prot · GT0947 · 2005-12-08 00:00:00 — Alla förskollärare och dessutom lärare vet hur man blandar det. Faran är just det som jag tog upp i mitt anförande. På många förskolor kommer barn och går barn, personal börjar och personal slutar, föräldrar kommer och föräldrar går. Det blir helt enkelt inte någon samlad tid till detta. Därför tycker vi att man, ungefär som man gjorde på forna tiders lekis, bestämmer vilken tid som ska ägnas åt detta viktiga uppdrag. 239 Statsrådet () replik: Jag nöjer mig inte med pedagogisk verksamhet . Det är en alldeles för låg målsättning. Det går att läsa läroplanen för förskolan och notera vilka mål man har att arbeta mot. Om man tycker att den är otydlig kan man inte komma till någon annan slutsats än att läroplanen borde förändras, bli tydligare och tala om vilka mål som ska uppnås. Det ska kanske till och med stå vilka mål som ska uppnås för varje barn när de är tre, fyra eller . Det får vara föremål för en helt annan diskussion. När det gäller att inte öronmärka pengar och ha förtroende för kommunerna har jag också stort förtroende för våra kommunpolitiker. Men jag vet också hur det ser ut i många kommuner. Man sitter och funderar på: Vad är det vi ska använda pengarna till? Jag tror inte att det handlar om, , att pengarna ska gå till barnomsorgslokalerna, en förskollärare eller om ytterligare bespisningspersonal på förskolan. I kampen om pengar från stat till kommun finns också det nya äldreboendet. Där finns behov av att fräscha upp idrottslokalen och ishallen. Där finns behov av att bygga en ny fritidsgård, eller vad det nu kan vara. Vi måste försäkra oss om att pengarna verkligen kommer till förskolan. Om vi inte öronmärker pengarna kommer lite pengar att gå dit. Men det kommer också att gå till väldigt mycket annat. Den som värnar förskolan och vill att det ska ske en riktigt rejäl personalförstärkning måste naturligtvis stödja ett förslag som handlar om riktade pengar där personalen i förskolan är helt säker på var pengarna går. När det sedan handlar om skattenivån är det ett litet uttalande. Det handlar om en tidigare budgetmotion. Ska man ned till europeisk nivå är det . Det är en diskussion vi kan återkomma till i många olika sammanhang. Det påverkar förutsättningarna för välfärden. 240 () replik: beslöt att inget barn ska behöva vänta mer än tre på en plats på förskola. Plats skulle tillhandahållas utan oskäligt dröjsmål. I förarbetena till lagen angavs att tre var skälig tid. Från flera håll i landet kommer rapporter om att barn inte får barnomsorgsplats trots platsgarantin på grund av babyboom och inflyttningar. Det är självklart ingen lätt situation för kommunerna. Men de föräldrar vars barn inte får någon barnomsorgsplats hamnar också i en rävsax. Arbetsgivaren vill veta när föräldern kan återgå till sitt arbete, föräldrarna vill gärna veta att man kan arbeta, få lön och kunna betala sina räkningar, och barnen står utan barnomsorgsplats. Föräldrarna är maktlösa och har ingenting att sätta emot. Jag skulle vilja fråga om förskoleministern är beredd att vidta åtgärder som stärker föräldrarnas rättigheter med anledning av att kommunerna inte uppfyller platsgarantin. 241 Statsrådet () replik: Man kan inte ha mer rätt än att ha rätt till en plats. Hur den rätten ska kunna bli skarpare har jag svårt att se, men får gärna ge förslag på hur detta skulle gå till. När det handlar om kösituationen tycker jag inte att det är rätt att säga att det ser bättre ut än . Det är ingen förklaring, ingen ursäkt till dem som inte får plats. Men jag tycker att vi i den här kammaren ska komma ihåg hur situationen var , hur många kommuner det var som inte hade byggt ut tillräckligt mycket, som inte erbjöd en plats, hur otroligt annorlunda situationen var. diskuterar vi inte om man får en plats. Vi diskuterar när man får platsen, på vilken förskola och med vilken pedagogik. Det är där vi har hamnat. När det handlar om huruvida jag är beredd att vidta åtgärder vet jag inte exakt vad syftar på. Hon får väl återkomma i sin replik så kan jag ge ett mer tydligt svar. 242 () replik: Det kan jag gärna göra. Det finns självklart sätt att skärpa den här rättigheten. Från sida tycker vi att det är rimligt att föräldrar som inte får sin rätt borde få något slags ekonomisk kompensation, till exempel i form av en del av kommunens kostnad för barnomsorgsplatsen. Vi tycker också att det krävs någon form av sanktion som man kan vidta gentemot kommuner. Det krävs vissa ändringar i kommunallagen om man ska kunna göra en sådan förändring, men vi är beredda att jobba för det. Jag skulle vilja höra om du är beredd att medverka till en sådan förändring. 243 Statsrådet () replik: Detta med sanktioner gentemot kommuner är en fråga för som vi får all anledning att återkomma till. När det gäller frågan om ersättning till föräldrarna har jag ett antal olika invändningar. En är att en kommun inte ska kunna köpa sig fri. Det är en väldigt enkel lösning vi presenterar för kommunerna om vi säger att om man inte kan bygga ut kan man betala föräldrarna vad de annars skulle ha fått som en del av sin föräldraförsäkring, som har kommit upp som förslag, eller som en del av platsen. Jag tror inte alls att det är en bra modell. Jag tror inte heller att det stärker möjligheterna och tryggheten för föräldrarna. Om jag har svårt att veta exakt när jag kommer tillbaka har arbetsgivaren svårt att planera. Det underlättar ju inte för arbetsgivarens planering att veta att föräldrarna har fått en del av barnomsorgskostnaden. Vi kan inte ha något annat mål än att förskolan ska byggas ut. Jag ser ändå med glädje att det är färre kommuner som omfattas och att till och med en kommun som börjar närma sig. Det är väldigt nära att man faktiskt är utan köer. Och har fler platser i barnomsorgen än det finns barn som efterfrågar dem. Jag vill verkligen understryka att platsbristen är ett problem, men jag tror inte att det finns en så enkel lösning på det. 244 Statsrådet (): Jag vill börja med att tacka för en bra och engagerad debatt om den förskola, grundskola, gymnasieskola, högskola, vuxenutbildning och forskning som vi har i vårt land. Det här är viktiga frågor, och de tål att debatteras. Det är också glädjande att så många riksdagsledamöter har engagerat sig i den här debatten. Den socialdemokratiska regeringens vision om utbildning för alla handlar just om att ge alla en bra grundförutsättning för att kunna starta ett liv där man kan förverkliga sina drömmar. Det handlar om grundförutsättningar men också om möjlighet för den enskilde att öka sin frihet och kunna välja det liv man själv vill. Vi har i kommit en bra bit på vägen, men vi har också fortfarande väldigt mycket att göra. Vi har en förskola, en grundskola och en gymnasieskola, kombinerat med en högskola och forskning, som ligger i världsklass inom många fält, men vi har också brister som vi måste åtgärda. Det som gläder mig är att vi nu har en situation med ökad lärartäthet och ökad tillgång till lärare med pedagogisk utbildning och specialpedagoger i den svenska och gymnasieskolan. konstaterar att det här ger en förhållandevis positiv bild av de framtida möjligheterna för den svenska skolan. De förbättrade förutsättningarna bedöms främja en positiv utveckling av elevernas resultat. Denna konstaterande bedömning gör man i sin senaste lägesbedömning för . Jag delar uppfattning, men jag vill passa på att påminna om att de senaste årens tillskott till den svenska skolan är resultatet av en väldigt målmedveten politik. påbörjade den socialdemokratiska regeringen tillsammans med sina samarbetspartier en satsning på att anställa 15 000 fler lärare . När vi nu följer upp satsningen kan vi konstatera att den har varit mycket framgångsrik. har 14 000 fler lärare och andra specialister anställts runtom på landets skolor. Lärartätheten ökar nu . finns en satsning på ytterligare 1 miljard för att öka personaltätheten. Jag är övertygad om att vi kommer att nå målet om 15 000 fler anställda i den svenska skolan . Men vi nöjer oss inte med detta. Vi tar även bristerna i den svenska skolan på stort allvar. De resultat som oroar mig mest i nationella och internationella undersökningar är att det finns tecken på att skillnader mellan skolor och inom skolor ökar, att kunskapsresultaten i vissa centrala ämnen försämrats och att uppföljningen av elevernas kunskaper ibland brister. För att komma till rätta med dessa problem krävs en politik som fördelar ekonomiska och personella resurser till de skolor som har tuffast förutsättningar och en politik som sätter fokus på kunskapsutvecklingen och kunskapsuppföljningen i skolan. Målet för regeringens skolpolitik är att alla skolor ska vara bra skolor. För att nå dit kommer vi att påbörja en satsning på skolor i segregerade bostadsområden. avsätts inledningsvis och avsätts ytterligare till de skolor som har tuffast förutsättningar. De extra resurserna kommer bland annat att användas till insatser för språkutveckling för elever med utländsk bakgrund. Det gäller både det svenska språket och elevernas modersmål. Vidare ska insatser för läsutveckling och samverkan mellan hem och skola prioriteras. Att kunna läsa, skriva och räkna är grunden för lärande och nyckeln till kunskapsutveckling och framgång i alla skolans ämnen. Signalerna om att det förekommer brister i dessa ämnen har lett till att regeringen har vidtagit en mängd åtgärder för att vända utvecklingen. har fått i uppdrag att föreslå förtydliganden i kursplanerna i matematik och svenska och också att förtydliga det nationella uppföljningssystemet för att förbättra förutsättningarna för alla elever att nå målen. Myndigheten för skolutveckling har fått i uppdrag att stärka skolornas arbete för att nå målen, särskilt inom områdena språkutveckling och matematik. tar vi nästa steg. påbörjas flera konkreta satsningar för att stärka elevernas kunskaper i svenska och matematik. 10 000 lärare i de lägre årskurserna kommer att få ytterligare kunskaper om läs- och skrivutveckling. En liknande satsning med stark lokal förankring ska genomföras gentemot lärarna i ämnet matematik. Skolbiblioteken ska stärkas, stimuleras och utvecklas, och moderna klassiker ska spridas i skolor. Under innevarande år och avsätter regeringen ytterligare till riktade utvecklingsinsatser för att stärka kvaliteten i den svenska skolan. De nya resurserna ska bland annat användas till att utveckla undervisningen i matematik och stimulera läsning i den svenska skolan. En förutsättning för att stärka elevernas basfärdigheter är att brister upptäcks och rättas till . kommer vi därför att vidta ett antal åtgärder för att stärka uppföljningen i den svenska skolan med fokus på de lägre årskurserna. En mål- och resultatstyrd skola förutsätter att målen är tydliga och begripliga. Kursplaner med tydligare konkretiserade mål skulle tydliggöra kraven och förväntningarna och också underlätta lärarnas dialog med både elever och föräldrar. Regeringen kommer därför att tillsätta en expertgrupp som får i uppdrag att se över målen i kursplanerna. Målen behöver bli färre och tydligare och skolans kunskaps- och demokratiuppdrag ska prioriteras. I gällande kursplaner finns inga kunskapsmål för de lägre årskurserna. Expertgruppen får därför i uppdrag att föreslå nya mål i svenska och matematik för de lägre årskurserna. I vår får alla elever redan från första årskursen en framtåsyftande individuell utvecklingsplan. I den individuella utvecklingsplanen, som arbetas fram tillsammans med föräldrar och elever, tydliggörs vad som krävs för att eleven ska nå målen. Regeringen har också gett i uppdrag att ta fram och sprida diagnostiskt stödmaterial med inriktning just mot de lägre årskurserna. Även i det sammanhanget ska läsutveckling och matematik prioriteras. utbildningsinspektion som har som uppgift att inspektera landets samtliga 6 000 skolor kommer att få i uppdrag att särskilt uppmärksamma kunskapsresultaten och kunskapsuppföljningen i de lägre årskurserna. På så sätt ger vi en tydlig signal till alla skolor om vikten av att arbeta med att uppmärksamma och rätta till kunskapsbrister . Regeringen har tagit varningssignalerna om kunskapsresultaten i skolan på allvar. Många av de förändringar som vi nu genomför kommer att få genomslag redan under detta läsår. Vår tydliga målsättning är att alla elever ska få det stöd och den hjälp som de behöver för att nå målen. Stödet måste sättas in . Men vi får aldrig glömma att det också finns elever som kommer sent till och som av någon anledning behöver en andra chans. De elever som inte når behörighet till gymnasieskolan ska ha rätt till ett individuellt program som håller hög kvalitet. Det duger inte att av eleverna på det individuella programmet slutför en treårig gymnasieutbildning. får kommunerna därför ett tydligt ansvar för att erbjuda en utbildning som omfattar heltidsstudier. Och kommer att tillföras kommunerna för att kompensera för de ökade kostnaderna för att öka och förstärka kvaliteten på det individuella programmet. I gymnasieskolan är det också centralt att utveckla de yrkesförberedande programmen. Samarbetet mellan skolan och arbetslivet ska stärkas, och samverkan mellan kärnämnen och karaktärsämnen måste bli bättre. avsätts resurser för att höja kvaliteten i de yrkesförberedande programmen. Den lärlingsutbildning och det gymnasiearbete som ska införas ska förberedas . Regionala initiativ om samverkan mellan kommuner och arbetslivets parter ska uppmuntras. Och erfarenheter från de goda förebilder som vi kallar idéskolor ska spridas. Regeringens yrkesutbildningsdelegation har en viktig roll i detta arbete. Önskemålen från dagens och morgondagens arbetsliv ska mötas med satsningar på kunskap och kompetens, inte med lägre krav och sämre ambitioner. 245 () replik: Det är onekligen intressant att höra skolministern stå här och helt ta avstånd från den egna politikens resultat. Det finns inte heller någonting annat att göra. Han använder själv uttryck som det duger inte, och han talar om problemen i skolans kärnuppgifter. Sanningen är att regeringen kraftigt underfinansierar den svenska skolan. föreslår mer än regeringen till skolan för att komma till rätta med problemen. Regeringen ställer också alldeles otillräckliga kvalitetskrav. Så det är inte konstigt att dessa kvalitetsbrister kommer och blir stora. Det finns också betydande svarta hål i regeringens budget som bland annat har påverkat. Man kan som exempel ta ämnesbetygen på gymnasiet som kommer att kosta kommunerna bortåt 1,3 miljarder som regeringen inte skjuter till. Socialdemokraten varnar för detta. Om ska utbildningsinsatserna vara i gång, och regeringen kan inte anvisa någon finansiering, säger ordförande . Man hänvisar också till att regeringen har avslagit förbundets krav på kostnadskompensation, det svarta hålet nummer ett summa 1,3 miljarder. Skolministern vill förbjuda avgifter i skolan som gör att pengar får tas från undervisningen. Han underfinansierar lärarutbildningen, vilket leder till akut lärarbrist. Det kommer att behövas 12 800 lärare , och man ligger inte i närheten. Man underfinansierar rektorsutbildningen, så att man kan utbilda bara hälften av dem som behövs. Man ger så lite pengar att inte ens har råd att delta i de kommande internationella undersökningar av elevernas kunskaper som skolministern själv tvingas hänvisa till. Vi kommer inte att vara med i TIMMS 2007 till exempel. På punkt efter punkt står regeringen där och tvingas erkänna att skolpolitiken inte duger och att man saknar förslag för att korrigera den. När ska Socialdemokraterna lägga om sin skolpolitik i riktning mot kunskap, ? 246 Statsrådet () replik: Jag tror inte att det är någon underdrift att säga att den svenska skolan fick vara med och ta en stor del av den storstädning som skedde just efter den borgerliga ekonomiska politikens haveri . Följden blev naturligtvis sämre lärartäthet och färre anställda i den svenska skolan. Resultatet av detta ser vi . Det är dessa barn som vi mäter . Vi ser det i form av ökade skillnader i skolan. Vi ser det också i vissa ämnen via sämre kunskapsresultat. Vårt politiska alternativ handlar om att tillföra skolan öronmärkta pengar för att anställa fler lärare, fler kuratorer och fler sjuksköterskor. Det har vi gjort . Vi kommer också att fortsätta i nästa års budget. Detta har gett 14 000 fler anställda i den svenska skolan. Vi gör motsvarande satsning i den svenska förskolan. Vi satsar öronmärkta resurser på detta. När vi nu tittar på det borgerliga alternativt så finns det inget. Då får man titta på parti för parti. Om vi tittar på parti kan vi konstatera att när det handlar om resurser till skolan finns det väldigt lite öronmärkta pengar, ja näst intill ingenting alls. Jag tycker att det är bra att det blir tydliga alternativ. I den socialdemokratiska politiken vågar vi prioritera skolan och anställda i skolan, både lärare och andra specialister. I den borgerliga politiken prioriteras framför allt skattesänkningar, skattesänkningar som både i budgetmotioner och via partiledarens uttalanden handlar om storleksordningen 250 miljarder. Det är nästan tio gånger mer än vad utbildningsbudgeten omfattar totalt. Jag hörde säga i sitt anförande att de finansierar krona för krona. Kan du då inte förklara, , på vilket sätt dessa 250 miljarder kommer att finansieras krona för krona? 247 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag vill erinra om att debatten handlar om utbildning och universitetsforskning, Utgiftsområde 16, och inte om den allmänna statsbudgeten. 248 () replik: Det där var så bedövande klargörande att jag inte tror att skolministern inser det själv. Han accepterar helt min beskrivning av att på punkt efter punkt satsar mycket mer än regeringen på den svenska skolan, sammanlagt 6,7 miljarder. Det är bara att läsa utbildningsutskottets kanslis egen redovisning av partiernas budgetalternativ, vilket skolministern uppenbarligen inte har gjort. Det är också helt klart att skolministern fortsätter att underfinansiera den svenska skolan gravt och ställa för låga kvalitetskrav. Problemet är att han inte är den första skolministern som kommer till och säger att han ser dessa problem. Det har varje skolminister gjort. Och ingen socialdemokrat har förmått att åtgärda problemen. Jag har citat på vad de har sagt. Skolministerns politik är fullständigt osammanhängande. Man får ta förslag, men bara till hälften. Man har öppnat för mål att uppnå, märk väl, redan för treåringar. Det gjorde förskoleministern tidigare. Och Baylan har här tidigare talat om kontrollstationer. Men de får inte innehålla nationella prov. Man får alltså inte konstatera hur det går för eleverna. Man får inte uttrycka hur det går för eleverna i form av skriftliga omdömen eller betyg. Man får inte ha föräldrainflytande över vilket stöd som eleverna får. Man får inte överklaga en åtgärdsplan. Man får inte en tydlig ansvarsfördelning. Man ska alltså ha mål, men man får inte utvärdera hur det går för eleverna. Det är bara snömos från skolministern där han retoriskt anpassar sig till oppositionen men fullständigt saknar innehåll. Det är alldeles riktigt att vi inte vill öronmärka pengar, skolministern, därför att vi tror att kommunerna bättre själva styr hur resurserna bäst används. Men, som sagt, vi lägger till kommunerna sammantaget miljarder mer än regeringen och till skolan 6,7 miljarder. Så skolministern är, precis som jag sade tidigare, inte i närheten, inte i samma division och inte i rätt härad när det gäller finansieringen av skolan. Och han saknar fullständigt en konsistent politik för att höja kunskapsresultaten. 249 Statsrådet () replik: Det låter ju bra att ni satsar mer. Men faktum är att det inte finns någonting som säger att en enda krona av dessa pengar som du påstår finns skulle gå till skolan. De kan lika gärna i borgerliga kommuner hamna som skattesänkningar i fickorna på ett fåtal, därför att det är upp till kommunerna att bestämma. De kan hamna i det berömda kommunala svarta hålet, som man brukar benämna det. De kan hamna som satsningar på förtäckta vårdnadsbidrag i fickorna på ett fåtal. Att tala om att satsa på skolan utan att våga göra prioriteringen är ihåligt. Den moderata skolpolitiken är konsekvent när det handlar om sortering och segregering. Det handlar om att betygsätta ganska små barn och att sortera in dem. Det handlar om att tvinga redan ganska små barn till skolan därför att man av någon anledning har fått för sig att det skulle vara bättre. Det handlar om att inte se de barn som faktiskt har det tuffast i skolan , nämligen de barn som bor i segregerade förorter. Inte med ett ord nämns de i vare sig det moderata utbildningsprogrammet eller det moderata budgetalternativet. Inte ens när det gäller de satsningar som regeringen har aviserat för att se till att de som har det tuffast i skolan får mer resurser har ni en enda krona att komma med. Att prata om att satsa utan att över huvud taget våga prioritera eller peka ut är ganska ihåligt, . De barn som har det tuffast blir de stora förlorarna på en borgerlig, framför allt moderat, skolpolitik. Det är viktigt att komma ihåg att där är alternativen oerhört tydliga. För oss handlar det om behov, för er handlar det om att alla elever är lika och ska ha lika mycket. Så enkelt fungerar det inte. 250 AXEL DARVIK (fp) replik: Vi har en budgetdebatt som handlar om utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning. Då kan man tro att vi bara ska prata om pengar, men så är det inte. Pengarna är kanske inte det absolut viktigaste när det gäller skolan, mycket viktigare är den politik som förs. Det är där vi hittar de riktigt stora bristerna . Det finns en politik som inte håller måttet. Där vill vi från se förändringar, en politik där man sätter kunskapsmålen i centrum, att man får en arbetsro, en tidig och välfungerande utvärdering och att kvaliteten garanteras i skolan. Jag tog upp i mitt anförande de alarmerande rapporter om förkunskaperna som kommer från universitetslärare och från internationella undersökningar som visar att vi just nu befinner oss på ett sluttande plan där kunskaperna blir sämre och sämre hos eleverna. Det är mycket allvarligt. Ett problem är att man på gymnasiet också ser sådana tendenser. Hur möts detta? Jo, det möts genom att en hel del elever via taktiska val väljer hobbykurser av typen festfixning, drinkblandning, blomsteruppsättning eller annat i stället för de viktiga ämnen som de skulle behöva. I den framtida gymnasieskolan, som just nu håller på att utformas, kan man exempelvis på det naturvetenskapliga programmet i stället för biologi, fysik och kemi välja hållbar utveckling, filosofi och psykologi. Det är att urholka skolan. Det är inte konstigt i så fall att förkunskaperna blir sämre. Vad vill ni göra åt det? 251 Statsrådet () replik: Jag har redogjort ganska noggrant för de åtgärder som regeringen vidtar. Det handlar om satsningar på fler lärare i den svenska skolan. Det handlar om att se till att stärka uppföljningarna på ett tidigt stadium. Individuella utvecklingsplaner införs . Det handlar också om att möjliggöra för eleverna att välja en tredje utbildningsväg när det gäller att tillgodogöra sig sin gymnasieutbildning, förutom studieförberedande också en yrkesförberedande utbildning och en lärlingsutbildning. Detta plus en hel del andra åtgärder gör att jag känner mig trygg med att vi kommer att få en bra utveckling i den svenska skolan. Men vad är alternativ till detta? Jo, när det gäller yrkesutbildningarna handlar det om att korta utbildningen till någonting vi hade . När det handlar om resurser ingår ni i en allians där man över huvud taget inte får något besked om er gemensamma politik och där ni säger i ert budgetförslag att de pengar som satsas på personalförstärkning borde skärpas ännu mer, medan ert största samarbetsparti över huvud taget inte vill veta av öronmärkta pengar till den svenska skolan. Jag måste säga att lösningar på en del av de brister som vi ser i den svenska skolan i mångt och mycket är att återgå till gårdagens skola.