prot · GT0949 · 2005-12-12 00:00:00 — Citatet är från en bok av . . Det var då det. vid regeringsmakten, är i Socialdemokraternas den öppna arbetslösheten och den totala arbetslösheten . Knappt 1,4 miljoner personer i arbetsför ålder är inte sysselsatta på den reguljära arbetsmarknaden. Hur man än räknar är detta nivåer långt, långt över dem som oroade sig för när han talade om att Socialdemokraterna skulle förlora sin själ. Ni socialdemokrater säger, i regeringen, att ni är om inte nöjda så ändock stolta över detta en politik som år håller på arbetslöshetsnivåer som menade gör att människor förlorar sitt egenvärde och sin stolthet och som brukar kallas för massarbetslöshet. Människor må i Socialdemokraternas förlora sin stolthet på grund av arbetslöshet, men någon känsla av förlorad stolthet har vad jag sett aldrig drabbat det socialdemokratiska partiet eller LO. Partiets och LO:s pampar är ändock stolta, även när arbetslösheten är tvåsiffrig och frånvaron på den reguljära arbetsmarknaden som sagt är över en miljon personer. Ministern slarvar med sanningen i dagens tidning, , när han skriver att har en väl fungerande arbetsmarknad som gör att andra länder ser oss som ett föredöme och att jämfört med övriga EU har lägre arbetslöshet. Vad slarvet med sanningen består i är lätt att slå upp, och jag förstår egentligen inte varför ministern säger så här. har en arbetslöshet, lågt räknat, på . har , , , , och . Detta är länder som har lägre arbetslöshet än . Varför skulle de vara avundsjuka på oss? Det är de ju inte. Vid vilken nivå, och , på arbetslösheten tänker ni socialdemokrater sluta att vara stolta över er samhällsmodell som resulterat i tvåsiffrig total arbetslöshet år ? Är det vid ? Är det vid ? Vid vilken procentsats sammanlagd arbetslöshet upphör er stolthet? När förlorar ni som tillhör dagens socialdemokratiska elit er själ? Det är intressant att jämföra dagens socialdemokratiska retorik med . vid makten anges oftast inte längre ideologi som främsta motiv för att bekämpa arbetslösheten, utan syftet är mer instrumentellt: Det är nödvändigt med lägre arbetslöshet som medel och metod för att bidragssystemen ska bli finansierade och kunna fortsätta leverera bidrag och för att skatteintäkter ska finnas för offentliga utgifter. Javisst, arbete är grunden för allt välstånd. Så är det. Men arbete är ofta helt avgörande för en människas självrespekt och sociala ställning, särskilt i ett land som . Arbete och arbetslöshet definierar inte sällan en individs identitet och hans eller hennes ställning och värde i en social gemenskap. Hur har vi inte själva fått eller ställt frågan till någon vi träffar: Och vad jobbar du med då? Att inte ha ett arbete eller att sakna en trovärdig vision om att få ett arbete kan bryta ned och stänga en människa ute från gemenskap och från sammanhang med andra människor. En ideologisk grund för kampen mot arbetslöshet saknas numera i Socialdemokraternas regeringsinnehav. Utan ideologi har regeringen fastnat i byråkratiska pseudolösningar på arbetslöshetens övergripande problem i och . Regeringen nöjer sig med, och förefaller till och med stolt över, plusjobb och andra Amsåtgärder som politikens egentliga mål, som om dessa skulle lösa grundfrågan. Vad är grundfrågan? Jo, att trots en hög bnp-tillväxt är arbetslösheten rekordhög. Bnp-prognoserna för är förvisso goda, men arbetslösheten minskar enligt samma prognosmakare ändå bara marginellt. Ministern slarvar med sanningen när han skriver att vi är duktiga i jämfört med övriga . Trots en hög inhemsk efterfrågan, låga räntor, hyperexpansiv finanspolitik fortsätter arbetslösheten att vara rekordhög. Enligt och beräkningar till exempel och prognos är den för hög. Den är väldigt hög. Den är långt över nivåer. Slutsatsen kan bara bli en enda. Det är att Socialdemokraterna vid makten saknar insikt om recepten för att få ned arbetslösheten. Regeringen saknar både förmåga och verktyg att rätt analysera orsakerna till dagens höga arbetslöshet. Lösningen på konkurrensen från till exempel är inte aktiv arbetsmarknadspolitik och fler Amsplatser. Svaret på konkurrensen från länder som , , eller är inte att skjuta till mer pengar i offentlig sektor för fler platser i kommuner och landsting. Förslaget att lagstifta om rätt till heltidsjobb är inte bara feltänkt, det är värre än så, det är en dumhet och ett hån mot de redan arbetslösa och mot landets företagare. Det är en dumhet att kräva heltid för alla, om än successivt, när 470 000 personer inte har något jobb över huvud taget att gå till och ytterligare 270 000 personer är undersysselsatta. Det är ett hån att tala om rätt till heltid när de inte har något jobb över huvud taget. En lag om heltid är inte aktiv arbetsmarknadspolitik utan det är aktiv antianställningspolitik. Politiken är inriktad på dem som har jobb. De ska nämligen nu ges rätt till mer jobb. Politiken är inriktad på dem som har i bidrag i stället för att, som vi i alliansen vill, fokusera på att med alla medel se till att människor har i lön. Varför inte diskutera och fokusera på förstahandsalternativet, arbete och hundra procents lön, och inte, som Socialdemokraterna gör, retirera till hur man ska försvara i ersättningsnivåer. Se till att människor undviker att komma i behov av dessa ersättningsnivåer genom att minska arbetslösheten och få upp sysselsättningen! vid makten, fru talman, råder en renodlad intressepolitik och den är inriktad på att befästa de på arbetsmarknaden privilegierades situation mot dem som försöker tränga sig in. Välstånd skapas i genom fler privata jobb. Långsiktigt är en bättre skola och utbildning viktigast för att vi i landet ska ha goda löner och nya jobb när de gamla jobben försvinner. Arbetsrätten är till sitt syfte defensiv. Den skapar få nya jobb utom för jurister naturligtvis i stället för de jobb som försvinner. Ändå är det den som dagens socialdemokrati defensivt helt fokuserar på som skydd mot arbetslöshet, i tillägg till arbetsmarknadspolitiken. Men vi måste ha bådeoch, en arbetsrätt som bejakar och bygger på insikten att anställningsbeslut är frivilliga handlingar i företagen som görs av enskilda företagare. Globaliseringen kan mötas med en mer defensiv och striktare arbetsrätt, javisst, men den skapar inte nya jobb i stället för de som försvinner på grund av strukturomvandling och globalisering. Vår slutsats är att företag och företagare vid en borgerlig valseger 2006 ska känna att de utsätts för en positiv chock så att de både vill och vågar anställa fler. Företagen ska i sin anställningskalkyl kunna räkna hem ökade fördelar och minskad risk med att anställa ytterligare medarbetare. Det är en helt felaktig föreställning som torgför i , att arbetsmarknad fungerar bättre än arbetsmarknaden i övriga . Som jag sade har ett tiotal länder i lägre öppen arbetslöshet än . med socialdemokratiskt styre. Jämförelsen med övriga blir ännu mer oförmånlig om man tar hänsyn till arbetsmarknadsprogram och olika typer av offentligfinansierad frånvaro. med socialdemokratiskt styre. satte Socialdemokraterna, upp målet att av befolkningen i arbetsför ålder skulle ha ett reguljärt arbete . Det målet nåddes inte, inte ens under den goda konjunkturen . har läget på svensk arbetsmarknad blivit sämre. med socialdemokratiskt styre. har högre ungdomsarbetslöshet än EU:s genomsnitt, och är även sämre än de flesta EU-länder på att sysselsätta sina invandrare. med socialdemokratiskt styre. Vi har fått ett socialt landskap präglat av utestängning från arbetsmarknaden. Varje högkonjunktur har lämnat fler människor utanför än vid föregående högkonjunktur. Så var också fallet med högkonjunkturen som kulminerade . med socialdemokratiskt styre. och alliansen menar att regeringens politik bygger på en felaktig analys av arbetslöshetens grundläggande orsaker. 73 (): Det blir bättre. Vi går åt rätt håll. Så har det låtit ett tag från socialdemokratiskt håll. Jag tittade efter i finansplanen hur det ser ut . Den öppna arbetslösheten räknar man med ska sjunka något. Men räknar man in alla som är i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder ligger siffrorna kvar runt och till och med , 2005 och 2006. är de något lägre. Alltså möter regeringen problemet på arbetsmarknaden med ett ökat antal arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Mera Amsåtgärder är alltså lösningen. Frågorna man måste ställa sig när man sett den här utvecklingen och att den kommer att bestå och bara motverkas med hjälp av fler Amsåtgärder är, som var inne på: Varför har ni socialdemokrater gett upp? Varför har ni tappat engagemanget? Varför har ni tappat drivkraften att försöka göra någonting åt de riktiga problemen? När jag tänker på Socialdemokraterna tänker jag på ett barnprogram som gick när jag var ung. Där lanserades uttrycket att vara vilse i pannkakan. Det är så man upplever Socialdemokraterna. Vi från allianspartierna har en gemensam reservation där vi pekar på att man kan spegla arbetsmarknaden på många olika sätt. Den öppna arbetslösheten är bara en faktor. Vi talar om den totala arbetslösheten, de som är öppet arbetslösa, de som är i åtgärder och, som man gör i andra länder, vi räknar in de studerande som egentligen vill arbeta och som står till arbetsmarknadens förfogande. Då hamnar man på . Tittar man på hur många som är frånvarande från arbetsmarknaden av arbetsmarknadspolitiska skäl kan vi se att vi kommer upp i siffror på nästan 1,4 miljoner människor. Tittar man på antalet arbetade timmar i relation till den arbetsföra befolkningen ser vi att vi är nere i samma nivåer som under den värsta ekonomiska krisen . Det som är nyckeln till jobben, tillväxten och välfärden är att vi får fler arbetade timmar, att fler människor kommer in på arbetsmarknaden som inte får vara där. Vad är då receptet? Är det fler tillfälliga jobb, fler människor i åtgärder? Nej, alliansen och vi kristdemokrater ställer mot detta en rad konkreta förslag. Det handlar om sänkt skatt för lågavlönade och medelinkomsttagare, som skapar fler jobb. Det handlar om ett bättre företagsklimat, skattefrågor, regelkrångel och särskilda insatser för att stötta och underlätta för småföretagsamheten och för nyanställningar. Det handlar om nystartsjobb. Det handlar om avdragsrätt för hushållstjänster. Och det handlar också, som vi kristdemokrater vill lyfta fram i motioner inför det här året, om en särskild reform för de kanske 10 00020 000 människor som står längst ifrån arbetsmarknaden, som vi vet att aktivitetsgarantin inte biter på. De behöver en extra form av stöd. Vi kallar det en bruk-för-alla-reform som vi tror är nödvändig för att hjälpa de människor som står längst ifrån arbetsmarknaden. Vi behöver också en ny arbetsmarknadspolitik där fler fristående aktörer förmedlar jobben och där myndigheten anger de resurser som den arbetssökande får hos olika aktörer som förmedlar jobb. Detta prövas i andra länder med gott resultat. I till exempel har man halverat kostnaden per åtgärd och fått ut många fler människor i arbetslivet därför att man samarbetar med aktörer som jobbar nära näringslivet och som har goda kontakter och kanske också är speciellt inriktade på olika typer av arbetssökande människor. Detta är ett paket som skulle skapa riktiga jobb och som skulle motverka arbetslösheten. Men Socialdemokraternas recept är fler Amsåtgärder. Det stora i årets budget är plusjobb. Men det är plusjobb som ger bara minustecken. Det är en dyr åtgärd per jobb. Det skapar undanträngning. Vi vet att och har räknat på detta och ser att för två plusjobb tränger man ut ett ordinarie jobb från arbetsmarknaden. Det skapar en osund konkurrens när man konkurrerar ut privata initiativ som kan finnas på den marknaden. Och det är tillfälliga åtgärder som av någon konstig anledning råkar sammanfalla med valåret. Också Sacos ordförande riktar i tidningsartiklar kritik mot att det är påfallande mycket av valrörelseretorik över arbetsmarknadspolitiken. Det hade varit mycket bättre om arbetsmarknadspolitiken hade skötts med större distans till valrörelsen, säger hon. Jag kan instämma i det. Mot detta kan man ställa exempelvis avdragsrätt för hushållstjänster som skapar nya fasta jobb, vilket är samhällsekonomiskt sunt, och särskilda insatser, som sagt, för de människor som står längst från arbetsmarknaden där man behöver rikta insatserna. Det kan också handla mycket om social träning och liknande. Det är sådana åtgärder som behövs i stället för de åtgärder som regeringen vidtar, även om plusjobben i många kommuner säkerligen kan upplevas som ett positivt tillskott. Man kommer säkert att hitta fram till åtgärder som människor upplever är bra att de vidtas, saker som inte görs . Men det görs på ett dyrt sätt, det blir undanträngningseffekter, och det skapar osund konkurrens. Det tycker vi är fel sätt att bedriva denna politik. I budgetpropositionen finns det också ett antal förslag som rör personer med funktionshinder på arbetsmarknaden. Två utredningar har undersökt hur ska fungera och hur lönebidragen ska fungera. Och äntligen får vi ett svar från regeringens sida. Det är en trestegsmodell som lanseras och som också har fått en stor uppslutning i arbetsmarknadsutskottet av alla partier. Och jag vill gärna instämma i att jag tror att det i allt väsentligt är en riktig struktur som man ger dessa förslag. Men jag vill ge två kommentarer till detta som jag tror är viktiga att komma ihåg. Det ena är att det är viktigt att det blir lika spelregler för alla som erbjuds dessa trygghetsanställningar, som ska vara steg tre i denna modell, så att man inte låter en aktör få ha en gräddfil i detta sammanhang, exempelvis när det gäller hur man utformar anordnarbidraget. Det andra som kanske är viktigare och mer kontroversiellt är att man måste få in många människor med funktionshinder eller med olika former av nedsatt arbetsförmåga på den ordinarie arbetsmarknaden. Då vet vi att det förs en politik i motsatt riktning . Medfinansieringen i sjukförsäkringen slår direkt mot de människor som har en längre sjukdomshistoria i bagaget och som har problem med sin hälsa och därmed svårare att konkurrera på arbetsmarknaden. Alla som anställer människor säger att de tittar noggrannare på just sjukdomshistorien därför att de får ökade kostnader. Då är motargumentet att om man ser till helheten tjänar företagen på detta system. Men det intressanta är den enskilda företagaren, särskilt småföretagen, som på sitt företag räknar på vilka risker som en anställning skapar. Då vet vi att medfinansieringen gör att människor med en lång sjukdomshistoria får svårare att få ett ordinarie arbete. Och det är ett exempel på åtgärder som motverkar de goda ansatser som finns med trestegsmodellen och de andra åtgärderna när det gäller personer med funktionshinder på arbetsmarknaden. Jag vill också ge ett positivt uttryck för att det finns klarare skrivningar också i betänkandet angående de människor som har lönebidrag och som har uppnått . Vi har länge drivit kravet att man ska få stanna kvar om man har lust tills man är som alla andra på arbetsmarknaden. Och det har varit en oklarhet om detta, och det finns nu ett tydligt uttalande från arbetsmarknadsutskottet och ett tillkännagivande till regeringen på den punkten. Det tycker jag är bra, och det känns mycket angeläget att människor med lönebidrag ska ha samma rättigheter på arbetsmarknaden som de som inte har det stödet. Jag vill också betona att vi kristdemokrater i våra budgetförslag tar upp en rad olika åtgärder, men eftersom våra förslag till ramar har fallit vid tidigare omröstningar så är detta i form av ett särskilt yttrande. Men jag yrkar bifall till reservationerna 1, 5 och 9. Vi tycker att det är väsentligt att de blir föremål för kammarens prövning. 74 (): Det är ett stort betänkande som vi debatterar . Och hur vi än lägger upp den här debatten kommer det att sluta med att vi inte heller kommer att ha möjlighet att lyfta fram även viktiga frågor. Men det betyder inte att dessa frågor inte är viktiga, utan vi är tvingade att begränsa oss. Detta är ett budgetbetänkande, och det är en budget för nya jobb. 55 000 personer kommer att få möjlighet till arbete, utbildning och praktik när har fattat beslut enligt det som arbetsmarknadsutskottet vill. Det innehåller viktiga beslut om reformering av och över huvud taget arbetet med lönebidrag och insatser för personer med funktionshinder som har nedsatt arbetsförmåga. Det innehåller också uttalanden från utskottet om att lönebidrag ska kunna beviljas tills man är och ett uttalande om att den så kallade utvecklingsanställningen ska kunna kvalificera till rätt till a-kassa. Detta är några axplock ur det betänkande som vi har på bordet . Man kan av debatten väldigt tydligt märka att vi är på väg in i en valrörelse. Det är bra att de olika alternativen till att skapa jobb och bekämpa arbetslösheten kommer upp på bordet. Det är nämligen stora skillnader mellan vad den borgerliga alliansen vill göra och den politik som Socialdemokraterna, har drivit och driver. Den analys som man kan göra av läget är att det som vi definitivt inte behöver är någon borgerlig politik. Tvärtom menar jag att vi behöver mer av en vänsterpolitik, inte minst när det gäller över huvud taget målsättningarna för den ekonomiska politiken. Det är verkligen dags att återupprätta en politik för full sysselsättning och att ändra på de målsättningar som vi har om att ska styras av att inflationsbekämpningen är nummer ett. Det betyder att har till uppgift att hålla kontroll på arbetsmarknaden. Och om man ser att sysselsättningen är så att säga på gång och att det är en positiv utveckling på arbetsmarknaden är det uppgift att dämpa den utvecklingen genom att höja räntan eftersom inflationsbekämpningen är så hårt prioriterad. Detta är en åsikt som vi i har haft och delar med många ekonomer. pågår det också en sådan diskussion inom socialdemokratin som vi välkomnar, i och med att deras partikongress har slagit fast vad som ska vara det viktigaste målet för politiken. Det är den ena delen som måste till. Vad kan man mer göra? Som många har konstaterat här har vi en lite annorlunda situation i den svenska ekonomin. Det är ju inte så att ekonomin går dåligt eller att företagen inte gör vinster. Tvärtom har vi god tillväxt, en bra konkurrenssituation, och näringslivet gör större vinster . Men vi har en så hård prispress på arbetsmarknaden att det inte så att säga växlar ut i nya jobb. I stället pressar man ut mer och mer av de människor som redan finns på arbetsplatserna, vilket leder till hög arbetslöshet men också höga sjukskrivningstal. Det kunde vi se i en rapport som LO lade fram för någon vecka sedan. Man har slimmat arbetsorganisationerna, både inom privat och inom offentlig verksamhet. Det är för få människor ute på arbetsplatserna. Det är helt klart att det som man brukar kalla marknadskrafter inte klarar detta. Återigen är det därför, som tidigare, den offentliga ekonomin som kan stimulera och i grunden förändra situationen. Satsningar i det offentliga skapar direkta arbetstillfällen. De stärker infrastrukturen. Det innebär att efterfrågan i ekonomin ökar och är en viktig satsning utifrån arbetslöshetsproblematiken, utifrån ett kvinnoperspektiv och utifrån regionalpolitiska aspekter. Det här är lite intressant. Tidningen presenterade en undersökning där man hade frågat företagare: Vad menar ni är de största hindren för att få företagen att växa? Då säger de inte det som borgerligheten säger, att det är regler eller skatter. Bara en liten del av företagarna lyfter fram det som hinder. Vad är det man beskriver som hinder? Jo, mer än hälften av de här företagen pratar om efterfrågan i ekonomin. Det är en analys som vi delar, att det är där vi måste börja. Det är där vi måste stimulera och få i gång alltså precis tvärtemot borgarnas recept. Det handlar om en ekonomisk politik för full sysselsättning och satsningar i den offentliga ekonomin kombinerat med en aktiv arbetsmarknadspolitik där det är viktigt med trygga jobb och rätt till heltid. Det är ju märkligt att när vi diskuterar att kvinnor också ska ha rätt till heltid, då har man inte råd. Det är märkligt att män aldrig erbjuds deltider utan att det är ett så tydligt kvinnoproblem. Självklart ska även kvinnor som vill arbeta heltid ha den rättigheten. Vi måste också ha en a-kassa som skapar trygget och säkerhet och som också håller uppe lönenivåerna i ekonomin. Även här finns det studier som har visat att det finns ett samband mellan hur vi organiserar a-kassa och socialförsäkringssystem och vilken motivation man har att söka arbete. Studien visar det motsatta jämfört med vad borgerligheten påstår, nämligen att generösa socialförsäkringssystem skapar motivation att söka arbete. Därför undrar man ju vad agendan hos borgerligheten egentligen är. När man går in och tittar på deras så kallade recept är det en väldig fokus på individen. Det går inte att utläsa på något annat sätt än att det är de arbetslösas fel att de är arbetslösa. Man påstår att vi inte kan fortsätta blunda för att det inte alltid lönar sig att gå från bidrag till arbete. Vad har borgerligheten för erfarenheter av att gå på a-kassa, vara sjukskriven eller gå på socialbidrag när man menar att det inte alltid lönar sig att gå från bidrag till arbete? Vad är det för bidrag som ger mer än arbete? Nämn ett exempel! Och lösningen på detta är att sänka a-kassan, skruva åt för de arbetslösa. Det ska skapa drivkrafter, säger man. Men det skapar väl inte nya jobb? Det finns väl ingen som med trovärdighet kan påstå att om jag som arbetssökande får lägre ersättning skapar det arbete? Däremot är det en mycket effektiv politik för att sänka löner. Får vi en borgerlig regering kan de som finns ute på arbetsmarknaden vara helt säkra på att det kommer att bli lönesänkningar, för det finns ingenting som är så effektivt som att sänka sjukersättning och a-kassa. Och det är en mycket tråkig människosyn. Samma inriktning, samma resultat, kan det också bli av de så kallade nystartsjobben. Det är en sak att via anställningsstöd fokusera på vissa, tydligt avgränsade, grupper på arbetsmarknaden, att slipa ned trösklar och underlätta för människor att komma in på arbetsmarknaden. Det är en helt annan politik än den borgerligheten vill föra, nämligen att öppna upp fullständigt. Alla som har varit borta från arbetsmarknaden , som har varit sjukskrivna, haft pension eller varit arbetslösa, ska få lägre lön. Vad betyder det? Jo, det kommer att betyda att för alla jobb som utannonseras kommer det att finnas sökande som arbetsgivaren har att betala lägre lön till. Och vad resulterar det i? Jo, det resulterar ju i att de som inte har den här så kallade förmånen kanske blir tvingade att erbjuda sig att säga: Okej, jag sänker också min lön så kan jag konkurrera på samma villkor. Det är ingen politik för fler jobb borgerligheten vill föra. Det är en politik för sänkta löner. Och den kommer att fungera om man får möjlighet att driva igenom sina förslag. Vi menar att det som behövs är precis det motsatta. Det är inte stora skattesänkningar. Det är satsningar i offentlig sektor. Det är inte att minska Amsåtgärder så att det blir 20 000 färre platser. Det är att ha en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det är inte att försvaga arbetsrätten som är lösningen. Det är att stärka arbetsrätten, stärka de arbetslösas rättigheter, stärka demokratin i arbetslivet. Det är vägen till full sysselsättning. Därmed vill jag yrka bifall till två av våra reservationer. Dels är det reservation 2, som just handlar om arbetsmarknadspolitiken och vikten av att den är aktiv. Dels är det reservation 31, som handlar om att det är dags att vi tar ett helhetsgrepp när det gäller demokrati och inflytande ute på våra arbetsplatser. 75 () replik: , och , och har inte samma åsikt om hur man skapar jobb. Det är ingen slump, och det kanske också är bra för debattens skull. Jag tycker att attackerna mot oss i alliansen var ganska många. förstod jag inte ens hur du fick ihop de argument som du använde dig av. Du måste kanske läsa på lite bättre vad vi står för.