prot · GS0962 · 2005-01-21 00:00:00 — Jag ska inte ställa fler frågor eftersom inte har mer repliktid, men jag måste ändå uttrycka min besvikelse över att det personliga ansvaret för att ta konsekvensen av sina stora ord inte kom till tydligare uttryck. Man begär mycket mer pengar till den oglamorösa process- och produktionstekniska forskningen. Och jag ställer den enkla frågan: Kommer personligen att rösta för ökade pengar eller för minskade pengar? Kan hon inte ge mig ett enkelt svar att hon kommer att följa upp sina starka ord och sina hårda omdömen i ett löfte att rösta i enlighet med vad hon sagt? Jag beklagar detta. Det var vår första debatt, och den började så trevligt. Jag beklagar att den skulle sluta med det här. Jag känner mig lite besviken. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2004/05:249 om EU och bilaterala handelsavtal med länder i , och 31 Näringsminister (): har ställt frågor till mig om hur jag tänker driva förhandlingarna i de bilaterala handelsavtalen, Economic Partnership Agreements, EPA, med de afrikanska och västindiska länderna samt stillahavsländerna, AVS-länderna. Först vill jag säga att det är som förhandlar de ekonomiska partnerskapsavtalen på grundval av ett mandat som medlemsländerna har fastställt. Då mandatet utformades verkade aktivt för att utvecklingsaspekten skulle framhävas. i kombination med partnerskapsavtalen utgör ett samlat paket där det ingår bistånd, politiska och övergripande ekonomiska frågor och handel för AVS-länderna. Målsättningen i partnerskapsavtalen, EPA, ska vara att främja handel och hållbar utveckling och därmed underlätta fattigdomsbekämpning samt leda till en gradvis integration av de berörda länderna in i världsekonomin. Förhandlingarna ska resultera i bilaterala avtal som är förenliga med . Kort kan man säga att hörnstenarna är partnerskap, regional integration, utveckling och koppling till WTO. Det är grundtanken i förhandlingarna och ska även genomsyra hela processen. Det är därför riktigt att säga att målsättningen är ett bredare avtal än ett traditionellt frihandelsavtal, som enbart omfattar tullsänkningar. Förhandlingarna har inletts mellan parterna men har inte nått till substansförhandlingar. Därför finns ännu inga utkast till avtalstexter. Däremot är tanken att alla områden som berör handel ska kunna finnas med. Den svenska politiken om global utveckling gäller ju även i förhållande till AVS-länderna, och därför måste de ekonomiska partnerskapsavtalen utformas så att avtalen främjar den ekonomiska och sociala utvecklingen och inte leder till utslagning av den inhemska industrin. Här har och jag samma målsättning. Uppgifter från frivilligorganisationerna om troliga negativa konsekvenser tas på stort allvar och beaktas under hela förhandlingsprocessen. Detta för att de goda intentionerna, att främja och påskynda AVS-ländernas ekonomiska, kulturella och sociala utveckling, ska bli verklighet. Som svar på första fråga om jag tänker driva att EU accepterar icke ömsesidiga, asymmetriska villkor vill jag framhålla att jag kommer att driva att detta förhandlas fram. Eftersom EPA-avtalen ska inriktas på att stödja utveckling medför detta att särskild hänsyn måste tas till AVS-ländernas situation och därmed att en betydande asymmetri måste finnas i avtalen. Med andra ord måste EU vara berett att göra betydligt mer omfattande åtaganden än AVS-länderna. I detta ömsesidiga avtal kommer AVS-ländernas marknader att öppnas för EU-produkter. Att detta sker enligt för internationell handel är viktigt så att alla parter kan tillvarata sina rättigheter i det multilaterala handelssystemet. Att se till att utanför AVS-kretsen inte diskrimineras är också väsentligt. Att ett avtal är förenligt med är betydelsefullt för stabila och öppna villkor i internationell handel. Beträffande den andra frågan, om förhandlingsområdena som inte ingår i DDA, och den tredje frågan, om patentskydd och avreglering av tjänstesektorn, är det viktigt att EPA-processen är en integrerad del av AVS-ländernas egna utvecklingsstrategier. Förhandlingarna måste utformas så att hänsyn tas till takten och ordningen i varje enskilt lands nationella liberaliseringsprocess. Även om ländernas egna utvecklingsstrategier ska styra inriktningen och hastigheten i förändringarna är eviga undantag och skydd inte bra ur utvecklingssynpunkt. Att det för EU gäller asymmetri med långa övergångsperioder är också viktiga och naturliga element. Jag kommer att verka för att EPA ska utgöra ett betydelsefullt verktyg för fattigdomsbekämpning. EPA ska också bidra till att AVS-länderna gradvis integreras i den globala ekonomin så att förutsättningarna för utveckling förbättras. 32 (): Tack, näringsministern, för ett ganska bra svar. Naturligtvis är jag inte riktigt nöjd annars hade jag inte interpellerat. Bakgrunden till det här är: Hur ska man gå ned i spagat? Man vill å ena sidan försöka få så bra handelsvillkor för EU som möjligt och å andra sidan upprätthålla de utvecklingsagendor som både inom ramen för WTO och inom ramen för vårt globala ansvar vill upprätthålla. Jag förstår dilemmat. Direktiven är givna till kommissionen. gäller det på något sätt att pusha på, övervaka och följa det här för ministerns del. Jag tänkte belysa några aspekter av det här som jag upplever som problematiska. Svaret och slutsatsen från ministerns sida är bra men inte riktigt övertygande. Det är just hur detta ska gå till som jag skulle vilja höra lite mer om, så dröj gärna vid det i nästa replik! Exakt hur, var och i vilka sammanhang tänker ministern pusha för det här? Asymmetrin finns ju här från början. Om vi tittar på hur tillgången till EU-marknaden är för AVS-länderna ser vi att de i princip har haft en öppen tillgång under , men enligt statistiken har deras procentuella andel av importen till EU sjunkit från futtiga till ännu futtigare . är kraven i EPA-förhandlingarna att de själva ska öppna sina marknader till . Utgångsläget är alltså oerhört asymmetriskt på den sidan. Då måste naturligtvis sättet att arbeta också vara asymmetriskt så att man på något sätt kan komma ikapp, och det är det man försöker här. Vad vi som är kritiska mot EPA-avtalen upplever är att man här försöker hitta en bakväg. Det man inte längre klarar i WTO-förhandlingarna försöker man få med i de här regionala avtalen. En av förhandlarna i AVS-gruppen uttryckte sig till och med ungefär så här, antagligen mellan skål och vägg: Även om vi vinner i Doharundan men inte vinner marknad har vi förlorat. Det absolut viktigaste, mest grundläggande för att uppnå god och hållbar utveckling i de fattigaste länderna är att öppna EU:s marknad. Där har vi ett stort problem fortfarande. Även om CAP-reformen är halvvägs är den inte i mål. Vi har alla hört den skriande liknelsen om hur många dollar en subventionerad EU-ko får i relation till vad en fattig bonde får i levnadsstandard. Risken är fortfarande överhängande att millenniemålen inte kommer att uppnås. Det här skulle kunna vara ett verktyg. Det finns befogad oro för att man i stället kommer att profitera på de fattiga länderna därför att man hittar tvingande öppningsliberaliseringsregler som de fattiga länderna inte klarar av. Första frågan är alltså egentligen: Hur öppnar vi EU:s marknad? 33 Näringsminister (): Jag är alldeles övertygad om att utveckling handlar om samverkan mellan handelsfrågor och biståndsfrågor och att frihandel i grunden är en förutsättning för utveckling. driver det väldigt starkt globalt och vi driver det starkt inom EU-systemet. Jag menar också att vi har ett starkt stöd inom EU för synsättet att förena utvecklingsperspektivet med handelsperspektivet. När nu EU driver dessa regionala förhandlingar vet vi också att den nya kommissionären för handelsfrågor, , har just detta perspektiv. Han menar att i de diskussioner som förs måste man integrera utvecklings- och handelsperspektivet för att få ett resultat som inte bara är en fördel för EU utan som är en fördel för de partner vi skaffar oss. En viktig del här är att EU nu för förhandlingar med samlade regioner för att skapa EPA-avtalen. Det innebär också en liberalisering av handeln mellan länderna i den här regionen, nog så viktigt för att skapa det klimat och de ekonomier som krävs för att kunna bekämpa fattigdomen. På så vis bidrar de här förhandlingarna till att också stärka möjligheten för vart och ett av dessa länder att integreras i internationell handel. Jag ser det som alldeles grundläggande i all utvecklingsstrategi att öppna marknader mellan EU och tredje världen men också mellan tredje världens länder. Det är också så att vi har åtagit oss att inom WTO ha avtal som är förenliga med reglerna för det multilaterala handelssystemet. har vi möjlighet att göra detta och kombinera det med utvecklingsaspekten. För svensk del handlar det om att i dessa förhandlingar vi har inte nu de konkreta förslagen på bordet både driva på med vår åsikt att vara varsam men väldigt tydlig i att frihandel är en väldigt stark utgångspunkt för utveckling och att vi själva satsar alltmer på bistånd, vilket i sig tillsammans med frihandeln ger möjlighet till ekonomisk utveckling. När det gäller målet tror jag att jag och ligger väldigt nära varandra. Men det är klart att det finns en tveksamhet hos till idén att gå vidare, att varsamt integrera länderna i det internationella handelssystemet. Det tycker jag är en tveksamhet som riskerar att leda oss alldeles fel. Det är precis tvärtom vi ska göra. Vi ska öppna våra marknader, men också gradvis öppna dessa länders marknader. Det är på det sättet vi kan stimulera ekonomisk utveckling i dessa länder. Målsättningen är gemensam. Vi får fortsätta att föra resonemangen under förhandlingarnas gång om hur bäst kan trycka på och bidra till att vi uppnår de målsättningar vi har. 34 (): Jag ser också att vi i den retoriska aspekten kanske ligger lika. Men det finns betydande problem med att få den här förenligheten med WTO-kraven. Jag är också medveten om att den nya kommissionären har ett annat tonläge än till exempel Lamy hade. Mandelson gjorde ett utspel ganska , men på det svarar WTO:s konsultativa styrelse och säger att man önskar att de rika ländernas regeringar ska visa återhållsamhet när det gäller att pusha de regionala avtalen. Det säger WTO:s rådgivande styrelse. svarar också kommissionären och varnar för att sådana här regionala handelsavtal inte alls är så gynnsamma för utvecklingsländerna som de är för EU. Det finns alltså två tunga instanser i världen som har åsikter om världshandeln och som säger att de regionala avtalen är problematiska. Hur-frågan handlar om hur ministern ska gå till väga rent konkret, vem han pratar med och med vilka typer av dokument han agerar. Men frågan är också hur denna förenlighet med WTO i sina detaljer ska utföras. Att öppna vår egen marknad är det första och det viktigaste steget och det som kommer att ge mest utslag. Anpassningen från de fattiga ländernas sida är nummer två. Av de 77 eller 78 olika AVS-länderna, det står lite olika, vars avtal vi pratar om det är fem avtal på gång räknas hela 40 in i MUL-kategorin, alltså världens fattigaste länder. De har en prekär situation. De har också visat ett förhandlingsmotstånd. Det står lite svepande i svaret att man inte har kommit fram till substansförhandlingar . Deras incitament är egentligen väldigt litet. Det man har börjat få bukt med inom WTO-förhandlingarna kommer krypande bakvägen i EPA-förhandlingarna. Så är det på punkt efter punkt. Man kan klumpa ihop dem i det som i WTO-sammanhang kallas för Singaporefrågorna, men för att inte prata om allting på en gång kan vi bara ta investeringarna som exempel. Det känns som om den rika världens behov av att investera på ett lättvindigt sätt i fattiga länder först dök upp i form av ett som man fick stryka. Sedan kom det igen i WTO. Där har man fått stryka det i Doha-agendan som är de fattigas utvecklingsagenda. Och kommer en tredje vända i EPA-avtalen. Hur avser ministern, om vi ska vara konkreta, att få garantier för att alltför gynnsamma investeringsavtal för de stora företagen och den rika världen inte kommer in i EPA-avtalen? 35 (): Jag tycker att man ändå måste inflika något om den starka kritik mot den selektiva asymmetriska behandlingen av uländerna som finns. Det har forskats om detta och även andra har tittat på det . En första invändning är att man bara skyfflar runt exportmöjligheter mellan olika , medan som grupp inte får mer exportmöjligheter. Det andra är att detta traditionellt används av i-länderna, och , kanske också , som en ursäkt för att inte göra de generella liberaliseringarna för alla produkter över alla länder inom WTO. Det blir liksom en ursäkt. Man slänger till ett köttben. Ni har ju fått det här och det här, då kan ni väl gå med på att vi inte genomför de generella handelsliberaliseringarna. Det här är väldigt tveeggat. Det tredje är att när man tittar närmare på många kan man undra varför de inte exporterar. Det är ju riktigt som säger att många andel av världsexporten inte har ökat särskilt mycket, framför allt i söder om . Men det beror ju inte på handelssystemen primärt utan det beror på utbudsmöjligheterna. De har inte förmåga att producera varor som är eftertraktade på världsmarknaden. Där kommer, som ministern tidigare sade, bland annat biståndsfrågorna in och är mycket viktigare än handelsfrågorna. Vi hoppas att handelspolitiken blir av relevans för söder om , men den är dessvärre inte det . Därför måste man beakta att det här köttbensslängandet blir lite av en del länders motivation för den asymmetriska behandlingen. Den överensstämmer inte alls med de drivkrafter och de motiv som har. 36 Näringsminister (): Det här har förutsättningen att bli en riktigt intressant diskussion. Det finns poänger i både och inlägg. En grundläggande förutsättning som jag ser det för utveckling handlar om samhällsinstitutioner, infrastruktur, styrka i länderna själva att bygga ett samhälle som kan skapa ekonomisk utvecklingskraft. Där kommer biståndspolitiken in som en oerhört viktig del. ökar sina biståndsinsatser. Alltför få länder gör detta i det här läget. Vi bidrar till att bygga upp infrastruktur, utbildning, institutioner men stöder också demokrati och rättssäkerhet. Om det ska fungera, om det ska ge utvecklingskraft måste vi se ett ökat deltagande i handel. Det visar all erfarenhet från länders utveckling genom decennierna. Då kommer hela diskussionen kring att skapa globala rättsregler för handel, att liberalisera handeln, som en viktig . När nu EU har åtagit sig i WTO att också se till att de regionala avtalen avspeglar , öppnar sig en viktig möjlighet att förena utvecklings- och biståndsaspekten med goda avtal för handel med dessa länder. Vi driver på gemensamt att också öppna regional handel länderna emellan. Inte minst viktigt är det för ett land som sakta men säkert ska försöka ta sig ut i en internationell handel att börja i sin egen region. Vi gör det genom att ta hänsyn till olika länders specifika förutsättningar. Men precis som säger, att se det som en stationär ordning, att inte gradvis öppna upp för handel på goda villkor är inte utvecklingsbefrämjande. Låt oss nu se till att vi får en förhandling där vi också ser till att EU ger mer, vi är den starka parten, men också är starka i vårt budskap i att ekonomierna gradvis måste öppnas upp. Det är möjligheten att också skapa utveckling. Det ska vara bistånd, handel och en gemensam strategi för detta. När jag lyssnar på och samtalar med den nya kommissionären är det ett förhoppningsgivande budskap som han ger och det budskap som förstärks i de samtal vi för när svenska synpunkter lämnas på processen. Om avtalen blir goda eller inte beror på deras innehåll. Det är den processen jag har satt i gång. 37 (): Jo, självklart ska vi använda handel. Det är ett viktigt verktyg i utvecklingsagendan. Det är inte det jag ifrågasätter. Det jag ifrågasätter är att man nu nästan kringgår det som man håller på att få bukt med inom WTO-agendan. Antingen återgå till WTO-ordningen och lämna de regionala avtalen eller styr tillbaka de regionala avtalen så att även de aspekter jag är ute efter blir användbara för utvecklingen i de fattiga länderna. Att hoppar in till regeringens försvar lämnar jag lite därhän. En del av att handeln inte har öppnats från de fattiga länderna till våra marknader beror också på bristande administrativ kapacitet, bristande förhandlingskapacitet, att det finns en väldig massa regler om ursprungsmärkning och och datten som de inte orkar leva upp till. De detaljerna, ministern, måste också vägas in i detta. Det går inte bara att operera på det retoriska, principiella övergripande planet, utan man måste gå ned och titta på sådana regler som krav på ursprungsmärkning. Orkar man leva upp till det och sätta övergångsperioder som är så pass generösa? Det absolut överordnade är att millenniemålen kan uppnås. Världshandelns regler, vare sig det sker inom WTO-agendan eller inom regionala handelsavtal och bilaterala avtal, måste mätas mot ländernas förmåga att nå upp till sina millenniemål. Det är slutsatsen av detta. När man skapar free trade areas är det i WTO som denna special and different treatment inte ryms. De ska inlemmas i § 24. Om jag får lov att citera jag har ändå missat mitt tåg. Två Unctadanalytiker säger följande: In North-South Regional Trade Agreements, regionala avtal vi pratar om, such as EPAs, developing countries are likely to need greater policy flexibility to adjust their economies to benefit from freer regional trade. The case is stronger for ACP States,, AVS-länderna, most of which are small and vulnerable, if not LDCs. De tillhör då MUL-gruppen. While future EPAs, being mixed North-South Regional Trade Agreements, would have to be notified under Article XXIV of 1994, the major deficiency of this article is the absence of explicit SDT. frånvaron av uttalade möjligheter till special and different treatement. Det här är problemet med att förena dessa med WTO. De går på ett eget spår, och de kommer, som de ser ut , att inte gynna de fattiga länderna. 38 Näringsminister (): När det gäller målen är det ingen skillnad. Jag anar bakom argumentation att det är väldigt lätt att till slut hamna i en protektionistisk ståndpunkt. Jag menar att har en poäng i att det finns mycket starka krafter som driver i protektionistisk riktning, som alltid är beredda att använda sig av argument såsom speciell behandling, såsom särskilda regler, för att till syvende och sist skydda sina egna marknader. Därför måste utgångspunkten för den här diskussionen, i alla fall enligt min åsikt, vara att frihandel befrämjar utveckling. handlar det om hur vi i partnerskap med ett stort antal länder som har starkt behov av ekonomisk utveckling ordnar i gemensamma avtal en process av gradvist öppnande av dessa marknader så att deras utveckling befrämjas. Då handlar det om ren handel, men det handlar också om biståndsinsatser. Det handlar inte minst om det som själv tog upp, nämligen förhandlingstekniskt bistånd i dessa förhandlingar så att dessa länder får tillgång till den kunskap och kompetens som krävs för att effektivt och starkt kunna driva sina intressen. Det här är svensk politik. Det bidrar vi till, inte minst i EU-sammanhang. med sin integrerade syn på utveckling, handel, bistånd är ett av de länder som starkast kan driva den integrerade synen inom EU. Men vi ska inte hamna i lägen där vi riskerar att till slut stötta de krafter som strävar efter protektionism. Det har världen provat på i många olika former. Det har inte lett till utveckling, snarare tvärtom. Det har lett till ökad fattigdom. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:253 om fri tekoimport från 39 Näringsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att avskaffa de eventuella informella överenskommelser som ingåtts mellan och om att hejda tekoexport till EU och . Vidare frågar vad jag avser att göra för att förhindra att försök görs, inför kommande toppmöten EUKina, att strypa exporten av tekoprodukter från och andra till EU och . Dessutom har bett mig att vidta åtgärder för att förmå att offentliggöra innehållet i den eventuella överenskommelse som ingåtts mellan och . tar en artikel ur till utgångspunkt för sina frågor. I artikeln hävdas att EU vid toppmötet EUKina skulle begära att modererar sin export av tekovaror till EU. Om uppgifterna är korrekta anser att detta är ett oacceptabelt försök till nyprotektionism. Som bekant upphörde alla de kvoter som begränsat handeln med tekovaror mellan WTO-länder. Detta var ett resultat av den förra WTO-förhandlingen, den så kallade Uruguayrundan, där man kom överens om ett tioårigt avskaffande av begränsningarna i fyra steg. Att kvoterna skulle försvinna var således ingen nyhet. Inget EU-land motsatte sig att kvoterna skulle avskaffas som planerat. Den har i EU med kraft drivit en frihandelsvänlig linje, och vi har inte gett stöd åt några tankar på import- eller exportbegränsande åtgärder mot kinesiska tekoprodukter . Vad gäller frågor får jag först och främst konstatera att EU inte har ingått någon överenskommelse med om exportbegränsningar eller liknande åtgärder. Däremot meddelade kineserna i anslutning till toppmötet mellan och i att de själva avsåg att vidta åtgärder för att motverka en stor omedelbar exportökning på tekoområdet. Enligt uppgift har kineserna infört en exporttull på vissa tekoprodukter i syfte att undvika sanktioner från omvärlden. De varor som är aktuella är främst sådana kläder som hotas av amerikanska sanktioner, tillsammans 148 varuslag. Kommissionen har i samtal med kineserna påtalat de problem som kommer att uppstå för inte minst tekoexporterande om kraftigt ökar sin tekoexport . Om kommissionen skulle ha föreslagit frivillig exportbegränsning, vilket den förnekar, så har den inte stöd. Regeringen har tvärtom framfört både till ordförandeskapet, det vill säga , och till kommissionen att vi är bekymrade och inte vill att EU ska driva en sådan linje. har även i relevant rådskommitté, den så kallade 133-kommittén/textil, beklagat att kineserna ansett sig behöva vidta dessa åtgärder. När det gäller att förhindra att EU stramar åt tekoimporten från och andra avser vi att samråda med andra medlemsstater i EU som vi bedömer kan dela våra åsikter. Jag tänker också ta upp saken med den nye handelskommissionären . Låt mig emellertid konstatera att flertalet medlemsländer tyvärr är positivt inställda till åtgärder som skulle bromsa tekoimport till EU från tredjeländer. Regeringen kommer även fortsättningsvis att föra en frihandelsvänlig linje. Vi vill lika lite som ha några begränsningar mot på tekoområdet. Det är till klar nackdel för konsumenterna. I likhet med hade jag helst sett en helt fri import av tekovaror från . 40 (): Tack, ministern, för svaret! Vi hörde tidigare talmannen fråga om ministerns ålder. Då kan jag konstatera att när ministern fyller är han yngre än det första avtalet efter kriget om begränsning av tekoexport som ingicks 1955 mellan och . Det motiverades då med att det skulle ha ömsesidiga fördelar för de två parterna. Där började ljuget från början, därför att alla dessa avtal har naturligtvis slutits med frivillighet inom citationstecken och med pistolen mot pannan på de länder som har velat exportera tekoprodukter. Ministern är också yngre än , som gick i graven . Det är en väldigt som vi har haft dessa avtal, och det är verkligen någonting historiskt att de nu har upphört. Det som dock är skrämmande nu är naturligtvis tendenserna till att man bakvägen inför andra restriktioner. Då är det här agerandet med ett lackmustest på detta. Ministern säger att det inte finns någon överenskommelse. Jag tror att det är riktigt i en teknisk eller juridisk mening. Men vad har kommissionen gjort visavi kineserna?