prot · GT0926 · 2005-11-09 00:00:00 — , liksom , borde ha ställt ett ultimatum . I stället har man glatt sig åt att kunna ha inflytande över den ena och den andra frågan. Det, , ska man inte vara stolt över. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 6 § Inskränkt skattskyldighet för Föredrogs skatteutskottets betänkande 2005/06:SkU2 Inskränkt skattskyldighet för Stiftelsen (prop. 2004/05:139). 68 (): Vi har debatterat ett ärende där ett lagförslag kom fram snabbt som ögat, om än med vissa brister. Men ibland går det sakta, rentav i snigelfart. För exakt fattade skatteutskottet beslutet att ge i uppdrag åt regeringen att se över reglerna när det gäller skattebefrielse för vissa allmännyttiga stiftelser och andra juridiska personer som bedriver allmännyttig verksamhet. pågår fortfarande arbetet med att ta fram direktiven till utredningen. Självklart har och övriga partier i alliansen inget emot att skattebefrias och därmed kan fortsätta att dela ut det så kallade alternativa i . Vad vi vänder oss emot är att varje gång frågan om skattebefrielse för en stiftelse kommer upp måste frågan tas upp i . Bedömning av om en stiftelse ska vara skattebefriad måste utgå från objektiva kriterier. Därför är det viktigt att det påbörjade arbetet med att ta fram regler skyndas på. Vi anser, herr talman, att det ska skyndas på rejält så att ett lagförslag kan presenteras för innan detta , 2005/06, har gått till ända. Det går som sagt att snabba på om bara viljan finns. Jag yrkar bifall till reservationen. 69 (): Åhörare och riksdagsledamöter! Den som väntar på något gott väntar som bekant aldrig för . Dagens beslut om att föra in i inkomstskattelagens katalog över allmännyttiga stiftelser som endast ska vara skattskyldiga för inkomster på grund av innehav av fastigheter är ett gott beslut. Jag har väntat på det. Jag har engagerat mig i frågan. Jag har interpellerat tidigare finansministern och motionerat i frågan. Beslutet är helt avgörande för att på lång sikt ska kunna vara kvar i . Man har fått vänta . hade en begäran om att komma in i katalogen liggande hos regeringen som sedan avslogs. Efter det kom det påpekanden från om att de som fick det så kallade alternativa inte i sig kunde betraktas som allmännyttiga. Därmed skulle det ifrågasättas om hela stiftelsen kunde vara allmännyttig. ställning som allmännyttig stiftelse enligt de allmänna ändamålskriterierna ifrågasattes. Man fick leva med en osäkerhet. Därför är det bra att man nu kommer in i katalogen och kan arbeta långsiktigt och tryggt. Frågan är: Hur är det då med andra stiftelser, som i allmänhetens ögon betraktas som allmännyttiga men som inte har haft möjligheten att komma in i den här katalogen, där skattesubjekten uttryckligen namnges i lagstiftningen? Hur länge ska de som i allmänhetens ögon betraktas som allmännyttiga leva i osäkerhet? Hur länge ska de få vänta? Jag tycker att det är orimligt att ha ändamålskriterier för vilka stiftelser som ska betraktas som allmännyttiga som andas 50-tal 1950-tal. Det pratas om att man ska främja nordiskt samarbete. Det naturliga borde väl vara internationellt samarbete? Det pratas om att man ska främja svenskt försvar. Men det naturliga borde väl vara att stiftelser som jobbar med fredsarbete ska betraktas som allmännyttiga? Miljöfrågor saknas helt och hållet. Det är alltså hög tid för en översyn. Det är också hög tid att komma med lagförslag som gör att vi får en mer modern lagstiftning som faktiskt är i linje med vad allmänheten tycker är allmännyttigt och att skattemyndigheten ska kunna bedöma stiftelser efter moderna ändamålskriterier. Därför behövs en snabb översyn. Som sade före mig är sedan skatteutskottet begärde en sådan översyn, och ännu skriver regeringen på direktiven. Hur länge ska de här stiftelserna få vänta? Jag vet inte. Vad är rimligt? majoritet säger att vi inte ska ange några tidsramar. Men vad är då rimligt? Vad anser skatteutskottets majoritet vara en rimlig väntan? Jag tycker att det skulle vara rimligt att man fick ett lagförslag under innevarande mandatperiod, under innevarande , och yrkar därför bifall till reservationen. 70 (): I utskottet är vi överens i själva saken, att stiftelsen bedriver en sådan allmännyttig verksamhet att den ska vara inskränkt skattskyldig. Precis som tidigare talare har sagt är stiftelselagstiftningen gammalmodig. Katalogsystemet är inte särskilt bra. Det finns också andra frågor som behöver ses över. Det är helt enkelt så att man ska utreda hela stiftelselagstiftningen. Vi har redan gett ett sådant uppdrag till regeringen. Därför finns det ingen anledning att lägga fast några tidsramar. Jag tycker att det viktigaste är att vi får ett bra och genomarbetat förslag. Vi har tidigare fått höra hur det är när det går för fort. Det finns många som har synpunkter på det. I det här fallet är det viktigt att vi får en ordentlig utredning, att den remissbehandlas och att det kommer ett väl genomarbetat svar. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. 71 (): Vi tycker att det här är ett bra förslag och en bra verksamhet. Det var faktiskt som tog initiativet till detta. Stiftelsens ändamål får man ju inte glömma när vi diskuterar detta. Det är bland annat att man ska främja vetenskapen, forskning. Det handlar om undervisning. Det handlar om att bidra till den ekologiska balansen. Detta är oerhört viktigt. Det är också så klart fråga om fred och rättvisa. Några av dem som fått detta pris har senare fått det så kallade riktiga . Vi tycker att det här är ett jättebra initiativ så att vi, herr talman, yrkar också bifall till detta förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 7 § brottsbekämpning Effektivare uppgiftsbehandling Föredrogs skatteutskottets betänkande 2005/06:SkU3 brottsbekämpning Effektivare uppgiftsbehandling (prop. 2004/05:164). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 8 § Kontroll av postförsändelser Föredrogs skatteutskottets betänkande 2005/06:SkU4 Kontroll av postförsändelser (skr. 2005/06:8). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 9 § Granskning av regeringens handläggning av vissa avvisningsärenden m.m. Föredrogs betänkande 2005/06:KU2 Granskning av regeringens handläggning av vissa avvisningsärenden m.m. 72 (): ska vi behandla ett ärende som är ett resultat av granskningsuppgifter. Det är en särskilt reglerad del av arbete som innebär att vi granskar statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Det är en konstitutionell granskning. Det är inte egentligen en politisk granskning utan en konstitutionell granskning men utförd av politiker. Det är angeläget att säga det, för ibland uppstår det missförstånd. Vissa tror kanske att man gör en rent politisk granskning. I praktiken innebär det att man kan tycka att ett beslut, en åtgärd som regeringen har vidtagit, som man sympatiserar med till det politiska innehållet, ändå kan prickas för att regeringen har gjort på fel sätt. Det kan också vara tvärtom. Ett beslut som man tycker illa om men som ändå har genomförts på ett korrekt sätt kan man inte pricka i KU. Det här ärendet handlar om avvisning av två egyptier. Det skedde , . Först, innan jag kommenterar själva KU:s betänkande, vill jag säga att terrorism måste bekämpas. Det är en del i att hävda rättssamhället att bekämpa terrorism. Om människor utsätts för våld, dödas, lemlästas, skadas, är det ett brott mot rättssamhällets principer. Därför är själva terroristbekämpningen en del av rättssamhället. All terrorism är förbjuden. Man får inte använda terrorism ens för ett gott syfte. Även om man har ett syfte som det går att sympatisera med är själva terrorismen förbjuden som handlingslinje. Dessutom vill jag säga att om nu terroristbekämpning är en del av att hävda rättssamhället måste ju också själva terroristbekämpningen ske inom de ramar som rättssamhället uppställer. Det har ju varit utgångspunkten för granskning i denna del, att vi just följer de principer, de lagar och regler, som rättssamhället bygger på. Vad säger då när man granskar avvisningen av dessa två terrormisstänkta egyptier ? Ja, i själva grundfrågan, om de misstankar som riktas mot de två männen, gör inte KU någon bedömning. Däremot konstaterar vi att beviskrav som gäller avvisning inte är desamma som för fällande dom i brottmål Sedan kommer utskottet till fem mycket tydliga slutsatser i det här ärendet, och jag tänkte här mycket kort redovisa de slutsatserna. Den första punkten gäller frågan om den icke-tortyrgaranti som den ansåg sig ha fått från den egyptiska regeringen. Här kommer med mycket tydliga påpekanden. Ett är att det inte fanns någon plan för uppföljning av denna garanti. Dessutom säger vi att vi saknar möjlighet att bedöma om de här två männen faktiskt har utsatts för tortyr eller konventionsstridande behandling. Vi säger att mycket tyder på att så har skett, men vi saknar som utskott kompetens att avgöra om det faktiskt har skett. Vår slutsats är dock mycket tydlig i denna del. Vi säger att oavsett om tortyr har förekommit eller inte så borde garantin inte ha godtagits och lett till att avvisningen verkställdes. Det är den centrala slutsats som drar i denna del. Den andra punkten vi granskat gäller händelserna på . Det som gäller Säpos, Säkerhetspolisens, roll i detta har redan granskats av justitieombudsman. Det är inte KU:s sak att granska myndigheter, men vi noterar att JO har framfört skarp kritik av detta. Även har, när man har uppträtt inför , faktiskt instämt i denna kritik: Så får det inte gå till. Men vår uppgift har varit att granska regeringens roll i detta. Vi har inte kunnat nå fullständig klarhet om regeringens roll i detta. Ett skäl till detta är naturligtvis att för frågan ansvarigt statsråd inte längre finns bland oss är död. Ett annat är att det inte har funnits tillfredsställande former för hur man har dokumenterat vad som faktiskt skett. Här är också KU kritiskt och säger att myndighetsutövning mot enskild tydligt måste dokumenteras. Det får inte råda oklarhet i hur man utför myndighetsutövning inom . Den tredje punkten gäller sedan frågan om överklagande av beslutet. Omedelbar verkställighet var möjlig enligt den lagstiftning som gällde vid det tillfället. Det är inte så när den nya lagstiftningen träder i kraft. Vi konstaterar också att regeringens sätt att underrätta om verkställigheten genom rekommenderat brev var korrekt med den lagstiftning som gällde, även om vi påpekar att man därutöver kunde ha informerat på ett snabbare sätt. Man kunde ju faktiskt ha ringt eller på annat sätt gjort beslutet känt för de avvisade eller deras ombud även om man följde det korrekta sättet att skicka det i rekommenderat brev. Den fjärde punkten gäller uppföljning av garantin. Vi konstaterar att det inte står i överensstämmelse med FN:s speciella tortyrrapportörs riktlinjer och ej heller med den praxis som Röda Korset har. Vi konstaterar också att bristen på uppföljning i grunden bygger på brist på planering i förväg av hur uppföljningen skulle ske. Det är den fjärde punkten där vi har en tydlig kritik av vad som har skett. Den femte punkten, slutligen, gäller relationerna till . har ju kritiserats av denna för att inte tortyrkommittén har fått den information som har funnits och därmed inte har givits ett fullgott bedömningsunderlag. Vi konstaterar att inte bör kunna utsätta sig för kritik från . Det är viktigt att , som ju driver frågor om att bekämpa tortyr, inte själv utsätter sig för kritik i detta avseende. När det gäller granskningen av avvisningen av de två egyptierna gör en noggrann, tydlig och i sina slutsatser mycket bestämd genomgång av vad som har skett, och i de fem punkterna har vi tydligt beskrivit vår ståndpunkt när det gäller vad som skedde och vad som borde ha skett. Slutligen, herr talman, har vi den andra frågan i det här betänkandet, nämligen hur den agerat när det gäller den svenske medborgare som var fången på Guantánamobasen på . Där konstaterar utskottet, till skillnad från i Egyptienärendet, att regeringen gjort vad som varit möjligt för att tillgodose den fängslade svenskens rätt. I det avseendet riktar vi ingen kritik mot regeringen. 73 (): KU har åter granskat utvisningen av de två terrormisstänkta egyptierna. har också JO granskat Säkerhetspolisens ansvar för händelseförloppet. När vi nu kommer tillbaka till de här frågorna gör vi det i ett särskilt betänkande tillsammans med frågan om den av amerikanarna fängslade fången i , och hela Guantánamoprocessen kan därmed också sägas vara berörd. Jag tycker att det här är en svår fråga. Det gäller inte så mycket frågan om vad regeringen gjort eller inte gjort. Där har KU flyttat fram positionerna och på ett tydligt sätt redovisat de principer som borde gälla men också behållit en viss ödmjuk respekt inför just frågans svårighetsgrad, och så har också hela granskningen sett ut och gått till. Jag hoppas att vi även fortsatt, till exempel i den här debatten, kan ha det här ganska ödmjuka förhållningssättet till en svår fråga. Den svåra frågan består naturligtvis dels av att det statsråd som vi ytterst här granskar är i livet. Det gör att bara av den förfärliga anledningen kan inte sista ordet sägas. Men svårigheten består kanske framför allt i det som var inne på, nämligen det konfliktområde som vi rör oss med när det gäller terrorfrågan: världens säkerhet i konflikt med den öppenhet som vi alla värderar och den frihet och det skydd för individen som är viktiga i det moderna samhället. Det är just med tanke på den här konflikten som det känns så angeläget att vi ofta och återkommande för resonemang om hur det här ska göras, vad som är rimligt, vad vi kan acceptera och vad som inte accepteras såväl av dem som agerar för ett mer eller mindre gott syfte som av dem som har att värna de rättsstatliga principerna. Möjligen är det inte någon auktoritet i frågan, men visst är det väl så att den avslutade tv-serien har nalkats de här frågorna på ett mycket intressant sätt? Jag har bara delvis kunnat följa den, men jag har ändå sett så pass mycket att jag känt igen just frågeställningarna om de värdefulla fri- och rättigheter som vi vill skydda inom ramen för det moderna samhälle som lever efter rättssäkra principer, och hur de också möter sitt motstånd i dem som hotar vår samhällsordning och vår samhällsbild. Inte heller den frågan är enkel att hantera. När en konflikt har nått sin lösning, som i apartheidsystemets , är det ganska rimligt och möjligt att hylla dem som för konflikten stämplades som terrorister. , som kanske framstår som en av vår tids största statsmän, var ju av kampen för ANC ledare för det som kallades för Nationens spjut. De aktioner som denna organisation vidtog skulle utan tvekan falla inom ramen för det som vi talar om som terror. Det här gör att vi ska nalkas och diskutera de här frågorna med stor ödmjukhet och försiktighet. Jag tror att det är lika farligt serien Kommissionen i tv redovisade detta så väl med den förenklade hard line där man tror på hårda tag som att vara naiv i förhållande till dem som har onda avsikter. Kanhända får vi på ett annat sätt en illustration i dagens uppror och oro i , där förstäderna brinner . Hur ska detta hanteras? Jag skulle vilja se att vi också tar in de nu aktuella frågorna i den stora och viktiga debatten. har varit inne på de sex områden som vi särskilt kommenterar i vårt betänkande. Jag nöjer mig därför med att säga några ord kring två av dem. Det första gäller den så kallade garantin, de diplomatiska försäkringarna, i fråga om vad avsåg när de begärde egyptierna utlämnade. Det är en svår och grannlaga fråga. Den rymmer frågan om hur bevisföringen och transparensen ser ut i de anklagelser som riktas mot enskilda människor. I den mera storskaliga bilden handlar den om hur nationalstater och hela världssamfundet kan välja att samarbeta i sådana här frågor. Jag tror att vi kan vara ganska överens om att även om det finns skäl att diskutera terrorns grundläggande orsaker är vi klara över att det bara är inom ett rättssäkert och stabilt system bland nationalstaterna som vi till slut kan bekämpa dessa hot mot det moderna samhället. Det innebär inte att jag därmed ansluter mig till linjen av hårda tag. Vi har avskräckande exempel på de förenklingar som tvingas fram. Vi har fallet med Guantánamofängelset. Just nu har vi också anklagelser mot amerikanerna och CIA för att ha eventuella fängelser i , där man utanför rättssystemet försöker hantera problem som man annars inte kan hantera. Hur skulle ha förhållit sig när begärde de två männen utvisade? Jag menar att det finns anledning att säga, som vi gör i KU, att vi inte lättvindigt ska skapa nya system för hur en sådan garanti kan utformas, men vi ska heller inte påstå att vi löser problemet om vi inte tillsammans i världssamfundet och gemensamt mellan nationalstaterna arbetar för hur vi hanterar dessa frågor. I det här fallet var det som skulle utlämna. Vi kan mycket väl tänka oss det omvända där skulle vilja begära människor utlämnade till oss. Hur görs detta? som det hela pågick levde vi i perioden efter . Det fanns ett slags häpenhet över det som hade skett. Vi hade inte tagit till oss tillräckligt av de erfarenheter som fanns samlade i andra delar av världen. driver ett säkerhetspolitiskt tänkande som på många sätt är förståeligt men blir väldigt bekymmersamt för dem som drabbas. Detsamma gäller , som jag nämnde. Vi har också erfarenheter från och från andra delar av världen. Vi har konflikten i Kashmir mellan och och de följdverkningar som kan uppstå när man även från politiskt håll och från rättsmaskineriets sida vill visa musklerna. Jag tror att det här är ett arbete som måste fördjupas och utvecklas. Nationalstaterna måste tillsammans finna former för hur det görs. Frågan aktualiserar problematiken kring till exempel garantier mellan stater. Jag tycker därför att KU resonerar kring dessa frågor på ett bra sätt. Problemet måste också ses utifrån perspektivet att vi då faktiskt stod inför en situation som blivit ännu mer brännhet. Vi kan från vårt perspektiv ha synpunkter på hur spanjorer och engelsmän hanterat sina terrorhändelser, men vi får akta oss för att teoretisera och hålla det på avstånd, borta från oss. Det finns anledning att utifrån det granskningsbetänkande som vi nu lagt fram med den kritik som vi riktar mot regeringen och framför allt mot en del av de rutiner som gäller, till exempel hur man dokumenterar det som handlar om ett slags myndighetsutövning mot enskilda, och utifrån mitt perspektiv, summera det hela med att världssamfundet och världens nationer måste samarbeta. Det gäller såväl att motverka terror som att dra undan grunden för terrorhandlingar. Vidare måste världssamfundet öka insatserna för att arbeta för individens säkerhet. Vi måste också verka för öppenhet och för att värna de mänskliga rättigheterna samt motverka tortyr. Dessutom måste varje inskränkning av den personliga integriteten, i varje situation, övervägas mycket grundligt. Det är även skäligt att hävda att anklagelser som riktas mot personer måste kunna prövas under rimliga rättssäkra förhållanden. Jag skulle vilja avsluta med det som sade vid en av våra utfrågningar när det gäller vår syn på detta. Hon sade att den har betydelse för utgången, och den kommer att ha betydelse även i fortsättningen för hur världen ska bedriva kampen mot terrorism. Där är djupt engagerat inom ramen för internationell rätt och mänskliga rättigheter. Där måste vi finnas med. Vi måste vara stabila. Vi ska inte tro på de enkla lösningarna och på enskilda nationalstaters förslag till lösningar men inte heller vara naiva i fråga om de hot som vi utsätts för. Därför har detta granskningsbetänkande från KU ytterligare fördjupat om än inte slutgiltigt löst en del av frågorna. 74 (): Det här är historien om ett rättsövergrepp. Det är historien om hur och under brutala och förnedrande former avvisades från till . Det är historien om hur regeringen lät sig bevekas och på mycket tveksamma och lösa grunder godta en garanti, diplomatiska försäkringar, om att de två männen inte skulle utsättas för tortyr vid hemkomsten till . Det är historien om hur regeringen underlåtit att med kraft, engagemang och frenesi undersöka om garantin verkligen efterlevdes sedan männen kom till . Det är historien om hur den dragit på sig tydlig och kraftig kritik från mot tortyr för att regeringen inte lämnat in de upplysningar och det underlag till kommittén som den velat ha. Det är kort sagt en förskräcklig och pinsam historia för och för den . Det är en skamfläck för en demokratisk rättsstat. Egyptenavvisningen har granskats av en rad olika instanser och organ. Den har granskats av polisen, åklagaren, . lägger fram sin granskning av vad de ytterst ansvariga i regeringen gjort respektive inte gjort i det här fallet. Det är den yttersta bedömningen som KU lägger fram. Av det som KU kunnat konstatera kan vi se att det finns kritik att rikta på en rad punkter. Det handlar för det första om den så kallade antitortyrgarantin, de diplomatiska försäkringarna. Förbudet mot att utvisa människor till länder som praktiserar tortyr, eller där människor kan utsättas för tortyr, är absolut. Lägg märke till att det avgörande är om det finns riskför att människor utsätts för tortyr. Det är den bedömningen som ska göras. Ändå utvisades männen till ett land där det med alla rimliga mått mätt fanns skäl att anta att de skulle kunna utsättas för tortyr. påpekar också mycket tydligt i sitt yttrande att garantin inte borde ha godtagits, och därför skulle männen inte heller ha avvisats till . Det handlar för det andra om de spektakulära händelserna på . konstaterar att det inte går att nå fullständig klarhet om vem som visste vad, vem som hade vilka upplysningar och exakt vilka som deltog i olika beslut. har från sina utgångspunkter granskat och konstaterat att mycket tydde på att regeringen och det ansvariga statsrådet var informerade och delaktiga i beslutet att ett amerikanskt plan skulle användas på . Utskottet konstaterar att det finns ett allvarligt problem med att granska den här frågan. har haft underlag. De har haft dagboksanteckningar. De har kunnat peka på vad som har sagts och gjorts utifrån deras perspektiv i olika sammanhang. Men ansvariga statsråd, ministrar, statssekreterare och regeringstjänstemän i övrigt har inte sett till att den dokumentationen har funnits i . Detta är naturligtvis en väldigt allvarlig brist. Det är allvarligt därför att vi i har svårt att avgöra vad som egentligen har förevarit, att vara riktigt säkra på det. Men det är också allvarligt ur en allmän rättssäkerhetssynpunkt, att det kan gå till så här i en rättsstat som . Det är allvarligt att myndighetsutövning mot enskild det är en väldigt allvarlig fråga som har drabbat de här männen kan fortgå utan att det finns ordentlig dokumentation gjord av dem som faktiskt ska vara med och fatta besluten. Det handlar för det tredje om uppföljningen av garantin. Utskottet konstaterar att den står i strid med de rekommendationer som FN:s specialrapportör mot tortyr har utfärdat. Detta står i strid med den praxis som Röda Korset har levererat . Ett exempel är att inte fick besök från den svenska ambassadören förrän först efter det att han hade avvisats från till . Det handlar också om regeringens agerande i förhållande till mot tortyr. Regeringen har dragit på sig mycket kraftig kritik från kommittén därför att regeringen, enligt kommitténs uppfattning, inte har lämnat de upplysningar och de underlag som krävs för att kommittén ska kunna göra en ordentlig granskning av det här fallet. Terrorism är en allvarlig och alltmer utbredd del av människors vardag. Terrorismen slår blint. Den slår hänsynslöst, och den undgår ingen. Min syster, , bor och jobbar i , en stad som drabbades kraftigt av ett antal terrorattacker med många dödade och skadade till följd.