prot · GT0930 · 2005-11-15 00:00:00 — Vårdgarantin är inte en målsättning utan en garanti som innebär ett åtagande för landstingen att erbjuda behandling från det att beslut om behandling fattats. Syftet med vårdgarantin är först och främst att stärka patientens ställning i vården. Utgångspunkten är hälso- och sjukvårdslagens krav på att beslut om behandling ska fattas i samråd med patienten. Vårdgarantin tydliggör vårdens åtagande gentemot patienten i samband med en sådan överenskommen behandling. Vårdgarantin är ett komplement till de långtgående möjligheter att välja vårdgivare som redan finns i den svenska sjukvården. Det är viktigt att klargöra att garantin inte förutsätter att alla landsting kommer att kunna erbjuda alla typer av behandling inom det egna . I de fall då patientens hemlandsting inte kan erbjuda behandlingen ska hemlandstinget hjälpa patienten till vård i annat landsting inom garanterad tid. Detta ska ske utan extra kostnader för patienten. Vårdgarantin införs i kombination med en fortsatt satsning på förbättrad tillgänglighet i hälso- och sjukvården. Den sammanlagda satsningen på en nationell vårdgaranti och förbättrad tillgänglighet uppgår till 2005 och . Dessa satsningar i kombination med det förberedelsearbete som genomförts i landstingen för att landstingen ska kunna leva upp till sina åtaganden i överenskommelsen. Avslutningsvis vill jag framhålla att jag kommer att se till att vårdgarantin noggrant följs upp och utvärderas för att säkerställa att den genomförs på det sätt som det är tänkt. Landstingen ska rapportera till hur de uppfyller garantin och vilka åtgärder de genomför för att förbättra tillgängligheten. får i sin tur i uppdrag att kontinuerligt följa upp och utvärdera garantin och avrapportera utvecklingen till regeringen. 42 (): Tack för svar om vårdgarantin från minister . Jag hoppas också på mer svar i dagens diskussion om tillståndet för vårdgarantin. Det skriftliga svaret känns lite avvaktande och betraktande, i väntan på utvärdering så att säga. Jag hoppas på mer kött på benen i dagens diskussion. Den borgerliga regeringen införde en vårdgaranti 19911994 för att genomdriva det vi alla vill, att jag om jag blir sjuk ska få behövlig vård och framför allt . Den gav kortare vårdköer. Men efter 1994, med Socialdemokraternas återkomst till makten, förföll reformen. har gått med Socialdemokraterna bromsande och blockerande för en vårdgaranti. Socialdemokraterna har uppträtt som systemförsvarare i stället för att företräda patientens rätt. Allemansrätten till sjukvård, som borde vara på plats i en utvecklad välfärdsstat, har blivit: Ja, om du betalar en gång till, först via skatten och sedan via privata försäkringar, då gäller en vårdgaranti. Men plötsligt års val vände Socialdemokraterna och lovade att de också skulle införa en vårdgaranti i . Efter valet har det dock varit ett ständigt framflyttande av datum. är den då på plats. Vi hoppas och tror att från , , ska den ha trätt i kraft. Den första frågan är: Har ni nu viljan, geisten och entusiasmen att genomföra vårdgarantireformen efter allt det gångna motståndet? Kan vi se en solklar vändning av politik? Det är viktigt med viljan här. Det är inte bara en retorisk fråga, utan vi vet ju från alla sammanhang att om man vill något så blir det också något. Om man velar och gör något halvhjärtat blir det ett sämre resultat i görandet. Och det finns skäl att betvivla viljan med tanke på historien bakåt. Det är också viktigt att de som ska sköta vårdgarantin får instrument, alltså våra landsting. De måste få bästa möjliga förutsättningar att klara sin uppgift, och det är ingen liten uppgift. Det kräver en hel del för att leva upp till den så kallade vårdgarantin. Frågan är också: Är Socialdemokraterna nu villiga att förändra hälso- och sjukvårdslagen så att den främjar och ger stöd åt landstingen för att de ska kunna leva upp till vårdgarantin? Vi har interpellerat tidigare ministrar, med flera, om just frågan: Ska vi få ett tillägg i hälso- och sjukvårdslagen som anger att vården inte bara ska ges utan att den också ska ges ? Vi har också stopplagen från . finns det en enkel lagstiftning när det gäller landstingens åtagande, att de helt enkelt ska erbjuda god hälso- och sjukvård till sina invånare inom . Det finns också ett viktigt tillägg, att de inte måste utföra allt själva, utan ett landsting får sluta avtal med annan utförare och få det gjort den vägen. Men som vi vet nu ska inte den här enkelheten bestå, utan från ska det krånglas till i lagstiftningen. Överlämnar ett uppdrag till annan vårdgivare att utföra det hela, är det behäftat med en rad villkor. Vad jag förstår kommer det inte att bli någon ändring på den punkten, utan möjligheten ska fortfarande begränsas och försvåra för landstingen att utföra sin vårdgaranti. Frågan är förstås: Blir det någon lagändring på det området, eller är det detta som vi får leva med för överskådlig tid framåt? 43 Statsrådet (): Jag hade förberett mig för en litet annan typ av debatt. Men det är uppenbart att här vill söka konflikt kring vårdgarantin, och jag tar gärna en sådan konflikt om det är så han vill ha det. Den vårdgaranti vi nu genomför, och som ifrågasätter att jag vill genomföra över huvud taget, att jag ens har viljan att göra så att människor kan få vård , är inte bara en reform som vi vill genomföra, utan det är en reform som vi har förmågan att genomföra. Den gäller alla patienter och alla behandlingar i hela landet. Den är väl förberedd. Vi har gjort stora satsningar , både politiskt och inom professionen, för att kunna skapa grund för en stor strukturreform som naturligtvis kommer att betyda oerhört mycket för de enskilda patienterna och stärka patientens ställning. Men det innebär också mycket för att sjukvårdens funktionssätt ska förbättras och också att vi i förlängningen sparar resurser, inte bara mänskliga utan också pengar. Det är alltid bättre att ge vården tidigare än att göra det . Den borgerliga vårdgarantin som infördes var en helt annan typ. Det var ju en ransoneringsgaranti, . Den infördes ju just för att färre skulle få tillgång till behandlingen. Det var det som var ett av syftena. När den borgerliga så kallade garantin infördes gällde den endast tolv behandlingar. Den var ett ransoneringsinslag som gjorde att många förnekades behandling. Till exempel infördes regeln att man bara skulle få starroperation på ett öga och inte på två. Gränsen sattes också så högt som vid 0,5 för att man alls skulle komma i fråga för behandling och starroperation. Det var en begränsningsgaranti. Det var utmärkt att den togs bort. Vi ska inte utlova några garantier förrän vi kan leva upp till dem fullt ut, och det är viktigt att kunna göra det så att garantin omfattar hela befolkningen och alla diagnoser. har vi den förmågan. Det är en oerhört stor och viktig reform som vi nu kan genomföra, och jag är väldigt stolt över att vi nu genomför den. Det är självklart så att en sådan här stor reform kan komma att kräva ytterligare beslut för att se till att den verkligen fungerar väl. Det utesluter jag inte. Men jag ser inte att det är för handen just . påstår att den lagstiftning som vi har infört, att landstingen när de vill ska kunna använda sig av möjligheten att lägga ut sjukhus på entreprenad, på något sätt skulle försvåra för landstingen att använda entreprenörer för att uppfylla vårdgarantin. Det är naturligtvis inte sant. Vi ställer två krav. När man lägger ut ett helt sjukhus på entreprenad ska man kräva att entreprenören följer samma prioriteringar som gör, att man alltså följer samma politik för att till exempel korta vårdköer, och att man inte öppnar en gräddfil för dem som kan betala för sig. Det är ju en gräddfil som finansieras just av att det finns långa vårdköer. I så fall tillåter man att sjukhus som drivs med offentliga medel ska ha dubbla styrinstrument. Att från det ena hållet vilja ha köer för att kunna finansiera privatbetalande och styras av prioriteringar är inte rimligt. Det är bra att vi inför en sådan regel. Det är också svårt att förstå på vilket sätt det blir fler operationer utförda om sjukhus på entreprenad delar ut vinsten till aktieägarna än om den återinvesteras till sjukvårdens verksamhet. 44 (): För är det viktiga att vård ges . Det viktiga är inte hur vården förmedlas. Landstingen borde ha fritt spelrum. Vi borde visa landstingen förtroendet att de får använda sig av de möjligheter som finns utan att från överheten villkora hur vården ska utföras. Det borde rimligen underlätta för landstingen att klara den här viktiga vårdgarantin. Inför man begränsningar av olika slag i lagstiftningen innebär det naturligtvis ett försvårande för landstingen att utföra sin uppgift. Det vill inte vi göra. Vi vill att det ska vara så lätt som möjligt för landstingen att uppfylla vårdgarantin. En ransoneringsgaranti, säger vårdministern om den vårdgaranti som infördes 19911994. Jag håller med om att den var begränsande i och med att den innehöll en garanti om bara tolv diagnoser. Men det var ju något att bygga utifrån. Ville man göra någonting bättre, ja, då var det naturligtvis fritt fram att fortsätta. I och med att man inte har nyttjat tiden ordentligt, menar jag, har man försummat viktiga möjligheter att göra de här förbättringarna än vad som är för handen. är vårdgarantin införd från , och det är ju gott, men den kunde ha införts om viljan hade funnits. Menar vi allvar med vårdgarantireformen gäller det att ge goda förutsättningar till dem som ska utföra vården, som sagt. Det är viktigt också för människornas förtroende för det gemensamma att förväntningarna nu kan infrias. Därför trycker jag än en gång på detta med lagändring för vård . Vi ska även vara pådrivande med lagstiftningen, inte bara underlättande. Jag fick inget klart besked om Socialdemokraterna nu är villiga att medverka till en sådan lagändring om vård . står det ju bara att vården ska tillhandahållas. Framför allt är naturligtvis den viktiga diskussionen om kommer att klara uppgiften. Vilken är ministerns bedömning? Som jag uppfattade det förra inlägget här skulle gå i land med uppgiften. Men det finns också olika uppgifter som inger oro över huruvida landstingen kommer att gå i land med uppgiften. Flera landsting har aviserat att de kommer att göra extra vårdinköp, men landstingen har också sagt att det är kö inom ungefär samma områden. Få landsting har överkapacitet när det gäller möjligheten att handla av varandra. Tidningen , en tidning för en av våra äldreorganisationer, har gjort en enkät i landstingen som visar att 2 av 21 landsting klarar uppgiften att uppfylla vårdgarantin på egen hand. Det verkar som att ortopedin är den svagaste punkten här. Svensk ortopedisk förening anger att det är 100 000 personer som väntar på att få komma till mottagning inom ortopedklinikernas verksamhetsområde. redovisar detsamma, att ungefär två landsting kommer att klara det i egen regi. Jag har också hört Agenda redovisa att av sjukhusen inte kommer att klara vårdgarantin. har också gjort en ny bedömning . De har angett att landstingens information till regeringen är otillräcklig för bedömning av hur det står till med väntetiderna. Underlaget för att bedöma om vårdgarantin kommer att gå att uppfylla är alltså osäkert. Min fråga är då naturligtvis: Delar ministern de här bedömningarna om orosmolnen och tveksamheterna till om man kommer att klara det hela? Jag frågar också fortfarande efter åtgärder. Behövs det några kompletterande åtgärder eller är det nog att bara avvakta utvärdering? 45 Statsrådet (): börjar med att säga att det bara handlar om att man bestämmer sig, har en vilja och fattar ett beslut om en ny lag i . Då har vi en vårdgaranti. i inlägget tillstår han att det ju faktiskt handlar om hur det ska kunna förverkligas och att det är det som är det svåra. Det svåra är inte att fatta beslut i . Det svåra är att förverkliga en sådan här mycket stor, mycket viktig strukturell reform som kommer att beröra så många människor och betyda så oerhört mycket inom svensk sjukvård. Det är min bedömning att vi har denna förmåga . Det är min bedömning att vi kommer att klara vårdgarantin. Jag kan naturligtvis inte veta det säkert i varje enskilt fall. När jag tittar på hur arbetet ute i landstingen har gått är det trots allt så att när det gäller de stora grupperna, där vi har haft det stora antalet av långa väntetider, har man bedrivit ett mycket medvetet arbete för att korta dessa väntetider. Jag tror att man kommer att lyckas. Jag kan känna en viss oro, framför allt när det gäller nya behandlingsmetoder där man i ett visst läge bestämmer att vi nu har tillräckligt mycket vetenskap och beprövad erfarenhet för att inleda en helt ny typ av behandling. Det gäller till exempel magsäcksoperationer mot fetma. Då uppstår ju en kö, när en ny metod införs. Det kan vara en svårighet. Överlag ser jag det som positivt, men jag ser också att det är en otroligt stor ansträngning för sjukvårdshuvudmännen att klara detta. Det är ingen enkel reform, och det måste man också ha respekt för. Behöver vi ytterligare åtgärder? Jag kan inte utesluta det, men jag ser det inte . Därför är det viktigt att följa den här reformen och se om det behövs ytterligare åtgärder. Men jag ser det inte . Jag tycker också att sjukvårdshuvudmännen på många sätt gör ett väldigt bra arbete, också tillsammans med , när det gäller att gå igenom olika beslut för prioriteringar och grunder för beslutad behandling. Detta är jag mycket imponerad av. Sedan vill jag ändå säga till att jag tror att det är lite naivt att tro att man bara kan ha en tilltro till landstingens förmåga att korta köer och förändra rutiner och beslut. Vi har ju faktiskt inte lyckats fullt ut förrän vi har satt en ordentlig press också från nationell nivå. Jag tror inte att man ska sticka under stol med att vi delvis har haft motsatta incitament i sjukvårdens struktur när det har gällt köer. Det har ibland lönat sig för en klinik att ha köer. Det problemet tycker jag att vi måste se i vitögat. Det har vi som politiker, både nationellt och naturligtvis hos sjukvårdshuvudmännen, ett särskilt ansvar för att åtgärda. På samma sätt tycker jag att det är naivt att tro att det inte skulle finnas ett incitamentsproblem om man lägger ut ett sjukhus på entreprenad, alltså om man kan tjäna pengar på att det finns köer i den offentligt drivna sjukvården och vara en viktig del av den offentligt drivna sjukvården. Det är naturligtvis inte utan problem om man skulle tillåta en sådan ordning. Jag tycker att det är bra att vi har klargjort de reglerna. 46 (): Jag har absolut inte sagt att det bara är att bestämma sig så får man vårdgarantin genomförd. Jag har däremot sagt att det är mycket viktigt med den bestämda viljan, att Socialdemokraterna visar upp den och att man förhoppningsvis nu är framme vid en punkt då man helhjärtat säger att jo, vi ska genomföra en vårdgarantireform. Tvärtom har jag predikat förut, och kommer att fortsätta göra det, att det här fordrar en stor ansträngning av landstingen, att det fordrar ett mångårigt hantverk helt enkelt, och att vi därför tyvärr har förlorat för att genomföra det här för att Socialdemokraterna har motsatt sig det. Det finns väl protokollfört under många riksdagsdebatter att de har motsatt sig ett genomförande av vårdgarantin. Men förhoppningsvis är vi nu där, då Socialdemokraterna helhjärtat välkomnar en sådan här reform. Sedan anger vår minister att nya metoder kan vara ett problem. Jag håller med om det när det gäller att uppfylla vårdgarantin. Jag nämnde också ortopedin och hörde ingen kommentar från vår minister om hur hon bedömer ortopedins möjligheter att uppfylla vårdgarantin. Förhoppningsvis kan jag få en kommentar i sista inlägget från ministern. Sedan har jag absolut inte heller angett att jag naivt på något sätt bara har en tilltro, att det bara är tilltro vi ska visa landstingen så kommer de att ordna en vårdgaranti. Tvärtom har jag angett att det behövs en rad olika saker för att både driva på att landstingen måste genomföra vårdgarantin och underlätta för dem. Vi ska driva på genom att införa en lag, om vi kommer åt, som anger att vården ska ges , inte bara att den ska ges. Vi kommer också att ta bort stopplagen om vi får den möjligheten. Det är nämligen också viktigt att underlätta för landstingen att genomföra detta. Det är dessutom viktigt att visa den tilltron till landstingen, att de kan bedöma om de kan genomföra en sak själva och att de, om de vill anlita en annan, kan bedöma om den som ska utföra det gör det på ett riktigt och kostnadseffektivt sätt för våra skattepengar. Det är också viktigt med resurser med mera. 47 Statsrådet (): , vi har ju gjort stora satsningar för att förbereda för den här reformen. Det är rätt ordning för att göra det. Man måste se till att man har förutsättningar att genomföra besluten innan man säger ja till dem här i kammaren. Jag tror ibland att det är bra att vi tänker igenom saker och ting och förbereder dem väl innan vi utlovar garantier och nya beslut. Det måste finnas förutsättningar att också genomföra dem i verkligheten. Ortopedin är ett av de områden där det nu har bedrivits ett mycket bra och målmedvetet arbete för att korta köerna och väntetiderna. Det här har man gjort målmedvetet, systematiskt, . Därför är jag optimistisk när det gäller ortopedin. Jag tycker att man har åstadkommit mycket redan. Sedan är just ortopedin ett område där vi vet att vi har patienter som till exempel vill, eller inte vill, bli behandlade . Man kan bli erbjuden ett datum inom ramen för vårdgarantin. Det kanske man tackar nej till för att det är ett datum då det inte passar att genomgå ett sådant större ingrepp. Den typen av fall kommer vi naturligtvis också att ha . Inom just ortopedin kommer de kanske att vara ganska vanliga. Men vi har ändå stärkt patientens ställning med den här reformen. Jag vill avsluta, herr talman, med att säga till och alla andra att vi socialdemokrater inte bara säger att vi ska genomföra en vårdgaranti. Vi gör det . Den blir verklighet. Den är verklighet. Den är verklighet för alla patienter, alla diagnoser, i hela landet. Och den gäller . Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 12 § Svar på interpellation 2005/06:51 om pepparsprej i kriminalvården 48 Justitieminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av användandet av pepparsprej inom kriminalvården. har också frågat om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av de intagnas rättslöshet i frågan. har beslutat att pepparsprej ska kunna användas som hjälpmedel vid allvarliga incidenter på några anstalter och häkten. har i sitt beslut noggrant reglerat hur och när pepparsprejen får användas. Enligt beslutet får pepparsprej bara användas om tjänsteåtgärden inte kan lösas på något annat, mindre ingripande sätt än med våld, och andra åtgärder inte är ändamålsenliga. Bedömningen om vilken tjänsteman eller befattning som ska få bära pepparsprej ska vara restriktiv. Endast de tjänstemän som genomgått en särskild utbildning får enligt beslutet tilldelas pepparsprej. All användning av pepparsprej ska rapporteras. Jag är liksom medveten om att pepparsprej är ett hjälpmedel som innebär ett betydande mått av våldsanvändning. Att de intagna skulle vara rättslösa i förhållande till beslutet om att använda pepparsprej stämmer dock inte. På samma sätt som annat våldsanvändande i tjänsteutövning ska det vara försvarligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Om övervåld använts blir det liksom i andra sammanhang föremål för rättslig prövning. Att kriminalvården nu fattat ett beslut om användande av pepparsprej måste också ses i ett större sammanhang. inträffade en rad allvarliga incidenter med snabba händelseförlopp. Regeringen har utifrån den verksamhetsanalys som genomförts funnit att det är nödvändigt att kriminalvården har effektiva verktyg att motverka de kriminella nätverkens aktiviteter i anstalterna och att de kan hantera intagna som utgör säkerhetsrisker. har ett flertal åtgärder vidtagits för att kunna garantera säkerheten för andra intagna och personal. Till exempel så har inpasseringskontroll på slutna anstalter och häkten införts, och installation av mobilstörningssändare pågår. har utöver de åtgärder regeringen vidtagit ansett att det också är nödvändigt att utrusta ett antal tjänstemän med pepparsprej. Men det är inte bara intagna som berörs av frågeställningen. Kriminalvården är en stor arbetsgivare och arbetsplats. Att arbeta i kriminalvården innebär att man är verksam i en miljö där hot och våld förekommer. Hot och våld är alltid oacceptabelt, och det är särskilt allvarligt att bli utsatt för det i sitt arbete. Det senaste årets uppmärksammade händelser visar att kriminalvården befinner sig i en ny situation. har av regeringen fått i uppdrag att kartlägga omfattningen av hot och våld mot personal inom kriminalvården. Brå ska analysera behovet av åtgärder och vilka insatser som behövs. Uppdraget ska redovisas . Regeringen har i årets budgetproposition föreslagit att kriminalvården, utöver tidigare beslutade tillskott, tillförs ytterligare . Tillskotten gör det möjligt för kriminalvården att fullfölja den planerade platsutbyggnaden samt utveckla verksamheten i fråga om säkerhet, behandling och sysselsättning. Jag menar att denna satsning skapar ännu bättre förutsättningar för att upprätthålla vår humana svenska kriminalvård. 49 (): Jag ska börja med att tacka justitieministern för svaret trots att jag tycker att det finns väldigt många frågetecken kvar. När frågan om pepparsprej först började debatteras i justitieutskottet och här i handlade det om att polisen skulle få möjligheter att ha ett vapen som låg mellan skjutvapen och batong. tittade och prövade man på olika typer av vapen, och pepparsprej var en. Polisens användande av pepparsprej har föregåtts av en försöksverksamhet. Man har haft en utvärdering. Och trots att polisen har omfattande allmänna råd och föreskrifter har man också kritiserats av sitt eget etiska råd för att föreskrifterna inte är tillräckligt utvecklade. När det gäller kriminalvården säger justitieministern i sitt svar: har i sitt beslut noggrant reglerat hur och när pepparsprejen får användas. Därför har jag en fråga till justitieministern. Jag sitter själv i , och frågan har inte ens varit uppe i styrelsen för beslut. Det är i som man ska fatta beslut om allmänna råd och reglering av föreskrifter. Dessa beslut har inte varit uppe där. När jag har varit i kontakt med Kumla har jag fått veta att man har tillfälliga föreskrifter som fortfarande egentligen inte är fastställda och som man arbetar utifrån. När det gäller polisen regleras det i lagstiftning att den även får använda pepparsprej. Min fråga till justitieministern är: Hur kan det komma sig att själv kan fatta beslut om detta och att det inte är reglerat i lag och att man egentligen inte har fattat beslut om föreskrifter och allmänna råd på sedvanligt sätt som görs inom kriminalvården? Pepparsprej är enligt vapenlagen jämställt med skjutvapen. Inom EU finns det också ett regelverk när det gäller handel i fråga om vapen och det som kan användas för omänsklig behandling, för grymhet och för tortyr. Man har en lång lista med vapen som man inte får bedriva handel med, och man ska vara försiktig när det gäller exporten. Där finns också pepparsprej utpekad som ett av de vapen som man ska vara försiktig med när det gäller export. Det visar också allvaret när det gäller att använda pepparsprej. I polisens försöksverksamhet har det vid olika tillfällen visat sig att pepparsprej har gett upphov till skador, bland annat utslag och skador på hornhinna, och i vissa fall har människor visat sig vara allergiska mot pepparsprej. I har det förekommit dödsfall vid användandet av pepparsprej. Justitieministern säger att man genomgår en särskild utbildning.