prot · GT0914 · 2005-10-13 00:00:00 — En konsekvens är en skrämmande stor dödlighet för de värst drabbade: Det är svårt för en hemlös drogberoende och psykotisk person att leva fram till sin 50-årsdag. Och har vi diskuterat de här frågorna. Vi har diskuterat men utan att regeringen har gjort något. Psykiskt sjuka har inte fått någon större del av regeringens generöst utmätta valfläsk till medelklassen. I en välfärdsstat vars huvudsakliga fokus alltmer har blivit att hålla alla röststarka grupper på gott humör har de hemlösa och psykiskt sjuka blivit styvbarnen som inte släppts in i stugvärmen. Regeringen har fått flera chanser att göra något åt psykiatrin. var bland annat med och sparade in pengar vid blocköverskridande uppgörelse kring hälso- och sjukvårdens utveckling, där socialministern bland annat lovade att psykiatrin skulle bli ett av de prioriterade områdena. Men vad hände egentligen? Ja, alldeles för lite, och det är regeringens fel! Att rehabilitera och stödja psykiskt funktionshindrade hör helt klart till de allra viktigaste humanitära uppgifterna. Det finns dock alternativ till den handlingsförlamning som präglat regeringens insatser. För det första: Lös samarbetssvårigheterna mellan landstingens psykiatri och kommunernas socialtjänst. Om det krävs så måste ansvarsfrågan ses över. Men tillåt först en verklig finansiell samordning. Ta initiativ till regionala uppgörelser med tydligare ansvarsfördelning så att de psykiskt sjuka inte hamnar mellan stolarna. Även om psykvård, socialtjänst och missbrukarvård är kostsamma verksamheter så är det ändå så att samordnade insatser ger betydligt mer för pengarna än sporadiska insatser som bara rinner ut i sanden. För det andra: Ge psykiatrin och tillräckliga verktyg i lagstiftningen. Den som dyker upp på avstämningsmöten och som tar sin medicin kan vistas i frihet, men de som inte samarbetar måste i större utsträckning kunna omhändertas. Det krävs ett starkare lagligt skydd för anhöriga till våldsamma psykiskt sjuka. Vi behöver också fler platser i slutenvården, så att det faktiskt går att omhänderta och vårda personer som behöver det. För det tredje: Öka effektiviteten i psykiatrin. Gör uppdraget tydligt, ställ krav på resultat, och följ upp hur det går. Vi behöver mer engagemang, och vi behöver mer närvaro i den sociala verkligheten och i närsjukvården. Vi behöver också släppa in företagsamheten i psykiatrin. Entreprenörssjälarna personerna med det brinnande engagemanget ska inte kvävas av långa beslutskedjor och akademisk skråmentalitet. För det fjärde: Vi behöver en ökad närhet och en tillgängligare psykiatrisk vård. En väl fungerande närsjukvård med en personlig vårdkontakt kan hjälpa personer med lindriga psykiska problem att hitta rätt innan problemen blir för allvarliga. Men det kräver ett bättre samarbete mellan psykiatrin och närsjukvården. Ett bra exempel är i . Där finns psykiatrin närvarande och kan på en gång kopplas in när det finns behov. Och där ser vi också resultat. Dessutom kan inte nog betonas betydelsen av förebyggande insatser, alldeles speciellt för barn och unga att ha kunskap, att ha beredskap, att tidigt ingripa, att backa upp familjer, att stödja anhöriga och det engagemang som finns i föreningslivet, i kyrkan, i civilsamhället. , du pratar vitt och brett om åtgärder inom psykiatrin och för övrigt även inom andra områden. Vi ser dig i tidningarna, men vi ser inte dina handlingar. Var är dina åtgärder? Hur länge tänker du vänta? Och, , är du beredd att prioritera arbetet med samhällets styvbarn? 7 (): är ett bra land att leva i. Vi har hört vår statsminister inleda sina anföranden på det viset. Även från oppositionens sida, exempelvis i gårdagens partiledardebatt, har vi hört anföranden inledas på det sättet. Att är ett bra land att leva i kan vi väl alla vara överens om. Men visst finns det brister; det kommer vi nog alltid att anse. Att aldrig vara nöjd är en av de viktiga drivkrafterna bakom våra framsteg så här långt, och säkert är det en viktig kraft även för den framtida välfärdsutvecklingen. Att aldrig vara nöjd är också ett problem som vi måste lära oss att behärska. Ivern att bygga vidare på folkhemmet lyckoidealet, välfärden eller hur vi nu vill beskriva det riskerar att innebära att vi kör över framtida generationer, att vi kör över andra i vår närhet eller dem som lever i andra delar av vårt gemensamma jordklot men även att vi utarmar och föröder naturens biologiska mångfald. Ett sådant konstaterande kan inte tillåtas innebära att vi bara sätter oss ned och är nöjda om nu någon trodde det. Men vi måste vara väldigt noga med hur vi hanterar vår gemensamma vilja att göra saker bättre. Visst finns det alltså brister. Det finns brister i trafiksäkerheten, i skolan, i läkemedelshanteringen, i hur polisen arbetar och så vidare. Den här debatten tolkar jag, herr talman, så att den tar en del av sin energi i konstaterandet av brister inom vården av de psykiskt funktionshindrade. Vård och omsorg är ett område där det inte borde föreligga några större konflikter mellan att vilja göra saker bättre och andra sorters hänsyn. När det nu råder en så stor politisk samstämmighet om att alla som har långvariga och allvarliga funktionsnedsättningar på grund av en psykisk sjukdom och som är i behov av stöd-, vård- och rehabiliteringsinsatser för att få en bättre livssituation ska få det stödet, den vården och den rehabiliteringsinsatsen, varför får de då inte det? Hur kan det komma sig att det saknas individuella planer och en systematisk uppföljning, att samverkan mellan kommuner och landsting inte flyter alldeles obehindrat och självklart, att sjuka som begär att få vård nekas sådan, att så många inte får den rehabilitering och den dagliga sysselsättning som de är i behov av, att det fortfarande finns brister i kompetens och utbildning och att det är så svårt att rekrytera? Listan över brister kan säkert göras längre, främst från oppositionens sida eftersom det är en av oppositionens viktiga roller att just presentera brister. Sittande regeringar å sin sida tenderar att mest koncentrera sig på de framsteg som man gjort. Därför kan man undra om en lång lista över brister beror på att väldigt lite är gjort eller om den beror på någonting annat. Växer behoven väldigt snabbt? Eller växer kraven och idéerna om vad man kan göra för den grupp som det handlar om? Ja, det är i alla fall två frågeställningar som jag tycker att det kan finnas fog för. 8 Statsrådet (): Även om det naturligtvis är landstingen och kommunerna som har huvudansvaret för både vården och omsorgen är det givetvis viktigt att diskutera vilka åtgärder vi från riksdag och regering kan och bör vidta. Jag vill säga några ord om det vi har gjort och det vi är mitt uppe i att göra. Vi har tillfört väldigt mycket mer pengar till landstingen och kommunerna. Men vi har fortfarande problemet att man där inte har prioriterat psykiatrin och omsorgen om psykiskt sjuka tillräckligt mycket. Vi satsar nu ytterligare särskilda pengar på psykiatrin, och det tycker jag är riktigt. Men man kan fråga sig om det finns andra hinder när det gäller att prioritera på rätt sätt. Jag tror ändå att arbete med till exempel kvalitetsregister skulle underlätta lokalt för att kunna prioritera rätt typ av behandlingar och metodutveckling. Vi behöver alltså göra fler saker för att resurserna också används när de nu tillförs och faktiskt finns ute i landstings- och kommunsektorn. Vi har skjutit till pengar särskilt till kompetensutveckling i och med de resurser som satsas . Vi har krävt en samverkan mellan landsting och kommuner. Vi fick mycket kritik när vi gick ut med det för de ansökningar där det nu beviljas pengar. Men jag tycker att det var rätt att göra det. Vi ger ett särskilt stöd för att utveckla kvalitetsregister inom psykiatrin. Jag tror att det långsiktigt är mycket viktigt. Vi har ökat samverkan med brukarna, och vi har satsat ytterligare pengar på att bekämpa hemlöshet. För någon vecka sedan besökte jag själv en väldigt lyckad verksamhet i kommun där man arbetar med hemlösa psykotiska missbrukare i en kombination av både boende och öppenvård, något som jag var mycket imponerad av. Vi satsar särskilda pengar på personliga ombud som har varit en lyckad verksamhet och som jag tycker behöver utökas. Vi arbetar med förslag till åtgärder som kan sägas inskränka friheten men också underlätta behandling. Till exempel gäller det att i vissa fall kunna ta ifrån personer mobiltelefonen. I vissa sammanhang är det viktigt för vården att kunna göra det. Vi satsar också pengar på metodutveckling och har satsat stort på tillsyn. Vi gör alltså mycket, men mer behöver göras. Det är bra att vi kan debattera det här i kammaren. Men jag vill också säga att vi även bör diskutera vad vi inte bör göra. Det är viktigt att föra samman diskussionen om psykiskt sjuka med övriga förslag som gäller sjuka och sjukvården. Om man kraftigt sänker ersättningar inom sjukpenningen och kraftigt höjer avgifterna upp till taket för högkostnadsskyddet i sjukvården och kostnaderna för läkemedel både varje gång besöks och för att nå upp till högkostnadsskyddet och om man säger att primärvården ska prioritera på ett sådant sätt att läkaren i första hand ska skriva sjukintyg någon ska vara hemma från jobbet därför att vederbörande har en virusinfektion som inte kräver läkarbehandling, då försvårar man möjligheterna att förbättra vården av psykiskt sjuka liksom tillvaron för de psykiskt sjuka. Den diskussionen måste också föras. Psykiatrisk vård och omsorg är inte en isolerad del utan ingår tillsammans med det kommunala ansvaret för omsorg, sysselsättning och boende totalt sett och ingår i sjukvårdens ansvar. De psykiskt sjuka är ju inte en isolerad grupp, utan de finns överallt i samhället och inom olika delar av sjukvården inte bara inom psykiatrin. Avslutningsvis, herr talman, vill jag säga att jag blev väldigt glad över att höra här. har ju historiskt sett visat ett stort engagemang och ansvarstagande för den här gruppen och för vad man kan kalla det glömda . Det uppskattar jag mycket. Jag tror att det är viktigt att vi kan fortsätta att föra diskussionen om att det faktiskt var riktigt att inte tvinga in människor i de helt slutna samhällen som de gamla mentalsjukhusen innebar. Det är viktigt att försvara att det var en viktig och stor reform, men kan vi se att det fortfarande finns många brister att åtgärda. 9 (): är en halv miljon människor i vårt land förtidspensionerade. De har inkomster som Socialdemokraterna säger att det inte är möjligt att leva på. De är förtidspensionerade. Detta är ett av de snabbast växande problemen på svensk arbetsmarknad. Det finns många, inte minst unga människor, som har arbetshandikapp och som är psykiskt sjuka och blir förtidspensionärer fastän de inte vill. De vill och kan egentligen arbeta, åtminstone deltid. Denna utveckling är inte acceptabel utan måste ändras. Vi menar att arbetsgivare måste få incitament och bidrag till att minska långtidssjukskrivningarna som man kan använda sjukförsäkringen på ett annat och lite mer flexibelt sätt. Den som är sjuk måste få större möjligheter att arbeta vidare. Man kanske skulle kunna arbeta någon timme i stället för de här 25, eller genomgå en utbildning. Man ska inte hindra människor att vara ute i arbetslivet, utan man ska ta bort hinder i stället. Tror någon att det är lättare för en psykiskt sjuk person att få ett arbete när varje arbetsgivare vet om vad ytterligare en sjukdag innebär i ökade kostnader? Medfinansiering i sjukersättningen har inte på något sätt, herr talman, gynnat personer som har en psykisk sjukdom. Det är alldeles tvärtom. Socialdemokraterna har makten. Man pratar väl om psykiskt sjuka, men man gör ingenting. Detta vill vi ändra på. 10 (): Man blir förhärdad, så det är ganska sällan man blir riktigt berörd när man tittar på tv-nyheterna. Men jag blev det , när jag såg vad som hade hänt , som var inne på. var ett barn som inte riktigt passade in i och som inte riktigt var som andra. Han drabbades av år av mobbning och en fullständig flathet från skolan och från myndigheterna. Det slutade med att tog sitt liv. Det är det här som har försökt lyfta upp gång på gång när vi tycker att det finns en flathet och en oförmåga att ta hand om människor som far illa i skolan människor som drabbas av mobbning. finns inte skolsköterskan och skolhälsovården där och kan ta tag i frågan. Det är tyvärr nyttigt, men jobbigt, att ta upp ett enskilt exempel som . Bakom de siffror som vi ser i debatten finns det massor med . Bakom den diskussion vi för finns det massor med anhöriga till , som inte får det stöd och den hjälp de behöver. Det handlar om att se till att personalen alltid kan bemöta och ta hand om anhöriga. Det handlar om att se till att de som är psykiskt funktionshindrade och bor i särskilda boenden ska bo någorlunda nära hemorten för att kunna hålla kontakt med sin familj, och det handlar om mycket annat. Men ytterst är det som det handlar om. Det finns en samsyn mellan och och i synen på psykiatrireformen. problem är att hon dessutom har ärvt av misskötsel och oförmåga att prioritera psykiatrin. Det får hon nu ta över. När hon ska stå till svars för detta så tar hon redan nu fram det man ska göra i valrörelsens talarstolen hon pratar om motståndaren i stället för att ta ansvar för den politik som hon har ansvar för. Vi kommer inte att gå med på en sänkning av sjukersättningen. Du kan vara lugn för det! Däremot är det ditt ansvar att stå i denna talarstol och berätta vad du till exempel tycker om förslag? Det är den psykiatrisamordnare som har tillsatts för att se till att det visas något slags handlingskraft från regeringens sida. Vilka av förslag har tagit till sig? 11 (): Ja, vilka av förslag har lagt fram? fick ju ett av de viktigaste uppdragen när det var riktigt hett. Detta handlar också om psykiskt sjuka och vårdgaranti, som de borgerliga partierna har stått i den här talarstolen och talat om säkert 2050 gånger . Vi har haft färdiga förslag ända . har vi skjutit regeringen framför oss, och en vårdgaranti som inte ens landstingen själva tror på ska träda i kraft. Det är en vårdgaranti som också ska inkludera de psykiskt sjuka, och inte minst våra barn. Varför har inte resurserna från regeringen ökat? Det är bra att man har fattat nu att det behövs fler slutenvårdsplatser. har pratat om fler vårdplatser . Vi anser fortfarande att det är behoven som måste styra hur vi formar vården och organisationen. Det är ingen organisation och trend som ska styra behoven. Vi måste se till att vi både har vårdplatser och öppenvård och att vi kan ha tvångsvård i öppenvård. Vi har också en aktiv rehabiliteringsplan så att människor får den vård som de behöver. Vi tycker till exempel att det ska finnas psykiatrisk kompetens på varenda vårdcentral. Det ska vara en del av den vanliga primärvården. Men varför, , händer det så lite? Varför är det så få förslag som läggs fram? De räcker inte. Svenska folket förstår att det måste till förslag, och det är regeringens ansvar att lägga fram dem för oss i så att vi kan ta ställning till dem. 12 (): Jag blev också glad när jag lyssnade på . Jag höll med honom om det mesta av det som han tog upp. När det gäller det här med välfärden anser visserligen inte jag att har så dålig välfärd som försökte förklara. Jag läser kanske andra undersökningar, som visar på att har bland världens bästa välfärd och att levnadsvillkoren för människor är goda. Men det är mycket oroväckande att klassklyftorna ökar. Det håller jag med om. De som har det sämst har fått det sämre. En annan sak som jag inte heller höll med om var det som tog upp mot slutet. Det handlar om användandet av tvångsåtgärder inom öppenvård. Jag har min yrkesbakgrund inom psykiatrin, så jag har sett många tvångsåtgärder. Antagligen är jag präglad av detta. Jag är mycket rädd för att vi ska börja använda speciella tvångsåtgärder inom öppenvården för människor som har psykisk ohälsa. Det tycker jag är en tillbakagång. har i sitt förslag tankar om att man ska återgå till försöksutskrivning. Det tycker inte vi i är något för dagens psykiatriska vård. Till skillnad från de borgerliga partierna vill inte öka tvånget inom den psykiatriska vården. Den lagstiftning som vi har räcker till för att täcka behoven. 13 (): Det är naturligtvis inte lätt att hjälpa alla psykiskt sjuka, missbrukare och hemlösa. Men det ursäktar inte den brist på handling som utmärker regeringen. Om jag vore socialminister skulle jag inte kunna låta bli att handla. Vi vill vara med och bygga ett varmt samhälle som ser den enskilda individen och som vill se ett starkt skyddsnät inte om utan när vi behöver det. Jag tycker att det är väsentligt att vi får besked om hur regeringen ser mer långsiktigt på detta. En psykiatrisamordnare är tillsatt, men vad händer i form av konkreta beslut? Regeringen sjabblar bort den utomordentliga reformen om finansiell samordning som skulle kunna ge passiva sjukförsäkringspengar till aktiva åtgärder i vården och rehabiliteringen. När kommer förslagen om lagstiftning när det gäller den så kallade mellanvården om det kommer några? Och vad gör regeringen för att trycka på så att vi kan effektivisera psykiatrin? Jag tror att det är nödvändigt. Varför ska den ideella sektorn, civilsamhället och vårt föreningsliv hanteras så snålt om man ser värdet av det? Jag betonar att vi behöver en ökad tillgänglighet och närhet i den psykiatriska vården. För att vara väldigt konkret vill jag avsluta med en fråga. Det handlar om jobben och sysselsättning och värdet att ha någonstans att gå för att möta arbetskamrater och känna en funktion. Kommer det ett förslag om att i LSS Personkrets 3, om sysselsättningsgarantin, tänka på den situation som psykiskt funktionshindrade har ? Det är en konkret fråga. 14 (): sitter inte i regeringen, vilket är tråkigt, och har därför inget ansvar för hur regeringen genomför och förvaltar alla de kloka beslut som fattar. Däremot sitter vi i majoritet i ett flertal kommuner och om jag inte minns fel i åtta landsting. Det gör oss naturligtvis ansvariga för hur landstingen och kommunerna hanterar psykiatrireformen och de brister som konstaterats i och länsstyrelsernas granskning och tillsyn. I många kommuner och landsting regerar ihop med borgerliga partier. Men det finns också kommuner och landsting som styrs av borgerliga partier utan stöd av . De brister som konstateras och debatteras nu i debatten är vi nog alla på något sätt delaktiga i och ansvariga för. Det blir som vi har hört allt vanligare med diagnoser som sömnstörningar, depressioner, ångest, oro och andra sorters nervösa besvär. Det finns studier som visar att en tredjedel av patienterna hos läkarna i primärvården har dålig psykisk hälsa. Sedan finns det väldigt stora kunskapsluckor. Det påstås ibland att det finns ett samband mellan delaktighet och inflytande och psykisk ohälsa liksom mellan fysiska sjukdomar och psykisk ohälsa. Frågan är om det finns kopplingar och hur de i så fall ser ut mellan det och hur vi lever. Det gäller till exempel ökad tidspress, det konstanta bullret i samhället, det outtömliga informationsflödet, tungmetaller, gifter och elektriska fenomen av olika slag. Det gäller också det faktum att vi alltid valt fel pensionsfond, fel elleverantör, fel teleoperatör och så vidare. Om det finns samband mellan det och ökad psykisk ohälsa vet vi väldigt lite om. Därför är ett av våra krav att vi måste öka kunskapssatsningarna på området. 15 Statsrådet (): Som flera tagit upp här är det viktigt att vi satsar resurserna där människor finns. Primärvården är ett sådant viktigt område. Var femte besökare som kommer till primärvården har psykiska problem eller psykisk sjukdom. Därför är det väldigt bra att vi på så många håll i landstingen har kunnat prioritera att satsa på psykosocial kompetens ute på alla vårdcentraler. I , där vi socialdemokrater styr tillsammans med och , inför man nu psykosocial kompetens på samtliga vårdcentraler. I , där vi regerar tillsammans med och , gör man likadant. Det är viktiga prioriteringar som man måste göra ute på den ansvariga nivån för sjukvården. Det är viktigt med resurser till psykiatrin. Men det är också viktigt att vi ser till att landstingen verkligen kan använda de resurser de har. går landstingssektorn med plus, visserligen på . Min bedömning är att det är riktigt att föra till särskilda pengar. Frågan är om det verkligen är modellen för framtiden eller om det är på andra sätt man bör styra resurserna så att de verkligen ger mest nytta. Det är en viktig debatt som vi också bör föra här i kammaren. Vi genomför nu vårdgarantin. Det innebär en oerhört viktig trygghet för många människor att veta att de inte ska behöva hamna i någon oviss väntan på behandling när de väl har fått ett beslut om behandling. Flera har tagit upp arbetsmarknadspolitiska åtgärder för den här gruppen, och det är viktigt. Det finns konkreta förslag och också anslag i årets budgetproposition som jag räknar med att kan ställa sig bakom. Jag fick här frågan hur jag ställer mig till många av de förslag som har kommit från psykiatrisamordnaren. De flesta av förslagen är redan genomförda. Annat som har föreslagits gäller till exempel säkerheten på de psykiatriska och framför allt rättspsykiatriska inrättningarna. Där räknar jag med att vi kan fatta beslut om en lagrådsremiss . När det gäller mobiltelefoner och möjligheter att i vissa sammanhang beslagta eller inskränka användningen har vi remissbehandlat ett förslag. Vi arbetar nu med att ta fram en proposition. När det gäller särskilda villkor i öppenvården har vi bett psykiatrisamordnaren att ta fram ett förslag. Det finns alltså ännu inte något förslag att behandla för regeringen. 16 (): har avsatt 600 miljoner mer än regeringen för att utveckla verksamheten med personliga ombud. Vi avsätter också 800 miljoner i vårt alternativförslag till statsbudget för att genomföra förbättringar för den psykiatriska vården. Vi ger 300 miljoner till kommunerna för att utveckla stödet till anhöriga, och vi vill tillföra sjukvården för att utveckla kvaliteten . En stor del av de pengarna kommer att hamna hos den psykiatriska vården. Med vårt moderata förslag får kommuner och landsting sammanlagt 10 miljarder mer den kommande treårsperioden om man jämför med regeringens budget. Det finns några frågor jag tycker att man måste ställa sig i den här debatten. Varför får inte en psykiskt sjuk person rätt till diagnos? Varför är så många psykiskt sjuka förtidspensionärer? Varför är utbildningen hos så många yrkesgrupper som träffar psykiskt sjuka så undermålig i de avseendena? Varför är det så skamligt att ta medicin för en psykisk sjukdom när vi tycker att det är helt okej att ta insulin när vi har diabetes? Varför är det bättre att ta livet av sig eller andra, , än att förmås att ta medicin som gör att man skyddar både sig själv och andra? Varför kan man sitta på en rättspsykiatrisk klinik och ladda ned barnporr på datorn eller ringa och hota andra människor? Varför finns det människor som hamnar mellan stolarna som ingen är beredd att ta ansvar för? De flesta landsting leds av socialdemokrater. leds av socialdemokrater. behöver en ny regering, här i och i landsting. 17 (): Alla har i den här debatten varit överens om att det finns stora brister i psykiatrin. är det tre partier som styr landet. Det är då lite intressant att fundera på vad de säger. säger i sitt första inlägg: Jag vet inte vad bristerna består i. Är det kanske dags för opposition? Sedan sade han i sitt andra inlägg att han nog sitter i opposition, trots att alla vet att han sitter med och styr. Sedan gick och upp i debatten. Det var trevligt att glädja människor. De sade: Vi blir glada när vi lyssnar på . Det är jättebra. är välkommen att anta hela vår psykiatrimotion. är också välkommen ifall hon är sugen på att byta parti igen och jobba för det glömda i . gick däremot ifrån det hon sagt och sade: Välfärden fungerar nog bättre än vad säger. Jag tror inte det.