prot · GS0961 · 2005-01-20 00:00:00 — Om vi ska skapa en hållbar utveckling måste vi inse miljöförstörelsens påverkan och vilka effekter vårt sätt att leva har på de naturkatastrofer som ändå kan komma att drabba oss. Den uppmärksamhet som riktas mot de drabbade länderna är i allt väsentligt positiv. Den ska användas för att åstadkomma långsiktighet i återuppbyggnaden. Men det får inte innebära att vi glömmer hur orättvisorna i övriga delar av världen ser ut och att de finns kvar. Sedan annandag jul har omkring 345 000 barn dött av undernäring. Omkring 130 000 människor har dött i aids. Ytterligare 170 000 har smittats av hiv. dör lika många av malaria som dödades av . av jordens befolkning, eller cirka tre miljarder människor, lever fortfarande på per dag. I världen dör 60 000100 000 på grund av fattigdom, behandlingsbara sjukdomar, aids och brist på mat, rent vatten, skydd, kläder, medicin och utbildning. Det är den värld vi lever i. Den globala orättvisan kan också uttryckas som en feminisering av fattigdomen. Ett klassiskt sifferexempel är att av världens arbete utförs av kvinnor. Kvinnor får av världens inkomster och äger av världens tillgångar. Det finns andra skrämmande fakta. Två tredjedelar av de 300 miljoner barn som inte har tillgång till utbildning är flickor. Lika stor andel av de 880 miljoner vuxna analfabeterna i världen är kvinnor. I utvecklingsländer arbetar kvinnor mer än män om man räknar både lönearbete och obetalt arbete. Fler än en miljard människor lever i absolut fattigdom enligt , och en majoritet av dem är kvinnor och flickor. De allra flesta som flyr undan krig och konflikter är kvinnor och barn. En halv miljon kvinnor dör i samband med barnafödande. Kvinnor saknar ofta äganderätt till det hus de bor i och till den jord de brukar och lever i rättslöshet. Miljoner kvinnor i har anställts i tillverkningsindustri och exportjordbruk som en följd av de fattiga ländernas satsning på exportindustrier. Kvinnor har generellt lägre löner och sämre arbetsvillkor än män. De fattiga länderna konkurrerar på världsmarknaden med låga löner. Den billigaste arbetskraften är de fattigaste av de fattiga, det vill säga kvinnor i . Krig utlöst av regeringar som vill ha politisk och ekonomisk kontroll dödar människor . Mer än fem miljoner människor dog i krig i . 1,3 miljoner dog i , 1,1 miljoner i . Omkring 100 000 irakier har dött sedan den USA-ledda invasionen och ockupationen startade. Krigssystemen drar obegripligt stora summor pengar, medan däremot hjälpinsatserna är försvinnande små för dem som lever på de sämsta villkoren. Världens regeringar spenderar nära på upprustning. Kriget i kostar . Ett varningssystem mot tsunamier av den typ som finns i uppges kosta ca . Därför måste vi tänka nytt. Vi måste ställa om. Vi måste övergå från ett militärt säkerhetstänkande där vi diskuterar säkerhet enbart i militära termer och inte tar hänsyn till människors behov och ekologisk säkerhet och hållbarhet. Naturen sätter gränserna för hur vi människor kan agera långsiktigt. Det är ont om jordklot, herr talman. 46 () replik: anförande var i vissa delar lite märkligt. Det var en blandning av viktiga saker och en hel del som lät som i min skola . Det var utan den där tron på människor, framtid och hopp som jag tycker att det är viktigt att väva in i beskrivningen av vår värld. Men den stora frågan är: Vad var slutsatsen? Är det kommunismen som ska lösa detta, eller? Varför talar aldrig den person som har gjort till sitt att vara främste kommunist aldrig om lösningen om kommunismen? Detta är en mycket märklig dag. ska tala i på temat Behövs det ett feministparti i ? är det samling i Vägval vänster. Den svenska vänstern pulvriseras och rasar ihop och partiledaren berättar inte vilka lösningar som behövs och vad det är som kommunismen står för. Vad är det för fel på den svenska vänstern, ? 47 () replik: Hela mitt anförande handlade om de katastrofer som har drabbat oss alla . Det är katastrofer i vilka hundratusentals människor har fått sätta livet till. Ytterligare hundratusentals kanske en miljon människor saknar tak över huvudet. Jag beskrev problemen med en orättvis värld där kvinnors villkor ständigt trampas på. Jag beskrev problemen i en värld där man exploaterar naturen för egen skull. Svaret på detta från är: Vad tycker den svenska vänstern? Vi tycker inte att man ska skära i biståndet, som tycker. Vi tycker inte att man ska ha en handelspolitik som utgår från de rika ländernas förutsättningar, utan vi vill se en rättvisare värld och ett rättvisare . I detta läge borde det finnas möjligheter att föra en seriös och hederlig diskussion både om de ekologiska problemen och de internationella orättvisorna. Men passar i den debatten. 48 () replik: Nej, det gör jag inte alls. Jag nämnde marknadsekonomi och jag nämnde frihandel. Jag noterade att ordet äganderätt smög sig in i anförande. Jag trodde annars att uttolkning av kommunismen var just att man ska bekämpa den privata äganderätten. Men den hade tydligen viss betydelse i den historia som nu gav uttryck för. Vi ska få en rättvisare värld. Men hur, ? Vad består din kommunism i? Hur ska den uttolkas? Vad ska du göra? Ska du införa skatter? Ska man ta från någon och ge till någon annan? Vem ska utföra jobbet? Tror man inte på marknadsekonomi, på frihandel och på äganderätt och på att bygga länder starka via tron på människor och genom att uppmuntra dem att handla med varandra? Om man inte tror på det och om man inte har de instrumenten för att säkerställa fungerande rättsstater som handlar på varandra så blir man svaret skyldig, hur väl man än beskriver de tillkortakommanden som vår värld har. 49 () replik: Det är just de instrumenten som vi möjligen kan använda för att åstadkomma rättvisare villkor och som vill avhända oss. Du vill ju att politiken ska ha mindre betydelse. Du vill att demokratin ska ha mindre effekt på människors liv och villkor. Du vill att vi tillsammans ska besluta om färre saker och att var och en ska vara sin egen lyckas smed. Vi har sett vart den politiken leder, . Det är den som är förhärskande till stor del både i och, framför allt, i världen . Det är den som har lett fram till de enorma orättvisorna och de enorma naturkatastroferna som är förorsakade av ekologisk skövling. Det är du ansvarig för genom den politik som du står för! 50 () replik: Det är en korrekt skildring av läget i världen som gör. Den bör kompletteras med att det händer väldigt mycket positivt. Vi hörde av vår utrikesminister efter annandagen att standarden på den thailändska sjukvården är lika hög som den svenska. Det har väl ifrågasatts senare, men vi ska ha klart för oss att i en del länder, framför allt i inklusive , har den ekonomiska utvecklingen varit svindlade snabb. Den har lyft hundratals miljoner människor från fattigdom och hopplöshet till ett relativt välstånd. Naturligtvis ska den utvecklingen inte ske på miljöns bekostnad, men vi ska ha klart för oss att det har hänt mycket positivt i delar av världen. Hur har det då hänt? Jo, framför allt genom frihandel och marknadsekonomi. Det är det första. Det andra är genom demokrati. Man kan åstadkomma en ekonomisk utveckling också med diktatur, som vi ser i . Men huvudbilden är att demokrati främjar ekonomisk utveckling. problem är att han är för bistånd det är en tredje faktor som är viktig men att han är emot frihandel och marknadsekonomi. Till skillnad från oss andra har han genom sina kommunistiska bindningar inte samma engagemang för demokrati. När man stänger två av de viktigaste vägarna är man förstås ganska illa ute i debatten, och då blir man svaret skyldig på frågan: Javisst, men vad vill du göra åt det? 51 () replik: Till skillnad från ser jag inte demokratin i första hand som ett sätt att uppnå ekonomiska framgångar. Demokrati har ett egenvärde. Den allmänna rösträtten, möjligheten att fritt forma partier och opposition, att fritt demonstrera och uttrycka sig fritt är värden som jag definitivt inte vill knyta till eventuell ekonomisk påverkan. De står över den ekonomiska utveckling som kan ske. Men om vi ska få rättvisa i världens villkor så måste vi också reglera den handel som finns på ett sätt som utesluter exploatering av människor och miljö. Då kan vi inte acceptera att människor saknar mänskliga rättigheter i arbetslivet, fackliga rättigheter och möjligheter att påverka sin arbetssituation. Då kan vi inte acceptera att det produceras varor som är billiga men där kostnaden får betalas av dem som är underbetalda och saknar möjligheter att påverka sin arbetsmiljö och som ofta inte orkar med ett arbetsliv i längre än . Det perspektivet måste finnas med. Fri handel leder till exploatering. Handel med hänsyn tagna till miljö och människor kan leda till utveckling. 52 () replik: Apropå egenvärde har det ett egenvärde för mig varje gång får stå här och tala väl om demokrati. Eftersom han har sin historia med diktaturkramande och eftersom den historien tyvärr lever vidare in i oklarheter när det gäller de diktaturer som existerar , till exempel , är det bra att inför sina kommunistiska vänner runtom i världen deklarerar att han tror på till exempel fria val. Men när vi kommer in på ekonomisk utveckling, som ju är viktig för att bryta hopplösheten och skapa större rättvisa i världen, har inget recept. när han förtydligar sig om handel visar det sig att han inte vill gå mot en ökad frihandel, utan mot en mer reglerad handel. För mig är det här ganska enkelt; jag lyssnar på företrädarna för de fattiga länderna. De vill att och EU minskar sina jordbrukssubventioner och öppnar sina marknader för import från . Därutöver vill de framför allt ha en avveckling av handelshinder. Men om man lyssnar på framgår det att han vill ha fler handelshinder. Det var ett vackert anförande när det gäller problembeskrivningen som höll. Men sanningen är att när det handlar om recept för att lyfta jordens hungrande miljarder ur deras fattigdom och hopplöshet så är den svenska kommunismen utan något effektivt sådant. 53 () replik: Det skulle ha ett egenvärde om gjorde upp med den positiva syn på krig och ockupation som hans parti under ledning tyvärr har ägnat sig åt. var en av de värsta krigshetsarna inför krigföring, invasion och ockupation av . har inte med ett ord tagit avstånd från vare sig invasionen eller ockupationen. hyllar staten som ockuperar det palestinska landet och dessutom förtrycker palestinsk befolkning. Hur går det ihop med en rimlig demokratisyn, ? Var finns din trovärdighet i demokratifrågor? Sedan har vi miljöfrågorna. vägrar att skriva under Kyotoprotokollet och vägrar att medverka till att minska de klimatpåverkande utsläppen trots att de själva står för av dessa utsläpp. Vad vill göra åt det? Vilka metoder är du beredd att använda för att pressa till att inse att man inte kan leva på det sättet? Du är svaret skyldig, . 54 (): Katastrofen som drabbade vårt land är svår att sätta ord på. Alla de människoöden och den gränslösa sorg som speglats i tv, tidningar och radio går rakt in i hjärtat. Bilderna av tragedin har nått in i varje hem och etsat sig fast på varje näthinna. Då finns det inte mycket att tillägga i beskrivningen av det ofattbara. Och som om det inte var nog, har den storm som svepte fram över försvårat livet för hundratusentals. Mångas hela livsverk och besparingar föröddes när träden föll och knäcktes. Det har tvingat många från hus och hem i väntan på elektricitet. Även om rapporteringen kring den katastrofen hamnat i skuggan av flodvågen måste den kallas för vad det är, nämligen en katastrof, även om de två inte kan jämföras på något sätt i fråga om människoliv. När jag besökte de drabbade områdena var det många som just efterfrågade uppmärksamhet kring följderna av stormen. De efterlyste också ett aldrig så litet uttalande av statsministern själv, och , , har det kommit. Virke för bortåt ligger huller om buller i våra skogar som ett resultat av stormen. Skulle man stapla detta i en virkestrave skulle den räcka från till och från till igen. Det är ofantligt stora värden. Det är en ofantlig katastrof som drabbar den enskilde, men det är också stora värden som går till spillo för landet . Många gör nu sitt bästa för att rädda dessa värden. Men är det inte de ekonomiska värden som gått förlorade som de drabbade mest pratar om. Nästan varenda en beskrev i stället både gripande och tröstlöst den uppgivenhet de känner när de ser hela sitt livsprojekt förstört och slaget i spillror. Det är lätt att känna frustrationen när man ser tåren i ögat hos den man som just fått se sin barndoms skog blåsa sönder. Det är lätt att känna förtvivlan hos barnfamiljen som just köpt en skogsgård för att starta ett nytt liv på landet men som står där utan skog och utan intäkter och med bara skyhöga räntor och amorteringar kvar. Det är lätt att ge upp inför det övermäktiga i det vi ser omkring oss. Det handlar om mänskliga tragedier och ekonomiska återverkningar framöver. Men det är nu vi inte får svika. Det är just i tider av svåra påfrestningar, av nöd och av oro som människor måste kunna sätta sin tilltro till dem som är valda att styra. Regeringar och riksdagar behövs inte främst när allt fungerar, utan de behövs som bäst när saker och ting vänds upp och ned och när vår vardag förbyts i kaos. Därför är det viktigt att nationell samling inte blir samma sak som nationell tystnad. De som har drabbats måste få komma till tals och lyssnas på. Brister måste diskuteras öppet så att erfarenheterna kan leda till en förbättring. Det är också viktigt att varje gång utkräva ansvar. Vi väljer inte våra företrädare för att de bara ska visa ledarskap i vardagslunken, utan framför allt för att de ska visa ledarskap när ledarskapet sätts på prov och inte skylla ifrån sig på medarbetare längre ned i organisationen. Ett sådant ledarskap väcker inget förtroende. Utan tvekan har det funnits klara brister i hur vårt land och våra företrädare har handskats både med flodvågen i och med stormen i . Det har tagit att inse att det är katastrofer vi har att göra med och att det krävs snabba beslut på högsta nivå. Det har varit oklart vem som har haft det yttersta ansvaret för att sätta i gång insatser och när regeringen måste fatta beslut. Det har tagit tid att formulera svaren på människors frågor just när de som bäst behövt de snabba svaren. I kriser sker saker väldigt snabbt. Det är svårt att överblicka. Det är många som drabbas på en gång. Det är också klart att det görs misstag i sådana situationer. Det förstår alla. Därför vore det också klädsamt om statsministern kunde erkänna, precis som försvarsministern gjorde i , att det har begåtts misstag av regeringen och också av statsministern själv när det gäller flodvågskatastrofen. Som jag sade tror jag att väldigt många skulle uppskatta om statsministern sade: Jag tar på mig det fulla ansvaret. Jag skulle ha reagerat tidigare. Jag skulle ha skaffat mig mer information. Men med de nya erfarenheter som jag nu har fått kommer jag att organisera arbetet bättre, så att vi gör det bättre nästa gång. Jag tror att det skulle väcka stor respekt. som vi studerar vad som skett för att på ett riktigt sätt ge underlag för att utkräva ansvar måste vi också dra lärdomar. Vi måste utnyttja den kunskap vi har fått för att minska tragediernas omfattning . Det finns en risk att vi , i spåren av flodvågskatastrofen och stormen, bygger en organisation för att hantera just flodvågskatastrofer och stormar. Men vi vet inte vari nästa kris består, bara att den förr eller senare drabbar oss. När vi talar om krishantering måste vi tala om förmågan att klara av alla kriser i all sin olikhet. Men i all den olikheten finns också likheter. Vi vet att kriser hotar liv och lem eller grundläggande värden, att de är svåra att överblicka, att det är svårt att nå ut med information och att det krävs insatser från många håll i samhället. Vi vet att de alltid har en tendens att hända vid fel tillfälle det ligger liksom i sakens natur. Det som har inträffat alla de personliga tragedierna, människor som har förlorat anhöriga, förödd egendom och självmord i krisens spår är en tragisk och kuslig påminnelse om att de största hoten inte bara är militära och inte heller bara nationella. I stället ser vi hot som är svåra att bedöma. Vilka är militära hot och vilka är civila? Vare sig det är terrorism, miljökatastrofer, krig eller något annat och vare sig de händer här eller någonstans i världen drabbar de civila hoten också svenskar. När hoten är komplexa och mångsidiga måste också skyddet mot hoten kunna se annorlunda och olika ut. Då måste vi kunna använda alla resurser vi har i samhället och vara väl förberedda och tränade. Det gäller myndigheter, politiska organ, frivilligorganisationer, företag och medborgare. När hoten främst var militära skulle vi planera så att andra verksamheter kunde stötta vårt försvar. är det kanske tvärtom. Det finns väldigt mycket kunskap och erfarenhet hos militären som vi måste kunna använda också vid civila kriser. När det mest akuta skeendet efter både flodvågen och stormen har lagt sig ska vi ta hand om de långsiktiga konsekvenserna. kommer att spela en mycket viktig roll i att både utkräva ansvar och lyssna till alla drabbades erfarenheter. Men redan nu tycker jag att finns det tre lärdomar att peka på. För det första är det ytterst regeringen som måste visa ledarskap när det krisar. Aldrig så duktiga myndigheter kan inte ersätta regeringens ansvar att fatta beslut och sätta in åtgärder. Därför måste regeringen ha en rejäl krishanteringsförmåga. Vi ska inte behöva vänta i dygn på att det finns en fungerande organisation, innan vi har en bild av vad som hänt och innan beslut kan börja fattas. Från alliansens sida har vi pekat på det här. Vi har lagt fram förslaget om en krisledningsfunktion vid och pekat på behovet av att det finns en förmåga att reagera snabbt och effektivt. Vi har gjort det därför att det uppenbarligen brustit i ledningen både i den här krisen och i flera . har statsministern möjligheten att ta det erbjudandet, att visa att vi gemensamt har ambitionen att förbättra vårt lands krisberedskap, i stället för att göra frågan till partipolitik och självförsvar. För det andra: Alla synpunkter vi har på myndigheter till trots, så finns där en enorm kompetens. I , , Försvarsmakten och många fler myndigheter finns både viljan och förmågan att hjälpa till vid kriser. Det är så vi valt att organisera oss i , och då måste vi också räkna med myndigheterna och samordna deras insatser med det övriga samhället. Både flodvågen och stormen säger oss att det funnits en tveksamhet mot att lita på myndigheternas bedömningar från regeringens sida, och därför har människor fått vänta på hjälp. Men på den punkten ger jag gärna utrikesministern och försvarsministern rätt. Myndigheterna måste få veta att de både kan och förväntas agera. Inte väntar de på klartecken från kommunstyrelsens ordförande innan de åker ut och släcker bränder. De åker på eget ansvar. De samordnar sig när det är stora kriser. När jag var i fick jag se ett praktexempel på hur det borde fungera på fler håll. Jag träffade räddningstjänst, polis, beredskapspolis, militär, socialtjänst och övrig kommun, alla under samma tak. De hjälpte människor som behövde ström, som behövde mat, som behövde omsorg, som var oroliga och som mådde dåligt utan att bry sig om vilket stuprör i som formellt sett hade ansvaret. Där har man kopplat ihop stuprören med en hängränna där information sprids snabbt, och där man tillsammans försöker man lösa varje individs speciella problem. Det är ett exempel som jag gärna lyfter fram, och jag vet att det finns många liknande organisationer runtom i . Deras hälsning till mig var: Centralisera nu inte all verksamhet som polis, militär och andra funktioner så att vi tappar den lokala kontakten! Vi finns nära människorna, och vi ska finnas där. Vi känner trakterna, vi vet vilka resurserna är och vi är vana utifrån olika kompetens att lösa olika kriser. Det är en trygghet ute i bygderna. Glöm aldrig det! Det är också många som ställer sig frågan hur vi 2004 kan bygga ett samhälle som är så sårbart. Många är de som inte ens haft nödtelefon i . Många har än ingen ström och ingen fast telefon. Det finns företag som inte har kunnat producera på grund av dålig strömförsörjning. Jag tror inte att det är någon som tänker sig att allting ska fungera perfekt jämt, men borde vi inte kunna ställa större krav på statliga elbolag, järnvägsföretag och teleföretag? Vi måste ställa krav på högre säkerhet och krav på samarbete för att minska sårbarheten. På samma sätt måste vi vara förberedda så att vi inte förlamas av en katastrof som den i utan så att vi kan starta arbetet för att lindra dess konsekvenser. Vi måste i förväg ha tänkt ut vilka resurser vi har för att kunna bistå och hjälpa. För det tredje: Den viktigaste lärdomen av dessa kriser är hur fantastiskt stark människors solidaritet och medkänsla med varandra är. Vi har sett semesterfirare i hjälpa till med att röja och bärga kroppar. Vi har sett taxichaufförer som har skjutsat hem hjälpbehövande och frivilliga läkare och sjuksköterskor som erbjudit sin hjälp. Vi har sett dem som ställt upp som medmänniskor ute på flygplatserna, och vi har sett det i form av en skådad vilja att skänka pengar till ett drabbat område. Samma sak har vi sett när stormen slog till mot . Många har öppnat sina hem för dem som saknat el, vatten och telefon. Människor har hjälpt till för att röja upp, inte bara framför sina egna hem utan också på ledningsgator och vägar som egentligen inte är deras ansvar. Vi har sett hur frivilliga hjälpt till att köra vatten och driva värmestugor. Och i båda kriserna har vi sett hur mängder med människor, som visserligen har till jobb att vara till hands, ställt upp långt mer än man kunnat räkna med, hur personal har jobbat övertid och dubbel övertid, hur anställda på resebyråer med några timmars varsel åkt till , hur kraft- och skogsarbetare från norr åkte söderöver och också hur människor från många andra länder erbjudit sin hjälp till oss. Och bland dem som har drabbats har det visats en enorm handlingskraft, en förmåga till företagsamhet för att gemensamt ta sig igenom det som hänt och en vilja att inte bara ta emot hjälp, utan också att ge hjälp. är ett land fullt av vardagshjältar. Denna handlingskraft måste mötas med motsvarande handlingskraft från regeringen. I stormens spår handlar det om tillstånd för lagring av virke, bättre villkor för skogsskadekontot och mer pengar till återplantering, och vi kommer att noga följa de löften som regeringen har gett här . Men det är också viktigt att i flodvågskatastrofens spår lova att hjälpa de medborgare som får problem med försäkringsfrågor eller skattefrågor. Att myndigheterna verkligen ser individens problem och löser dem praktiskt kommer att ha stor betydelse för sorgearbetet framöver. Mitt i all sorg och saknad är det också engagemanget som inger hopp för framtiden. Mitt i alla beskrivningar av förödelse och tragedi är det just denna ljuspunkt som säger oss att vårt samhälle är starkt att vi tillsammans, när vi ställer upp på varandra, kan uträtta underverk. har den kraften försummats när myndigheter förväntats uträtta mer och mer för oss, men vi alltmera sällan fått frågan: Och vad kan du bidra med? Mängder med frivilligrörelser, kyrkor och engagerade medborgare har funnits, men sällan ombetts hjälpa till. Och , när behovet är som störst, så har den frivilligheten och medmänskligheten blommat upp. Vi kan stödja detta. Även i de mörkaste tider finns det dock ljusglimtar. När vårt land drabbats av två stora påfrestningar kan det vara svårt att se, men mitt i alltihopa så finns den mänskliga värmen och den mänskliga sammanhållningen solidariteten i arbete. Det ger i alla fall mig ett visst hopp om framtiden och en förhoppning om ett 2005 som fortsätter bättre än det började. 55 () replik: