prot · GS0978 · 2005-02-17 00:00:00 — Jag har även i en utländsk tidning läst att utrikesminister signalerar en mera positiv hållning till Nato och till ett svenskt samarbete med Nato. Är den tolkningen korrekt? Är inställning till Natosamarbete och till Nato oförändrad jämfört med hur det var ? Återspeglar skrivningarna en förändring i den syn? 114 Försvarsminister (): Alla tar upp frågan om hur vi kan använda oss av Natos utveckling vad gäller NRF för att öka vår egen förmåga. Det är precis så vi gör. Vi gör det från regeringens sida utifrån att vi har en mycket tydlig, väl känd säkerhetspolitisk platta när vi möter de här organisationerna. är militärt alliansfritt, men vi kombinerar det med ett starkt internationellt engagemang. På det sättet är väl förstått och väl mött i de här sammanhangen. har också sagt att vi har ett behov av att det finns en stark transatlantisk länk från och över. Det arbete som finns för att stärka EU:s krishanteringsförmåga handlar inte om att bygga upp en konfrontatorisk militär förmåga, utan det handlar om att önskar ha en bättre möjlighet att delta i internationell krishantering. Det är utan tvekan så att jag som försvarsminister tycker att det är en viktig uppgift att se till att EU:s krishanteringsförmåga blir god. EU kombinerar ju den med en lång rad andra instrument som gör att den militära insatsen kan bli mer meningsfull eftersom man då också kan titta på handel, bistånd och civilmilitärt stöd. Men i själva uppbyggnaden ska EU inte dubblera resurserna. Många av länderna är Natomedlemmar, och det finns en kunskap och en övningsverksamhet i Nato som vi använder oss av och som vi får använda oss av och som vi inbjuds att vara med i därför att vi med vår säkerhetspolitiska bas, som är väl känd och inte förändrad, ändå tas emot på ett bra sätt i den här organisationen. Ja, det pågår stora förändringar ute i världen, och det sker processer också i de här organisationerna. Det är utan tvekan så att Nato nu arbetar mer med krishanteringsscenarier; det är mer aktuellt också för den organisationen. Vart den utvecklingen bär hän vet vi inte riktigt. Men är en aktiv partner, och vi kan vara mycket kraftigt deltagande. Vi har också en förmåga att skilja ut vilka övningar som är kopplade till artikel 5 det framgår väldigt tydligt av scenariot. Nato vet också att där vill inte delta, och det har man full respekt för. Med den bas vi har anser jag således att vi har goda möjligheter att bygga upp vår snabbinsatsförmåga för EU, för det är det som står i fokus. , : Vi gör en åtskillnad när det gäller att bygga upp förmågan till krishanteringsuppgifterna. EU:s battle groups ska byggas upp . Den verksamheten ska inte vara operativ. Det är för de operativa insatserna som vi nu ökar anslaget till internationella insatser. Vad de kommer att behöva gå upp till när vi ska vara operativa, med battle groups, har vi god tid på oss att ta reda på. 115 (): Jag vill gärna tacka försvarsministern för att hon pekar ut att Nato faktiskt i likhet med liknande organisationer världen över nu mer och mer fokuserar på krishantering. Det är ju det som är den stora och viktiga uppgiften för framtiden. Där har Nato möjligen varit tydligare än många andra. I det sammanhanget kan man också passa på att förtydliga och säga att ett deltagande i NRF skulle så att säga behålla ett nationellt bestämmande. Vill man delta eller vill man inte delta när ett enskilt bidrag går i väg? Det innebär alltså inte ett permanent förpliktande. Det tror jag är viktigt att komma ihåg. Även när det gäller EU:s snabbinsatsstyrka är själva utgångspunkten för de insatser som är tänkta för NRF i första hand ett mandat från . Jag ställde två kompletterande frågor. Den ena frågan var om försvarsministern håller med mig om att det samarbete som sker på politisk nivå i de här sammanhangen väldigt mycket handlar om vilka signaler man skickar ut. Om man säger att man ska vänta tills Nato faktiskt har beslutat om den här möjligheten intar man en ganska passiv roll. Och uttrycker man sig avvaktande, eller rentav negativt, kan man tänka sig att frågan aldrig kommer att ställas; då kommer Nato inte att öppna för alla partnerskapsländer. I det sammanhanget är det, tycker jag, viktigt för oss i , som blivit ett allt viktigare partnerland inom PFF, att besinna att vi också har ett ansvar för andra länder. Om vi är entusiastiska över den här möjligheten och uttrycker oss optimistiskt kommer det att öka möjligheterna också för andra länder med andra säkerhetsproblem och med en annan profil att kanske få ett erbjudande om deltagande. Så är det väl. Jag och försvarsministern har ett antal gånger under det sistlidna året diskuterat deltagande i EU:s battle groups, och det brukar minsann vara så att försvarsministern ofta understryker hur viktigt det är med multinationalitet och säger: Ju fler vi är som deltar och ju fler olika ömsesidiga beroenden som uppstår, desto bättre är det. Då borde det rimligen vara likadant här. Med det sagt vill jag också lite grann invända mot påståendet att NRF i första hand ses som en möjlighet att öka egen förmåga. Nej, det är inte bara det. Det är en del av detta, men det är också ett sätt att stärka de inbördes beroenden som länder har och att stärka det samarbete som finns på den internationella arenan för krishantering på olika sätt. upprepar försvarsministern det som brukar säga; det är viktigt med vänskapliga förbindelser över och att de transatlantiska samarbetsområdena hålls vitala och liknande. Det för oss egentligen tillbaka till själva utgångspunkten för interpellationen, nämligen att vänskap och i det här fallet kanske också en viss undertryckt kärlek emellanåt kräver att någon är beredd att flirta. Det är egentligen det som jag vill att försvarsministern ska göra, mer eller mindre oblygt, med vår granne i väster. 116 (): Det är alldeles rätt att snabbinsatsen byggs upp . Men det är också så att i den internationella styrka som beskrivs i propositionen, nämligen två bataljoner och några mindre operationer, är det tänkt att utrymme ska finnas även för denna snabbinsats. Man kan ta den enkla matematiken: Vare sig det byggs upp eller vad man nu gör så är det så att om man har denna nivå på 1,7 det tredje året så går inte ekvationen ihop om man utgår från att de operationer vi kommer att göra framgent är ungefär jämförbara med den kostnad som de internationella insatserna har . Det är ju inte 1 miljon per huvud, utan det är snarare 1,5 och kanske något högre som insatsen kostar. I den här salen tror vi alla att snabbinsatsen inte kommer att kosta lika mycket eller mindre, utan snarare mer. Det är därför frågan är berättigad. Blir denna snabbinsatsstyrka över huvud taget av mot bakgrund av den ekonomi som finns? Det gäller också med tanke på de förändringar i ekonomin som ständigt sker. Anslagssparande dras in, och vi talar snarare om minus 6-alternativet än om ett minus 3-alternativ, det vill säga . Detta kommer att påverka utbildning, material och det ena med det andra. Hur går den ekvationen ihop? Som det verkar och som det är skrivet så gör den inte det. 117 (): Jag ber att få tacka försvarsministern för beskedet. I en bisats sade hon att den svenska säkerhetspolitiken inte är förändrad. Det går att läsa i protokollet. Jag läser att 2003 och skrivningar till sitt innehåll är fullständigt identiska. Det gläder säkert och . Låt mig ställa två precisa frågor med anledning av det som sade. ska FN sannolikt, med hjälp av sina medlemsländer, försöka sätta upp en skyddsstyrka för sin personal i . Faller det inom möjligheterna för att delta? Den andra frågan gäller hänvisningen till Nato och att Nato ska hjälpa till att utbilda militär personal i . Avslutningsvis vill jag understryka det som sade om att engagemang från svensk sida är viktigt. Jag sitter med i Natos parlamentariska församling. Vad vi har kunnat konstatera är att amerikanernas intresse för deltagande och engagemang är ganska lågt och kanske också fallande. Om vi vill att Nato ska fungera väl i vilket vi vill, bland annat enligt tidigare interpellationsdebatter med så måste vi också själva bjuda till. Jag tror att det är oerhört viktigt, så jag instämmer med på den punkten och för övrigt också på andra punkter. 118 Försvarsminister (): Vi har haft besök av både Saceur och de militära befälhavarna från Nato. Från båda dessa håll kan man konstatera att det finns en stor kunskap, förståelse och respekt för vår säkerhetspolitiska bas. Det finns också en stor uppskattning för det arbete vi lägger ned i partnerskap och deltagande i internationella operationer och ett öppet utbyte om hur vi ska kunna få del av de instrument där vi som truppbidragande länder i Natooperationer har berättigade krav på och behov av insyn och delaktighet. På alla dessa punkter får vi stöd. Det gäller också när man besöker de andra länder som är medlemmar i . I den mån man deltar i operationer anses det vara fullständigt legitimt att man också då har tillgång till de instrument som behövs. har som partnerland varit mycket aktivt. har lagt fram olika förslag och drivit på som vi har deltagit i centrala operationer som har bedrivits. Vi vill det, och vi är beredda att fortsätta med det i den mån de Natooperationerna ligger inom ramen för vad vi har militära resurser för. Men vi vill inte vara med om övningar som gäller artikel 5. Om Nato vill använda NRF mer inriktat på artikel 5 så är det inte aktuellt för svenskt vidkommande. Vi är stolta över vår säkerhetspolitiska hållning. Jag värderar den säkerhetspolitiska grunden så mycket att jag inte är beredd att sälja den. Det är inte heller nödvändigt, för den är respekterad. talar om egen förmåga. Vi har ju bestämt att den ska vara operativ i internationella insatser. När vi nu bygger upp vår förmåga här i landet så gör vi det därför att vi just , med hänsyn till säkerhetsläget, vill att den ska vara operativ i internationella insatser. Därför är det internationella perspektivet ett betydelsefullt perspektiv i hela omvandlingen och processen. Till vill jag säga att när det gäller arbetet i har bidragit, och bidrar, med civila resurser. Vi gör det också i ganska komplexa situationer. Däremot har vi begränsad tillgång på trupp, och därför har vi sagt att vi vill vara kvar i operationerna i och se till att de blir framgångsrika. Det är också en aspekt som vinner stor respekt i Nato. Man har förståelse för att vi vill vara med och se till att den operationen, som också är viktig för Nato, blir framgångsrik. Detta gör att jag inte kan utlova några truppbidrag från svensk sida. Det handlar inte heller om det. Däremot deltar i den civila uppbyggnaden av . Jag klarar inte av att som finns i interpellationsdebatten också belysa frågor som handlar om ekonomin. Jag vill bara säga att vi använder hela den här treårsperioden för att bygga upp en kapacitet för att vara med och kunna leda en av EU:s battle groups. Jag är fullständigt övertygad om att vi kommer att gå i land med det. Jag hoppas också att arbetet ska innebära att vi kan rationalisera verksamheten så att vi fortsatt, även efter den här perioden, kan öka våra nationella insatser. 119 (): Jag instämmer i det som försvarsministern säger; har varit aktivt som partnerland och har deltagit aktivt i flera av de Natoledda internationella krishanteringsinsatser som pågår. Jag tror att försvarsministern nämnde både och i sammanhanget. Men det är också viktigt att konstatera att Partnerskap för fred är ett sällskap som har förlorat en del medlemmar . Det har främst varit medlemmar från som har sökt sig från partnerskapet och in i ett aktivt medlemskap i . Det gör att det finns en risk för att intresset från de dominerande nationernas sida för partnerskapsländerna kan bli mindre. Därför är det inte tillräckligt att slå sig till ro och säga att vi har varit aktiva. Egentligen befinner sig nu i en situation där vi måste bli mer aktiva för att vidmakthålla det intresse som också var inne på. Jag förstår inte resonemanget att man inte deltar i artikel-5-övningar om kollektivt försvar men är beredd att delta i övningar som handlar om krishanteringsinsatser. Försvarsministern och hennes partikamrater brukar ju gång efter annan plädera för hur viktigt det är att de svenska förbanden används för båda dessa uppgifter och att vi inte har olika uppsättningar, en utlandsstyrka och en nationell försvarsmakt. Har man det synsättet menar jag att man måste komma till slutsatsen att vi också kan delta i artikel-5-övningar. Risken är att inte får vara med och öva om vi inte gör detta. samlas i ledande företrädare för och EU. Jag tror, fru talman, att de delvis träffas för att de vill reparera de förbindelser som har tagit stor skada . Jag tror att det är viktigt för att besinna att i det stora säkerhetspolitiska vägval som fortfarande diskuteras i betyder signaler från svensk sida om en förstärkning av transatlantiska förbindelser just nu relativt sett mycket. 120 Försvarsminister (): Inom Nato har man fullständigt klart för sig att det finns en grupp länder som har en annan avsikt med sitt partnerskap än att bli medlem i Nato. är ett av de länderna. Det pågår också ett arbete i Nato för att de länderna ska kunna få vara aktiva och med på ett bra sätt. Det gör man därför att man respekterar den grunden och den utgångspunkten. Jag tycker inte att ska behöva ändra sin säkerhetspolitik för att kunna delta mer aktivt i krishanteringsuppgifter. Det ska vi göra med respekt för vår säkerhetspolitiska linje. Det går alldeles utmärkt. har så mycket respekt i världen att vi inte behöver blinka för att skicka signaler. Vi gör rejäla insatser, och det har vunnit respekt. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2004/05:373 om asylskäl 121 Statsrådet (): har frågat mig hur jag avser att agera för att se över utlänningsmyndigheternas beviskrav och för att människor som räddar liv och hotas i hemlandet på grund av detta ska kunna få asyl i . Frågeställningarna utgår från ett enskilt fall. Som vet kan jag som minister inte påverka enskilda ärenden annat än om utlänningsmyndigheterna överlämnar ett ärende till regeringen. Jag vill börja med att slå fast att asylsökande som är i behov av skydd i i utlänningslagens mening har rätt att få stanna här. Grunderna för den svenska asylrätten är Genèvekonvention om flyktingars rättsliga ställning. definition av flyktingbegreppet, som återfinns i utlänningslagen, överensstämmer med den i flyktingkonventionen. Utöver flyktingskapet finns i utlänningslagen en ytterligare skyddsform, skyddsbehövande i övrigt, som ger personer rätt till uppehållstillstånd bland annat om de känner välgrundad fruktan för att straffas med döden eller med kroppsstraff eller att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Alla asylansökningar bedöms individuellt av och . Myndigheterna gör bedömningen i enlighet med de regler som jag redogjort för ovan, och det är också myndigheterna som har kännedom om alla omständigheter som har framkommit i det enskilda ärendet. Allmänt kan sägas att det är den som söker skydd som har bevisbördan när det gäller att visa att han eller hon är flykting eller skyddsbehövande i övrigt. Detta är en internationellt accepterad princip som återspeglas i till exempel om förfarandet för fastställande av flyktingskap. Det förväntas av den sökande att hon eller han ska lägga fram alla relevanta fakta och samarbeta med myndigheterna för att få fram all tillgänglig bevisning som kan styrka ansökan. är det i praktiken i många fall svårt för en sökande att styrka sin berättelse med någon form av handlingar eller vittnesmål. Ett alltför strikt beviskrav bör därför inte tillämpas, utan hänsyn måste tas till den speciella situation som föreligger i asylärenden. Detta innebär ibland att enbart sökandens egna uppgifter får läggas till grund för bedömningen och att sökandens berättelse får godtas om den är sannolik och trovärdig. En förutsättning för att man ska kunna tillämpa dessa lättnader i beviskraven är dock att den sökandes berättelse verkligen är trovärdig och sannolik. Reglerna om bevisbörda och beviskrav inom asylrätten är väl etablerade. Principerna återfinns som nämnts i och i flera vägledande beslut i svensk rättspraxis. De svenska asylmyndigheterna har att följa dessa principer. Utöver detta har frågan behandlats i förarbetena till utlänningslagens nuvarande skyddsbestämmelser. Även i det så kallade skyddsgrundsdirektivet, som ska vara genomfört i EU:s medlemsstater , regleras beviskraven i asylärenden ingående utifrån de vedertagna principer som jag redogjort för. Även om avvägningen i praktiken kan vara mycket svår att göra styrs alltså bevisvärderingen i asylärenden av internationellt och nationellt väl utarbetade regler. Mot den bakgrunden anser jag inte att det finns behov av att vidta några särskilda åtgärder i denna fråga. 122 (): Iranskan Kobra Kordbache gjorde sin plikt som sjuksköterska och vårdade en oppositionell. Det här gjorde hon i enlighet med de regler och den hederskodex som omfattar sjuksköterskor över hela världen. Kobra är specialistsjuksköterska i onkologi. Om hon hade velat lämna landet hade hon inte behövt ta ett så drastiskt steg som att fly. Hennes kompetens är efterfrågad i hela , i , på och i . Hon hade lätt kunnat få en flygbiljett, en lägenhet och ett arbete utomlands. Hon valde att fly tillsammans med sina barn därför att det fanns ett reellt hot och därför att hon var förföljd. Hon gjorde detta med två barn som var 14 och . Hon hade inte behövt ta ett så drastiskt steg. Det är också beviset för att hon är trovärdig. Hon sitter här tillsammans med sina kolleger på . Efter bara i har hon fått fast anställning därför att hennes kompetens är så eftertraktad. Firozes, Kobra Kordbaches, skyddsbehov har ökat. Hon har blivit omskriven i iranska medier, bland annat på en iransk sajt som iranska säpo ligger bakom. Om man tittar på UD:s hemsida vad man anser om , är det uppenbart att Firoze har ett skyddsbehov. Så här står det i regeringens rapport om MR-situationen i : MR-läget fortsätter att inge djup oro. Kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i är omfattande och har pågått . En försämring av MR-läget synes i flera avseenden ha skett efter parlamentsvalen , inte minst vad gäller yttrandefriheten. Det är till och med så att sedan parlamentsvalen har ett stort antal reformvänliga tidigare parlamentsledamöter och journalister ställts inför rätta, anklagade för olika typer av förtal mot regimen. Rätten att hysa och uttrycka åsikter respekteras inte i , trots skydd i grundlagen. Regimkritiker och personer som återger obekväma åsikter riskerar att fängslas eller straffas på annat sätt. I iranska medier har Firoze anklagats för grova anklagelser mot den iranska regimen. Hon har anklagats för att förtala den iranska islamiska regimen. Trots detta har avvisat hennes nya ansökan, där man har bifogat de här artiklarna i iransk press. Jag anser att Firoze Kobra Kordbache är trovärdig, och jag anser också att hennes skyddsbehov är stort. Jag förstår inte hur både och kan göra en annan bedömning, speciellt med tanke på regeringens egen rapport om MR-läget i . Jag har just frågat hur ministern ser på bevisbördan. I Firozes fall är det så att hon inte hade behövt ta ett så drastiskt steg som att fly landet med tanke på den kompetens hon har. Hon hade kunnat lämna landet i lugn och ro och få ett jobb i hela , men även i . Hon valde detta och ansågs ändå inte trovärdig av . Man har ställt en bevisbörda på henne som är orimlig. 123 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag vill påminna kammarens ledamöter inför den fortsatta debatten om att vi inte här överlägger om lämpligheten eller rättsenligheten i myndigheters avgörande eller handläggning i ett enskilt fall. 124 Statsrådet (): Det var också så jag hade tänkt inleda. Det är inte så att jag inte vill diskutera enskilda ärenden. Det är inte heller så att jag så att säga försöker komma undan genom att inte diskutera enskilda ärenden, utan det är faktiskt så att jag inte får och heller inte kan diskutera enskilda ärenden. Det handlar faktiskt om rättssäkerhet också för den enskilde individen. Det är myndigheterna, och , som har alla fakta i just det enskilda ärende som tar upp, och det är också sakkunniga som ska fatta beslut utifrån den lagstiftning och den praxis som finns. Det jag kan göra är att försöka se vad det är för principiella frågeställningar som tar upp. Det gäller som jag ser det dels skyddsgrunderna, det vill säga att få skydd i , dels beviskraven i asylärenden. När det gäller skyddsgrunderna har vi ju en lagstiftning som jag redogjorde för inledningsvis som säger att människor som förföljs eller riskerar sitt liv på olika sätt har rätt till skydd i . Det betyder att det är en individuell rättighet att få skydd. Det myndigheterna då tittar på är inte vad man har för yrke eller sådana saker, utan det är egentligen bara en enda sak, nämligen: Vad händer och vad riskerar den här personen om den personen skulle återsändas? Visar det sig då att den personen riskerar dödsstraff, tortyr, förnedrande behandling eller förföljelse av olika slag så har personen rätt till skydd. Sedan tittar man på av vilket skäl denna person förföljs. Förföljs man då på grund av ras, nationalitet, politisk uppfattning och så vidare så kan man få flyktingklassning, och annars kan man, som jag sade tidigare, få stanna av övriga skyddsskäl. Det är det som myndigheterna bedömer. När man gör de bedömningarna använder man sig naturligtvis av den rapportering som finns om situationen generellt i landet i fråga. Jag ifrågasätter inte att MR-situationen är under all kritik i . Det är många människor, kvinnor till exempel, som är i en mycket svår situation i . MR-situationen är inte tillfredsställande. Men det betyder inte att alla kvinnor eller alla människor i riskerar förföljelse, och det är av precis det skälet som det är så oerhört viktigt att myndigheterna gör individuella bedömningar och tittar på varje enskild individ i relation till den situation som finns i . Där använder och precis det som tog upp här, nämligen de rapporteringar som finns om , till exempel regeringens egen rapportering. Men man använder också rapportering från till exempel Amnesty, UNHCR, och andra internationella organisationer som är närvarande i . Man har alltså ett ganska brett underlag om situationen, men sedan måste man göra en bedömning i varje enskilt ärende. 125 (): Jag vet att ministern inte kan svara på frågor om enskilda fall, och jag begär inte det. Men jag måste ändå utgå från ett fall för att kunna beskriva vilken praxis som och har. När det gäller den bevisbörda som man har ställt i processen mot Firoze Kordbache anser jag att den har varit orimlig. Jag anser också att professionen i det här fallet är av betydelse. Den bevisar att Firoze är trovärdig. Hon har ett yrke där hon lätt, med sina två barn och som ensamstående kvinna 126 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag får återigen påminna om att det jag sade förut gäller alla debattörer, alltså inte endast statsråd utan även kammarens ledamöter. Vi kan inte ha synpunkter på myndigheternas agerande i ett enskilt fall, och det gäller även ledamöter. De reglerna gäller i kammaren. Följs de inte är det min skyldighet att avbryta debatten. 127 (): Det man har gjort i det här fallet det är en principiell frågeställning är att man inte anser att en person är trovärdig fast den personen frivilligt hade kunnat lämna landet och flytta. Om man i det fallet tar ett så drastiskt steg som att fly så har professionen betydelse. Det har också betydelse att den här personen redan nu har erbjudande om att få jobb i andra länder, till exempel . Jag anser att det är rimligt att väga in det i bedömningen, vilket man inte har gjort, och jag anser att vi behöver se över den praxis man har från och när det gäller den här typen av fall. Jag vill också kommentera frågan om skyddsbehov. Vad riskerar en person i ?