prot · GS0983 · 2005-03-02 00:00:00 — har i en motion uppmärksammat att det är ett stort problem att det inom ramen för EU görs alltför lite när det gäller att vidta åtgärder mot sexköparna. I vissa länder, som och , går utvecklingen tvärtom i riktning mot att de prostituerade kan ansluta sig till socialförsäkringssystemet och prostitution likställs på många sätt med vilket annat arbete som helst. Detta är naturligtvis en fullkomligt oacceptabel utveckling, anser vi i . har i reservation 13 yrkat på att regeringen bör arbeta betydligt mer målmedvetet för att bryta denna utveckling och verka för en prostitutionsfri union. Då krävs att också övriga medlemsstater förbjuder sexköp. Jag yrkar därmed bifall till reservation 13. 14 () replik: Ingen människa föds till våldtäktsman. Trots denna insikt och förståelse för att det krävs en hel del förebyggande arbete är jag och överens om att det också krävs att man ytterligare kriminaliserar sexuella handlingar och skärper straffen. Det är helt nödvändigt för att visa allvaret i detta. Ingen föds, som sagt, till våldtäktsman. Det är någonting som går snett, från det att en ung människa föds och sedan under sin uppväxt uppenbart inte får lära sig tillräckligt av sina föräldrar, inte får det stöd man förtjänar därför att föräldrarna kanske inte orkar eller har förmåga att stötta sitt barn med sunda värderingar. Det kan vara en skola som inte förmår att rå på, ett samhälle där den unge glider in i utanförskap och en socialtjänst som inte heller klarar av detta. har sagt att det är väldigt viktigt med tidiga ingripanden. I stället för att vänta, i stället för att den unge får hålla på och trakassera andra människor kanske unga tjejer med ett beteende som är mycket farligt för den unge själv, men också för de tjejer som kan komma i den personens väg, vill vi att man ska möjliggöra tidigare ingrepp. Man ska se till att det finns en reglering så att polisen ska vara tvungen att utreda dessa brott redan när det gäller den som är . Det kallar en del för att det ska leda till fängelse och straff. Det har säkert också någon från sagt. Jag ser det som en möjlighet att se till att den unge får en påföljd som är mycket socialt inriktad och slutar med det beteendet. Det börjar så . Är beredd att fundera på hur vi ska förstärka de förebyggande insatserna så att vi kan ingripa tidigt, så att små olyckor om man får använda det uttrycket inte blir stora katastrofer? 15 () replik: Jag är definitivt beredd att diskutera och vill aktivt delta och föra fram ståndpunkter när det gäller olika aspekter på förebyggande arbete. Däremot sätter jag definitivt en gräns vid att börja diskutera en 14-årsgräns, som jag uppfattar att har föreslagit när det gäller att se över straffmyndighetsåldern och sänka den. Det är vi definitivt inte inne på. Ett område i det förebyggande arbetet är den allmänna samhällsdebatten. Det är medvetenheten om den könsmaktsordning och den könsmaktsstruktur som präglar samhället och som åtminstone jag och menar har en stor betydelse i de här frågorna. Hur attackerar vi på ett bättre sätt mäns våld mot kvinnor, det sexualiserade våldet? Det finns redovisat i betänkandet en del av det arbete som pågår med uppbyggnaden av kompetensen på Rikskvinnocentrum, som är en spindel i nätet om vi kan använda det uttrycket i det förebyggande arbetet och den kunskapsuppbyggnad som pågår. Det finns också handlingsplaner som utarbetas hos regeringen. Den allmänna samhällsdebatten är utomordentligt viktig som förebyggande arbete. Sedan är det naturligtvis viktigt med utbildningsinsatser inom de myndigheter som är direkt berörda men också, som är inne på, ute i skolor, inom socialtjänst och så vidare. Jag är helt inne på att vi mycket tidigt och med större allvar ska arbeta för att komma till rätta med tidiga tecken på sexualiserat våld. 16 () replik: Jag beklagar att inte ser vikten av att vi garanterar ingripanden mot de unga som är på väg in i sitt eget elände. De kommer att skörda andra människors liv och leverne och framtidschanser på sin väg. Vi måste gripa in tidigare. Vi måste se allvarligare på detta om vi vill se färre människor i fängelserna. Jag är förvånad över att man inte inser problematiken utan pratar om största välvilja från socialtjänst och så vidare. Vi har hållit på och velat att ska vidta dessa åtgärder, men det går inte eftersom den möjligheten inte finns. var också inne på frågan om verkligheten. Han berättade om brottsofferjourerna och hur de får rapporteringar om hur människor på nytt kränks i rättsprocessen, från polisen till domstolarna. Jag tror att det till viss del kan stämma, men det beror oftast på en ganska omfattande resursbrist. Vi vet hur det ser ut. Polisstationerna stängs, den lokala förankringen minskar och kunskapen om hur det ser ut i en liten bygd blir sämre. Vi vet också att utbildningsinsatserna ska minska. Detta finns just , , på alla polischefers bord. De ska minska, och mina vänner, är tillsammans med Socialdemokraterna och de som ansvarar för att utbildningsinsatserna minskar. De kör polisen på svältpott, och ska till och med utbildningen minskas eftersom vi tydligen inte har råd att anställa poliserna. Det leder till att tryggheten minskar. Vi kan även se hur det är i domstolarna och talar jag om domstolarna och inte om . Där växer balanserna och genomströmningstiderna blir allt längre, vilket leder till en sämre rättstrygghet för de människor som utsätts för dessa brott. Jag vädjar, , på mina bara knän: Kom till undsättning i vårbudgeten. Se till att svenskt rättsväsende får resurstillskott, inte minst av respekt för brottsoffren. 17 () replik: och jag har haft den här diskussionen tidigare, och jag har påpekat att rättsområdet är det enskilda område inom budgeten som fått de största tillskotten . Den utvecklingen fortsätter, . Det går att studera vad vi redan beslutat om för , och självklart kommer vi under de stundande förhandlingarna och i samband med de beslut vi sedan ska fatta att ha diskussioner kring rättsområdet och eventuella förstärkningar där. Det kan vara högaktuellt att diskutera sådana, och jag vill därför inte på något sätt säga att frågan är slutförd. Den eländesbeskrivning som upprepade gånger tar fram måste emellertid ställas mot det faktum att vi ser en ökad lagföring, polisen arbetar effektivare och i hela rättskedjan kommer det in fler människor som döms till fängelse. De blir alltså alltfler. I går hörde vi kriminalvårdsdirektören berätta att man behöver 1 800 nya platser, vilket ju beror på att polisen arbetar effektivare. Naturligtvis är det också ett resultat av att de fått större resurser. För att återvända till det nu aktuella ämnet måste också utbildningsinsatserna prioriteras. Vi har ett gemensamt ansvar att hålla fast vid att utbildningsinsatserna också i fortsättningen måste stå i fokus. De behövs för att öka kunskapen om bland annat det sexualiserade våldet och om bemötandefrågorna, vilka är utomordentligt viktiga. 18 () replik: talar väl om bland annat utbildningsinsatser. Jag kan inte låta bli att fundera över några frågeställningar med anledning av inlägget om utbildningsinsatser. säger sig stå bakom specialutbildade poliser och andra tjänstemän inom rättsväsendet. Varför, , har då inte ställt upp på det moderata kravet att inrätta familjevåldsenheter? har vi drivit frågan om att förstärka brottsoffrens rättssäkerhet. Det som nu talar så vackert om har inte vid något enda tillfälle inneburit ett rejält stöd för kravet att faktiskt inrätta specialenheter för den typen av brottslighet. Är det dags , eller är det bara prat? Det skulle vara jätteskönt om kunde tala om att de kommer att driva frågan stenhårt. Det finns ett antal familjevåldsenheter där man kan ta hand om våldtäktsfallen inom några myndigheter men det gäller långt ifrån alla, inte ens hälften, trots att alla borde ha det. Det skulle ha kunnat införas för länge sedan. var också inne på lagstiftningen, och jag måste be honom utveckla inställning till samtycke och utredning om samtyckesparagrafen samt det som gäller mindre grov eller mindre allvarlig våldtäkt. Genom det förslag som står bakom, och med de skrivningar ni valt, kan man förledas att tro att våldtäkt mot barn är mindre allvarligt än mot vuxna. 19 () replik: Det var många och naturligtvis oerhört viktiga punkter som berörde. Jag ska se hur mycket jag hinner svara på . Jag har tidigare från talarstolen sagt att man självklart måste ha en öppen och allmänt positiv attityd till familjevåldsenheter. Erfarenheterna är goda på många håll där dessa enheter verkat och byggts upp. Men någon exakt tidtabell för hur utökningen, som jag naturligtvis tycker att det finns anledning att verka för, ska se ut vill jag inte här ange. Vi måste, som sagt, ha en allmänt positiv bild, och sedan får vi följa utvecklingen och vara positiva till att de fortsätter att byggas ut på fler ställen. När det gäller samtyckesregleringen vill jag gå tillbaka till replikväxlingen mellan och och understryka en del av det som sade. Vi är ganska överens på den punkten. Det är viktigt, som jag var inne på tidigare, att i samtyckesregleringen titta på riskerna med fokus på offer, och det som kommittén sade i dessa frågor är fortfarande någonting att ta fasta på. Det gäller alltså den eniga kommitté som övervägde detta. Det är dock viktigt med en öppenhet . Den utvärdering som ska ske, och som inte minst vårt parti varit med och drivit fram, innebär att vi kommer att titta på frågan om samtycke och hur den hanteras i domarna framöver. 20 () replik: Det var ju skönt att höra att drivit igenom att man ska gå till botten med samtyckesproblematiken. Jag uppfattade svar så att den ska ingå i utvärderingen. Vi kommer att noga följa hur det hela utvecklar sig. Det skulle dock ha varit intressant att höra inställning till frågan om samtycke, för koncentrerar man sig inom rättsväsendet på offrets göranden och låtanden och inte på gärningsmannens handlande , det som ni befarar skulle inträffa med ett samtycke. Men det är ju bara tro, inget vetande, och det är det vi reservanter vill ha klarhet i. Kan man få en större trygghet för offren genom att införa samtyckesreglering eller inte? Det är alltså vetande vi vill ha. När det gäller den andra delen räcker det inte, , med en öppen och positiv attityd till specialutbildade poliser eller andra tjänstemän inom rättsväsendet. Det gäller att göra saker. Jag tillhör oppositionen, men ingår i majoriteten. Om nu tycker att det är viktigt att brottsoffren får ett bra bemötande tycker jag att man kan kräva lite mer än en positiv och öppen attityd. Det behövs handling och att man ställer krav på regeringen. Det krävs inte bara en lagstiftning utan att rättsväsendet kan verka i den andan och bemöta brottsoffren på ett människovärdigt sätt. 21 () replik: Frågorna om bemötande och utbildning som på olika sätt höjer kunskaperna hos alla de myndigheter som möter brottsoffren är utomordentligt centrala. Jag menar att familjevåldsenheter inte är trollspöet som löser alla problem. Det kan vara ett viktigt redskap. Men det finns många andra sätt att förbättra bemötandet och tillgodose behov av ett bättre bemötande ute bland de rättsvårdande myndigheterna. Det arbetar vi för. Det ingår också i de regleringsbrev som finns för de olika myndigheterna, domstolarna, åklagarna och polisen. Vi ska fortsätta att arbeta för det bra bemötandet. Jag tror att vi är hyggligt överens bland partierna att vi ska bevaka de frågorna framöver. Familjevåldsenheter är ett bra sätt, men det är inte det enda. När det återigen gäller frågan om samtycke uttalar vi väldigt tydligt att det måste ingå i utvärderingen av lagförslaget framöver. Det bör kunna presenteras . Därmed tycker jag att syftet bakom det man skriver i reservation 1 är ganska hyggligt tillgodosett. använde orden tro och inte vetande. Det kan man applicera på det som står i reservationen. Där uttrycks förhoppningar om att en samtyckesreglering ska leda till fler anmälningar och fler fällande domar. Men faktum är att man från engelsk rätt, där detta används, inte har några sådana erfarenheter som ger stöd åt den fromma förhoppningen. 22 (): Det har tagit , . Men ska vi äntligen besluta om en ny sexualbrottslagstiftning. Alltför många kvinnor, men också män, har det tagit för regeringen att få fram ett lagförslag tvingats uppleva en rättegång där den våldtäkt som de blivit utsatta för inte bedömts som en våldtäkt. En 13-årig flicka i blir förhoppningsvis den sista som tvingats uppleva denna kränkning. Utan tvekan är den nya sexualbrottslagstiftningen ett steg i rätt riktning. Även om vi från sida står bakom ett stort antal reservationer kommer vi inte på något sätt att vilja skjuta upp besluten och de förbättringar som trots allt sker med den nya lagstiftningen. Den kanske största förändringen, och som gäller den fråga som också togs upp i det så kallade Södertäljemålet, som föranledde , är att sexuellt utnyttjande av en berusad, sovande eller på annat sätt hjälplös person ska bedömas som våldtäkt. Tyvärr finns det fortfarande oklarheter vad gäller begreppet hjälplös, och det återkommer jag till. Andra bra förslag, som också tidigare lyft upp, är till exempel att våldtäkt mot barn särregleras och att det inte krävs tvång eller våld från den vuxnes sida, att sexköp ska vara kriminaliserat även om det är någon annan som betalar, höjt straffminimum vad gäller vissa sexualbrott och att preskriptionstiden ska börja löpa först den dag då barnet fyllt . Så långt ska regeringen ha ett erkännande för att propositionen är en förbättring av befintlig lagstiftning. Men tyvärr finns det en hel del som saknas. Dagens debatt är mycket viktig. Det är minst sagt förvånande och beklagligt att justitieministern inte prioriterar att vara här och delta i debatten. Innan jag går vidare i mitt anförande vill jag säga att jag för enkelhetens skull kommer att använda kvinnan som synonymt för offret och mannen om den som begått brottet, det vill säga gärningsmannen. Jag är fullt medveten om att det finns kvinnor som är förövare och män som blivit och blir utsatta för sexualbrott. Men vi kan inte förneka att i en mycket stor majoritet av de sexualbrott som sker är det mannen som är förövare och kvinnan som är utsatt. Min förenkling i anförandet ska absolut inte ses som att det på något sätt är mindre allvarligt med sexualbrott mot män. Regeringen har valt att inte ta upp en samtyckesreglering i sitt lagförslag. Argumentet är att det kan bli ett hårt tryck på kvinnan som anmält det sexuella övergreppet. Det kan vara troligt, men den principiella frågan är långt mycket viktigare som jag ser det. Även med den nya sexualbrottslagstiftningen kommer kvinnan fortfarande att ha det juridiska ansvaret att se till att mannen förstår att hon inte vill ha sexuellt umgänge. Mannen själv har inget eget ansvar att ta reda på huruvida kvinnan vill ha det sexuella umgänget eller inte. Detta är fullkomligt fel enligt mitt sätt att se det. Självklart borde lagstiftningen utgå från att ett samtycke till en handling ska inhämtas innan handlingen utförs. Jag ska göra en kanske något vårdslös jämförelse. Det är givetvis inte en jämförelse på något annat sätt än vad gäller just samtycket. Det är enligt svensk lagstiftning olagligt att låna grannens bil utan att först få ett samtycke. Inte ens om grannen lämnat reservnycklarna hemma hos dig eller har nycklarna i bilen är det okej att ta bilen utan samtycke. Visst kan det finnas bevisproblem, men det är väl ingen som skulle komma på tanken att ha en lagstiftning som utgår från att det är okej att låna bilen så länge inte grannen har sagt någonting annat. I den så kallade Bulgariendomen fastslog ett krav på att alla sexuella handlingar som inte bygger på samtycke ska vara straffbelagda. Vi har diskuterat det tidigare. Bland EU:s medlemmar är det inte bara utan även och som redan har en sådan lagstiftning. Det borde även ha. Det är en skandal att kommer att ha senast stiftade sexualbrottslag, men ändå är det tveksamt om vi uppfyller krav. fattar vi här i riksdag beslut om en ny sexualbrottslag. Det hade varit angeläget att redan nu få en lag som bygger på samtyckeskrav, men jag förstår givetvis att det inte kommer att bli så. Därför finns det en reservation om en utredning av en samtyckesreglering. Ni riksdagsledamöter som sitter här i kammaren och ni andra som sitter på era kontor och tittar på tv:n: Tänk efter. Är det rimligt att fortfarande ha en sexualbrottslag som utgår från att kvinnan är sexuellt tillgänglig så länge som hon inte säger någonting annat? Jag vill nu fortsätta med att ta upp hur samtyckesinvändningar bedöms. Situationen är inte ovanlig i sexualbrottsrättegångar. En eller flera män är åtalade för våldtäkt, kvinnan har av läkare dokumenterade skador i underlivet, men männen hävdar att hon samtyckte till de sexuella handlingarna inklusive dem som kan ha lett till skadorna. Då är frågan hur domstolen bedömer samtyckesinvändningen. Jag tycker att det är fullt relevant att jämföra med en vanlig misshandel. Skillnaden är att det uppkommit skador i underlivet i stället för till exempel en bruten näsa. När det gäller misshandel är det nästan otänkbart att en invändning om att den skadade samtyckt till skadan skulle leda till en friande dom. Det är nästan helt otänkbart. Men när det gäller våldtäkten är det alltför vanligt att domstolen kommer fram till att det inte kan uteslutas att kvinnan frivilligt varit med på de sexuella handlingar som ledde till skadorna, och därför kan männen inte dömas utan ska försättas på fri fot. Varför är det så? Varför är det troligare att en kvinna skulle ha samtyckt till skador i underlivet än att en man skulle ha samtyckt till en bruten näsa? Jag menar att den lagstiftning vi har egentligen skulle kunna räcka till, men eftersom samtyckesinvändningar vad gäller sexualbrott bedöms så olika jämfört med till exempel när det gäller våldsbrott måste vi som lagstiftare göra en förändring. Jag är rädd för att vi även med den nya sexualbrottslagen kommer att få uppmärksammade rättegångar där människor kommer att bli upprörda över domsluten. handlar det om bevisfrågor, och jag ska vara tydlig när det gäller att beviskraven inte ska sänkas. Men jag tror också att det kommer att finnas mål där gärningsmännen inte fälls för våldtäkt på grund av att lagstiftningen är otillräcklig. Jag tänker då närmast på begreppet hjälplöst tillstånd. Som har varit inne på kommer det att finnas fall där offret inte har vågat eller kunnat säga nej trots att hon inte har befunnit sig i ett hjälplöst tillstånd enligt lagens mening. En sådan situation kan ändå vara klart straffvärd enligt mitt sätt att se det, men eftersom det inte är hjälplöst tillstånd kan mannen inte heller dömas för våldtäkt. Detta skulle vi kunna lösa genom att lägga till begreppet särskilt utsatt situation. som Lagrådet har föreslagit att man ska mjuka upp rekvisitet hjälplöst tillstånd. Det skulle kunna göras genom att man lägger till särskilt utsatt situation. Det skulle också kunna vara ett sätt att komma närmare krav på att alla sexuella handlingar utan samtycke ska vara straffbelagda. I samma paragraf i den nya lagen finns rubriceringen mindre grov våldtäkt. Det är en rubricering som ger sken av att en våldtäkt kan vara mindre allvarlig. föreslog att denna rubricering skulle tas bort, men regeringen har ändå valt att behålla den. Vi i menar att ingen våldtäkt kan vara mindre grov. Det är ett hån mot en kvinna som utsatts för våldtäkt att säga till henne: Du har blivit utsatt för en mindre grov våldtäkt. Jag kan försäkra att för den kvinnan var det inte en mindre grov våldtäkt. har yrkat på att denna rubricering ska strykas och att det därmed blir ett höjt minimistraff för våldtäkt till fängelse från i teorin , som det är . Utskottsmajoriteten pekar på att det kan finnas så lindriga fall av våldtäkter att det är berättigat med mycket korta straff. Jag menar att inga fall av våldtäkter är lindriga, och skulle de vara lindriga ska de inte falla in under begreppet våldtäkt. Våldtäkt är i min begreppsvärld ett fruktansvärt brott. Ett sådant ska inte kunna bedömas som mindre grovt och ge ett fängelsestraff på ned . Jag vet att min talartid börjar lida mot sitt slut, men jag har en liten bit kvar. Till slut vill jag ta upp och yrka bifall till reservation 11 under punkt 12 angående smygfilmning. Det har funnits ett fall där en hyresvärd gått in i en kvinnas lägenhet och installerat en kamera i badrummets ventilation. Enligt vår nuvarande lagstiftning kunde denna hyresvärd bara dömas för hemfridsbrott för att han hade gått in i lägenheten, men inte för att han hade satt upp kameran i ventilationen för att filma kvinnan när hon var naken. För mig är detta mycket märkligt. Givetvis borde lagen ändras så att han kunde dömas för sexuellt ofredande. Tydligen håller inte socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister med om detta eftersom de har yrkat avslag på min motion. Majoriteten säger som vanligt att utredning pågår och inte ska föregripas. Varför kan ni inte hålla med om att det borde vara olagligt att sätta upp en kamera för att i hemlighet filma någon när hon är naken och ovetande om kameran? Jag tycker inte att det skulle vara så hemskt om riksdag sade till regeringen att det här fallet är helt felaktigt och att det måste vara olagligt att begå en sådan här handling. har ytterligare 13 reservationer. Även dessa rör viktiga frågor, och vi står givetvis bakom samtliga våra reservationer. Men jag väljer att yrka bifall enbart till reservation 11. 23 ELISEBEHT (): Det är förkylningstider, och jag hoppas att min röst kommer att hålla. Det är en jätteviktig debatt som vi för . Det är många som lyssnar och över huvud taget intresserar sig för de frågor som rör de sexuella övergreppen eller det sexualiserade våldet mot kvinnor och barn. Mycket har sagts här ifrån talarstolen, och jag kan naturligtvis inte gå in på allt vad ni har sagt. Ni får återkomma i repliker till det som jag inte hinner ta upp. Men jag kan konstatera att har lämnat debatten och befinner sig i någon budgetdebatt. Förvisso sitter han här, men han har lämnat debatten likväl. Han talar mer om resurser till polisen, om ungdomsbrottsligheten och så vidare. Jag förstår det, för ska ju snart ha en presskonferens och presentera ett politiskt förslag, har jag förstått. Jag förstår att huvudet därför är fullt av någonting annat. Men när det gäller funderar jag lite grann på om hon har läst propositionen ordentligt. Och har hon läst betänkandet? Hon talar som om ingenting skulle ha hänt i förslaget jämfört med tidigare. Men vi får väl anledning att återkomma till det. Faktum är att här finns inga avslagsyrkanden. Det skulle man kunna tro av den debatt som har förts här. Vi är överens om de förändringar som ska göras. Sedan finns det åsikter om samtyckesreglering, om man ska ha uttrycket särskilt utsatt situation och så vidare. Men det finns alltså inga avslagsyrkanden, utan vi är överens. Och det, utskottskolleger, tycker jag är en mycket viktigare signal till allmänheten, till domstolsväsendet, till polisen och till alla andra runtomkring. Vi är överens om den lagstiftning som vi nu ska sätta i sjön . Det är mycket viktigare än att tala om kommatecken i texterna. Jag återkommer till de reservationer som jag hinner med. Precis som andra har sagt här är det fortfarande så att kvinnor får uppleva att rättsväsendet behandlar dem på ett sätt som är ovärdigt en rättsstat. Den kvinna som har utsatts för brott borde kunna lita på att samhället träder in, tar brottet på allvar och gör vad som går för att finna gärningsmannen. Samhället ska lagföra, ge brottsoffret upprättelse, se till att skadestånd betalas och erbjuda stöd och hjälp för både brottsoffer och gärningsmän, inte minst för att minska återfallsrisken. Men så ser det inte ut i . Inte sällan möter kvinnor som har utsatts för sexuella övergrepp ett rättsväsende som agerar på ett diskriminerande och negligerande sätt. Vi ser bevis på det i medierna.