prot · GS09135 · 2005-06-08 00:00:00 — Mina frågor har mer framåsyftande karaktär, så jag hoppas att i sitt nästa inlägg mer konkret kan beskriva regeringens arbete framgent beträffande kvinnors och barns behov av säkerhet och stöd. Som bekant talar vi om kvinnor och barn, mest flickor, som utsatts för människohandel för sexuella ändamål. Likaså vore det intressant att höra mer konkret om eventuella initiativ bland nordiska kolleger. Man uppskattar ju att mellan 400 och 600 kvinnor och barn förs in till för prostitution. När de här kvinnorna och barnen kommer till har de ofta fråntagits sina pass. De kan inte språket och är helt utlämnade till sina transportörer. De lockas med löften om jobb, löften om ett bättre liv någon annanstans än i sina hemländer. De våldtas och misshandlas av transportören eller hallicken för att sedan utnyttjas av män i . Eftersom de ofta vistas här illegalt riskerar de också att avvisas till hemlandet med allt vad det kan innebära. Statsrådet säger i sitt svar att det är mycket viktigt att de som faller offer för människohandel får det skydd och den assistans som de behöver. Och statsrådet anser att det är självklart att ställer upp. Men det är sällan som får kännedom om dessa kvinnor och flickor, och mig veterligen gör inte något speciellt fältarbete för att leta reda på dessa barn och kvinnor som saknar uppehållstillstånd och pass. Dessa kvinnor och barn vågar inte vända sig till , om de över huvud taget känner till vårt socialtjänstsystem. Frågan är: Vad gör om en kvinna som har tagits hit för att utnyttjas för prostitution kommer och söker skydd hos ? Finns det beredskap och rutiner för det? Statsrådet tar i sitt svar också upp frågan om kontaktpersoner som har inrättats i , och , om jag förstod det rätt. Jag skulle gärna vilja veta lite mer konkret vad detta med kontaktpersoner innebär. Och hur kommer det sig att det finns kontaktpersoner endast för barn och inte för kvinnor? 194 (): Det är en mycket angelägen fråga som har väckt, och jag är tacksam för att jag också får delta i diskussionen. Först vill jag ta upp en sak som stöter mig i denna diskussion. Det är den likriktning som jag upplever att regeringen gör när man nämner prostitution och människohandel . Det är en handlingsplan som ska omfatta prostitution och människohandel. För mig är det två vitt skilda begrepp. Människohandel är mänsklig slavhandel. Prostitution kan det finnas en viss frivillighet i. Även om de som utsätts för människohandel utnyttjas för sexuella ändamål, vilket också prostitution handlar om, tycker jag ändå inte att man ska sammanblanda dessa begrepp eftersom det är helt olika saker. Och jag vore tacksam om man kunde utmönstra detta. Då får man fokus på båda delarna. När det gäller prostitutionen talar statsrådet i interpellationssvaret om sexköpsförbudet. Och det är fortfarande inte utvärderat. Det skulle vara intressant att få ett svar på när det kommer en utvärdering av lagen om förbud mot sexköp. Det är viktigt att en utvärdering sker innan man säger hur pass effektiv lagen har varit. Som säger är detta framåtsyftande. Det måste finnas mycket mer att göra. Det finns nu en proposition om en ny utlänningslag. Där tar man bland annat upp frågan om uppehållstillstånd för kvinnorna och barnen. Kommer dessa barn, unga människor och kvinnor att få möjlighet till permanenta uppehållstillstånd? Så står det inte . Senast frågan var uppe i gällde fortfarande att det är fråga om tidsbegränsade uppehållstillstånd, inte permanenta uppehållstillstånd. Hur ser regeringen på detta? Vidare: Kommuner och landsting ska ersättas av staten. Hur har det gått med det? I där man har en trafficking-grupp, en människohandelsgrupp, inom polisen upplever man jättestora problem. Det är inte bara att tala med i , utan där har vi 21 stadsdelsnämnder. Det är i , , och så vidare. Det är så många kontaktpersoner. Och vad man önskar därifrån är att det fanns en samordning inom regionen. Det kan tyckas vara ett lokalt problem, men det handlar ändå om att statens insatser ska kunna bli effektiva. Den näst sista delen handlar om det internationella samarbetet. Det står ingenting om EU:s roll i detta arbete, att faktiskt ta hand om människor som kommer tillbaka, eftersom dessa offer oftast vill tillbaka. Skulle inte EU kunna göra en stor insats där? Den sista delen handlar om lagstiftningsförändringen. är det väldigt svårt att fälla människohandlare. De döms ofta för det mindre brottet. Hur går det med den nya lagstiftningen när det gäller att utmejsla otillbörliga medel ur strafflagstiftningen? 195 Statsrådet (): Det var en svärm av frågor. Vi får se hur många jag hinner besvara på den här korta tiden. Det är klart att vi från regeringens sida ser mycket allvarligt på detta problem. Det är en avskyvärd verksamhet. Men vi har faktiskt också agerat både genom lagstiftning och genom internationellt samarbete. Jag satt själv i som tillsattes . Vi lade fram förslag om skärpta straff för sexualbrott, som har blivit lag. Men vi lade också fram förslaget om att människohandel ska vara ett särskilt brott. Det är i kraft . Jag tror att det var i alla fall det första lagstiftningsinitiativ som vi tog för att riktigt lyfta fram denna fråga. Men vi kriminaliserade också hela verksamheten, allt från rekryteringen till transporten och tvångsprostitutionen i . Det tycker jag var en milstolpe när det gäller bekämpningen av denna trafficking-problematik. finns också sexköpslagen. Den har fått som effekt att dessa organiserade kriminella gäng nu drar sig för att söka sig till . Det är klart att kan ifrågasätta det. Såvitt jag förstår var aldrig särskilt intresserade av den här lagstiftningen från början, och det är klart att man nu försöker ifrågasätta om den har fått avsedd effekt. Men jag menar att man ska ta de uppgifter som vi har fått från polishåll på allvar. Jag tycker att det också fungerar rent logiskt. Om man ser att marknaden så att säga dras undan, det vill säga att färre män vågar köpa sex, är det klart att som marknad då också blir mindre lockande för dem som ägnar sig åt trafficking. Det tycker jag är väldigt bra. Den här effekten väcker väldigt stor uppmärksamhet i vårt närområde men också i andra länder ganska långt bort i . Jag talade med hälsominister och nämnde då bara i förbifarten sexköpslagen och den effekt som den har fått. Och man kan säga att han tände direkt på det. Så vi får se om det händer någonting där. Det känns ganska logiskt att den kanske kan ha den effekten att trafficking-problematiken minskar. På samma sätt har denna fråga väckt intresse till och med i men också i de baltiska länderna. Jag tror därför att vi har träffat rätt när det gäller lagstiftningen, sexköpslagen. Beträffande omhändertagandet kan jag säga att när man så att säga rullar upp ett sådant här brott och tar dem som ägnar sig åt det och också ska ta hand om de flickor som har kommit hit och som har utnyttjats, hamnar man i en situation då man helt enkelt måste se till att ta hand om dessa flickor på ett värdigt och bra sätt, så att de får möjlighet att vittna och så att de också får möjlighet att få råd, stöd och behandling . Som stöd för det finns den nya lagstiftningen när det gäller offer för människohandel och möjlighet att stanna. Jag skulle inte vilja gå så långt som att säga att det ska leda till permanenta uppehållstillstånd av bara det skälet. Däremot finns det tidsbegränsade uppehållstillstånd som rättsprocessen pågår. Men sedan kan det finnas förhållanden i hemlandet som gör att de kanske har rätt till ett permanent uppehållstillstånd. Men det är egentligen en annan sak. 196 (): Jag förstår att jag eftersom statsrådet fått så många frågor inte kunde få svar på alla mina frågor. Jag hade en fråga om kontaktpersonerna i , och och ville lite mera konkret veta vad det innebär och hur det kommer sig att kontaktpersonerna finns endast för barn. Jag kan tänka mig att också kvinnor skulle behöva kontaktpersoner. Statsrådet tog upp det här med permanent uppehållstillstånd, detta med att kunna stanna kvar i . åsikt är att man av humanitära skäl skulle ge permanent uppehållstillstånd. Vi vet ju att väldigt många av de här kvinnorna ja, inte bara de utan också deras familjer lider. Det förekommer också att transportörerna finns till och med på flygplatsen och tar hand om kvinnorna och för dem vidare till ett annat land. De kvinnor som skickas tillbaka till hemlandet möter således ofta en ännu värre situation än den som var när de åkte hit. Jag skulle också gärna vilja veta mer om hur samarbetet mellan nordiska ministrar fortlöper. Statsrådet tog upp och . Det låter intressant och hoppingivande att också där finns ett intresse för vår lagstiftning. I min interpellation frågade jag om ministern kommer att ta upp frågan om hur man gemensamt ska kunna åstadkomma bättre möjligheter för dessa kvinnor när det gäller att erbjuda dem stöd och hjälp. I den vänstersocialistiska och gröna gruppen i där jag sitter med kommer vi att lägga fram ett förslag om bekämpning av människohandel med speciellt fokus på människohandel för sexuella ändamål. När det gäller lagstiftningen och synen på prostitution skiljer det till och med mellan de nordiska länderna. Det är endast som har en lagstiftning som kriminaliserar köpare av sexuella tjänster. Det är min och förhoppning att fler länder följer exempel i frågan. Själv tar jag alla tillfällen i akt för att diskutera den här frågan med mina nordiska systerpartiers representanter när vi träffas. Jag skulle gärna vilja veta om statsrådet också gör det och vilka tankar statsrådet har när det gäller möjligheterna att verka för att också de andra nordiska ministrarna kan intressera sig för frågan lite grann utifrån samma perspektiv som det vi har. 197 (): När det gäller sexköpsförbudslagen och detta med att ha hög svansföring i den delen är det så att , vårt kära broderfolk i dessa unionsupplösningens dagar, faktiskt har prövat om det här med sexköpsförbudslagstiftning är någonting. Man har hjälpt oss att utvärdera detta från norskt håll och har sagt: Nej, det är inte något som vi i vill ha. Man funderade faktiskt på att införa en liknande lagstiftning men fann att den inte höll måttet. Därför tycker jag att det minsta man kan begära är att vi gör en rejäl utvärdering av den här lagstiftningen. Polisen och rättsvårdande myndigheter vet inte heller hur omfattande det här är. Det är ju numera dolt. Flickorna, och även unga pojkar, springer nu inte särskilt mycket på de kända sexköpsställena, utan detta är en dold verksamhet. med människohandeln är nätverken mycket tajtare. De som jobbar med människohandeln säger: när vi börjar lära oss om detta ser vi mycket mer. Det finns nog mycket mer än vi tror. När det gäller detta med permanenta uppehållstillstånd blir jag ledsen över att höra statsrådet säga: Nej, de ska ha temporära uppehållstillstånd. Men hit kommer människor som blivit tvingade till vårt land. Sedan blir de hjälpta från detta och hjälper i sin tur polis, åklagare och rättsväsende med att fälla dem som gjort sådant här mot dem. Som tack ska de sedan kastas ut i ovisshet. Det är inte ett problem, för de här flickorna vill inget hellre än åka hem. Men det kan de inte därför att de är dömda på förhand. Som en komplettering det var ju många frågor vill jag också fråga hur statsrådet ser på EU som en kraftfull aktör och på otillbörliga medel i lagstiftningen som gör att människohandlare inte fälls för det brottet. 198 Statsrådet (): I sitt inledande inlägg frågade bland annat om möjligheter att hjälpa dem som hamnat i den här problematiken, som blivit exploaterade och som måste få hjälp med att komma ur detta. Såvitt jag vet har det fungerat väldigt bra i de fall som har varit aktuella. ställde också frågan: Vad gör när någon knackar på dörren och vill ha hjälp? Såvitt jag vet har ingen fått vända i dörren i det sammanhanget. Däremot finns det från sida en beredskap uppbyggd för att ta hand om människor i nöd ofta via jourbostäder och via socialt stöd och hjälp. Efter vad jag inhämtat har detta fungerat väl. Beträffande sättet att arbeta tycker jag att det i stället för att, som är inne på i sin interpellation, centralisera till ett särskilt center, väl är bättre att man tar hand om det lokalt, på plats, i varje berörd kommun. Det är faktiskt inte så väldigt många fall som det rör sig om, så detta borde kunna vara för. Sedan har vi detta med kontaktpersoner. Kontaktpersoner finns i de olika länder som ingår i Östersjösamarbetet för att hjälpa till vid återvändandet. De är en resurs som används i de fall där det rör sig om ensamkommande barn eller om barn som så att säga hamnat i fel land och varit utsatta för den här typen av trafficking. Förutom ingår , , , , , , , , och . Dessutom är , och med. Det finns alltså kontaktpersoner överallt. Syftet är att de barn som kommer i fråga ska få ett gott mottagande när de kommer hem igen. Det ska finnas en struktur för att man ska kunna tas emot. Sedan gäller det återigen frågan om uppehållstillstånd som både och lyft fram. Där kan jag ställa motfrågan: Tycker ni att detta i så fall ska gälla alla brottsoffer? Det här är ju en typ av brott. Men ska människor som blivit utsatta för brott i per automatik få permanent uppehållstillstånd i ? Det tycker inte jag. Däremot tycker jag att om man har skäl för asyl detta får bedömas från fall till fall och naturligtvis utifrån vilket land vederbörande kommer från, liksom situationen i det landet kan man givetvis komma i fråga. Då får man söka asyl som alla andra. Men bara det faktum att man blivit utsatt för brott i tycker jag inte kan vara asylskäl. Det är intressant att höra hur tar strid mot sexköpslagen. Det är klart att det var en stor diskussion om man skulle ha den eller inte. Men när man ändå kan se och får uppgifter om att en av effekterna är att dessa kriminella ligor drar sig för att använda som marknad därför att antalet män som köper sex av allt att döma gått ned väldigt kraftigt det är inte jag som säger detta, utan det här är uppgifter från borde man kanske fundera över om man inte hade fel i början när man motarbetade sexköpslagen. Detta är i varje fall intressant. Däremot är det tydligen så att inte vill gå den vägen. Det kan kanske bero på att har en borgerlig regering, medan vi här har en socialdemokratisk regering, som känner väldigt starkt för de här frågorna. 199 (): Det är väldigt viktigt att man utbildar poliser och domare i sexköpslagen. Vi vet det av de senaste veckornas händelser. Avslöjanden inom har talat sitt tydliga språk. Det skulle behövas både utbildning och förändringar i attityder till den här typen av brott, som ju har jämförts med snatteriet. Jag måste beklaga att också i viss mån faller i den fällan, tycker jag, när statsrådet likställer det här brottet med vilket brott som helst. Jag ser det brott som vi nu diskuterar som ett allvarligt brott. Brottet att exploatera kvinnor går inte att jämföra med vilket brott som helst. Jag är en anhängare av sexköpslagen och anser att det är någonting där vi skulle kunna påverka först och främst våra nordiska grannländer. Vi kan inte bestämma vad de vill pröva, men vi kunde i alla fall diskutera med dem. Jag har ännu inte fått svar från statsrådet om statsrådet tar upp det här i diskussioner med representanter för andra nordiska länder och hur det ser ut när ministrarna träffas. Hur går tonerna? 200 Statsrådet (): Jo, trafficking-frågan är en av de frågor som vi diskuterar. Det finns ett formaliserat samarbete med utgångspunkt i Östersjöstatssamarbetet. Vi träffades i för drygt en månad sedan för att gå igenom erfarenheterna av det samarbetet under ledning av den norska socialministern. Det är faktiskt ett svensk-norskt initiativ från början. Frågan är väldigt levande i den nordiska kretsen. Där för vi också en diskussion om vilka metoder vi ska använda. Vår sexköpslag är någonting som jag försöker torgföra så mycket jag kan i det sammanhanget. Jag tycker att det går bättre och bättre när man ser kopplingen till trafficking väldigt tydligt. Det var en fråga till från om kontaktpersoner bara för barn. Frågan var om man inte kan utvidga det till att också gälla vuxna. Det tycker jag absolut är värt att fundera på. Man ska kunna göra det. Det borde inte vara alldeles omöjligt att göra sådana utvidgningar. Det är inte så många fall som det här rör sig om. Man borde utnyttja de kontakter som då finns för att se till att återvändandet blir så smidigt som möjligt för den enskilda. Det kan kanske vara en del av den handlingsplan för att bekämpa prostitution och handel med människor för sexuella ändamål som vi är på väg att arbeta fram. Vi hoppas att vi ska kunna presentera det första utkastet . Överläggningen var härmed avslutad. 29 § Svar på interpellation 2004/05:609 om krogdiskriminering 201 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser vidta för att krogdiskrimineringen ska försvinna. Det är inte acceptabelt att särbehandla människor på grund av bland annat etnisk tillhörighet eller sexuell läggning. Därför är det enligt svensk lag förbjudet för en näringsidkare att diskriminera någon på sådan grund. Att diskriminera kan vara både straffbart och leda till skadeståndsansvar för exempelvis en restaurangägare. , som är central tillsynsmyndighet över efterlevnaden av bestämmelserna i alkohollagen (1994:1738), har i flera sammanhang framhållit att diskrimineringsbrott är exempel på sådan brottslighet som kan påverka beslut om tillstånd för servering av alkoholdrycker. Detta gäller inte enbart brott som har begåtts av tillståndshavaren själv, utan också brott som har begåtts i tjänsten av dennes anställda eller annan personal som han eller hon har tagit i sin tjänst, till exempel dörrvakter. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering ska verka för att diskriminering som har samband med bland annat etnisk tillhörighet inte förekommer i samhällslivet. Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning har motsvarande uppdrag inom sitt ansvarsområde. Detta gäller självfallet även diskriminering inom krog- och restaurangbranschen. Regeringen kommer, som jag tidigare framfört, att låta se över alkohollagens bestämmelser om villkor i syfte att detta instrument i högre grad ska kunna användas i det förebyggande arbetet mot diskriminering detta för att ytterligare motverka diskriminering inom restaurangnäringen på grund av etniskt ursprung, religion, sexuell läggning eller funktionshinder. Inom ramen för denna översyn får närmare övervägas om villkor ska kunna avse bland annat utbildningsinsatser av tillståndshavare och dennes anställda eller skyltning utanför restauranger om krav på klädkod etcetera i linje med vad exemplifierar i sin interpellation. Jag avser inte att föregripa denna översyn genom att nu tala om vilka konkreta åtgärder som kan komma att vidtas. Det ankommer i stället på den som företar översynen att efter en utredning av behoven och olika alternativa lösningar avge de förslag som han eller hon bedömer lämpligast. Regeringen kommer att fatta sitt beslut mot bakgrund av de förslag som lämnats och överväganden som gjorts av honom eller henne. 202 (): För två sedan gick jag ut med min flickvän. Det var första gången på . Som småbarnsförälder har man inte så mycket tid över för firandet längre. Min flickvän har också utländsk bakgrund. Vi blev frågade om identifikationskort på de ställen vi gick på. Det är inget märkligt i det. Men kom jag ihåg studentfirandet med en av mina polare. Jag själv tog studenten , men jag kunde inte fira av honom för jag blev stoppad vid ingången. Jag kom ihåg hur vi, jag och mina vänner, utvecklade strategier. Det var en och en som gick in. Vi hade alltid någon svensk kompis med oss för att över huvud taget bli insläppta. Jag kom ihåg att var det inte fel på mig så var det fel på , eller eller någon annan av mina polare som var med. Det var många som jag gick hem tillsammans med vännerna med en sten i magen, med tunga steg, besviken över ännu en misslyckad helg. Diskriminering är kanske den yttersta formen av kränkning i ett samhälle. Genom diskriminering ifrågasätts du och den person du är, hur du ser ut, vilket namn du har och hur du klär dig. Men just krogdiskrimineringen bygger så mycket på ditt utseende. Den bygger på och hämtar sin näring och sin idé i unkna gamla rasteorier som vi trodde var döda. Konsekvensen av detta har du och jag, , debatterat här i kammaren, liksom illegala krogar, illegal sprit. Vi får en stökigare stad, ungdomar som blir förbannade och frustrerade. Det är ingenting som jag försvarar, men blir många stoppade och nekade inträde. I själva verket har det gått så långt att jag vill påstå att nöjesliv , i stort, har kommit att präglas av ett apartheidliknande system, någonting som vi aldrig kan acceptera. Det är många som har börjat reagera. En del av dem finns på läktaren här . Ungdomar är medvetna om sina rättigheter. Vi har med sina vänner som gått runt på , och Malmös krogar med en dold kamera, testat av en del av dem och blivit stoppad och nekad. Vi har Zaynar, redaktör på Gringo, som med humorn som vapen försöker skämta bort den förnedring som många ungdomar utsätts för. Vi har representanter från . Alla de säger: Det får vara slut . Det är i själva verket en motståndsrörelse vi ser växa fram här. Mycket kan göras. Alla de, jag och vill ha ett tydligare besked än att utredning pågår. Det finns flera saker som kan göras. Därför vill jag ha mer konkreta besked än det jag har fått i det skriftliga svaret som givits. 203 (): stod jag i denna kammare och berättade om min egen sons, hans polares och många ungdomars frustration över att inte bli insläppta på våra krogar. Anledningen är att de inte passar in. Antingen har de fel kläder, är inte medlemmar eller så står de inte på listan. Samma sak mötte mina vänner som ville turista i vårt vackra land. De nekades inträde med samma ursäkter. Vad vill krogägarna säga med detta? De säger: Du passar inte in bland mina gäster för att du har fel hudfärg, fel hårfärg, fel ögonfärg, och jag anar att du har fel namn. Bara för att du inte ser svensk ut kommer du säkert att skrämma mina gäster, och du kommer säkert att slåss. Eftersom mina gäster tycker att du inte passar in här är du inte välkommen. Du är inte som vi andra. Med ett sådant bemötande sätter krogägaren för sina gäster. Jag vill tro att han har gjort en marknadsundersökning bland sina svenska gäster om vilka människor de svenska gästerna vill se på krogen och umgås med. Jag vet att jag låter cynisk, men jag vill försöka förstå varför vi har krogdiskriminering i våra storstäder. Jag vill förstå för att därefter kunna göra något. Jag vill sätta stopp för detta vansinne, om det så är krog, arbete, bostad, skola eller kontakt med myndigheter. Diskriminering är bara av ondo. Oavsett var är det förödande. Vi måste skärpa våra lagar ytterligare. Det är det enda sättet för att komma åt diskrimineringen. Vi får ett mycket bättre samhälle då. Det väcker också en medvetenhet hos alla aktörer. fick jag höra en till historia. En ung afrikansk man blev inte insläppt på krogen medan hans polare var väldigt välkomna. Den unga mannen som skulle ha suttit här måste tyvärr arbeta. Men jag har lovat honom en sak, . Jag har lovat honom att han ska få ta del av vår debatt och förhoppningsvis med svar som kan få denna unga man att känna att han har rätt, rätt att umgås med andra precis som alla andra, rätt att vistas i samma lokal som andra, vita eller svenskar. Att folk behandlades på det sättet, så illa, skedde, precis som säger, i och . Mina gäster från utlandet hade höga tankar om . Sedan de blev portförbjudna på krogen vägrar de att sätta sin fot i vårt vackra land. Jag måste säga att jag skäms. Jag kan varken förklara eller försvara, bara erkänna att diskriminering är ett stort problem i vårt land. 204 Statsrådet (): Jag instämmer helt i beskrivningen, självklart. Jag försöker sätta mig in i känslan att inte känna att man hör till. Att bli diskriminerad i dörren är egentligen ett brott mot ens mänskliga rättigheter på något sätt.