prot · GS09135 · 2005-06-08 00:00:00 — Dels var de väldigt oroade över den skada som det här kanske har inneburit för kvinnojoursrörelsen generellt sett. Det gäller då två saker. Den ena saken är ryktet. Risken finns att hela kvinnojoursrörelsen dras med negativt. Den andra saken är just att kvinnor kanske inte vågar komma, kanske inte vågar söka sig dit. Jag tycker och det är detta som vi nu har att hantera att det handlar om att kunna klara ut situationen och återupprätta kvinnojoursrörelsens förtroende generellt. Men det handlar också om att se till att aldrig sända ut signaler om att kvinnor inte ska våga söka hjälp. I stället gäller det att säga att på de allra flesta håll det är åtminstone min bild fungerar både Roksjourerna och SKR-jourerna på ett oerhört bra sätt. Jag tycker att det också är tråkigt med partipolitiseringen. Knappt hade programmen i fråga sänts förrän moderater ute i kommunerna rusade ut och sade: ska vi dra in pengarna. Ett moderat kommunalråd i gjorde det. I fråga om Kalmarjouren sade i att pengarna till Kalmarjouren ska dras in. Jag vill gärna fråga och : Ställer ni upp på det? Tycker ni att det var ett bra sätt att reagera från era moderata partikolleger ute i landet, alltså att bara utifrån ett tv-program säga att stödet till de lokala jourerna ska dras in detta utan att ens fundera på hur den lokala jouren därhemma fungerar? Jag tycker inte det, utan jag tycker att ni borde ta avstånd från detta. En sak vill jag säga: Jag tycker inte att vi ska låta våldsutsatta kvinnor betala för att en ordförande i riksorganisationen uttalar sig stolligt, utan för vår del handlar det faktiskt om att hjälpa till med att återupprätta förtroendet. Det tror jag att vi kan göra, bland annat genom att se till att stödet till våldsutsatta kvinnor blir en naturlig del av välfärdsstaten. Det är bland annat det som vi jobbar med i nu sittande utredning utredning. Jag hoppas att den leder fram till en kvinnoskyddslag där det blir lagstadgat vilka åtaganden kommunerna har när det gäller att ta hand om våldsutsatta kvinnor och barn. 163 Tredje vice talman (): Det känns bra eller hur jag nu ska uttrycka det att statsrådet ställer sig frågande till mycket av det som kom fram i de här programmen och att han ger uttryck för att han är oroad av den skada som sända program kan förorsaka kvinnojourerna. Där tror jag att vi allihop är överens. I mitt första inlägg här försökte jag vara tydlig kring den oro som också jag känner för att kvinnojourernas verksamhet kommer att bli lidande av detta. Då måste statsrådet ta konsekvenserna av den oro som han ger uttryck för här. Statsrådet talar om att vi måste återupprätta förtroendet för kvinnojourernas verksamhet. Handlar det också om att återupprätta förtroendet för de analyser som Roks har gett uttryck för? Statsrådet gav mig inga svar på eller hints om han delar de här analyserna. De har fått ju utgöra en dominerande bas i regeringens politik. Jag skulle vilja att statsrådet kommenterade det. Det var en av de två frågor som kom fram i programmet. Jag skulle också vilja tjata om det här med behandling av män som misshandlar systematiskt och om sveket mot de kvinnor som blir de här männens nästa offer. Vi vet ju att en man som blir dömd och som inte får behandling den dag han släpps ifall han dömts till fängelse inleder en ny relation. Det är säkert som amen i kyrkan att han kommer att misshandla igen. Det ses som ett svek mot de här kvinnorna. Jag upprepar mina frågor, och jag uppskattar att statsrådet vill återupprätta förtroendet för kvinnojourernas verksamhet och fortsätta att stödja dem. Men jag efterlyser vilka konsekvenser regeringen drar av det som framkom i programmet. visade här förtjänstfullt att det inte är några nyheter och att regeringen borde ha kunnat vidta åtgärder för länge sedan. Låt mig också nämna någonting om resurserna. Vi kristdemokrater har föreslagit ökade resurser till kvinnojourernas arbete. Vi är glada att regeringen i den senaste budgeten ökade anslagen med . Men som framgår av interpellationen är vi kritiska till att de här pengarna lämnas till Roks. Jag kan instämma med mina meddebattörer i det avseendet. Vi menar att man i stället bör överväga att låta kommunerna stödja de lokala organisationerna. Låt mig för säkerhets skull förklara att jag inte förespråkar att kommunerna ska ta över kvinnojourernas verksamhet. Det finns ett stort värde i fristående kvinnojourer som fortsätter att utveckla sin verksamhet efter de behov som de ser och skapar gemenskap, nätverk och tar ansvar. Den här typen av ideell verksamhet måste dock få ett mycket större stöd än vad den får . Det gäller inte endast ekonomiskt stöd, utan det kan också gälla stöd i form av samarbete med polis och socialtjänst. I en intervju i efter det här programmet gav statsrådet uttryck för att han kunde tänka sig att överväga att de här 100 nya miljonerna skulle fördelas via kommunerna. Några sådana antydningar fick vi inte i svaret . Jag frågar mig naturligtvis varför. Var det bara en reaktion på programmet, eller ligger det någonting mer bakom kommentarerna i ? 164 (): Jag ska börja med att svara på statsrådets fråga. Det är så klart naturligt att också kvinnojourernas verksamhet revideras, men jag tycker inte att det är naturligt att bara på grund av ett tv-program säga att man ska dra in bidragen till kvinnojourerna. Det var väl ett klart svar. Jag hinner inte gå in på alla ytterligheter i de tillmälen när det gäller män som Roks företrädare har torgfört. Man talar om att alla män är maktlystna och våldsamma och att alla män slår kvinnor därför att de vill ha makt och att alla män vill känna sig starka och överlägsna. Det inbegriper statsrådet och till och med talman . Hur har ni kunnat tro på sådana tokigheter? Det är inte en nyhet att Roks dömer alla över en kam. Det får konsekvenser. Konsekvensen av det här synsättet är att man menar att det inte finns bot dessa män är för evigt förtappade. En sådan oförsonlighet möter vi mycket sällan i samhället . Sanningen är att det finns behandlingsmetoder i såväl som . Det finns också exempel i i . För barnens skull också barn är brottsoffer i misshandelsfamiljer för kvinnornas skull och naturligtvis också för den misshandlande mannens skull är det behandlingens väg som jag menar att vi måste gå. Vi måste behandla dessa män. Då undrar jag: Vilken väg vill statsrådet gå? Är det Roks väg som säger nej till vård och har ett evigt fördömande när det gäller dessa män eller det civila samhällets naturliga väg, att alla är värda vård? Jag vill passa på att önska en glad sommar, för det här är åtminstone min sista interpellationsdebatt. 165 (): Jag ingår i tvärpolitiska barngrupp. För sedan gjorde vi ett studiebesök som var väldigt omskakande, ett besök som tog mig väldigt hårt och även de andra, har jag förstått. Vi var på Norrtäljeanstalten, på avdelningen för sexualbrottslingar. Där har man pedofiler och personer som har begått andra sexualbrott. Vi mötte några av dem, och det var omtumlande och omskakande. träffade vi personal. På Norrtäljeanstalten får man behandling med terapi för att skapa ett medvetande och för att bryta dåliga mönster hos de här männen. Om man bekänner sig till Roks teori att det inte går att behandla misshandlande män borde logiken säga att det inte heller går att behandla män som begår dessa grova förbrytelser. Då blir man fullständigt nedslagen. Ska det inte vara möjligt över huvud taget? Jag tror att det är möjligt. Jag tror att det finns chanser att få människor att komma till insikt och börja leva ett annat liv. Vi är alla väldigt spända på att få höra: Vad anser ministern? Delar ministern uppfattning att om detta är omöjligt är det lika bra att lägga ned Norrtäljeanstalten också? : Jag fick inget svar på min fråga. Vad är ministerns budskap till de jourer som överväger att lämna Roks? Kommer de att klara sig ekonomiskt ändå? 166 (): Även jag blev väldigt bekymrad när jag såg programmet om Roks och könsmakten. Vad som gjorde mig extra bekymrad var det intryck jag fick av att Roks har spelat en väldigt stor roll för regeringens inställning i de här frågorna. Jag tycker att det framgick väldigt tydligt av intervjun med att hon solidariserade sig med Roks. Jag skulle jag vilja höra hur statsrådet ser på att det finns väldigt täta band mellan Roks och regeringen. Det tycker jag är mycket allvarligt. Jag undrar också om statsrådet tänker ta upp en diskussion med Roks. Vi har yttrandefrihet och allt sådant i , men ibland kan man tycka att organisationer som får statsbidrag ändå ska dela de demokratiska mänskliga värderingarna. Jag känner till Roks och har varit mycket tveksam till mycket av det jag har hört av Roks. Kommer man att ta upp en diskussion med Roks om hur de kommer att arbeta vidare och om de kommer att sprida det här fortsatt väldigt hårda budskapet att män är hopplösa och att de inte är behandlingsbara? Jag tror att det här inte bara skadar de befintliga kvinnojourerna utan också gör att de kvinnor som överväger att arbeta i kvinnojourer kan känna att de inte vill det. De tror att alla kvinnojourer är som Roks och att man måste dela Roks värderingar om man ska arbeta i kvinnojourer. Det har jag faktiskt hört från kvinnojourare som har sagt det. De har känt att för att vara med i Roks och arbeta på det sättet måste man dela värderingarna. Fördelningen av bidrag ska tydligen titta på. Enligt vad jag har hört och där vill jag höra hur det verkligen ligger till behåller Roks väldigt mycket av pengarna till sin egen övergripande administration och delar ut förhållandevis lite till de lokala kvinnojourerna. Jag undrar om man har tittat ordentligt på hur fördelningen mellan Roks centralt och kvinnojourerna är. Vi vet under vilka enormt tuffa ekonomiska villkor som kvinnojourerna arbetar. De arbetar helt oavlönat, och de får i stort sett själva stå för kostnaderna för det här arbetet. När det gäller hur man ska fördela pengarna är jag inte så förtjust i tanken att de ska gå till kommunerna. Jag skulle hellre se att man kunde fördela dem till länsstyrelserna och att de lokala kvinnojourerna får möjlighet att söka pengar via länsstyrelserna. Det är en konkurrens, har jag märkt, mellan kommunerna och de lokala kvinnojourerna. Kommunerna tycker att det är jättebra med kvinnojourer, men då ska de ställa upp och när det är riktigt tufft. För många kvinnor är det väldigt viktigt att känna att de inte går till kommunerna när de har problem. De vill gå någon annanstans. Därför skulle jag vilja att man övervägde att lokala kvinnojourer i stället skulle få söka bidrag från en mer neutral organisation. 167 Statsrådet (): Jag tar upp frågan om pengarna först. Det är ett missförstånd när säger att pengarna ska gå till Roks. Jag tyckte att det lät som om ni var kritiska mot att de ytterligare 100 miljonerna skulle gå till Roks. Så är det ju inte. Vi har satt av pengar i statsbudgeten för att förbättra stödet till våldsutsatta kvinnor. Det har vi sagt . Sedan kommer fördelningen av pengarna i en ny förhandlingsrunda med budgetpropositionen . Precis som jag sade i det tv-inslag som refererade till tycker jag nog att det rimliga är att man öronmärker ett statsbidrag till kommunerna. Så följer man det också med en lagstiftning där man ökar åtagandet för kommunerna. Oavsett var man bor i landet måste man ha rätt att få skydd, hjälp och stöd om man blir slagen. Då måste kommunerna se till att ha byggt upp en sådan verksamhet, antingen själva, som vi till exempel har gjort i det socialdemokratiska det är en väldigt god verksamhet där man tar hand om våldsutsatta, både kvinnor och barn eller genom att de tecknar avtal med ideella organisationer, med någon kvinnojour. Då får man också mycket bättre tillsyn av verksamheten och mycket bättre stadga. Med en sådan lag i botten kan jag ställa krav på kvalitet. Jag kan också ställa krav på att man tar hand om kvinnor som har särskilda problem. Jag vet att vi till exempel inte når kvinnor som har missbruksproblem och blir utsatta för våld, vilket är ett mycket stort bekymmer. Det är egentligen ett klassiskt välfärdsstatsbygge att göra. Vi förstärker lagstiftningen om vilka åtaganden välfärdsstaten har gentemot medborgarna. skickar vi med pengar. Det är den variant som jag skulle vilja gå på. Det återstår naturligtvis en förhandling om detta . Men det är den ingång som jag skulle vilja ha. Jag får frågor om Roks analyser. Om man vill diskutera radikalfeminismens vara eller inte vara tycker jag nästan att man får ordna en debatt mot Roks. Jag står inte för en radikalfeministisk hållning. De som gör det får naturligtvis försvara sina uppfattningar, men det är inte regeringens hållning. Det är inte heller min hållning. Men jag kan inte heller använda statsmakten för att slå ned på dem som har den uppfattningen. Då får de väl ha den, och så får man bryta de argumenten i en öppen debatt. Försök inte klistra på den etiketten på regeringen! Det tycker jag är fel. Jag har också fått frågan om behandling av män. Det följer nästan på vad jag sade. Jag har en väldigt öppen syn på det. Jag tycker att det är bra med det stöd som nu ger till att bygga upp olika verksamheter. I det här skedet av utvecklingen handlar det nog om att försöka ta fram projekt och delar där man provar sig fram för att se vad som fungerar. Men det finns många delar nu som fungerar bra. Jag fick uppmaningen att ge mig ut och resa. Jag var i och tittade på den verksamhet som sker där bara för . Jag vet att man har en bra verksamhet i . Det finns något som heter Utväg som också är en sådan uppbyggd verksamhet. Jag utesluter inte alls att när vi ser resultatet av det kan vi gå vidare med ett utökat stöd till den typen av behandling. Men det blir naturligtvis också en fråga att återkomma till i budgetförhandlingar framöver. Det finns inga ideologiska låsningar. Jag har också en bakgrund i den här kammaren som ledamot av justitieutskott, där vi har kriminalvården. Detta är ju en typ av kriminalvård där man får se till att förebygga så att människor inte går tillbaka i ett destruktivt beteende. 168 Tredje vice talman (): Jag satt här och funderade på hur jag skulle tolka de sista meningarna från statsrådet när han säger att detta inte är regeringens hållning. På något sätt måste man ändå förhålla sig till stödet och regeringens engagemang för att bygga upp verksamheter och få in det inom kriminalvården, verksamheter som hjälper män att sluta slå, som behandlar män som systematiskt misshandlar kvinnor. När det gäller att det inte har kommit längre än det har kommit måste man någonstans dra konsekvenserna av sina tidigare ställningstaganden. Vi får ta statsrådet på orden. Jag vill bara uppmana till lite snabbare takt än det som statsrådet sade inledningsvis i sitt svar om att man kunde titta närmare på det. Det är ändå en väldigt blygsam omfattning på den här typen av verksamhet i jämfört med det som till exempel nämns i interpellation om och det som syntes från i ett av tv-programmen. Det finns väl rätt mycket att göra här, och jag vill uppmana till det. Statsrådet delar inte Roks analyser. Där måste man också ta konsekvenserna. När jag tittar på stödet till kvinnojourerna vill jag instämma i fråga. Hon har inga fler inlägg, men jag kan påminna om den så att statsrådet inte glömmer den i sitt sista inlägg. Det är fortfarande så att merparten av statsbidragen till kvinnojourerna går till och via Roks det kanske jag borde ha förtydligat i mitt förra inlägg. När det gäller de nya 100 miljonerna får jag väl vänta till . Jag vill bara avsluta, herr talman, med att säga att jag tycker att det är oerhört viktigt att vi inte slätar över det som har framkommit och den oro som de här programmen har skapat, även om många som har engagerat sig i de här frågorna har känt till de här förhållandena förut. Det är viktigt att vi inte slätar över det utan tar det på allvar och att regeringen tar konsekvenserna av detta i sitt arbete med stödet till kvinnojourerna. 169 (): Jag vill återkomma till den väldigt viktiga diskussionen om vad Roks står för. Jag skulle vilja att statsrådet, som talade om att vi skulle ha offentliga debatter om det här, kanske tillsammans med startade någon debatt där man bjöd in Roks och kanske några andra som jobbar med kvinnojourer för att visa att det här är en väldigt tung och viktig fråga. Jag är orolig för att många kommer att tro att alla kvinnojourer är meningslösa. Det är det vi måste motverka. Jag vill också säga att vi från sida vill anslå ytterligare lite pengar till kvinnojourerna i vårt senaste budgetförslag. Vi är många som vill jobba för kvinnojourerna. 170 Statsrådet (): Först vill jag återkomma till fråga när det gäller stödet för de jourer som kanske lämnar Roks. var inne på det också i sitt slutinlägg. Pengarna går ut i två delar. En del av pengarna går till SKR som har ett trettiotal jourer. Den andra delen går till Roks som har ungefär 130 jourer. Det är fördelat däremellan. Det är klart att om vi skulle få ett strömhopp av jourer från den ena organisationen till den andra vilket man inte kan utesluta; jag vet att det pågår en sådan diskussion nu måste man naturligtvis se över fördelningen så att man får med sig den andelen av pengarna över till den andra organisationen. Det hoppas jag är svar nog på fråga, för det är så man måste lösa det. Det finns alltid en spänning mellan lokalorganisationerna å ena sidan och centralorganisationerna å andra sidan. Där ska man akta sig för att vara alltför detaljstyrande. Man måste trots allt utgå från att det finns en demokratisk organisation i botten. Om de lokala organisationerna vill ha en större del av kakan är det i så fall inom organisationerna man ska mobilisera sig. Avslutningsvis tycker jag att det är en poäng med att vi inte medverkar till att ytterligare försämra situationen för de lokala jourerna. Kalmarjouren är en Roksjour. säger nu att de har gått ur. Det var en Roksjour när jag besökte dem. Det var då en diskussion om de skulle gå ur. De har i alla fall sin bakgrund i Roks. Man kände sig naturligtvis inte alls hemma i den argumentation som man såg från centralt håll. Man gjorde däremot ett oerhört viktigt och nyttigt jobb på lokalplanet. De allra flesta av de här jourerna känner säkert ungefär så. Det gäller att vi ser till att vi inte medverkar till att kvinnor inte vågar söka den här hjälpen och att vi inte försämrar ryktet för kvinnojoursrörelsen generellt. Vi bör tvärtom medverka till att stärka det igen. I slutändan handlar det om att se till att denna verksamhet kommer in i välfärdsstaten som alla andra i den meningen att vi måste se till att det finns ett grundligt åtagande från kommunerna att hjälpa människor som blir utsatta för våld, alldeles oavsett var i landet de bor. Överläggningen var härmed avslutad. 26 § Svar på interpellation 2004/05:544 om snusets hälsorisker 171 Statsrådet (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att låta försiktighetsprincipen gälla också i vid saluföringen av snus. Den svenska tobakslagens regler om begränsning av reklam och marknadsföring gäller lika för alla tobaksprodukter. är nationell tillsynsmyndighet för tobakslagens regler om reklam och marknadsföring av tobaksvara. Oavsett var tobaksvaran försäljs gäller tobakslagens regler för marknadsföring och reklam av tobaksvaror samt för tillhandahållande av tobaksvara till konsument, exempelvis åldersgräns. Regeringen har i sin proposition Mål för folkhälsan (prop. 2002/03: 35) beslutat om fyra delmål för att minska tobakskonsumtionen. För barn och ungdomar gäller målet om en tobaksfri livsstart och målet om en halvering av antalet ungdomar som börjar röka eller snusa. Tobaksvaror får inte säljas till den som inte har fyllt . infördes bestämmelser om att den som försäljer tobaksvaror ska anmäla detta till kommunen. Skälet till att denna bestämmelse infördes var att bestämmelserna om 18-årsgränsen inte efterlevdes tillräckligt väl. Syftet var bland annat att kommunerna skulle få ökad kännedom om försäljningsställen av tobaksvaror, och på så sätt kunna informera om och utöva tillsyn över gällande lagstiftning. Kommunerna har också möjlighet att ta ut tillsynsavgifter för denna tillsyn. Det har visat sig att det är alltför lätt för minderåriga att komma över tobak. I det senaste regleringsbrevet till , den nationella tillsynsmyndigheten, har därefter givits i uppdrag att särskilt stödja länsstyrelser och kommuner i deras tillsynsarbete. I den proposition som regeringen har lämnat till om nationellt genomförande av tobakskonvention (prop. 2004/05:118) som behandlade har regeringen givit ytterligare förslag som ska bidra till att de ovanstående målen förverkligas. Bland annat kan nämnas förstärkningar av tobakslagens regler om marknadsföring och reklam för tobaksvaror och ytterligare förändringar när det gäller tillsynen över detaljhandeln med tobaksvaror. uttalar i sin Folkhälsorapport att de långsiktiga hälsomässiga effekterna av snus är ofullständigt utforskade. konstaterar att risker inte kan uteslutas med snus, men att de är mindre än med rökning. visar också på olika gruppers konsumtionsmönster av olika tobaksprodukter och sjukdomsmönster hos olika grupper. Regeringen har i sin proposition Mål för folkhälsan konstaterat detsamma, nämligen att de hälsomässiga effekterna av snus är ofullständigt utredda. Av den orsaken uttalade regeringen då att det ingår i Statens folkhälsoinstituts uppdrag att främja forskning om snusets hälsoeffekter. biföll sedermera denna proposition. 172 (): Jag får tacka statsrådet för svaret. Svenskarna är ett snusande folk. Över en miljon snusar. är det land i världen där flest människor tar en prilla. Folkhälsoministern påpekar att regeringen i sin proposition Mål för folkhälsan konstaterade att de hälsomässiga effekterna av snus är ofullständigt utredda. Av den orsaken har fått i uppdrag att främja forskning om snusets hälsoeffekter. Det är naturligtvis angeläget att få snusets hälsorisker belysta. Hälsoriskerna är reella, särskilt när det gäller ungdomar och gravida. Av dagens sextonåringar är redan vanesnusare. Som statsrådet påpekar i sitt svar framhåller att även om risker med snus inte kan uteslutas är dessa mindre än med rökning. Men är det verkligen så? Risken att bli snusberoende är stor även hos dem som snusar utan att någonsin ha rökt. Det är omvittnat att det är svårare att sluta snusa än att sluta röka. En dosa snus innehåller nikotin motsvarande 5075 eller 2030 cigaretter. Att avfärda de uppenbara hälsorisker som ett regelbundet snusande leder till med att det är farligare att röka är inte försvarbart om vi menar att vi ska ta vårt folkhälsopolitiska ansvar. satsar tobaksindustrin, inför rökförbudet på krogen, på ett nytt superstarkt snus. Vi har ju redan slagit fast folkhälsomål som bland annat handlar om att åstadkomma en halvering av antalet ungdomar som börjar röka eller snusa. Hur når vi det målet genom att enbart satsa på forskning? Måste vi inte också göra vad vi kan för att uppväga tobaksindustrins marknadsföring av snus som snudd på en hälsosam produkt? Man flirtar med unga flickor genom vackra förpackningar och tal om att snus inte innehåller vare sig socker, fett eller kalorier. Har statsrådet sett tjejsnuset? Det kanske statsrådet har. Det är en förförisk liten burk som finns i läckra färger. Den här innehåller snus med mintsmak. Det är också framgångsrikt. var det mycket ovanligt med snusande kvinnor. utgör de av snusarna. Kvinnor är den viktigaste målgruppen för marknadsföring av snus. En bagatellisering av riskerna med snusning kan innebära att rökarnas vilja att bryta nikotinberoendet minskar. Detta förlängs och ett blandbruk av cigaretter och snus är inte ovanligt. Tror statsrådet att folkhälsomål på tobaksområdet, som bland annat innebär att alla barn ska födas i ett tobaksfritt, alltså både snus- och rökfritt, liv och att deras tobaksdebut ska vara halverad, kan uppnås om en bagatellisering av snusandet fortsätter? 173 Statsrådet (): Det är nog rätt uppenbart att snus inte är nyttigt.