prot · GS09128 · 2005-05-27 00:00:00 — Det är det som gör att ett besked från regeringen är nödvändigt när det gäller ett tillstånd för utländska åkare att fortsätta att köra. Det kanske är en av de viktigaste frågorna i den här debatten . Jag är förvånad över att det är så pass tyst från regeringspartiets företrädare i den här frågan. Det vore bra om vi kunde få ett besked. Kommer ni att driva på? Kommer ni att se till att tillstånden kommer fram ? Det är nödvändigt. 27 (): Jag begärde ordet när tog upp den viktiga transportfrågan i sin replikväxling med . Jag blev bekymrad när inte ville ge besked om att han i alla fall tänkte verka för fortsatt tillstånd för de utländska bilarna. Jag var positiv i mitt anförande och sade att upparbetning av virke i skogen och transporter går bättre än vad många hade trott. Men en förutsättning för det är ju att vi har fått in den utländska transportkapaciteten. Ännu bättre hade det gått om regeringens beslut i den frågan hade kommit tidigare. För att det här fortsättningsvis ska kunna fungera behövs det förlängda tillstånd. Man kan inte nog understryka hur viktigt det är att vi nu framåt får behålla de åkare som finns i . Risken blir större ju längre det dröjer att de skaffar sig andra kontrakt och avtal och lämnar . Det är inget som vi vet något om. såg jag att begärde replik. Jag hoppas att jag missuppfattade dig och att du tänkte jobba för ett fortsatt tillstånd för de utländska åkarna. 28 () replik: Det är synd om det har uppfattats så att jag hade en njugg inställning till de utländska åkarna. Jag försökte förklara att för det första kan man inte bevilja några dispenser förrän ansökan har kommit in. Så var situationen när vi hade hearingen. har de uppenbarligen kommit in. Jag är den förste som stämmer upp i kören att det här måste lösas och så fort som möjligt. Jag försökte säga det. gör jag det en gång till för att det ska bli klart och tydligt. Mer besked än så kan jag inte lämna . Jag ska göra allt vad jag kan för att det ska komma ett positivt besked så fort som möjligt. 29 () replik: Jag är jätteglad att var så tydlig . Det innebär ju att vi har en väldigt betryggande majoritet i för att den här frågan ska lösas . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 3 § Ändringar i jordförvärvslagen Föredrogs bostadsutskottets betänkande 2004/05:BoU7 Ändringar i jordförvärvslagen (prop. 2004/05:53). 30 (): I detta ärende behandlar bostadsutskottet regeringens proposition om vissa ändringar i jordförvärvslagen. Begränsningar när det gäller att köpa och sälja jordbruksmark och skogsmark har funnits i ungefär . Under denna tidsrymd har mycket stora förändringar skett i . tycker vi moderater att det borde vara dags att utreda vad som krävs för att helt ta bort jordförvärvslagen. Jordförvärvslagen har historiskt använts som ett instrument för att påskynda rationaliseringar av innehavet av lantbruksmark. Modellen innebar att statliga tjänstemän hade avgörande inflytande över vilka som fick köpa fastigheter och till vilket pris. är lagen mer utformad för att hävda enskilda människors fria avtalsrätt, men vissa inskränkningar av äganderätten finns kvar i vissa delar av landet, en kränkning av en väsentlig del av äganderätten, rätten att fritt få sälja sin egendom till vem man vill. Jag ska i mitt anförande framför allt ta upp de delar som vi moderater vänder oss emot. Det är delar som vi anser måste utredas vidare. För det första tycker vi att reglerna när det gäller boplikten ska slopas. Dessa regler skapar i princip enbart administrativt trassel som kostar pengar. Denna boplikt har inte på något avgörande sätt påverkat antalet bofasta i glesbygden. Den har heller inte påverkat näringslivsutvecklingen. Vårt moderata ställningstagande i denna fråga är att reglerna om boplikt ska tas bort, inte förstärkas. Jag kan dessutom konstatera att regeringens egen utredning förordar att glesbygdsreglerna slopas. Det är inget som delas av en majoritet här i kammaren. Grunden för att få många att bo i glesbygd anser vi inte ligger i om staten kräver boplikt. Grunden för att bo på landet är naturligtvis att man kan försörja sig. För att detta ska vara möjligt anser vi att det är väsentligt mycket viktigare att se över infrastrukturinvesteringar och företagsklimat. Ett gott företagsklimat som förordar framför allt småföretagande tror jag i mycket hög grad skulle gynna just glesbygden och skulle kunna skapa en positiv befolkningsutveckling. Jag tror att om förutsättningarna för försörjning stärktes finns det många som vill bo på landet. Dock ska jag säga att vi gör ett litet undantag i vårt ställningstagande när det gäller förvärven i omarronderingsområdena. Där kan det till dess att omarronderingen är genomförd vara adekvat att reglerna finns kvar. Därefter ska reglerna bort även i dessa områden. När det gäller juridiska personers möjlighet att förvärva egendomar har vi en ståndpunkt när det gäller jordbruksmark och en annan när det gäller skogsmark. När det gäller jordbrukspolitiken är den gemensam för hela EU. Där pågår ett ständigt ökat konkurrenstryck, bland annat vad gäller kraven på frihandel, vilket vi tycker är positivt. Detta skapar behov av rationaliseringar. Det kommer troligtvis att innebära att jordbruksmark kommer att behöva byta ägare för att öka förutsättningar för effektivare produktion. Dessutom pågår även inom jordbruket generationsväxlingar. drivs många jordbruk av en juridisk person i form av handelsbolag eller aktiebolag. Bolagsformen har många fördelar om flera personer är inblandade i driften och ägandet. Begränsningar i juridiska personers köp av jordbruksmark fyller enligt vår mening inte längre någon funktion. Tvärtom kan de utgöra hinder för ett rationellt jordbruk. Därför ska inte köp av jordbruksmark förvärvsprövas. När det gäller skogsmark vill vi i grunden även där ta bort förvärvsprövningen. Dock har vi valt att inte ta det steget. Vi anser att innan det steget kan tas behöver vissa delar utredas. En farhåga vi kan se om förvärvsprövningen slopas fullt ut gäller framför allt norra , där vi ser ett stort skogsinnehav av framför allt mycket stora juridiska personer där staten är en av dessa stora skogsägare. I är stat och bolag dominerande skogsägare, vilket vi kan se som ett bekymmer eftersom enskilda individer lätt kommer i underläge jämfört med stora bolag om de konkurrerar om samma mark. Däremot i är merparten av skogsmarken ägd av enskilda personer. Förutsättningar för skogsförvärv skiljer sig därför åt i olika delar av . Förvärvsprövningen av juridiska personers köp av skogsmark kan därför fylla en funktion för ett spritt ägande av marken. Därutöver har ofta stora bolag och staten en bättre konkurrenssituation än mindre bolag. Mindre skogsindustrier har i dagens lagstiftning ett försteg framför större juridiska personer. Avsikten med förvärvsprövningen är att ge vissa köpare företräde framför andra. Detta medför dock alltid inskränkningar i äganderätten eftersom säljaren inte fritt får välja vem som blir köpare. Detta kan få som konsekvens att priset blir lägre än vad det hade blivit på en fri marknad. Jag vill dock påpeka att priset inte alltid är styrande för säljaren vid val av köpare. Valet görs även med andra synpunkter, till exempel känslomässiga. Det finns anledning att se över reglerna för juridiska personers förvärv av skogsmark. En ny avvägning bör göras mellan inskränkt äganderätt och eventuella fördelar med bibehållen förvärvsprövning. Uppdraget bör ges till . Vi anser att det skulle bli problematiskt om ett fåtal bolag ägde nästan all skogsmark i eftersom det skulle kunna ge upphov till minskad konkurrens. Det är dock mer en generell fråga som gäller fördelar med konkurrens och nackdelar med ägarkoncentration och bör behandlas som en sådan. Därför bör konkurrenslagstiftningen ses över och säkerställa att den på ett effektivt sätt omfattar ägandet av skogsfastigheter. Då vi anser att förvärvsprövningen endast ska gälla förvärv av skogsmark bör det prövas om inte jordförvärvslagen kan upphävas och relevanta delar i stället inarbetas i skogsvårdslagen. På vilket sätt detta ska ske bör även det ges i uppgift till . Slutligen, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation 1. Jag står naturligtvis även bakom övriga moderata reservationer. 31 (): Det vi nu ska diskutera har naturligtvis flera beröringspunkter med det som diskuterades alldeles när det gäller ändringar i skogsvårdslagen. Det är ändå viktigt att se att ändringar i jordförvärvslagen gäller fastighetsrättsliga frågor och är mer inriktat på ägande. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 2, som innebär att vi från vill ha ett tillkännagivande till regeringen att jordförvärvslagen avskaffas. Vi föreslår i sammanhanget att lägga reglerna kring förvärv av omarronderingsområden till annan lagstiftning samt att konkurrenslagstiftningen ses över för att man ska förhindra icke önskvärda ägarkoncentrationer av skogsfastigheter. Varför nu detta till synes i viss mån radikala förslag? Det har mycket med grundläggande ideologiska utgångspunkter att göra. Vi har en inställning till det enskilda ägandet. Man ska i princip kunna sälja till vem man vill. För att göra inskränkningar i denna dispositionsrätt måste det finnas klara motiv för att uppnå vissa för samhället viktiga andra mål. Vi tycker att det saknas sådana motiv. Vidare har vi grundinställningen att vi ska utgå ifrån att människor är ärliga och vill ta ansvar för och vårda det man äger. Om man har den utgångspunkten kommer man nog till andra slutsatser när det gäller lagstiftningen. Den proposition som ligger som grund för betänkandet syftar huvudsakligen till att skärpa jordförvärvslagen för att hindra så kallade exploaterande förvärv av skog. Det är det som kallas för skogsklippare. Vi säger inte att problemet inte finns. Det är klart att det finns, även om det är i begränsad omfattning och inom vissa områden. Och som det sades tidigare i debatten är det klart att det uppstår en viss upprördhet när det inträffar. Detta motiverar inte i sig en krånglig lagstiftning kring själva förvärvet. Lösningen ligger alltså inte i förvärvet, anser vi, utan i stället i att man via skogsvårdslagen tvingar den som förvärvar eller äger skogsmark att ta ansvar för sin mark. Dagens generation får naturligtvis inte missköta skogen på sådant sätt att framtida generationer drabbas. Jag tycker att denna ståndpunkt klargjordes väldigt tydligt i den föregående debatten kring skogsvårdslagen. Vi delar alltså förslag att problemet med exploaterande förvärv inte ska mötas med jordförvärvslagen utan med skärpningar i tillämpningen av skogsvårdslagen och i viss mån fastighetsbildningslagen. Även när det gäller andra inslag i nuvarande jordförvärvslag anser vi att annan lagstiftning är bättre lämpad för att man ska uppnå målen. Även när det gäller frågan om förvärv i glesbygd delar förslag om att glesbygdsbestämmelserna bör slopas. Denna typ av lagstiftning har inte visat sig resultera i ett ökat varaktigt boende i glesbygd. Det finns en klar obalans mellan ingreppet i friheten att disponera egendom och vad som uppnås. Vi tycker därför att en skärpning i lagstiftningen är helt fel väg att gå. Vi anser inte att ökad boplikt heller i fortsättningen kommer att vara ett medel att uppnå detta boende. Precis som föregående talare sade är det faktorer som infrastruktur, företagspolitik och så vidare som är betydligt viktigare för att man ska kunna bo på landsbygden. delar uppfattningen att det är bra med balans mellan olika ägarkategorier. Det skulle naturligtvis inte alls vara bra om det fanns några stora bolag som ägde större delen av skogar. Det är, som också nämndes av föregående talare, en fråga om ägarkoncentration och konkurrens. Man ska lagstiftningsmässigt behandla det utifrån detta. Därför föreslår vi från sida att man ser över konkurrenslagstiftningen så att den på ett bra sätt innefattar även lantbruksegendomar. Jag är inte riktigt säker på att man kan applicera detta . Det krävs naturligtvis en översyn och vissa förändringar. Ett tredje motiv för jordförvärvslagen är ju frågan om omarronderingsområden. Vi anser från sida att det naturligtvis är angeläget att inte omarronderingarna fördröjs. Vi menar dock att man bör kunna lägga regelverket kring detta i en helt annan lagstiftning, till exempel fastighetsbildningslagen. Eftersom vi vill avskaffa eller flytta samtliga bestämmelser som motiverar att det finns en jordförvärvslag blir den naturliga slutsatsen att vi ska avskaffa den. Då blir plötsligt förslaget inte så radikalt, utan det har en logisk grund. Jag yrkar alltså bifall till reservation nr 2. 32 (): Inledningsvis yrkar jag bifall till reservation nr 14 under punkt 7. Vi kristdemokrater har synpunkter på förslagen i betänkandet. Jag ska något utveckla dem, men innan jag går in på det vill jag säga något om en levande och livskraftig landsbygd som verkligen hör hemma i det här sammanhanget. Denna grundsyn har varit och är vägledande för hur vi ser på bland annat kompensationsprincipen som tas upp i betänkandet. Lantbruks- och skogsnäringarna har en central betydelse för en livskraftig landsbygd. Det är angeläget att framhålla sambandet mellan företagsklimatet och landsbygdens utveckling. En levande landsbygd kräver inte bara en fungerande jordbrukspolitik, utan även goda villkor för småföretagande. Regering och riksdag har tidigare markerat samstämmighet i synen på ägarstrukturen i det svenska skogsbruket, vilket har inneburit att det enskilda ägandet ska stimuleras i förhållande till ett ökat storbolagsägande. Även fortsättningsvis bör alltså det enskilda ägandet i svenskt skogsbruk främjas. De inskränkningar i äganderätten som jordförvärvslagen innebär har befunnits motiverade för att åstadkomma mer rationella brukningsenheter inom jord- och skogsbruket för att upprätthålla balansen emellan olika ägarkategorier och för att förhindra så kallat klipperi, det vill säga att skogsfastigheter förvärvas för att sedan snabbt avverkas och säljas vidare utan att återväxtåtgärder är genomförda. När, som är fallet, en inskränkning finns för fysiska personers förvärv av mark i glesbygd, ska denna utformas på ett sätt som faktiskt kan motverka de exploaterande förvärven. Skärpningen i kravet på bosättning i glesbygd vid tillståndsfria förvärv och slopandet av möjligheten till bosättningsåtagande skapar bättre förutsättningar att stävja klipperiet. Det återstår dock att se vilken effekt dessa lagändringar, tillsammans med de föreslagna ändringarna i skogsvårdslagen, kommer att få i praktiken. Det är egentligen ganska märkligt att det har varit möjligt för en köpare att utnyttja marken innan överlåtelsen har fullbordats eller förvärvstillstånd har beviljats. är det kanske inte så vattentätt som det ser ut med de nya lagförslagen. I vissa områden kan en köpare avverka skogen och därefter försvinna utan att erlägga köpeskillingen. I det här sammanhanget vill jag hänvisa till ett särskilt yttrande från i det förra betänkandet som diskuterades. Det skulle vara intressant att höra någon kommentar från Socialdemokraterna om vattentätheten i den nya lagstiftningen. instämmer i bedömning att det alltjämt finns skäl att ha kvar en reglering som begränsar juridiska personers möjligheter att förvärva jordbruks- och skogsmark. Trots att regeringens förslag sägs ta sin utgångspunkt i principen att den nuvarande balansen mellan ägarkategorier ska upprätthållas, urholkas denna till viss del i dagens betänkande. Grundläggande för upprätthållandet av balansen mellan ägarkategorierna är bestämmelsen om kompensationsmark, vilket innebär att juridiska personer vid förvärv från fysiska personer ska avstå annan mark med motsvarande storlek eller värde. Denna kompensationsbestämmelse föreslås nu förenklas. Är inte det egentligen en urholkning? Det kan konstateras att privatpersoners ställning försvagas i förhållande till bolagens. Statlig naturvårdsmark bör inte räknas som kompensationsmark. Effekten av majoritetens förslag blir att andelen mark som ägs av fysiska personer minskar i förhållande till juridiska personers ägande. Regeringen medger implicit att detta innebär ett brott mot principen om balans mellan ägarkategorier, men argumenterar att den mark som är aktuell för naturvårdsändamål utgör en försumbar del av den totala jord- och skogsmarken. Jag tycker att det är viktigare att ta fasta på att principen bryts än att lite lättsinnigt resonera om den påstått försumbara omfattningen. Det är otillfredsställande att lagändringen utgår från den omfattning som är aktuell. Förhållandena kan ju lätt ändras också . En sådan farhåga är särskilt påkallad mot bakgrund av den målsättning regeringen angivit, att skyddsvärd skogsmark ska undantas från skogsproduktion . Av detta uppskattas staten, bland annat genom inköp, avsätta . som staten köpt för naturvårdsändamål ska väl ändå inte kunna användas för att ytterligare inskränka fysiska personers ägande. Ett avslag på propositionens förslag innebär enligt inte att det offentligas eller det privatas möjligheter att bedriva naturvård försämras. Statens köp av skog i naturvårdssyfte bör snarare minska än öka. Staten bör i första hand verka för en ökad biologisk mångfald genom att underlätta för frivilliga avsättningar. Jag tror att staten genom naturvårdsavtal kan nå minst lika långt som genom statlig avsättning. Konkreta exempel visar också detta. bör därför avslå regeringens förslag till 6 § andra stycket 2 b jordförvärvslagen, om att mark som juridiska personer avstår till staten för naturvårdsändamål ska godtas som kompensationsmark. Det sista jag vill ta upp är att fysiska personer fortfarande i vissa fall bör ha företräde framför skogsindustrin. finns ett undantag från kravet om upplåtande av kompensationsmark till fysiska personer för sådana juridiska personer som på orten bedriver skogsindustriell verksamhet. Regeringen hävdar att bestämmelsen om att fysiska personer i vissa fall ska ha företräde vid förvärv är föråldrad, eftersom jordförvärvslagen inte längre har samma rationaliseringssyften som . Trots detta konstaterande har regeringen valt att gå emot förslag vad gäller att fasa ut de särskilda bestämmelserna i omarronderingsområdena, alltså starkt ägosplittrade områden, eftersom lagens rationaliseringsaspekter alltjämt gäller i dessa områden. Regeringens avgränsning av rationaliseringsaspekten till att gälla de omarronderingsområden som pekas ut i jordförvärvsförordningen, och som omfattar hela församlingar, är enligt en grov förenkling. Lagens nu gällande formulering, där fysiska personer av rationaliseringsskäl kan ges företräde vid förvärv, äger fortfarande bärighet. Då dessa vidare rationaliseringsbehov fortfarande föreligger, om än i inte särskilt stor omfattning, anser vi kristdemokrater att det är förhastat att avskaffa bestämmelsen i jordförvärvslagen att fysiska personer boende på orten i vissa fall ska ha företräde framför juridiska personer vid förvärv. Bestämmelsen bör finns kvar också i den moderniserade version av jordförvärvslagen som föreslås i dagens betänkande. 33 (): Livskraftiga lantbruk är en motor för landsbygden. Med ett konkurrenskraftigt lantbruk följer också livsmedelsförädlingsföretag, turistnäring och småskaligt skogsbruk. lantbruk och dess brukare har stor betydelse för hela , för oss alla som lever och bor här. av sysselsättningen i landet har jord- och skogsbruket som grund. Det kanske inte låter så mycket, men det är lätt att inse att de näringarna tillsammans med förädlingsindustrin utgör en stor och betydande del för oss som får vår utkomst därifrån. Det krävs en modern jord- och skogsbrukspolitik, en politik som är baserad på god kunskap om näringarnas betydelse och inte minst på förutsättningarna för skogs- och lantbruksföretagen i vårt land. Det ska vara en modern jord- och skogsbrukspolitik som ger möjligheter även för kommande generationer. En modern jord- och skogsbrukspolitik måste även innefatta en bra och säker markpolitik som främjar familjejordbruket. En aktiv landsbygdspolitik innebär inte för oss i att alla områden ska se exakt likadana ut. anser att olika områden och regioner utvecklas bäst om man utgår ifrån de egna förutsättningarna. Det gäller alltså att fördela makten till de enskilda människorna, till lokala och regionala företag, för att ge människor befogenheter och inte bara skyldigheter. När det gäller jordförvärvslagen tycker vi från att det är bra att den har setts över. Den översyn som gjorts visar på att arbetet med översynen ändå måste fortsätta. Det måste bli en tydlig inriktning så att vi i får en markpolitik som gör att vår landsbygd och de företag som bär upp den ges en möjlighet att utvecklas på ett positivt sätt, till gagn för hela vårt land. Har ni tänkt på hur det skulle se ut när ni färdas genom om det inte skulle finnas några som brukade marken? Har ni tänkt på hur det skulle se ut om alla våra små jordbruk lades ned? Dessvärre kan vi se hur kämpigt många familjelantbruk har det med sina företag. Konkurrensen med övriga är inte tillfyllest. Det finns mycket att göra för att vi ska få konkurrensneutralitet och lika villkor. anser att det ska råda ett underifrånperspektiv på de förslag som vi har att behandla i alla beslutande församlingar. Därför ska jordförvärvslagen vara kvar. Det finns ingen som kräver att den ska tas bort, däremot förbättras. När det gäller exploaterade förvärv, det vill säga att komma till rätta med de så kallade skogsklipparna, de som köper upp skog och avverkar den utan att ha någon känsla för att skogsbruket ska vara uthålligt, har vi i krävt skärpningar i lagstiftningen. Uttag av skog ska inte få göras innan man har fått lagfart för fastigheten. Det ska vara en tydligare koppling till boendet. I likhet med flera remissinstanser anser vi att det bör göras mycket tydligt att företräde alltid ska ges vid förvärv till någon som redan bor och verkar på bygden och att det finns ett klart behov av fastigheter som främjar sysselsättningen på orten. När det gäller juridiska personers förvärv blir det med det förslag som finns lättare för juridiska personer att köpa upp skogsmark. Detta är till nackdel för fysiska personer, nackdel för boende i bygden och för dem som driver så kallade familjeskogsjordbruk. Detta stämmer inte för oss i . Varför vill majoriteten försämra för de små företagen och för familje- och skogsjordbruken? Juridiska personer ges rätt till kompensationsfritt förvärv. Ett fåtal stora bolag kan komma att dominera som ägare till den svenska skogen. Resultatet blir en snedvridning av ägarstrukturen en balans som vi har tyckt har varit bra och som vi har varit överens om . Varför vill man snedvrida ägarstrukturen? Jag anser att nya storägare inte är något alternativ. Det främjar inte vårt lands intressen på något sätt. vill i stället se ett skapande av fler mindre företag, fler självbärande enheter i skogen. Det skulle ge möjlighet till nystart och behållande av såväl skogsföretag som mindre skogsindustrier. I de fall juridiska personer får förvärvstillstånd för köp anser vi i att det bör införas skärpningar av kompensationsprincipen. Kompensationsmark och förvärvad mark ska ligga i samma geografiska område. Registrering av juridiska personers köp och försäljningar ska ske, och juridiska personer som i större omfattning verkar på fastighetsmarknaden ska avkrävas årliga maktbalanser. Förslagen till lättnader för de stora skogsbolagen att förvärva skogsmark utan att lämna kompensationsmark innebär lättnader och förenklingar för de stora skogsbolagen att köpa upp mark utan att behöva kompensera mark till de lokalt boende markägarna. Några andra värden än de rent ekonomiska kommer inte att få något som helst avgörande. Vi som är små skogsbrukare har tydligen inte någon plats i majoritetens vare sig tanke eller hjärta. Detta är inte bra. Jag frågar mig varför. Vad är syftet? Menar majoriteten i utskottet att vi bara ska ha ett antal stora skogsbruk i ? Är det verkligen de stora som i första hand behöver lättnader?