prot · GT0940 · 2005-11-29 00:00:00 — Jag vet inte om det har med dina tio års erfarenhet som advokat att göra. Jag frågade dig vilka slutsatser du drar av utredning. Det är en befogad fråga trots allt. Det är regeringens utredning. Du säger inte ett ord om detta. Det är som om det inte existerar. Jag frågade dig vilka lärdomar du drar av de insatser som du själv satte i gång. Du säger ingenting om detta. I en sådan debatt hade jag förväntat mig att du började med att redovisa: Det här vi gjort, det här har jag som minister lärt mig och sedan ska vi gå vidare. Sedan är det ytterst allvarligt när ministern står här och läser en bok, en utredning eller några uppsatser och säger att det har blivit bättre, medan andra ledamöter säger att det har blivit mycket sämre. Det visar på ett väldigt konkret sätt att vi behöver ordentlig forskning forskning som gör skäl för namnet. Som ministern konstaterade är det vi har långt ifrån forskning som kan användas seriöst. : Man säger att man måste göra det ena och det andra, men det är väldigt lätt att göra fel när man inte vet vad som ska göras. Man har pratat om representation och sammansättning, som om turkar, chilenare och andra i poliskåren skulle vara lösningen på allt. Jag besökte , och man berättade där om de problem som just poliser som rekryterats från vissa invandrargrupper hade att arbeta i sådana miljöer. Alla de andra grupperna uppfattade dem med stor misstänksamhet. Det enda man ville ha var gedigna svenska poliser som åtminstone var neutrala, menade de. Vi ska inte förhasta oss. Vi behöver bättre kunskaper och vi ska göra bra saker tillsammans det är jag säker på. 31 (): Det pratas mycket om studentuppsatser här och deras bristande eller höga kvalitet beroende på vilken utgångspunkt man har. Jag tycker att det kanske inte är så väldigt intressant att drunkna i frågan huruvida studentuppsatserna håller en hög kvalitet eller inte. Pratar vi om universitet i någon annan debatt så kommer det att finnas en minister som talar om att vi har högskolor med otroligt, fantastiskt hög kvalitet. Men vad visar detta, att vi pratar om det här? Jo, det visar bristen på forskning i , en vetenskaplig forskning med stor bredd och stort djup. Varför finns det inte sådan? Uppmärksamheten kring diskriminering är ju ingenting som har kommit precis . Den här debatten har väl gett det i alla fall det verkar så att alla är överens om att det förekommer diskriminering i rättsväsendet och att det inte är acceptabelt. Och , , kan ingen av oss vara vare sig nöjda eller stolta över den situation vi befinner oss i, utan då måste det vidtas åtgärder snabba åtgärder och konkreta förslag. Några har kommit upp här i debatten. Det jag tycker är positivt är ändå att man kan diskutera det här och att alla ändå har samma grundförutsättning för att vilja förändra. Sedan tycker några att de är bättre än andra och har hunnit längre, och några tycker att det är väldigt mycket sämre. Det intressanta är ju faktiskt att oppositionen tillsammans med har en syn som inte riktigt stämmer överens med vad regeringen i övrigt har. Det visar att den här debatten måste fortsätta. Vi måste få fram konkreta förslag. Vi kan aldrig acceptera en diskriminering i rättsväsendet. Det är ett skott i ryggen på demokratin och på rättssamhället. Låt oss alla gemensamt förändra det med förnuftiga och konkreta förslag! Tack, , för den här debatten! 32 (): Jag har förhoppningar om att det nu ska bedrivas ett bredare utredningsarbete för mer kunskapsinhämtning om den verkliga situationen när det gäller diskriminering i rättsväsendet. Vi har från Vänstern påtalat behovet av mer kunskaper om det faktiska tillståndet när det gäller diskrimineringen. Det är bra om vi nu börjar få en bred uppslutning kring det. Det har inte varit fallet tidigare. måste ansträngningarna öka för att bedriva utbildningsinsatser inom rättsväsendets myndigheter och bredda rekryteringen så att personalen utgör en spegling av befolkningen, som flera har sagt tidigare. Det är några konkreta områden att arbeta intensivt med . Jag vill dock understryka att jag inte för tror att diskriminering inom rättsväsendet och människors upplevelser av olikhet inför lagen i grunden kan effektivt bekämpas i ett samhälle som med öppna ögon vidgar de sociala och ekonomiska klyftorna. Det framstår inte som trovärdigt. Samhällsutvecklingen måste hänga ihop. Jag har därför mycket svårt att se att de borgerliga partierna med sina förslag på tydliga försämringar av den generella välfärdspolitiken kan framstå som mer trovärdiga när det gäller att skapa en verkligt rättvis rättvisa och större likhet inför lagen. I Ekots lördagsintervju sade diskrimineringsombudsmannen att det finns en tendens i att förneka förekomsten av diskriminering i olika former. Jag tror att hon har rätt. Att debattera diskriminering i rättsväsendet i riksdag är ett litet men viktigt bidrag till att motarbeta förnekelseprocesser. 33 (): Det har blivit många olika saker som har diskuterats här. Det har gällt en diskriminering som invandrare berörs av och diskriminering som många kvinnor ger uttryck för. Men sammantaget vill jag säga så här: Vi har väl alla som mål att vi ska ha ett samhälle där olikheter tolereras och uppmuntras, ett samhälle där vi lever i respekt för varandra och där också var och en tar ansvar för sig själv och andra. Men det kräver naturligtvis också att vi är medvetna om vad som sker och att vi också gör någonting åt dessa förhållanden. Vi måste också se alla människor med utländsk bakgrund som en resurs. Det är människor med idéer och möjligheter, och de kan också bidra i vårt samhällsbygge. Helt klart efter dagens debatt är att man återigen kan konstatera att det behövs en större insats för att komma till rätta med diskriminering. Det har sagts väldigt mycket här om forskningen om den är tillräcklig eller otillräcklig. Men ingen av oss här i kammarsalen kan förneka att vi är medvetna om att olika grupper känner sig diskriminerade. Därmed har vi också ett problem. Just vetskapen om detta borde också betraktas som en form av vetenskap, och med det i ryggen borde man också agera. Jag vill återigen ta upp det här att det gäller att se hela människan, och därför är det också viktigt att titta på hur vi hanterar diskrimineringsärenden. En väg ut ur det hela kan vara att föra samman all den kompetens som finns hos de olika diskrimineringsombudsmännen. Då kan vi ta ett första steg och få en effektivare kamp mot diskriminering. 34 (): Jag tycker att det är intressant att konstatera att inte tycker att det finns tillräckligt mycket forskning för att bevisa att det förekommer strukturell diskriminering i rättsväsendet och att man ska vara försiktig, men däremot kan man väldigt tvärsäkert uttala sig om att det är bättre med svenska, vita poliser i förorterna. Det har man förmodligen tillräckligt mycket forskning för. säger så här när det gäller representativitet: Det räcker inte när andelen kvinnliga poliser inte är större än . Generellt sett gäller att så länge en underrepresenterad grupp utgör av personalen har de egentligen ingen påverkan på kulturen. Kvinnor kan med andra ord inte påverka företagskulturen. Kvinnliga poliser jobbar i en manlig företagskultur. hävdade att representativiteten och sammansättningen inte har någon betydelse, och jag vill hävda motsatsen. Representativiteten har betydelse, därför att finns det kvinnor, finns det fler med invandrarbakgrund, så lär man sig av dem, och man berikar och möter varandra. Det är också viktigt att den sociala underklassen, människor som kommer från förorterna, finns inom rättsväsendet , för de tar med sig den kunskapen och kompetensen. Väldigt ofta möter kvinnor, till exempel när de blivit våldtagna, att de var på fel plats, att det var fel attityd och att de hade fel kläder. Samma sak möter många av våra unga människor i förorterna: De var på fel plats, de hade fel attityd och de hade fel kläder. Samma sak möter också en homosexuell som får problem när han eller hon går in på en krog: Man var på fel plats, man hade fel attityd och man hade fel kläder. Vi måste ta krafttag mot diskrimineringen, och för att kunna göra det behöver vi ändra sammansättningen. Här behöver vi använda positiv särbehandling. Vi behöver också ändra arbetsmetoderna. Vi har mycket kvar att göra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 9 § Utvidgad användning av DNA-tekniken inom brottsbekämpningen, m.m. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU7 Utvidgad användning av DNA-tekniken inom brottsbekämpningen, m.m. (prop. 2005/06:29). 35 (): Fru talman, ärade ledamöter, de närvarande i första hand och även alla de som trängs framför tv-apparaterna, och inte minst de åhörare som tagit sig hit för att njuta av debatten i riksdag! För att inte glömma det yrkar jag bifall till reservation nr 3 och 4. DNA-analyser används relativt ofta. Det gäller framför allt vid enklare vardagsbrott som stölder, inbrott och bilstölder men också vid grova brott som våldtäkter, rån och mord. Då är det viktigt att understryka att dessa DNA-prov inte bara kan användas för att fälla någon, binda en gärningsman till ett brott, utan också för att fria någon från misstanke. Jag har ett exempel som fått mig att fundera rätt mycket på DNA-analyserna, DNA-proven, vad man ska göra med dem och hur de ska registreras. blev jag förordnad för en ung kille, vi kan kalla honom . Han var misstänkt för att ha knivmördat sin unga sambo i deras gemensamma lägenhet. Han hade sett en okänd gärningsman, påstod han för polisen. Lite synpunkter hade han på hur mannen såg ut, men det var alltså en annan man. Han häktades förstås omgående och satt häktad . Sedan släpptes han eftersom utredningen kunde fortsätta utan att han var häktad. Allt detta hände , och jag blev förordnad . inträffade ytterligare ett mord inte långt från den första platsen, och man fick också fast en gärningsman till mord nummer två. När man jämförde den gärningsmannens DNA med det som man hittat i lägenhet fick man träff. Det innebar att vid häktningsförhandlingen på gärningsmannen för mord nummer två kunde han även häktas för mord nummer ett och friskrivas från all misstanke. Han avskrevs på den grunden att han var oskyldig. Detta har fått mig att tänka rätt mycket på DNA:s möjligheter. Om vi hade haft ett register som var något större än det vi har hade kanske bara behövt sitta häktad någon vecka innan man fått träff via DNA. Möjligen hade mord nummer två heller aldrig kommit till stånd. Man hade kanske kunnat rädda livet på någon. Jag har funderat ganska mycket på det här eftersom, vågar jag påstå, utan DNA-tekniken säkert blivit åtalad och nästan lika säkert också blivit dömd, trots att han var oskyldig. Hans berättelse om den okände mannen på brottsplatsen har använts så att jag vågar påstå att ingen i domstolen skulle ha velat tro på den. Jag vill dock säga att jag inte förespråkar ett nationellt register, men jag har funderat på hur det hela ska se ut. Regeringen har i sin proposition tagit ett steg i rätt riktning när man utvidgat detta. Vi kristdemokrater vill ta ytterligare ett litet steg jämfört med förslaget i regeringens proposition. Vi menar att när det gäller personer som är dömda för ett brott där fängelse ingår i straffskalan ska de kunna registreras alldeles oavsett om det faktiskt leder till fängelse eller inte. Vi vill alltså öka registret något jämfört med regeringens förslag. Vi vill dessutom ta bort tidsbestämningen i registret för hur länge DNA-provet ska finnas kvar. Frågan är inte alldeles enkel eftersom vi redan har så många register att vi måste försöka begränsa antalet. Både jag själv och arbetar med frågan om var man kan hitta en lämplig balanspunkt. Det finns anledning, fru talman, att vara varsam och mycket noggrann med det här regelverket. Det går att plantera DNA. Det går att transportera DNA till brottsplatsen. Man får därför vara mycket försiktig. DNA är en relativt ny vetenskap, och därför är det viktigt att hålla sig à jour med forskningen. Men med rätt användning och genom stor försiktighet kan DNA-register och DNA-prov få stor betydelse för brottsbekämpningen. Mitt förslag är, fru talman, att vi ska gå framåt men med ödmjukhet och försiktighet, allt i rättssäkerhetens intresse. Vi vill ta ett lite längre steg än regeringen, och därför yrkar jag bifall till reservation nr 3 och nr 4. 36 (): Jag står bakom samtliga reservationer där finns med, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 1 och 2. Jag vet inte hur många av er som just nu finns i kammaren läst böcker som 1984, Du sköna nya värld eller Kallocain när ni var unga. En del är kanske för unga och har över huvud taget ingen kunskap om dem. Kallocain till exempel är skriven av . Alla dessa böcker skrevs med som en fasansfull bakgrund. Angiveri, spioneri och folkmord, förutom kriget, var vanligt . När jag läste dem var jag ganska ung, och jag uppfattade dem som väldigt otäcka framtidsbilder. De beskrev en värld där alla avlyssnas, fotograferas, registreras. I en av böckerna var man till och med tvungen att få ett föräldraskapsintyg för att skaffa barn. Ett kärnvapenkrig hade förgiftat jorden, och missbildade barn fick inte förekomma i den sköna nya världen. I en av böckerna var Storebror ser dig en slogan som makthavarna använde för att hålla medborgarna nere. Varför denna inledning? Jo, har vi möjlighet att skapa ett sådant samhälle. Vi kan registrera och avlyssna dem vi misstänker för brott. Vi kan samla in fakta om människor i olika register, och sedan kan vi inte alltid kontrollera vad registren används till. Vi behöver stanna upp och tänka efter före vilka möjligheter till integritetskränkning sådana register kan innebära. Det är nu vi ska tänka oss för, inte när det kommer ett behjärtansvärt ändamål för att söka andra uppgifter än det registren var avsedda för från början. I propositionen finns ingenting som tyder på att regeringen gjort en analys av sådant slag. Vi kräver inte att man skulle ha gjort en integritetsanalys, för det förslaget kom i motion, men någon form av eftertanke borde regeringen ha redovisat. Från sida är vi inte negativa till att använda DNA-prov som bevis i brottsbekämpningen. Vi säger inte ens nej till en utvidgad användning, men, och det är viktigt, vi måste tänka efter före. Vad kan hända med ett register av det här slaget, och vad händer om det kommer i orätta händer? Vilket skydd för den enskildes integritet vill vi ha? Det är lättare att göra analysen när inget svårt beslut ska fattas . Det är lättare att tänka efter nu än när det finns en stark opinion som trycker på att vi ska öppna registret för andra ändamål än det ursprungliga. Vi kan jämföra med PKU-biobanken och tsunamikatastrofen. Ingen politiker vågade säga nej eftersom trycket var så starkt för att vi skulle hjälpa till att identifiera de omkomna från . Vad kan komma härnäst, och vilka påtryckningar kan komma om vi funderar i de banor som författarna jag inledde mitt anförande med gjorde? I ett demokratiskt samhälle kanske riskerna inte är så stora, men vad händer i ett annat system om registret finns och kan komma i orätta händer? Ett annat problem är att register kan läcka. och sjukjournaler är två skrämmande exempel på hur starkt sekretesskyddat material kom ut i massmedierna. Vi vet inte vad man kan utläsa av en DNA-sekvens. Det kan bli fruktansvärda konsekvenser för den enskilde om vi fattar fel beslut. Rädsla för terrorism och grov brottslighet får inte göra att vi riskerar ett storebrorssamhälle där ingen kan gå säker. Vi måste se konsekvenserna av våra beslut innan vi fattar dem. Från sida säger vi inte nej till sakfrågan i princip, men vi kräver att regeringen gör en konsekvensanalys innan beslutet fattas. Regelverket runt beslutet ska finnas klart innan vi fattar beslut. Medborgarna ska veta vilka regler som ska gälla i samhället. Därför yrkar jag avslag på propositionen och bifall till att regeringen gör en integritetsanalys och skyndsamt återkommer med ett nytt förslag till kammaren. 37 (): Det är självklart att den teknik vi ser utvecklas och förändras. Givetvis använder sig kriminella av det, och givetvis måste även polismyndigheterna använda sig av den teknik som finns att tillgå. Det gäller även DNA som bevismaterial. hade en poäng när han talade om DNA som bevis för att fria människor. Det är kanske lättare att använda just i det syftet än för att fälla människor. Det kan finnas svårigheter att värdera hur mycket ett DNA-bevis verkligen är värt när man gör ett DNA-fynd på en brottsplats, ganska naturligt med undantag av vissa brott. Vi från är inte emot att man använder den nya tekniken. Det är alldeles självklart. Jag delar det som säger här och åsikt att man behöver se till konsekvenserna av ett sådant register och hur det ska användas. Det finns integritetskränkande inslag i detta. Det finns också osäkerhet kring vilka som ska ingå i . Det finns också en principförändring i detta. Här vill man nu registrera människor som har dömts. Men man vill också kunna använda DNA och i ett spaningsregister registrera dem som ännu inte har hunnit begå brott. Det är att gå ett steg för långt. Jag kan läsa lite grann i texten. Det står: I takt med utveckling av tekniken för DNA-analys och ett mer omfattande DNA-register som omfattar en stor del av alla aktivt kriminella personer torde antalet uppklarade fall av brott med från början okänd gärningsman kunna ökas markant och uppklaringen kunna ske snabbare. Jag vet inte riktigt vad som menas med aktivt kriminella personer jämfört med passivt kriminella personer. Det kan vara en freudiansk felsägning. Alla som inte ännu är dömda kommer att kunna bli det . Det är kanske lite freudianskt. Att bygga upp ett register med människor som är misstänkta för att de ska kunna begå brott strider mot min uppfattning om samhällets kontroll över sina medborgare. Därför säger vi nej till registret som det ser ut . Jag vill understryka det säger. Det är viktigt att först utreda konsekvenserna av ett register och hur det ska tillämpas. Jag ber därför att få tillstyrka reservationerna 1 och 2. När det gäller att bevisa att man är oskyldig till ett brott ska det kunna finnas inskrivet i texten om , när det sedan blir antaget. Det ska finnas en rättighet för en människa som är misstänkt att kunna begära att DNA-test tas. På det sättet ska man kunna bevisa att man är oskyldig. Den rättigheten finns inte inskriven. Däremot kan det ske om polisen anser att det är viktigt. För polisen är det alltid en fjäder i hatten att kunna fälla en skyldig. Fjädern i polisens hatt skulle få en krona om polisen satte som högsta mål att kunna fria en oskyldig. Jag ser hellre tio brottslingar fria än en oskyldig fälld. Jag vill understryka detta när det gäller användning. I övrigt har diskussionen som lett fram till betänkandet betytt en hel del. Men det har också visat på en del osäkerheter. Det understryker jag än en gång. Jag yrkar avslag på propositionen och att man först ska genomföra en konsekvensanalys. 38 (): Först vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. Till betänkandet har fogats en del reservationer. Det är dels reservationer med yrkande om avslag på propositionen, dels reservationer som går längre än förslaget, dels reservationer om gallring av registret och en reservation om . I propositionen föreslås en utvidgad användning av DNA-tekniken. Det handlar om att möjliggöra regelmässig DNA-provtagning på den som är skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa. Det handlar också om att kunna ta DNA-prov på annan än den som är skäligen misstänkt för brott om det är av betydelse för utredningen av ett brott som kan leda till fängelse. Därutöver föreslås att förutsättningarna för att registrera DNA-profiler i utvidgas så att alla som döms till annan påföljd än böter får registreras liksom att personer som är misstänkta för brott på vilket fängelse kan följa får registreras i ett separat register, ett utredningsregister. Dessutom finns här förslag om gallring ur registren och den övergångstid under vilken register i polisens verksamhet får föras med stöd av Datainspektionens tillstånd. Lagändringarna föreslås träda i kraft . En utvidgning av DNA-teknikens användning vid brottsutredning är ett viktigt verktyg för polisen för att snabbare kunna klara upp brott. Det gäller inte bara, som sade, att kunna identifiera en misstänkt gärningsman. Det gäller också att kunna avföra någon från misstanke. Erfarenheterna från andra länder men också i visar att det är ett viktigt verktyg. registreras DNA-profiler i DNA-register när personer har dömts för vissa brott. ska den som har anhållits eller är skäligen misstänkt för brott på vilket fängelse kan följa lämna fingeravtryck vilket registreras i ett fingeravtrycksregister. Det som föreslås är att det regelmässigt ska tas ett DNA-prov under förundersökningen på den som är misstänkt för brott som kan leda till fängelse. Det tas ett salivprov ur vilket en analys görs. Det sparas i ett DNA-register som kan identifiera en person. Det är bara så som DNA-profilen kan användas, nämligen för att identifiera en person. Även på annan person i en förundersökning kan DNA-prov få tas om det finns synnerlig anledning att anta att det har betydelse för utredningen av ett brott som kan leda till fängelse. Det salivprov som tas för en DNA-analys kan inte sägas vara särskilt integritetskränkande och inte mycket mer integritetskränkande än det fingeravtryck som tas regelmässigt och som också registreras. Det förslag som regeringen har lagt fram om en utvidgning av användandet synes för utskottet vara väl avvägt också ur ett integritetsperspektiv och är väl omgärdat med restriktioner för användandet. I en reservation från och vill man avslå propositionen. Man anser att integritetsaspekterna inte har getts tillräcklig tyngd. Farhågor uttalas om vad som kan utläsas av de DNA-profiler som tas fram och vad dessa kan användas till. Som jag sade anser utskottet att integritetsaspekterna väl har avvägts i det förslag som har lagts fram. När det gäller farhågan om framtida användning det vill säga om det kommer att bli möjligt att ta fram annan information om den enskilde förbjuder regleringen i polisdatalagen all sådan användning. Således kan sägas att farhågan är något överdriven. Skulle det bli möjligt kräver det också en ändrad lagstiftning. DNA-profilen från den som döms till annan påföljd än böter kommer att registreras i . DNA-profilen från den som är misstänkt för brott som kan leda till fängelse kommer att registreras i ett utredningsregister. Det senare registret ska gallras när uppgifter förs över till , det vill säga när det finns en lagakraftvunnen dom, om åtalet läggs ned, om åtalet ogillas eller om åtalet bifalls men påföljden bara blir böter. Således kommer inte misstänkta personers uppgifter att blandas med dömda personers uppgifter. DNA-register och utredningsregister får endast innehålla uppgifter om resultatet av de DNA-analyser som har gjorts enligt bestämmelserna i . Det är inte möjligt att registrera resultat från DNA-analyser som har gjorts i andra sammanhang, till exempel inom sjukvården. Beträffande gallring av DNA-prover ska detta ske senast efter det att provet togs eller om en förundersökning mot personen läggs ned. Prover tagna på personer som inte är misstänkta för brott bör aldrig få sparas efter det att målet slutligen har avgjorts. I nuvarande lagstiftning finns ingen bestämmelse som reglerar när de DNA-prover som har tagits under en utredning av ett brott ska förstöras. blir också den delen reglerad. I reservationerna nr 3 och 4 från angående registrering av fler i och gallring av uppgifter i anser reservanterna att uppgifterna över huvud taget inte ska gallras. Enligt polisdatalagen ska uppgifter i gallras senast när uppgifterna om den registrerade gallras ur belastningsregistret.