prot · GS09116 · 2005-05-09 00:00:00 — Det finns en viktig skillnad mellan och . Vårt land har större anledning att bekämpa skattedrivna företagsbeteenden eftersom , liksom andra stora länder inom EU , och har en så stor hemmamarknad att inhemsk produktion i huvudsak får sin avsättning inom det egna landet, det vill säga som tysk, fransk, brittisk eller italiensk konsumtion. I stora ekonomier kan vinst- och förlustutjämning sålunda göras mera rationellt även i stora företag och koncerner. Det stora EU-landets stora företag har sålunda en klar fördel jämfört med stora företag i mindre EU-länder som vårt eget som saknar den möjligheten. Det här är ett förhållande som inte finns omnämnt i svaret från . Jag är synnerligen förvånad och oroad över denna lucka i svaret från . Vi som svenskar måste besinna att precis som stora företag i andra små länder, till exempel i , har betydligt mer att vinna på bland annat förlustutjämning över gränserna än till exempel . Vi ska inte streta emot en utveckling där skattemässiga handelshinder undanröjs, utan bejaka en sådan utveckling, stödja den och till och med driva på den. Det svar som jag har fått här är till sin karaktär ett defensivt juristsvar. Det sägs sålunda i svaret, som ett motargument till generaladvokatens bedömning, att det är en förutsättning att både vinster och förluster ska kunna utjämnas i systemet. Ja, men det här är lite att blanda bort korten. Det är inget fel att även vinster bör kunna utjämnas. Det är till och med önskvärt! Men att framhäva det som att det vore ett argument för att streta emot förlustutjämning över gränserna är feltänkt. Ministerns svar om vinstutjämning över gränserna är i stället ett starkt argument för att bör ta initiativ till att möjliggöra även vinstutjämning inom EU. Det sker för övrigt en viss vinst- och resultatutjämning över gränserna genom så kallad transfer pricing. Skulle det bli skatterättsligt möjligt med resultatutjämning kommer man ifrån mycket felprissättning i internationell handel med varor och tjänster, driven av skatteskäl. Låt mig upprepa: Långsiktigt ligger det inte minst i och andra små, öppna ekonomiers samhällsekonomiska intresse att resultatutjämning över gränserna blir möjlig. Det inkluderar naturligtvis också förlustutjämning. Låt oss arbeta för det, och inte streta emot. 42 Finansminister (): Den här frågan är av stor principiell betydelse, och låt mig därför helt kort ytterligare utveckla regeringens syn på de grundläggande frågorna här. Gemenskapsrätten innehåller inte några regler om beskattningsrättens fördelning medlemsstaterna emellan. Ett system som bygger på internationellt accepterade principer för beskattningsrättens fördelning kan inte anses strida mot gemenskapsrätten. En förutsättning för ett resultatutjämningssystem mellan skilda skattesubjekt är att såväl vinst som förlust ingår i systemet. Härav följer att resultatutjämning endast kan ske mellan skattesubjekt eller inkomster för vilka staten har beskattningsrätt. Regeringen delar därför inte, precis som jag sade i mitt skriftliga svar, generaladvokatens åsikt att resultatutjämningssystem som det brittiska skulle strida mot etableringsfriheten i artikel 43 i EG-fördraget. Däremot är det bra att även generaladvokaten inser att hans tolkning kan ge upphov till allvarliga konsekvenser, eftersom en förlust då kan komma att dras av två gånger, en gång i varje medlemsstat. Det är därför fullt logiskt att han även uttalat att det är acceptabelt med nationella regler som bara medger avdrag för en utländsk förlust om den inte kan dras av i den andra medlemsstaten. I detta mål kommer domstolen sålunda att behöva ta ställning till hur den skatterättsliga territorialprincipen ska tolkas EG-rättsligt. Många medlemsstater delar uppfattning vad gäller generaladvokatens yttrande, och utgången i detta mål är inte klart, och domstolen kan mycket väl komma till en annan slutsats än generaladvokaten. karakteriserade mitt svar som ett defensivt juristsvar. Det må vara upp till att etikettera mitt svar. Jag kan inte låta bli att säga, om vi nu ska diskutera varandras inlägg, att när man till och med kan känna igen enskilda formuleringar i det av upplästa skriftliga inlägget kommer man osökt att tänka på inlagor från som har inkommit till . Men det är måhända ett sammanträffande. När det gäller själva grundfrågan måste jag säga att jag är lite bekymrad över att över huvud taget inte bekymrar sig för de finanspolitiska, budgetmässiga konsekvenser som finns applicerade i den här frågan. Endast med en kort mening berörs den frågan i interpellationen. I ljuset av den aspekten får man nog betrakta mitt svar som ett typiskt finansministersvar. 43 (): Defensivt juristsvar kallade jag det. Anledningen till det är att man måste ställa sig frågan: Vad är önskvärt ur svensk ekonomisk synpunkt? Då menar jag att som en liten, öppen ekonomi har ett intresse av att bli av med de handelshinder som skattereglerna kan innebära. Det är särskilt viktigt för en liten, öppen ekonomi som den svenska. Om sedan har fått denna information även från är det inte särskilt förvånande, för det är en ganska ordinär och väl känd princip och ett känt förhållningssätt att små, öppna ekonomier har mer att vinna på fri handel och fri rörlighet för olika produktionsfaktorer än stora länder. Det behöver inte bara och jag säga, utan det är nog en fullständigt generell kunskap och insikt. Jag vill veta om det är så att finansministern anser att och andra små, öppna ekonomier har ett något annorlunda och starkare intresse i denna fråga än stora länder som , , och . Vad är önskvärt? Vad är regeringens ambition? Den andra frågan gäller detta: Det kostar pengar. Ja, det gör det sannolikt. Hur många miljarder det rör sig om kan inte jag bedöma, och det säger sig finansministern i detta svar inte heller kunna bedöma. Men att det är stora summor är säkert. måste man väga detta mot den långsiktiga bättre resursallokering i ekonomin som en förändring i den riktning som jag här förespråkar innebär. Det är inte någon ovanlig situation att man finanspolitiskt, budgetpolitiskt, kan få påfrestningar av att genomföra en reform som är långsiktigt önskvärd. Detta är ett dilemma som alla finansministrar har mött under tidernas lopp. Det här kommer ju inte att komma såsom ett dråpslag, snabbt från en klar himmel, utan det är fråga om en ambition, om i vilken riktning man ska gå. Det kommer att ske successivt, och det kommer att finnas möjlighet till anpassningstider om det är så att den regim som jag förespråkar skulle komma att råda. Jag håller i och för sig med finansministern om att det säkert finns budgetproblem i det korta perspektivet, men det ska då vägas mot fördelen att skattebasen kommer att växa snabbare än eljest i det fall att och svenska företag får bättre konkurrensförhållanden jämfört med företag av motsvarande storlek i andra länder. Sedan har vi den allmänna reflexionen som man måste göra, och det är att de svenska skatterna inte bestäms i något slags europeiskt vakuum. Vi har att förhålla oss till skatterna i andra länder, och det återkommer i många budgetpolitiska sammanhang. Det är naturligtvis alkohol- och tobaksskatterna, som vi har som allra mest aktuellt exempel. Låt mig för pedagogikens skull också göra en jämförelse. Det finns ett annat fall, nämligen konkurrensrätten. Vi hade VolvoScania-affären . Då sade , och den att vi ska ha hela som hemmamarknad. Det är den hemlandsprincip som ska råda: Hela EU-marknaden är hemlandet. I detta fall har regeringen principiellt en helt motsatt uppfattning, nämligen att varje medlemsland är sin egen marknad nog. Jag tror att de olika principerna på de olika politikområdena inte är så förtroendeingivande. 44 Finansminister (): Helt kort ska jag säga ytterligare några ord vad gäller eventuellt inkomstbortfall. Det är relativt enkelt att få en överblick över vad som skulle kunna inträffa om i sitt beslut fann att gränsöverskridande förlustutjämning alltid måste vara tillåten. Översatt till svenska förhållanden skulle det innebära att koncernbidrag skulle kunna lämnas helt fritt över gränserna inom EU. Min bedömning är att det i så fall finns risk för ett betydande skattebortfall. Som jag sade tidigare i mitt svar är dock den här typen av beräkningar väldigt svåra att göra, eftersom det är många olika variabler att beakta, bland annat detta: Hur kommer andra medlemsstater att reagera, och vilka förändringar kan de komma att göra i sin lagstiftning? Vilket skulle bli den praktiska innebörden om det var möjligt, som generaladvokaten uttalar, att tillåta gränsöverskridande förlustutjämning bara i de fall som det förlustgivande bolaget i en annan medlemsstat inte kan utnyttja förlusten i den medlemsstaten? Alla dessa variabler gör att varje försök att beräkna eventuella intäktsförändringar blir relativt osäkert. Den största osäkerheten är dock att vi inte vet vad dom slutligen kommer att innehålla. Innan vi vet det kan vi bara spekulera om utfallet, och det tänker jag inte inlåta mig i. 45 (): Finansministern och jag är överens om att det finns ett skattebortfallsproblem precis som det finns beträffande tobaks- och alkoholskatterna. Men skillnaden är att jag bedömer att den långsiktiga effekten för svensk ekonomi i fråga om högre tillväxt och bättre användning av våra inhemska resurser kommer att uppväga detta bortfall. Det vore önskvärt, tycker jag, om finansministern något kunde beröra det som ändå är huvudpoängen i det som jag säger, nämligen att detta ur ekonomisk synpunkt är ett större problem för stora företag i små öppna ekonomier än vad det är i stora länder som . Låt mig också fråga finansministern om han håller med mig om att det är en rimlig jämförelse att göra mellan de två hållningar som regeringen har haft. I det ena fallet, VolvoScania-affären och konkurrensrätten, sade man att hela ska betraktas som en marknad, medan man i detta fall säger att varje enskilt medlemsland ska ses som en egen enhet, ett eget subjekt. Det är alltså två helt olika förhållningssätt. Och i båda fallen har vi med stora och gränsöverskridande företag att göra som opererar inom Europeiska unionen. Det duger inte att säga att vi har som princip det ena förhållningssättet i konkurrensrätten och det andra förhållningssättet i skatterätten. Jag tror att man måste ha samma princip på båda politikområdena. Och jag är helt övertygad om att det gynnar och andra små EU-länder mera att försöka bli av med de gränshinder och handelshinder som finns inom Europeiska unionen. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2004/05:534 om som försökslän för hushållsnära tjänster 46 Finansminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att ett län, förslagsvis , ska få bedriva försöksverksamhet med lägre skatt på hushållsnära tjänster i syfte att uppnå en breddad arbetsmarknad. Jag har tidigare i ett flertal interpellationer förklarat att jag inte är beredd att vidta några åtgärder inom skattesystemet för att stimulera köp av hushållsnära tjänster. har ingenting nytt i sak framkommit som gör att jag har anledning att ändra min uppfattning. Frågan om särskilda skatteregler för hushållstjänster har enligt min mening inte samma prioritet som mer generellt inriktade åtgärder. Genom generellt inriktade åtgärder undviks snedvridningar av ekonomin och avgränsningsproblem. När det gäller skattesystemets utformning är regeringens huvudlinje att stimulera arbetsmarknadsdeltagande, arbetsutbud, sysselsättning och utbildning med brett inriktade justeringar av skatteuttaget på förvärvsinkomster. Vid förändringar i skattereglerna är ambitionen, liksom vid skattereform, att skapa så enkla, neutrala och likformiga skatteregler som möjligt. Den pågående inkomstskatteomläggningen med kompensation för den allmänna pensionsavgiften och en höjning av den nedre skiktgränsen har medfört lägre skatter för alla låg- och medelinkomsttagare. Vi vill också se till att småföretagarna får bättre villkor genom att förenkla regelverket och underlätta vid generationsskiften. menar att det finns en stor efterfrågan på hushållsnära tjänster men att skatteuttaget gör att dessa arbeten hamnar på den svarta marknaden. Jag har i ett par frågesvar påpekat att det inte finns några enkla samband mellan förekomsten av svartarbete och skattetryckets storlek. Det är inte heller svartarbetets andel i en sektor som ska vara avgörande för skattetryckets nivå. hänvisar vidare till de finska erfarenheterna av hushållsavdrag och säger att ca 8 000 heltidstjänster har skapats tack vare avdragsmöjligheten. Det finska systemet för hushållsavdrag inkluderar emellertid även renoveringstjänster motsvarande vårt befintliga ROT-avdrag. I utvärderingen av det finska systemet framkom det att merparten av de nya tjänsterna i har skapats inom just renoveringssektorn. Antalet nya städtjänster som har skapats är betydligt färre, 700930. Avslutningsvis vill jag framhålla att jag anser att man i ljuset av den demografiska utvecklingen och ett framtida arbetskraftsbehov främst inom offentlig sektor det vill säga vård, skola och omsorg bör vara särskilt försiktig med särregleringar av denna sort. Mot denna bakgrund är jag inte beredd att vidta några åtgärder inom skattesystemet för köp av hushållsnära tjänster. 47 (): I ligger den totala arbetslösheten högre än i riket. Behovet av en breddad arbetsmarknad har påtalats av länsarbetsnämnden, som inför prognosen för det här året skriver: Det råder stor brist på de lite enklare jobben. Många av dessa har försvunnit till låglöneländer. Det är en utveckling som kommer att fortgå framöver, och för många företag är det en överlevnadsfråga. Nya lösningar och arbetsområden behövs för att ta vara på många av de arbetssökandes arbetsförmåga. I en intervju i sade företrädare för länsarbetsnämnden så här: Hushållsnära tjänster är en av möjligheterna för att få ned arbetslösheten. Det är en politisk fråga, och vi gör inga värderingar av den, men vi ser att där finns ett utrymme. Det allt tuffare tempot i arbetslivet kommer att skapa utrymme för olika tjänster. Man tror också att äldre människor kommer att behöva köpa service till ett lägre pris för att över huvud taget klara sin vardag, detta eftersom kommunerna ofta tar bort den typen av tjänster ur . Och man gör ytterligare ett konstaterande, nämligen att den konkurrens vi har om de enkla jobben i har skådats, och man ser inget slut på det. Vi har också på riksnivå hört företrädare för arbetsmarknadsmyndigheterna signalera behov av en arbetsmarknad som inbegriper så kallade enklare jobb. Som invändning har jag ibland hört både fackliga företrädare och socialdemokrater säga att vi inte ska ha den sortens jobb i . Men vad är det för fel på ett jobb vars innehåll efterfrågas på marknaden? För min del handlar det om att politiskt se till att alla jobb kan utföras på ett tryggt och säkert sätt, och med det menar jag att man ska kunna utföra jobben på den vita marknaden och då också ha tillgång till de skyddsnät som vi har i vårt land. Men så är det uppenbarligen inte, av svaret att döma, för den socialdemokratiska regeringen. , 1999, redovisade dåvarande att den svarta marknaden rörande hushållstjänster beräknades omsätta det gällde alltså den svarta marknaden. Ingenting talar väl för att det skulle vara förändrat . Men det viftas bort av finansministern, tycker jag, i svaret. Om nu den socialdemokratiska regeringen inte bryr sig om att ett antal människor arbetar utan alla de skyddsnät som annars brukar ha hög prioritet borde väl åtminstone finansministern vara intresserad av att få in de skatter som omvandlingen från svart till vit marknad skulle ge. Jag vill därför fråga finansministern: inte detta ganska många sköna miljarder till statskassan, den som blir allt skralare, och skulle det inte vara betydligt bättre att få en förstärkning av statskassan än att höja kommunalskatten, som ju slår hårdast mot dem som tjänar minst? 48 Finansminister (): Jag tar det sista först. Vi har hört det där . Bara man sänker skatter så får man in mer pengar. Det kallas för dynamiska effekter. Det har vi prövat i tidigare, under tidigare regeringars tid, med förödande konsekvenser för statsfinanserna. Vi ska inte ge oss ut på sådana äventyrligheter. Och varför ska vi just sänka skatten? Det är ju vad det handlar om. Vi ska kalla saker och ting vid deras rätta namn. Det här är en form av skattesänkning. Jag är inte främmande för att sänka skatten om jag a)har råd statsfinansiellt och b)vet att det får positiva effekter på samhällsekonomin i sin helhet. Men svartarbete förekommer inte bara på det här området. Varför föreslås det inte att vi ska sänka skatten på än det ena, än det andra området för att komma åt svartarbete i de branscher där det förekommer? Nej, den här debatten handlar om någonting annat, tror jag. Jag vet inte riktigt vad det är för någonting. Men argumenten är desamma, och de upprepas. Det nya som emellertid har inträffat är att man nu har utvärderat det finska systemet, det som för lyftes upp som varandes det stora exemplet. Jag kan utveckla ytterligare lite grann när det gäller den utvärdering som man har gjort i . Som jag sade har någonstans mellan 700 och 900 tjänster inom det som vi här i kallar för den hushållsnära sektorn blivit effekten till en kostnad av . Det är en mycket hög kostnad. Jämför man, vilket man i och för sig kan göra, det finska systemet med vad en årsarbetsplats i de svenska anställningsstöden kostar visar det sig att detta är en betydligt dyrare subvention. Men den principiella frågan gäller det som bara berörde en när hon sade: efterfrågas på marknaden. Jag måste säga att jag befinner mig i en mycket märklig roll när jag debatterar den här frågan med borgerliga debattörer därför att helt plötsligt är det jag som står på marknadens sida. Om det finns en så stark efterfrågan på den här typen av tjänster behöver inte finansministern komma stickandes med pengar i form av subventioner. Då uppstår ju denna stora marknad, och vi får ett väldigt tillflöde till just den här sektorn. Varför ska vi subventionera fram sysselsättning i en specifik bransch? Kom nu inte dragandes med ROT-avdraget, vilket man brukar göra i det här sammanhanget. vet att det är en konjunkturpolitisk åtgärd, tidsbegränsad under ett visst skede. Jag har aldrig någonsin hört talas om att man tidsbegränsat av konjunkturpolitiska skäl ska införa en subvention när det gäller hushållsnära tjänster. Vi ska kalla saker och ting vid deras rätta namn. Detta är en skattesänkning. För min del är det viktigare att ge löntagarna kompensation för den egenavgiftshöjning som vi tvingades göra när vi sanerade de offentliga finanserna. För mig är det viktigare att avskaffa arvs- och gåvoskatten som vi gjorde . För mig är det viktigare att rensa upp i den snåriga djungel som kallas för 3:12-reglerna, och så vidare. Jag är inte främmande för skattesänkningar om det har positiva effekter på samhällsekonomin i sin helhet. Men, principiellt, att subventionera viss typ av sysselsättning i en viss typ av bransch tror jag är en felaktig politik. 49 (): Jag ska återkomma lite till varför man skulle sänka skatterna. Först vill jag ändå uppmärksamma finansministern på att begreppet hushållsnära tjänster inte bara handlar om städhjälp. Jag förstår att det finns ett ideologiskt intresse av att göra en ensidig vinkling här. Det görs ju i många sammanhang när det gäller den här frågan. Det är därför det har blivit så infekterat att diskutera hushållsnära tjänster som en marknad. Jag vill gärna tro att är en modern ung man som vet att det finns mycket mer att göra i ett hushåll än att städa och som man kanske skulle behöva ha hjälp med om man är heltidsarbetande. Man kan titta på hur det ser ut ute i . Finansministern sade: Varför en skattesänkning om det finns en marknad? Man kan i och för sig ställa sig den frågan, men vi har så höga skatter på arbete att den efterfrågan som finns inte resulterar i nya jobb därför att människor inte har råd att prioritera det utan hellre jobbar halvt ihjäl sig för att klara av det. Det är inte bara i som den här diskussionen förs. är ett exempel. var först i , vad jag vet, på att sänka skatten just på den här typen av tjänster. Enligt de uppgifter jag har köpte av alla hushåll tjänster. Varför skulle göra det och fortsätta med det om det inte hade funnits skäl till det? Det finns andra exempel som och . Varför just den här marknaden? Därför att man får så oerhört många vinster. Det är precis det man konstaterar i de länder som har prövat det och som har permanentat det. Man skapar fler jobb. Man omvandlar svarta tjänster till vita. Man underlättar för människor att hinna med både arbete, hem och familj. Det vore väl verkligen någonting för att ta till vara med våra omfattande sjukskrivningar. Även om kollega säger att allting beror på arbetsgivarna så visar ju undersökningar att ungefär hälften av våra sjukskrivningar beror på att människor inte får sitt livspussel att gå ihop. Man slits mellan alla krav. Det är naturligtvis en orsak till att man skulle önska sig ha råd att köpa service. Från vänsteralliansen finns det andra lösningar. Det är kortare arbetstid och friår. Men för väldigt många människor är det inte det som är lösningen. De allra flesta människor, även kvinnor faktiskt, trivs med det jobb och det yrke de har valt. Man vill kunna jobba, och man vill inte slippa någon del av jobbet. Man vill kanske till och med jobba mer än man gör . Men man vill också att det yrkesliv man har och har valt ska ge utrymme för att ha ett hyggligt skött hem, en gemenskap med familj och vänner och gärna också lite egen tid. Jag förstår att man från vänstersidan har svårt att ta till sig det här. Det stämmer inte in i era program hur människor ska ordna sina liv. Jag anar också i en del av svaret här från finansministern att vi inte skulle sänka skatterna och riskera att det saknades folk när kommunerna behöver anställa fler. Ska jag tolka det som att beskedet från finansministern är att hålla kvar människor i arbetslöshet och svartarbete tills kommunerna har råd att anställa fler? 50 Finansminister (): Det må jag säga var en logisk kullerbytta av mycket intressant karaktär. Må så vara. Jag har hört argumenten förr, herr talman. Det nya som emellertid har inträffat sedan jag debatterade den här frågan med företrädare för de borgerliga partierna är att det har kommit en utvärdering av det finska systemet som då lyftes upp till skyarna som varande lösningen på alla problem. Jag har redovisat fakta när det gäller det finska försöket. Det visar med all önskvärd tydlighet att detta är ett dyrt och inte särskilt träffsäkert system. Jag har aldrig deltagit i den här debatten och använt uttryck som indikerar något slags nedlåtande attityd gentemot viss typ av arbete som utförs, särskilt inte arbete som utförs av kvinnor i städbranschen. Det är viktiga arbeten som kommer oss alla till del. Det är inte det den här debatten handlar om. Jag tänker inte delta i den debatten med den typen av förtecken. Det handlar om hur den ekonomiska politiken ska utformas, om vilken typ av skatter som är mest angelägna att sänka eller inte. Detta är en skattesänkning. Detta är ett inkomstbortfall som på ett eller annat sätt ska täckas. Jag har redogjort för regeringens allmänna ekonomiska politiska hållning och vilka skatter som för dagen har varit viktigast för regeringen att justera, det som skedde så sent som . Dessutom återigen: Är det principiellt rätt att subventionera en viss typ av sysselsättning? Jag kan inte tycka annat än att det är märkligt att höra en liberal som bekänner sig, åtminstone i teoretiska sammanhang, till marknadsekonomins principer så till den milda grad argumentera för att en viss typ av bransch måste hållas under armarna med hjälp av skattesubventioner. Det tänker inte en socialdemokratisk regering göra.