prot · GS0993 · 2005-03-18 00:00:00 — Men om nu EU har fastnat på en låg tillväxt beror det på att marknaden inte har alla lösningarna? Eller beror det på en övertro på att en hög prioritering av konkurrenskraft och tillväxt leder till välstånd och bra miljö? Är lösningen en mer flexibel arbetskraft och att marknaden för varor och tjänster ska öppnas och innovationen främjas till förmån för de mest effektiva producenterna och konsumenterna? Vad händer då med alla företag och enskilda personer som slås ut? Någon har sagt: Låt oss konkurrera och samarbeta med ett socialt ansvar och ett försvar för en god miljö! Det är kanske det som behövs. Ratificeringen av konstitutionen kommer att väcka intensiv politisk debatt i medlemsstaterna runtom i unionen, säger man i arbetsprogrammet. Man säger också att ratificeringen kommer att utgöra ett tillfälle att skapa ökad förståelse för unionen hos allmänheten. Men sedan säger kommissionen i de strategiska målen att undertecknandet av konstitutionen enligt kommissionens mening innebär en modernisering av reglerna i ett utvidgat EU som enbart är grundad på den dubbla legitimiteten som medlemsstaterna och folken ger den. Här tycker jag att kommissionen förutsätter att ett folkligt stöd har getts innan man undertecknar. Det är ju, som ledande kommissionstjänstemän säger, fråga om stora förändringar och mer överstatlighet. Den stora frågan blir: Vad avses med ett folkligt stöd? I min värld är det att medborgarna genom en folkomröstning eller genom ett allmänt val får ge uttryck för sina åsikter. Men tydligen går inte detta i . Beror det på rädsla att förlora? Är undertecknandet av konstitutionen viktigare än den demokratiska processen där folket får säga sitt? Om en majoritet i inte vill ha någon folkomröstning finns det en möjlighet att avvakta att underteckna till efter valet . Då får ju medborgarna en liten chans att delta i debatten, och det är en debatt som behövs. Jag tror inte att en riktig debatt kan skapas utan en folkomröstningsrörelse eller en valrörelse. Debatten är i gång. kommer Folkets remiss att lämnas till talman. Det är som har samlat in många namn. Är det inte att regeringen lyssnar lite på dem som aktivt kräver att få diskutera och avgöra hur EU ska utvecklas? 6 (): I går och i förrgår samlades nära 200 parlamentariker från EU:s medlemsländer och ansökarländer i för att diskutera Lissabonprocessen. Alla var överens om att Lissabonprocessen har havererat. Man var lika överens om att processen är helt nödvändig för att uppnå tillväxt i . Ansvaret för att det blir så åvilar såväl EU som medlemsländernas parlament, företagare och medborgare. Det är ändå så att EU påverkar allas vår vardag. Vården, barnomsorgen, skolan och vår förmåga att upprätthålla och förbättra vår välfärd är beroende av tillväxt, vilket är en av de bärande parametrarna i Lissabonprocessen. Jag är övertygad om att alla har målsättningen att lämna över ett samhälle till sina barn som är bättre . För att lyckas krävs engagemang och dialog. Det krävs att varje medlemsland gör sin hemläxa för att bidra till tillväxten. Det finns en misstro mot EU. Det är därför ännu viktigare att vi här i i vårt arbete som opinionsbildare i våra kontakter med företagare, kommuner och landsting verkligen bidrar till en gemensam och aktiv syn på , för den berör oss alla. Som i många andra politiska sammanhang råder det inte brist på idéer. Det är inte heller någon brist på vältalighet, visioner eller mål. Handlingskraften att sätta lösningarna i sjön är dock svag. Alla väntar på att någon annan ska lösa problemen. Det räcker inte att befinna sig på möten och fatta beslut. Det viktiga arbetet börjar när man kommer hem och ska genomföra det som har beslutats. I konstaterar vi att vi ligger väl till i vissa mätvärden. Jag konstaterar ändå att döma av beskrivningar av problemen i att jag känner igen många av dem också här på hemmaplan. De har inte lösts. Det är bland annat regelverket för små och medelstora företag som måste ändras. Det har talats länge och väl om att det ska ske, men ingenting händer. Förhållandet är detsamma ute i . Det gäller också förmågan att ta hand om innovationer, patentföra dem och få dem i produktion. Vi ska satsa på forskning och utveckling, men vi måste också orka ända fram och få idéerna i produktion. Vi måste snabba upp tiden för att få patent på idéer så att ingen annan tar dem. Om vi jämför oss med ligger vi långt efter. Det gör vi också i synen på tillväxt. diskuterar den tillväxt som finns i , och lägger upp ambitiösa planer för att nå samma nivåer. I diskuterar vi . På det viset ligger vi redan i utgångsläget flera steg efter, och detta i en situation där otvivelaktigt har en enorm tillväxtpotential som måste släppas fram. Men det kräver kraftsamlingar och prioriteringar. Lissabonstrategins framtida inriktning måste alltså bygga på såväl ekonomisk tillväxt och nya jobb som social hänsyn och miljö. Målet inom den miljömässiga sektorn återinförandet av den sociala betydelsen i utvecklingen vid sidan av den ekonomiska tillväxten är den mix som behövs. Det går inte enbart att välja begreppet tillväxt. Det behövs en helhetssyn. Detta är mål som inte nås med några skattehöjningar. I stället är det satsningar på miljöteknik, förbättrade villkor för entreprenörskap och integration, ökad jämlikhet på arbetsmarknaden och en gemensam inre marknad också för tjänster som krävs. Tjänstedirektivet var en ständigt återkommande fråga i . De nya medlemsstaterna känner sig påhoppade i och med att de anklagas för social dumpning. Vi verkar alla vara överens om att nuvarande modell av tjänstedirektivet ska förändras. Men det gäller ändå att ha grundsynen klar för sig: En medlem är en medlem. Det finns inga halva medlemmar. Vi måste alltså lösa den här frågan på ett rimligt sätt så att den tillväxt som fri rörlighet för tjänster medför ändå släpps lös. Alla inser den utvecklingspotential som finns inom tjänstesektorn i och med att av vår ekonomi berör den. Vi har varken tid eller råd att vänta. Lissabonstrategin blir aldrig annat än ett önsketänkande om inte samtliga länder, regioner och kommuner gemensamt tar tag i och ställer upp på de områden som anges i planen. Vi får aldrig heller en ekonomi som är bäst i världen om vi inte startar med att jämföra oss med de bästa ekonomierna. För att klara detta behöver vi alla göra vår hemläxa. En grundläggande del i det arbetet är att öka insikten i kopplingen mellan företagande och välfärd. Det är endast genom företagande som välfärden blomstrar. Alltför få inser det. Alltför få försöker förändra den negativa syn på företagaren som genomsyrar vårt samhälle , vilket innebär att alltför få väljer att bli just företagare. Det här måste vi ändra på. Vad gör då regeringen i den frågan? Ja, det frågar vi oss alla. Om ingenting görs så riskerar Lissabonprocessen att uppfylla Groucho påstående om att politik är konsten att leta efter problemen, hitta dem överallt, ställa fel diagnoser och använda fel botemedel. 7 (): Det finns en misstro mot EU. Det säger både kommissionen och flera talare här . Flera vill få det till att den här misstron bygger på att vi inte riktigt förstår vad EU håller på med. I EU:s eget program står det att det finns en likgiltighet inför Europatanken. Jag tror inte att det beror på att vi inte vet vad EU håller på med, utan på att svenska folket och andra medborgare i EU vet vad EU håller på med. Vi är inte nöjda med det sätt som EU jobbar på . Lissabonstrategin är det bästa exemplet på det. Det är ett totalt misslyckande. Man säger att det finns tre grundbultar i Lissabonstrategin, nämligen en uthållig ekonomisk tillväxt, en progressiv miljöpolitik och en social dimension i innehållet. Och vad blev det av det? Jo, ett evigt malande om ekonomisk tillväxt som det enda rätta. Det genomsyrar också kommissionens halvtidsöversyn. Det ska bara fokuseras på ekonomisk tillväxt. Man har helt missat att det viktiga är att det finns tre grundbultar där en progressiv miljöpolitik och en social dimension är en förutsättning för att ekonomin ska vara bra. Det har man helt missat. Frågan är vad och tänker göra åt detta. Blir svaret det gamla vanliga att majoriteten har kommit fram till att det ska vara så här, och då får vi väl sitta där och säga ja? Vi i måste sluta vara ja-sägande nickedockor i EU och ta initiativ och driva på en utveckling när det gäller till exempel en progressiv miljöpolitik. Varje program behandlar sitt område. Under strategin för ekonomin finns det ingen miljöpolitik alls. Det är Iter, rymdpolitik och så vidare. Det finns inte heller ett genomgripande genusperspektiv på dokumentet. Vart tog jämställdhetsfrågorna vägen? De är helt borta. Kanske beror det på att de flesta tjänstemän i EU, jag tror att det är , är män. Det är kanske därför genomslaget för den manliga ekonomiska tillväxten har blivit gällande. Det är också beklagansvärt att talarlistan enbart består av män, inklusive mig själv. Och jag tycker faktiskt att det är lite pinsamt, fru talman, att det har blivit på det sättet. När det gäller den miljöpolitik som presenteras i kommissionens dokument undrar jag vart den viktiga frågan om Reach tog vägen. Var i kommissionens arbetsprogram finns det långsiktiga målet att vi måste göra någonting åt klimatförändringarna? Det är helt borta. Det är detta, och andra förespråkare för Europatanken eller EU-tanken, som är anledning till att det finns så lite sympati för EU och så dåligt intresse för EU. Vi måste i stället se till att vi får ett EU som vi alla tycker är bra. Då finns det mycket att göra. Ett första steg för en allmän debatt om EU är naturligtvis att vi får en folkomröstning om EU-konstitutionen, precis som man får i så många andra länder. Vi måste få ett engagemang i frågan om vilken väg vi vill att EU ska ta. Jag är bestämd i min uppfattning. Jag tycker att EU ska ha mindre att säga till om, men det finns ju också en del i den här kammaren som tycker att EU ska ha mer att säga till om. Låt oss ta den debatten, och låt allmänheten ta debatten. Jag tror att det skulle vara väldigt bra. Jag tror att det är en förutsättning att vi får en folkomröstning, , precis som andra länder. Det finns en aktiv kampanj i för en folkomröstning där man nu med råge har passerat 100 000 namnunderskrifter för kravet på en folkomröstning . Hur många namnlistor har samlat in till stöd för att vi inte ska få folkomrösta? läste vi också att det finns en process inom som säger att vi kanske ska ha en folkomröstning, vilket jag välkomnar. Det är förra EU-parlamentarikern som äntligen har kommit till den insikten att vi behöver diskutera EU:s inriktning. Som ny EU-minister i har mycket att göra för att lyfta in miljöpolitiken och den sociala dimensionen, inte minst jämställdhetsfrågorna, i kommissionens dokument. Jag tycker inte att EU ska ha mer att säga till om, men jag tycker att den makt som EU har , och som jag gärna vill minska, måste vi i göra det bästa av. Där ingår miljöpolitik som en viktig del. 8 Vice statsminister (): I det arbetsprogram som kommissionen har lagt fram och som vi diskuterar är, som många har sagt, Lissabonprocessen kanske den allra viktigaste delen. Låt mig få börja med ett kort citat: De nordiska länderna, , och , uppvisar goda resultat i varje del av Lissabonagendan, ett faktum som visar sig av den höga rankningen i Lissabonligan. Dessa länder är ekonomier i världsklass. har de regelmässigt legat på samma nivå som eller före i olika undersökningar av global konkurrenskraft som görs exempelvis av . Deras framgångar är en viktig påminnelse om att det är möjligt att uppnå en hög konkurrenskraft utan att slaviskt följa den amerikanska ekonomiska modellen. Det är inte hämtat från någon regeringsskrivelse. Det är hämtat från ett dokument som publicerades i går av , som ju följer Lissabonprocessen och gör en ständig utvärdering av den. Det här institutet har som ledamöter i sin styrelse bland annat svenskarna . Det är klart att vi kan känna stolthet över att har lyckats åstadkomma goda prestationer, liksom och . Men vi är naturligtvis också oroade över att många andra länder inte har nått upp till samma höga nivå när det gäller genomförandet. ställer den fantastiska frågan om det inte är den svenska statsministerns och mitt fel att de övriga länderna inte har varit lika framgångsrika. är sämst när det gäller att genomföra Lissabonagendan. Jag tror, , att du och har mer gemensamt med den italienska regeringen och premiärminister än vad den svenska socialdemokratiska regeringen har. Jag tror att du kan ta ett samtal med dina partivänner på lite närmare håll om de misslyckade länderna längst ned i Lissabonligan. Till skulle jag vilja säga att det inte bara handlar om att ha ett tjänstedirektiv. Jag är medveten om att det är väldigt viktigt för den ekonomiska effektiviteten i . Det handlar också om vilket innehåll ett tjänstedirektiv har. Jag är oroad över hur och även andra borgerliga partier är beredda att överge de svenska kollektivavtalen. De är beredda att acceptera lönedumpning och social dumpning för att få ut en viss effektivitet när det gäller vidgad tjänstehandel. Det är definitivt ingenting som det svenska folket vill ha. Åtta av tio löntagare tar avstånd från den idé som har om att det inte är svenska kollektivavtal som ska gälla när verksamhet bedrivs i . Sju av tio företagare tar avstånd från samma idé. Där är mycket isolerade i sin syn på den väldigt viktiga tanken att vi ska ha svenska kollektivavtal, svenska löner och svenska arbetsvillkor när det gäller verksamheter som finns här i , oavsett om det är ett estniskt eller ungerskt företag som bedriver verksamheten. Jag vill också säga att jag tycker att har en konstig syn när han säger att det finns en målkonflikt mellan tillväxt och välfärd och miljö, och då väljer tillväxten. Vi dumpar miljön och den sociala välfärden, säger han. Låt mig ta ett enda exempel. Till den sociala välfärden hör barnomsorgen som en del av Lissabonprocessen. En bra utbyggd barnomsorg har visat sig vara oerhört effektiv för den ekonomiska tillväxten. vill säga att inte ska bry sig om den. Vi ska inte fokusera på den längre i Lissabonprocessen. Det finns ingen motsättning här. Det är tvärtom ett stöd för den ekonomiska effektiviteten att ha bra välfärd och en bra miljöutveckling. Det har fått fullständigt om bakfoten. 9 (): känner jag igen igen! Först uppfattade jag att han gjorde ett försök till att vara lite mer av en europeisk politiker i sitt inledningsanförande, men känner jag igen honom från finansministertiden. När hittar en rapport som visar att ligger bra till i en serie, relativt sett, så lyfter han upp det, slår sig till ro och tycker att allting är bra. I den meningen tror jag att man känner igen den gamle finansministern. Som jag sade i mitt inledningsanförande är det bra och positivt att i den här rapporten det är trots allt ett rätt tungt institut som har gjort den visar sig ligga ganska bra till. Men måste vi komma ihåg att vi jämför oss med andra länder som alla finns med i samma liga, det vill säga långt efter det mål vi har i Lissabonprocessen, nämligen att närma oss den amerikanska ekonomin. Vi får aldrig glömma bort detta, trots att vi kan vara nöjda över en rapport av något slag. Det finns delar av denna rapport som visar att också behöver förändra sig, men i det stora hela ligger tillsammans med de andra europeiska länderna i den gemensamma marknaden långt efter det mål som vi har satt upp och har sagt att vi ska klara av. När det gäller tjänstedirektivet blir jag också lite fundersam. Det är klart att vi kan diskutera innehållet i tjänstedirektivet, men jag blir väldigt bekymrad när jag ser och den befinna sig på samma sida som den tyska och franska regeringen där man i princip helt skjuter ned det tjänstedirektiv som faktiskt också pratar om att han i grunden vill ha, det vill säga en gemensam marknad för en fri handel med tjänster. Det är den möjlighet som har att växa, nämligen en kunskapsmarknad och en tjänstesektor som behöver öka och där vi har möjlighet att öka. Där skulle jag vilja se den . sätter man sig på andra sidan och talar om problem, kollektivavtal och annat i stället för att säga: Vi behöver ett tjänstedirektiv, men låt oss tala om inriktningen! Men man säger bara nej och stopp. Det är ett grundläggande problem för den europeiska ekonomins utveckling, och där har den ett mycket stort ansvar. I mitt första inlägg pratade jag om den ökade fokuseringen av EU-politiken och ett återupprättande av de europeiska värdena. Jag vill mena, till skillnad från en del andra talare här , att den ökade fokuseringen i Lissabonstrategin inte behöver vara ett hot mot till exempel miljöfrågorna och de sociala frågorna. Det är lite fascinerande under den här debatten att höra talare som från tala om värdet av den europeiska sociala politiken. Det tycker jag är mycket spännande. Jag trodde att han ville lämna och inte fortsätta öka på EU-makten, där jag till exempel är mycket skeptisk till en del av socialpolitiken och tycker att det är en fråga som bör ligga nära medborgaren, det vill säga i riksdag och kanske ännu mera lokalt än så i många sammanhang. Dessutom säger att han inte hittar någonting om hållbar utveckling och miljö i kommissionens arbetsprogram och strategidokument. Då vill jag säga att jag ser ganska mycket text om just detta. Parallellt med Lissabonstrategin arbetar ju EU med frågor som Reach, den gemensamma kemikaliepolitiken, som ju är ett genombrott för miljöpolitiken. Man kan diskutera innehållet och vilken inriktning den ska ha, men det faktum att den kommer till är jättepositivt. Vi pratar om handel med utsläppsrätter, som precis har trätt i kraft. Vi pratar om tematiska strategier inom miljöområdet, och där fortsätter kommissionen att driva på. Jag skulle nog vilja se lite förändring av debatten. Jag skulle vilja se den mera aktiv när det gäller tjänstedirektivet så att man säger att detta är någonting vi behöver sedan kan vi diskutera innehållet. Jag skulle också vilja ha en lite mer nyanserad syn från och när det gäller kritiken mot kommissionen, för den är inte rättfärdig. 10 (): Vice statsminister tyckte det var en fantastisk fråga från min sida om vad hans och ansvar för Lissabonprocessen är, de två som har varit med . Ja jag visste väl det, att ni tycker att det är en fantastisk tanke att har ett ansvar för hela . har bara ett ansvar för sig självt det är ju er Europapolitik. Och det illustreras så väl av att gör sin vanliga så att säga katalog av hur väl har uppfyllt Lissabonstrategins olika poster. Men , : Har inte , som ett medelstort europeiskt land, ett ansvar för EU:s utveckling? hade , om ni kommer ihåg retorik, ett ansvar för hela världen. har vi inte ens något ansvar för , trots att vi är medlemmar av Europeiska unionen. Låt mig bara påminna , när han räknar upp den här listan och de fina citaten: Vi har 8 ½ % arbetslöshet totalt som vi har en hög ekonomisk tillväxt, av BNP bra. Vi har också en rekordlåg ränta. Ändå lyckas inte Socialdemokraterna i lösa det problem som de själva säger är allra viktigast. Sedan sade ingenting om detta att inte stöder de länder , och som vill ha en strängare tolkning av tillväxt- och stabilitetspakten, utan följer som en död fisk med strömmen i majoriteten under ledning. Och som sagt: Tänker ni, när nu listan kommer där man kan göra sina egna undantag, göra undantag för överskottet i pensionssystemet? Dementera, please! Sedan är det frågan om miljön. Jag tror att om man nu ser att Lissabonprocessen har blivit ett fiasko i den meningen att man faktiskt inte det minsta har kommit ifatt det mål som man har satt upp det minsta så måste man göra någonting åt det, och då måste man fokusera. Man kan då se efter: Vilka länder har dålig miljö? Ja, det är de länder som är fattiga. Vilka länder är det som inte orkar med att ha ambitiösa välfärdssystem? Jo, det är ju de länder som har låga inkomster. Man kommer inte ifrån att en god ekonomisk bas är en förutsättning för nästan all annan politik, bortsett från religion. Så går jag över till folkomröstningen. Jag tror så här: Det liggande förslaget till fördraget är inte oviktigt. Det är viktigt, men inte av det skälet att det på något fundamentalt sätt skulle förändra nuvarande ställning inom Europeiska unionen eller rättigheter och skyldigheter inom unionen. Däremot förbättrar förslaget, jämfört med nuvarande , både unionens demokrati och effektivitet, och det är enligt min mening närmast en förutsättning för att EU:s östutvidgning ska kunna fullföljas på ett bra sätt. Vi har utvidgat med ett stort antal länder, och då måste man också skriva om handboken för hur Europeiska unionen ska styras. Alternativet är ju att vi fortsätter med , så en folkomröstning skulle bli en omröstning om och egentligen en omröstning om man ska anpassa sig till det som de flesta svenskar tycker är bra, nämligen EU:s östutvidgning. Det är på något sätt som om vi skulle säga ja till östutvidgningen i alla andra sammanhang, men sedan säga nej när vi kommer till att så att säga dra slutsatserna för vår egen politik i av detta. Nej, jag vill inte ha en gräddfil för EU-frågorna i . Jag vill att de ska gå i riksdag. De ska vara med i riksdagsvalrörelsen. De ska vara med och avgöra regeringsfrågan. Är det så att man tycker att den här frågan om konstitutionen är så viktig att folket ska omrösta om den, ja, då ska vi ha ett extra riksdagsval på den frågan. Det är den lösning som stämmer med den parlamentariska demokratins sätt att arbeta. 11 (): Jag hade varit något förvånad om inte folkomröstningsdiskussionen hade kommit upp här. Jag förstår förstås inte vad den har med arbetsprogrammet och strategiprogrammet att göra i och för sig, men det blir ju alltid så. Så fort det är EU-debatt så ska man diskutera den här typen av frågeställningar. tog upp den ganska rakt. var lite mer finurlig. Han började prata om vad som står i dokumentet om folkets stöd och så vidare. Då kan man fråga sig: Vad är folkets stöd? Har vi folkligt stöd för det som har införts, nämligen en ny sexualbrottslag? Finns det ett folkligt stöd för friår? Finns det ett folkligt stöd för budgeten 2005? Det är en bra fråga! Jag tror på den representativa demokratin, så jag betraktar det som att det finns ett folkligt stöd för de åtgärder vi vidtar här i . Dessutom pratar om vad som är en riktig debatt. Vad är en riktig debatt? Har vi en riktig debatt i ? Det är också en intressant fråga att diskutera: När får vi en riktig debatt? Jag skulle vilja säga några ord om arbetsprogrammet, fru talman. Jag uppehöll mig i mitt förra inlägg mest vid strategidokumentet. Ambitionen att gå från ord till handling genomsyrar det här dokumentet, och det är positivt. På mer än ett ställe nämns att EU måste blåsa liv i Lissabonprocessen och att den verkligen ska genomföras. måste, som jag har talat om, behålla både kvalificerade och okvalificerade arbetstillfällen för att på lång sikt kunna finansiera den europeiska välfärdsmodellen. Därför behövs en fördjupad diskussion mellan EU:s medlemsstater om hur den framtida arbetsmarknaden ska se ut, om hur högt det totala skattetrycket kan vara, om produktiviteten inom privat och offentlig sektor, om den demografiska utvecklingen, om den administrativa bördan, om utbildnings- och forskningspolitiken, om socialförsäkringssystemens uppbyggnad och så vidare. Om vi inte väljer det kan vi blunda och köra på som om ingenting hade hänt, som om varken , eller finns till. Och det kan ju gå bra . Men förr eller senare riskerar vi att köra ned i diket eller, ännu värre, krocka med en bergvägg. Kommissionen anser att en reformering av stabilitets- och tillväxtpakten kommer att bidra till ökad tillväxt. Det är faktiskt lite märkligt att kommissionen nämner detta, med tanke på att ingen vet hur stabilitets- och tillväxtpakten ska reformeras. Den ska diskuteras vid det kommande toppmötet . Kommissionen antar att reformen kommer att bli positiv, men reformen kan i värsta fall skadskjuta en redan haltande europeisk ekonomi. har fått utstå hårda prövningar.