prot · GS09131 · 2005-06-01 00:00:00 — Då har vi kommit till den speciella debatten om regeringens utövande av utnämningsmakten. Vi har två ärenden att behandla. Dels handlar det om frågan om utnämningar till universitets- och högskolestyrelser, dels handlar det om frågan om utnämnandet av ordförande och särskilda utredare i statliga kommittéer. När det gäller universitets- och högskolestyrelserna är bakgrunden en anmälan från som bygger på en rapport som visar att av dem som har en partipolitisk bakgrund och sitter i universitets- och högskolestyrelser har en tydlig anknytning till Socialdemokraterna. När det gäller kommittéväsendet visar en granskning som har låtit göra att av dem som har tillsatts som ordförande i statliga kommittéer åren 20012003 och som har partipolitisk bakgrund har sin hemvist i Socialdemokraterna. I båda de här fallen handlar det inte om att detta täcks in av de regler som finns i regeringsformen om statliga tjänster. Det handlar ju inte om statliga tjänstetillsättningar, utan det handlar om ledamotskap i universitets- och högskolestyrelser och om ordförandeskap i statliga utredningar. Likväl konstateras från utskottet och från de kontakter vi har haft med regeringen att sakliga grunder ska tillämpas både när det handlar om att utse till statliga kommittéer och när det handlar om att utse till universitets- och högskolestyrelser. Dessutom finns det ett krav om saklighet i 1 kap. 9 § regeringsformen. Jag menar att det är uppenbart att regeringen på båda dessa punkter har bedrivit en utnämningspolitik som står i strid med både grundlagen och viktiga konstitutionella principer. Det är också viktiga värden som står på spel. Det handlar för det första om den fria forskningen, den fria akademin och det fria kunskapssökandet. Det handlar för det andra om ett utredningsväsende som ska präglas av integritet och oväld. Den ökade politiseringen för stora risker med sig för den fria forskningen. Forskningen ska stå fri från olika typer av påtryckningar, inte minst politiska påtryckningar. brukar det sägas från dem som försvarar den rådande ordningen att det inte finns någon tanke med att öka den politiska styrningen genom att utse människor med partipolitisk bakgrund till universitets- och högskolestyrelserna. Den naturliga motfrågan är då naturligtvis: Varför har man då tagit sig rätten att utse och rätten att utse på det sätt som man har gjort, om tanken inte är att styrningen ska öka? I så fall är ju den åtgärden helt meningslös. Det handlar också om att vi behöver ett kommittéväsende som präglas av kvalitet och integritet. Det har kommit ett antal olika rapporter som sätter detta i fråga. Vi är vana vid att se det svenska utredningsväsendet och de statliga utredningarna som genomarbetade med bred parlamentarisk förankring. Ofta är forskare knutna till utredningarna. har forskare själva gjort de utredningar som har legat till grund för det som har kommit fram. visar det sig att den här bilden spricker. Antalet enmansutredningar ökar kraftigt på de parlamentariska utredningarnas bekostnad. har kritiserat utredningsväsendet för bristande kvalitet. Ett fall som har varit väldigt uppmärksammat var när ledaren för den integrationspolitiska maktutredningen, en välrenommerad forskare som hade fått i uppdrag att forska på temat makt och integration, helt plötsligt fick sparken just därför att hans uppfattning och åsikter hade blivit politiskt obekväma. Det är i det här perspektivet som anmälan i det här betänkandet också ska ses. Den kraftiga dominans av socialdemokrater som finns på ordförandeposter i statliga utredningar bidrar tyvärr till att förstärka bilden av ett utredningsväsende som under den socialdemokratiska regimen har tappat och förlorat integritet och oväld och därmed också har svårt att fylla sin traditionella och viktiga funktion i den svenska statsförvaltningen, att producera ett gott och självständigt beslutsunderlag till de beslutsfattare som finns i regering och riksdag. 88 Tredje vice talman (): Det sätt på vilket regeringen hanterar utnämningspolitiken behöver granskas. Det gäller inte minst den sittande socialdemokratiska regeringen. Vi får gång på gång signaler om att regeringen missköter sin utnämningsmakt. Som i de flesta av de frågor som är uppe till debatt och behandling behövs det både en politisk granskning från opposition och medier och en konstitutionell granskning, som står för. Jag kommer i debatten här att uppehålla mig vid ärendet 2.10, som handlar om regeringens utseende av ledamöter i styrelserna för högskolor och universitet. Utskottet skriver att utseendet av ordförande och ledamöter i högskolestyrelser ska ske på sakliga grunder. Samma formulering återfinns i den reservation som vi Kristdemokrater står bakom. I den reservationen skriver vi också: Regeringens sätt att bereda ärenden om tillsättande av ledamöter i styrelser för högskolor och universitet bör ta fasta på att de tillsättningar som görs kan granskas i efterhand, t.ex. med avseende på vilka bedömningsgrunder som tillämpas. Avsaknaden av den här öppenheten och att man kan bedöma vilka grunder som har tillämpats gör det svårt att granska regeringens utnämningar. Då återstår det faktum som finns bland annat i anmälningen: av de ledamöter som har utsetts till universitets- och högskolestyrelser har anknytning till regeringspartiet, Socialdemokraterna. av ordförandena har socialdemokratisk anknytning, och i alla våra elva universitet har regeringspartiet och samarbetspartierna majoritet. Det har de också i 22 av 28 högskolor. Är detta en slump? Den frågan får var och en själv svara på, men det har i alla fall fått oss att i reservationen tillägga: Det är av stor betydelse att högskolestyrelsernas förtroende och oberoende inte undergrävs till följd av misstankar om partipolitiska hänsyn. Jag reagerade när utskottets vice ordförande i ett replikskifte under den inledande rundan påstod att vi från den borgerliga sidan vill att borgerliga politiker ska in i högskolestyrelserna, i stället för de socialdemokrater som sitter där , när vi precis i reservationen och i andra sammanhang slagit fast att det är av stor betydelse att högskolestyrelsernas förtroende och oberoende inte undergrävs till följd av misstankar om partipolitiska hänsyn. Jag upprepar den meningen. Det som försöker göra till alliansens åsikt är i själva verket hans eget partis åsikt, hans egen regerings åsikt. Det syns tydligt. Det finns i betänkandet. I en promemoria från , som refereras på s. 140 i betänkandet, sägs att regeringen arbetar successivt med att balansera sammansättning av styrelserna vad avser såväl bakgrund i olika samhällssektorer som ledamöternas partipolitiska bakgrund. Det är regeringen, inte den borgerliga alliansen, som står i vägen för en sammansättning av högskolestyrelserna som garanterar deras oberoende gentemot det politiska systemet. Vi har slagit fast att det är viktigt att utnämningspolitiken sker fritt och på sakliga grunder, alltså att vi utser ordförande och ledamöter i högskolestyrelserna på sakliga grunder. 89 (): Utnämningsmakten är, som sagt, viktig att kunna granskas, annars blir det lätt uppenbara det som blir synligt. Det lätt uppenbara som är synligt har tydligt framgått av det underlag som vi haft i KU och det som relaterades av . Jag instämmer i allt väsentligt i det som sades och ska därför bli mycket kortfattad. För att komma bort från detta och för att vi verkligen ska kunna se och pröva om det är sakliga grunder som varit utgångspunkten och för att kunna hävda att det inte är fråga om partipolitiska hänsyn när man använder utnämningsmakten, måste regeringen överväga att öka öppenheten och insynen i den här typen av ärenden så att vi, och även andra, kan granska dem. Det är den viktiga signalen i reservationen, och vi har därför yrkat på godkännande av anmälan i den och hoppas att det också blir kammarens uppfattning. 90 (): Mycket är redan sagt, och mycket lite behöver egentligen tilläggas. Det är viktigt att poängtera att det är två olika ärenden som debatteras. Frågan om hur regeringen agerar för att bereda olika lagförslag och utredningar leder, som jag ser det, utanför den normala diskussionen om utnämningsmakten. Det är självklart att en socialdemokratisk regering i ganska stor utsträckning tillkallar socialdemokratiska politiker för att bereda socialdemokratiska lagförslag. Jag ser inte det som speciellt märkligt. Och om vi tittar på utredningsväsendet kan vi se att det finns olika typer av utredningar de som behöver ge en allsidig belysning och de som ska arbeta fram ett särskilt, konkret, förslag. Men när vi kommer till frågan om ledamöter i högskolestyrelserna hamnar vi i den diskussion som vi vanligtvis har när det gäller utnämningsmakten. Där är den gröna ingången mycket tydlig. Det är ett bekymmer, ett ganska stort bekymmer, att vi inte kan granska de utnämningar som görs och förhållandet till regeringsformens skrivning om att enbart fästa vikt vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. När vi nu inte kan granska detta kan vi endast säga mycket lite om hur dessa faktiskt skett och hur det ser ut i olika delar av samhället, till exempel i högskolestyrelserna. Vi kan konstatera att det är lätt att få en misstanke om att vissa saker, såsom politisk tillhörighet, väger något tyngre än andra när dessa utnämningar görs, och det är inte regeringsformens mening. Men vi kan inte föra detta i bevis, vilket jag tycker att en del tidigare talare möjligen försökt göra, då vi faktiskt inte kan granska hur det hela gått till. Det som vi därmed kan uttala är att uppföljningen och möjligheterna att se över hur utnämningsmakten skötts och hur olika personer utnämnts, i detta fall ledamöter i högskolestyrelserna, bör bli bättre. Det bör vara enklare att se in i dessa utnämningar eftersom det är mycket farligt om den typen av misstanke som jag precis vädrade i kammaren uppstår, nämligen en misstanke om att politisk tillhörighet eller politisk erfarenhet väger tyngre än sakliga grunder. 91 (): Man kan väl inledningsvis få konstatera att mycket sagts i den här debatten om just utnämningsförfarandet, men man kan inte påstå att det sagts särskilt mycket nytt. Går man tillbaka kan man läsa anförande redan från hans första mandatår i . Då ser man att den motsättning som finns i dessa frågor funnits under en lång följd av år. Den argaste kritikern av tillämpningen av utnämningspolitiken har varit . Han har väl egentligen bara gillat den vid ett enda tillfälle, vilket han också sagt i medierna, nämligen när han blev landshövding. Då hade regeringen gjort en korrekt avvägning i frågan. Jag tror alltså att det finns anledning att titta på vad vi sagt tidigare. Jag har med bestämdhet hävdat att när det gäller den allmänna, generella utnämningspolitiken handlar det om myndighetschefer och andra verksamma vid myndigheterna, och de är faktiskt regeringens organ. De har uppdrag att genomföra regeringspolitiken, inte att granska och framföra kritiska synpunkter på den. SNS, som väl knappast av någon, inte ens av , kan påstås ingå i den socialdemokratiska maktsfären, lämnade för en rapport där de sade att är för litet och att styr sina myndigheter för lite. Jag rekommenderar den rapporten för studium. Jag vill gärna fästa kammarens uppmärksamhet på att är ensam om sin uppfattning om ordförandena i kommittéväsendet. Där har han mält ut sig från resten av utskottet. Han hävdar med bestämdhet att kammarens uttalanden är starkt vägledande och har konstitutionell effekt. När förlorat omröstningen på den här punkten kan han väl lägga ned hela den debatten eftersom kammaren då konstitutionellt, enligt teoribildning, uttalat att det som sker med utredningsordförande är korrekt. Sedan behandlar statistiken kring de här frågorna på ett sätt som knappast skulle platsa i en doktorsavhandling, nämligen genom att påstå att av kommittéordförandena med partipolitisk bakgrund är socialdemokrater. Det är väl möjligen sant om man identifierar dem på det sättet, men man kan ju också säga att av alla ordförande i statliga utredningar inte har partipolitisk bakgrund på det sätt som utredningstjänsten identifierat dem. Av 19 ordförande är 12 socialdemokrater. Men med tanke på den syn som finns på utredningsväsendet tror jag inte att någon annan än och tycker att det är märkvärdigt. ställde jag frågor om den beskrivning som ordförande gett av vad som skulle kunna ske. Jag hoppas att i den begärda repliken lite grann kan beröra även den frågan. När det gäller högskolestyrelserna konstaterar utskottet att det inte har skett någon avvikelse från de normativa regler som finns på området. Man kan inte bara för att någon varit partipolitiskt aktiv säga att det är ett försök till styrning av högskolan. Utnämningen sker enligt de regler som finns. Verksamheten i en högskolestyrelse ska ske enligt högskoleförordningen och de regler som är fastställda i demokratisk ordning. Det finns inte utrymme för en politik utanför de regler som finns på området. Om reservationen beträffande högskolestyrelserna skulle vinna majoritet har med en rösts övervikt bestämt någonting som ska ha konstitutionell bäring eller vara normerande på området. Jag ställer mig lite tveksam till att vi på det sättet ska fatta beslut av den räckvidd man vill ge just det beslutet. Där får bland annat någon socialdemokratisk prägel, stämpel eller hur man nu ska uttrycka saken därför att vederbörande råkar ha en syster som är ordförande i . Det vittnar väl kanske inte om den allra största stringensen i den rapporten. Jag skulle vilja fråga och kd och även andra meddebattörer om kd:s förslag om att högskolorna ska vara självförvaltande och själva utse sina styrelser utan inblandning av regeringen eller någon annan regel. Det innebär väl att staten ska skicka pengar och hoppas att det blir något bra. Eller också ska man skriva några normerande regler. Men det är lärarna och studenterna som ska utse sina representanter, och sedan de tillsammans samlas och utse dem som ska få företräda allmänintresset. Är det alliansens uppfattning tycker jag att det vore bra om den saken kom till öppen debatt redan i det här sammanhanget. Då är intresset av att bråka med regeringen och skriva regler för hur regeringen ska utse ledamöter i högskolestyrelsen bara nonsens, eftersom det ska regeringen i fortsättningen inte göra. Det ska den inte ens göra om det blir en borgerlig regering, kan jag väl förmoda. 92 () replik: poängterar att vi ständigt återkommande har den här debatten i utskottet i samband med att vi behandlar utskottsbetänkandet. På den punkten kan vi vara helt överens. Skälet till att vi återkommande har den här debatten är att det ständigt pågår ett missbruk av utnämningsmakten i det här landet. Vi får rapport efter rapport som visar att det överallt i den statliga förvaltningen är socialdemokrater på ledande poster i en proportion som ingen som anlägger perspektiv av sunt förnuft eller sannolikhetskalkyler kan tycka verka rimligt. Det kan inte vara så att det överallt i den statliga förvaltningen bara är socialdemokrater som är kompetenta att vara generaldirektörer, ambassadörer eller sitta i universitets- eller bolagsstyrelser. Det är det stora problemet. Jag är gärna tjatig och har inget emot att uppfattas om tjatig om det handlar om att stå upp för det som står i grundlagen, det vill säga att förtjänst och skicklighet ska gälla vid statliga tjänstetillsättningar. var inne på frågan om alliansens idéer om hur högskolor och universitet ska styras. Det finns en tydlig skillnad. Vi menar att universitet och högskolor ska stå fria från staten, statlig styrning och politisk styrning i så stor utsträckning som möjligt. Hela västerlandets akademiska utveckling visar också att de länder som haft ett stort oberoende och en stor frihet för forskning och kunskapsproduktion också har varit de länder som har lyckats allra bäst. Det är en stor fördel för vår kunskap i det här landet och för forskningen om universitet och högskolor får styra sig själva i så stor utsträckning som möjligt. Det ligger ett egenvärde i det. Men det visar sig också att de länder som har en sådan politik också når bäst resultat. En gång i världen hade också många socialdemokrater den insikten. har också Socialdemokraterna drivit den forskningspolitiken. har Socialdemokraterna tyvärr avvikit från linjen. Det beklagar jag kraftigt. 93 () replik: Jag noterar att inte alls uppehöll sig vid sitt stora slagnummer, nämligen val eller utseende av ordförande i kommittéer och annat. Jag tar det som ett tecken på att han har gett upp den diskussionen inför den överväldigande majoritet som finns för att han har fel på de punkter som han där diskuterar. Jag vill allmänt återkomma till en fråga. tillhör den avantgarde, äntringsgrupp eller vad det nu kan heta i alliansen som ska syssla med de här frågorna tillsammans med några andra. Gäller parollen rent hus? På det har tidigare enträget svarat att man vill ha en ny tillsättningsprocess. Men det är faktiskt inte det som gruppen sysslar med, såvitt jag förstår. Det som vore intressant för oss att få veta är inte hur tillsättningsprocessen ska utformas utan hur avskedandeprocessen ska utformas. Kommer den också att ske med den öppenhet som förespråkas för tillsättningsfrågorna? Det är enligt uppenbart att man inte kan fortsätta med den socialdemokratiska dominansen. När han riktigt går i gång i den frågan är det också för många som har röstat på Socialdemokraterna. Det är av folket. Det är också något fel på det. Jag tycker kanske att man kunde återgå lite grann till grundlagsresonemangen och diskutera detta lugnt och sakligt. Det ska jag göra med i när vi kommer till avsnitten om regeringens utnämningspolitik. Där har vi ett explicit uppdrag att diskutera. Då ska jag ta upp det med folkpartisten i den utredningen. 94 () replik: återkommer till frågan om det ska göras rent hus i den statliga förvaltningen vid ett regimskifte. Jag har svarat på den frågan. Jag har sagt att vi vill ha ett nytt system och tänker tillämpa ett nytt system. Det handlar om att det ska vara ökad öppenhet och insyn i den process som ska förevara när högre statliga chefer ska tillsättas. Det är mitt svar till . får dra vilka slutsatser han vill av det. angriper nu alliansen för dess politik. Men måste ju stå upp för den politik som han själv och hans parti står för. och hans parti innehar regeringsmakten. Ni har möjlighet att utöva utnämningspolitik, och ni utövar utnämningspolitiken. Stå upp för den politiken i stället. Granska den och fundera på om den verkligen står i överensstämmelse med de principer som finns fastslagna i grundlagen. Hänvisa inte bara till en utredning som ska komma med ett resultat om . Det är jättebra att den utredningen finns. Men utnämningspolitiken pågår här och . Genom att debattera, diskutera, granska och kritisera har ni chansen att se till att utnämningspolitiken får en viss inriktning. Stå upp för det i stället för att enbart ägna er åt att attackera motståndaren. Stå upp för den politik som förs, . När det gäller frågan om kommittéväsendet är det självfallet alltid bättre att vara fler som står bakom en ståndpunkt än att vara färre. Men det intressanta är frågan i sak. Jag menar, och har också pekat på det i flera rapporter, att kommittéväsendet i har tappat i kvalitet och i integritet och oberoende bland annat genom att forskaranknytningen har sjunkit kraftigt. Jag tycker att vi borde se allvarligt på det. Den bild som presenteras i den granskning som utredningstjänsten har gjort åt oss bekräftar tyvärr bilden av ett utredningsväsende som tappar i kvalitet, oberoende och integritet. Jag hade önskat att fler hade haft den ståndpunkten. Men ståndpunkten blir inte felaktig i sak bara därför att inte fler personer delar den just . 95 () replik: Jag står gärna upp för regeringens utnämningspolitik. Vi har utförligt år diskuterat och fört fram de ståndpunkter som har majoritet i utskottet. Det finns en utförlig debatt och diskussion kring saken. Det är väl ändå inte på det sättet att har ett prerogativ på att angripa Socialdemokraterna och att mitt prerogativ i den här debatten är att försvara Socialdemokraterna. Jag måste väl också i öppenhetens namn något få granska vad alliansen tänker sig att göra. Här finns det för en gångs skull också ett dokument i artikel i om rent hus. Jag drar nu den slutsatsen även om uttrycker sig mer på diplomatkarriärens område, nämligen att man ska tillämpa ny process eftersom jag fick friheten att dra slutsatser av vad sade, att det ska bli rent hus. Och min nästa fråga blir naturligtvis inte i den här replikomgången för den debattiden är väl över: Vilka generaldirektörer är det som är identifierade som inkompetenta och som har fått sitt mandat enbart därför att de har klappat statsministern på axeln eller dunkat honom i ryggen? Det är ju det som är terminologin i och andras resonemang. Vilka är det som ska in i avskedsprocessen? Vilka som ska in i tillsättningsprocessen begriper jag naturligtvis. Det är bara att titta på förteckningen på allianspartiernas partikanslier så ser man ju ungefär hur det ska gå till med exempelvis Andres och andra. Men det viktiga är vilka generaldirektörer det är som går och funderar på vad de ska göra sedan. Det är ju staten som får försörja dem, så det blir en stor kostnad om man ska göra rent hus med alla socialdemokrater som vimlar omkring till ingen nytta i den offentliga sektorn. Jag tycker att möjligen skulle fundera på att tala med någon som är lite mer nyanserad när det gäller huvudnumren i hans debatt. 96 Tredje vice talman () replik: Jag får påminna om att det här är en debatt med anledning av granskning av regeringen. Jag tänker därför avstå från den invit till en högskolepolitisk debatt som inbjöd till. Som gammal studentpolitiker tar jag den gärna vid annat tillfälle. granskar vi ju om regeringen har levt upp till de allmänna regler som följer av regeringsformen, att utseende av ordförande och ledamöter i högskolestyrelser ska ske på sakliga grunder. Det är det vi debatterar. Jag begärde replik när hänvisade till en rapport av SNS om att det finns för lite av styrning av myndigheterna. Jag uppfattade det som att vice ordförande använde detta som ett försvar för regeringens utnämningspolitik. Genom partipolitiska tillsättningar kan man styra myndigheterna. I så fall skulle detta vara ett indirekt erkännande av att den typen av tillsättningar är riktiga och legitima i regeringens sätt att styra myndigheter. 97 () replik: Det är klart att man kan avstå från att diskutera ett av kd framfört förslag. Det finns ju med i den rapport som utgör bilaga till KU:s betänkande. Jag trodde att det var intressant, men det var det tydligen inte, i alla fall inte , men det kanske blir intressant . Möjligen ska det raffineras i allianssystemet innan man riktigt kan komma fram till vad man ska göra på den punkten. Jag kan också avstå från att diskutera förslaget, men det är intressant att kd:s företrädare inte vill diskutera det egna partiets förslag beträffande självrekrytering i högskolestyrelserna. Det är ju precis det som det handlar om. När det gäller att styra myndigheterna, vad har för bekymmer med de generaldirektörer som finns, om de inte ska styras och spela någon större roll? Ska utse nya generaldirektörer som vadå? Han säger att man inte kan ha generaldirektörer som för socialdemokratisk politik. Då uppfattar jag det så att han vill ha generaldirektörer som är beredda att genomföra en borgerlig regeringspolitik. Det är väl myndigheternas uppgift att göra det? Är det inte så, , att generaldirektörerna och myndigheterna ska genomföra den politik som regeringen har majoritet för i ? Det är styrningen, och det är hela saken. Jag förstår inte riktigt varför man ska mystifiera detta på det sätt som görs i olika sammanhang. Låt mig bara ta upp ett resonemang som vi har fört tidigare. anser ju att regeringen är ansvarig för vad som sker på myndigheterna. Då borde väl regeringen också ha ett exklusivt ansvar för vilka som styr myndigheterna.