tvåårig satsning, om något som sedan försvinner. Generaldirektör har rätt i att detta viktiga arbete inte kan eller får bedrivas på kortsiktig bas och att det handlar om mer än bara skolfrågor för att lösa problemen. Därför verkar för en långsiktigt hållbar skolpolitik där vi förstärker resurserna till lärarfortbildning, och då inte i taget utan långsiktigt. Med den miljard extra som vi skjuter till finns det goda förutsättningar att öka kompetensen och behålla denna på en högre nivå. Min hemstad och min valkrets är ett av de mest tydliga exemplen på det misslyckande som regeringens integrationspolitik utgör. Med en förvärvsfrekvens på hotas hela fundamentet för välfärden. Att öka antalet som arbetar i stället för att leva på bidrag är därför den prioriterade frågan för oss i alliansen. Ett problem med introduktionen på arbetsmarknaden är att det tar tid att skaffa sig de kunskaper som krävs för att fungera väl på en ny arbetsmarknad. Det kan också vara mer komplicerat för arbetsgivare att bedöma produktiviteten hos en nyanländ invandrare. Båda dessa faktorer gör naturligtvis att det kan vara svårt att finna ett arbete. Detta betyder inte att diskriminering inte förekommer, men det är inte grundorsaken till utanförskapet. Vad debatten i stället borde handla om är att minska trösklar på arbetsmarknaden. Det är olyckligt att den svenska välfärdsmodellen bidrar till extra höga marginaleffekter för just de grupper som har en svag förankring på arbetsmarknaden, exempelvis invandrare. Dessa grupper får i större utsträckning inkomststöd via socialbidrag som trappas av krona för krona vid stigande inkomster och som därför gett hundraprocentiga marginaleffekter. Det lönar sig helt enkelt inte att arbeta jämfört att leva på bidrag. Detta måste få ett slut. Det kan bara ske genom att angripa grunden för den förda, felaktiga politiken. Därför föreslår vi moderater att arbetsgivare som anställer en nyanländ flykting eller anhöriginvandrare som deltar i undervisning i svenska för invandrare på minst halvfart under arbetstid får en lönesubvention om av lönen så länge undervisningen pågår, dock högst . Lönesubventionen trappar vi sedan ned till om deltagandet i sfi-undervisningen avslutas innan treårsperiodens slut. Då kan personen alltså gå upp på heltid, vilket är en morot för arbetsgivaren för att stödja personen i ansträngningarna att behärska svenskan, den svenska som är förutsättningen för att kunna bli integrerad i det svenska samhället och på den svenska arbetsmarknaden. Lönen bör utgå i enlighet med gällande kollektivavtal. Lärlingsintroduktion innebär att infasningen på arbetsmarknaden inleds omgående genom att träningen i svenska kombineras med något slags förvärvsarbete redan under första vistelseåret i . Eftersom introduktionen bygger på att arbete och studier blandas och att studierna ska ske integrerat på arbetsplatsen påminner introduktionen om ett lärlingssystem. Vi anser att detta bör ske så att invandraren vid avslutningen har förvärvat vad man kan kalla för företagsspecifik kompetens. Allianspartierna har också i sina respektive budgetar lagt fram förslag om att arbetsgivaravgiften ska slopas för privata arbetsgivare som anställer personer som har befunnit sig långt ifrån arbetsmarknaden . Denna föreslagna rättighet, som vi kallar för nystartsjobb, har omfattat långtidsarbetslösa, långtidssjukskrivna, förtidspensionerade och långvarigt socialbidragsberoende utan arbete. I en debattartikel i från föreslog de borgerliga partiledarna att nystartsjobben även ska omfatta nyanlända flyktingar och anhöriginvandrare efter det att man har beviljats uppehållstillstånd. Vi moderater föreslår nu i vår budget att nystartsjobben även ska omfatta nyanlända flyktingar som lyckas få ett arbete under asylprocessen och innan uppehållstillstånd har beviljats. Med lärlingsintroduktion och nystartsjobb får vi en introduktionsperiod , vilket också är då förvärvsfrekvensen bland nyanlända stiger snabbast. Både nystartsjobben och lärlingsintroduktionen innebär att kommunernas kostnader för introduktionen av invandrare minskar dramatiskt. kan inte lagstifta bort människors fördomar. Men vi utesluter trots detta inte att det behövs en viss skärpning i delar av diskrimineringslagstiftningen och insatserna för att bekämpa diskriminering. Därför vill vi att skadeståndsbeloppen vid arbetsmarknadsrelaterad och annan diskriminering i offentliga eller privata verksamheter såsom restaurangnäringen och bostadsföretagen ska skärpas. Vi vill också göra förändringar så att det blir lättare för enskilda att driva diskrimineringsfall i domstol. Däremot är det inte rimligt att blanda ihop myndighetsutövning, opinionsbildning och ideell verksamhet till en gröt där det är svårt att se vad som är vad. Ett sorgligt exempel på detta är organisationen som har beviljats åtskilliga miljoner, närmare bestämt 16,5 miljoner av statliga skattemedel, för att bedriva verksamhet mot främlingsfientlighet. Denna organisation har ju främst gjort sig känd för att angripa glassbolagets produkter och för att få sin bokföring ifrågasatt. Den har en revisor som tillhör den lilla men illa beryktade skara socialdemokrater som har blivit dömda för valfusk. Organisationen har också fått anklagelser om sextrakasserier i sin styrelse riktade mot sig. Denna digra meritlista kommenteras över huvud taget inte av utskottet i betänkandet, utan i stället fortsätter man att genom dagens beslut bevilja medel till . Från moderat sida gör vi tvärtom. Vi ger inte pengar till organisationer som agerar kontraproduktivt mot det uppdrag som de har fått sig förelagt. Avslutningsvis ska jag säga några ord om arbetskraftsinvandring. Det är helt uppenbart att grundproblematiken med integrations- och migrationspolitiken i handlar om att vi behöver en annan ordning för att öppna alternativa vägar för att komma till för dem som vill arbeta och göra rätt för sig. hållning är att de människor som söker skydd ska få lov att stanna. De som har sökt sig till av andra skäl än skyddsbehov ska beredas möjlighet att få komma hit genom ökad arbetskraftsinvandring. Principerna för detta åvilar det givetvis regeringen den nuvarande eller den kommande efter nästa val att ta fram. Det finns nu en kommitté tillsatt för detta ändamål, men dess slutbetänkande kommer naturligtvis att bli föremål för mycket intensiva diskussioner. Det ser vi moderater fram emot. Vi ser fram emot en kommande debatt i dessa frågor. 74 (): Integrationspolitik och asylpolitik hänger ihop. Båda behandlas i det betänkande som vi diskuterar . Jag återkommer till integrationen, och börjar med asylpolitiken. Denna debatt är den tredje som handlar om asylpolitiken. Efter den här debatten kommer ytterligare en . Jag tror inte att det finns något område som debatteras så flitigt i . Det kanske beror på att det handlar så direkt om mänskligt liv och mänskligt lidande. Asyl- och flyktingpolitiken har uppfattats av många som inhuman och rättsosäker. Det har framför allt påskuppropet med över 150 000 namnunderskrifter och manifestationer över hela landet visat. Jag och håller med om att asylpolitiken har varit inhuman och rättsosäker. Vi har fattat beslut om nedläggning av . För knappt en månad sedan fattade beslut om att vissa grupper av asylsökande ska få en ny prövning. Även om i vissa delar har haft synpunkter på besluten är de ändå ett steg i rätt riktning. Tyvärr finns det mycket kvar att åtgärda innan vi helt och hållet har en asyl- och flyktingpolitik som kan kallas för human och rättssäker. Man brukar säga att ingen kedja är starkare än dess svagaste länk. I propositionen om den nya instansordningen står det att tyngdpunkten av prövningen av utlänningsärenden ligger i första instans, det vill säga . debatterar vi också om som finns med i betänkandet. Dess kritik var svidande. En del av det som kritiken gällde har åtgärdats, och självfallet förstår jag att det måste vara svårt för en myndighet att planera verksamhet med så osäkra förutsättningar som det är i asylpolitiken. Men, herr talman, det är oerhört viktigt att vi får rättssäkerhet och kvalitet i hela asylprocessen. Alla de opinionsyttringar som har visat sig hänger ihop med att varken asylsökande eller andra människor som är engagerade i flyktingpolitiken har upplevt att alla har fått sin sak prövad på ett rättssäkert sätt. I debatten har det pratats väldigt lite om alla misstag som har begåtts i asylprocessen. Det har gjort att människor som är rädda för att återvända till sina hemländer har gömt sig och stannat i . Om inte något görs för att stärka rättssäkerheten och kvaliteten så kommer vi att ha ett antal gömda flyktingar igen. Visst är det så att inte alla som kommer hit har asylskäl. Men trots det ska deras skäl utredas på ett rättssäkert sätt. Jag tror att väl motiverade beslut där det framgår att hänsyn har tagits till alla relevanta fakta bidrar till att både asylsökande och människor runtomkring dem ändå inser att de måste återvända hem. Jag kan instämma i det som sade förut om att det är viktigt att också se på andra vägar att komma in i , som genom arbetskraftsinvandring. Jag vill ta upp några punkter där jag och upplever att det finns brister hos som måste åtgärdas. Det finns punkter i som inte ens har påtalats i betänkandet. Detta gäller kopplingen mellan personalsvängningar och kompetens. Inte heller kan jag återfinna något om uppföljning av avvisade i utskottsmajoritetens text. har ju framfört att det är viktigt att man följer upp dem som återvänder. Särskilt i ärenden som är tveksamma kan man tycka att borde följa upp vad som händer. dumpas människor på olika flygplatser i sina respektive hemländer utan att ha någonstans att ta vägen. Vi har via tv sett fall där människor får sova i parker och under bilar. Migrationsministern har själv uppmanat pojken i en familj från att kontakta . Det är på sin plats att migrationsministern förklarar varför hon ställde sin fråga. Hon borde veta att det inte har någon betydelse; har ingen möjlighet att följa upp vad som händer asylsökande som har avvisats. Vid andra tillfällen har migrationsministern i debatter och frågesvar sagt att de svårt sjuka barnen ska följas upp. Kan jag få ett riktigt svar här från ministern på hur hon ser på detta med uppföljning? Det pratas om kontakter med frivilligorganisationer och andra i hemländerna. Men sanningen är en annan.