prot · GT0928 · 2005-11-11 00:00:00 — vice talmannen meddelade att () ansökt om föräldraledighet den 1 januari15 . Kammaren biföll denna ansökan. vice talmannen anmälde att () skulle inträda som ersättare under föräldraledighet. 2 § Svar på interpellation 2005/06:57 om tydliga mål för den svenska livsmedelsproduktionen 1 Jordbruksminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta så att samhället formulerar sina tydliga mål för livsmedelsproduktionens storlek. Grunden för regeringens arbete rörande jordbrukspolitiken slogs fast i regeringens proposition Riktlinjer för arbete med jordbruks- och livsmedelspolitiken inom Europeiska unionen. Där anges att ska verka för att främja ett brett och varierat utbud av säkra livsmedel till skäliga priser, främja en hållbar jordbruks- och livsmedelsproduktion och bidra till global livsmedelssäkerhet. Detta är fortsatt utgångspunkten för regeringens arbete och det sätt som regeringen agerat för att reformera den gemensamma jordbrukspolitiken. Ett stort reformsteg togs då EU:s jordbruksministrar fattade beslut som innebär att produktionsstöden frikopplas från själva produktionen och betalas ut direkt till jordbrukarna. Detta reformsteg innebär större möjligheter för jordbrukaren att styra sin produktion mot det som konsumenten efterfrågar genom att stöden till stor del inte förutsätter en viss produktionsinriktning. Frikopplingen innebär även att flera produktionskvoter blir inaktuella. arbete för en global och rättvis hållbar utveckling inbegriper även agerande inom ramen för WTO-förhandlingarna, den så kallade Doharundan. Dessa förhandlingar är nu inne i en avgörande fas som för att lyckas kräver att alla förhandlingsparter visar sin vilja att kompromissa. Det verkar som om nu önskar vrida klockan tillbaka genom att åter reglera jordbruksproduktionen och sätta upp produktionsmål. Jag tycker att det är beklagligt. Konsumenternas efterfrågan är det grundläggande elementet på en väl fungerande marknad. Producenterna måste anpassa sig till detta. En förutsättning för att jordbruksföretagen blir framgångsrika och långsiktigt konkurrenskraftiga är snabb anpassning till vad konsumenterna efterfrågar och att politikernas styrning av vad som produceras minimeras. En naturlig konsekvens när stödet frikopplas är att produktionens omfattning och inriktning ändras. Att detta sker är även en förutsättning för att man ska kunna ta till vara den utvecklingspotential som finns i svenskt jordbruk. Men en frikopplad produktion leder också till att bland annat produktionsmedelsskatter och lagstiftning får större relativ tyngd vid beslut om fortsatt produktion och om nyinvesteringar inom jordbruket. Det svenska jordbruket genomgår en omställning som ger olika påfrestningar. Jag kommer därför fortsatt att följa och analysera utvecklingen mycket noga och prövar givetvis i vilka avseenden staten kan stötta näringen. Regeringen strävar givetvis efter att fortsatt stärka det svenska jordbrukets konkurrenskraft. Den genomförda sänkningen av skatten på dieselolja inom bland annat yrkesmässig jordbruksverksamhet är ett led i detta arbete. har dessutom jordbrukarna nedsatta skattenivåer för eldningsolja och el och är fordonsskattebefriade för jordbrukstraktorer på den egna gården. Regeringen arbetar för att förenkla administrationen och därigenom underlätta för företagen. En skrivelse överlämnades till om regeringens handlingsprogram för minskad administration för företagen med mera . Exempelvis anges det där att ett arbete ska ske för att förenkla tillsyn, kontroll och stödadministration för företagare på landsbygden. Regeringen har också lagt ett uppdrag åt att genomföra mätningar av företagens kostnader för administration på bland annat jordbruksområdet samt undersöka och redovisa vilka av dessa författningar som orsakar företagen mest administrativ börda. Regeringen lämnar även en skrivelse till om småskalig livsmedelsförädling där vi redogör för en rad aktuella åtgärder. Det handlar bland annat om förenklingar av reglerna för livsmedelshanteringen och att göra tillsynen mer flexibel, och det handlar om ökat samarbete i nätverk för kompetensutveckling, distribution, marknadsföring med mera. En annan möjlig utveckling för jordbruket är dess roll som bioenergiproducent. Regeringen beslutade därför att tillkalla en särskild utredare med uppgift att analysera det svenska jordbrukets förutsättningar som producent av bioenergi. Utredningen är en del i regeringens arbete med hållbar utveckling och en omställning till en ökad användning av förnybara energikällor. Den gröna sektorn, som avser de areella näringarnas material- och tjänsteproduktion med tillhörande förädlingsindustri, är centrala för omställningen till ett hållbart samhälle. I samband med den forskningspolitiska propositionen Forskning för ett bättre liv föreslog regeringen att 140 miljoner anslås till forskning för en hållbar utveckling till forskningsrådet Formas, varav 60 miljoner reserveras för forskning för den gröna sektorn. Även i arbetet med EU:s nya sjunde ramprogram för forskning och utveckling för perioden 20072013, har regeringen aktivt arbetat för att jordbruket ska vara en av aktörerna för att bygga en så kallad knowledge based bio-economy. Som i slutet av sin interpellation konstaterar finns det en lång rad förutsättningar för en god tillväxt inom jordbruket. Således finns det anledning att se positivt på jordbrukets framtid. Jag avser att vidta de åtgärder som är rimliga från det allmännas sida för att målet för livsmedelspolitiken, en ekonomisk, social och miljömässig hållbar produktion, ska kunna uppfyllas. 2 (): Tack för svaret, jordbruksministern. Det är ganska identiskt med svaret i vår debatt . Då diskuterade vi också den svenska livsmedelsproduktionens situation. Jag efterlyste en krisinsikt hos landets jordbruksminister för det allvarliga läget. Jordbruksministern redovisade pliktskyldigast: Det finns ingen ko på isen. Lugna gatan gäller. Det här går nog bra. Höj era priser och jobba på. Jag efterlyste engagemang, glöd, drivkraft och initiativ självfallet tillsammans med näringen och industrin. har regeringen fastställt sitt samhällsmål oerhört tydligt för den svenska minkuppfödningen. Det är noll. Den ska läggas ned och lösas ut. Hur är då läget vad gäller livsmedelsproduktionen? Det har gått . Mjölkproduktionen minskar ytterligare och prognosen har blivit ändå mörkare . Allt färre kalvar, , föds i landet. Det ger mindre mjölk och mindre kött och färre djur på betesmarkerna. Situationen är alarmerande och mycket oroande säger ansvariga för köttsidan. Den svenska grisproduktionen minskar kraftigt, . 40 000 smågrisar saknas. De frikopplade stöden i riskerar att slå ut livsmedelsproduktionen där en del, varnar . Inte nog med att vi importerar alltmer mat. importerar vi smågrisar också. Den svenska importen av ägg från burhöns, som inte tillåts i , fortsätter ohämmat. Kycklingimporten från andra kontinenter och från ökar stadigt. Jag redovisar i den här interpellationen den svenska livsmedelsproduktionens utveckling. Den är tyvärr stagnerande och minskande. Jag redovisar orsaken: högre kostnader och sämre lönsamhet än i vår omvärld och otillräckliga merpriser för svenska mervärden dem som vi har talat så oerhört mycket om, inte minst jordbruksministern. Jag anser, liksom för övrigt även statsministern, att den svenska livsmedelsnäringen är i ett krisläge vad gäller främst animalieproduktionen och livsmedelsindustrin och dess volym. De tappar båda mark. Jag har också angivit de tre huvudvägar som jag tror är nödvändiga att gå för att vända utvecklingen: ett bättre småföretagsklimat med lägre skatter och enklare regelverk, ett gemensamt arbete för kostnadssänkningar i alla led samt ett tydligt samhällsmål för livsmedelsproduktionen. Har verkligen inte de fortsatta produktionsminskningarna övertygat jordbruksministern om att en kraftfull kommission för att minska jordbruksnäringens kostnader måste tillsättas? Jordbruksministern tror att jag vill återreglera. Nej, inte alls, och det framgår av interpellationen. Däremot har de flesta länder, branscher och företag visioner och mål för vad man vill åstadkomma på olika samhällsområden. Vad är då regeringens mål? En ekonomiskt och socialt hållbar produktion är dagens mål, och det är väl bra. Men kvittar det om näringen halveras eller expanderar? Är det fullständigt ointressant? Det är det som jag vill ha fokus på. På andra samhällsområden tvekar minsann inte regeringen om målen. Man har utnämnt sex framtidsbranscher i där konkurrenskraft och ledande position ska bevaras och utvecklas. Tillsammans med exempelvis fordonsindustrin skickar regeringen signalen till hela den branschen att den ska ha sin hemvist i , att dess konkurrenskraft ska stärkas och att den ska tillväxa. Det kallar jag samhällsmål, jordbruksministern. Behöver jag säga att livsmedelsnäringen och -industrin inte ingår bland de sex områdena? Det är den signalen livsmedelsproduktionen, som tyvärr nu går kräftgång, behöver att näringen och regeringen skuldra vid skuldra enas om de åtgärder jag föreslår i min interpellation, att man tillsammans sätter in alla krafter på att ge även denna bransch förutsättningar som, med näringsminister ord, gör att den kan bevaras och utvecklas. 3 (): Jag vill tacka för att han på ett sådant bra sätt än en gång lyfter upp de här frågorna och tydligt pekar på den situation som svensk livsmedelsproduktion befinner sig i. Vi är många, inte minst kristdemokrater, som har lyft upp de här frågorna på ett liknande sätt i debatter här i om konkurrensvillkoren, i jordbruksdebatter, i budgetdebatter med mera. Vi gör samma analys, vi drar liknande slutsatser och vi har samma farhågor . De siffror och det material som presenterar i sin interpellation, och som är lätta att ta del av för alla som vill, talar sitt tydliga språk. Då tycker jag att jordbruksministerns svar är ganska beklämmande. Hon säger för det första: En naturlig konsekvens när stödet frikopplas är att produktionens omfattning och inriktning ändras. Den utveckling vi ser där produktionens omfattning minskar, där den svenska produktionens andel av den växande efterfrågan minskar, är alltså enligt jordbruksministern en naturlig utveckling. Är det så man ska tolka svaret? Är det önskvärt att omfattningen minskar, relativt sett och faktiskt, som ministern påpekar? Om inte, vad avser ministern att vidta för kraftfulla åtgärder för att vända den utvecklingen tillsammans med näringen? För det andra gömmer sig jordbruksministern ständigt bakom konsumenterna för att slippa vidta de åtgärder som verkligen behövs. Hon säger att det är nödvändigt med en snabb anpassning till vad konsumenterna efterfrågar och att politikernas styrning av vad som produceras minimeras. Vad efterfrågar då konsumenterna? Konsumenterna efterfrågar i högre grad kött inte minst fågel men även de andra områdena. Det är en alldeles tydlig tendens att konsumtion och efterfrågan ökar på de här områdena. Då säger jordbruksministern: er nu efter detta! Och så säger hon att den politiska styrningen ska minska, men med andra handen ökar hon den politiska styrningen genom mera krav, mera kontroller och mera skatter på den svenska näringen jämfört med konkurrentländernas situation. Det ser vi ju: Produktionskostnaderna ökar och priserna minskar. Nettokostnaderna för det svenska jordbruket är högre och nettointäkterna mindre än för jämförbara länder. Det finns alltså inte samma möjligheter för svensk livsmedelsnäring att möta den ökade efterfrågan från konsumenterna på grund av svenska särregler och ett högre svenskt kostnadsläge. Därför vill jag stå bakom förslag till inriktning: Sammankalla en kraftfull kriskommission och kalla den för det om jordbruksministern så vill för att ta tag i de här frågorna och tillsammans med näringen vända utvecklingen för den livsviktiga svenska jordbruks- och livsmedelsproduktionen! 4 (): När jag lyssnar till jordbruksministern tänker jag först: Hon har ju förvisso rätt. Varför gör hon då ändå så fel? Självklart ska vi inte ha ett produktionsmål för vad som ska produceras i landet när det gäller livsmedel. Det vore att gå tillbaka till en planhushållning, och jag är övertygad om att det inte är just det avser med sin fråga. Ministern säger: En förutsättning för att jordbruksföretagen blir framgångsrika och långsiktigt konkurrenskraftiga är snabb anpassning till vad konsumenterna efterfrågar och att politikernas styrning av vad som produceras minimeras. I den delen håller jag med. Men sedan verkar våra idéer för hur vi verkligen ska uppnå detta gå isär, och det är det som missgynnar den svenska produktionen. Jag skulle vilja göra en liten jämförelse. Ministerns sätt att handla vore som att be en servitör på en restaurang att snabbt kolla av med gästerna vad de önskar, men sedan skulle själva serveringen ske med bakbundna händer medan en konkurrerande servitör skulle ha fria händer och kanske rentav ha råd med en som hjälpte till bredvid. Då kan vi ställa oss frågan: Vem skulle lyckas bäst i konkurrensen? Det är i den situationen våra svenska bönder har hamnat i konkurrensen med de andra. Detta handlar om signaler och attityder som i första hand måste komma från ett ledarskap, något som jag upplever att regeringen saknar när det gäller den här frågan. Om inte ministern eller regeringen kan se helheten eller sammanhangen förstår jag förvisso att de rätta besluten saknas eller inte blir just de rätta i olika delar. Lönsamhet är en grundpelare för att vara företagare. Den spelar roll för den sociala situationen liksom för djursituationen och den miljömässiga situationen. Då undrar jag: Varför fortsätter regeringen att hålla fast vid högre skatter, hårdare krav och en administration som gör att det kostar mer det som bakbinder servitören? Den förenkling som ministern tar upp och hänvisar till i sitt anförande var en till intet förpliktande skrivelse. Det var egentligen en samling av idéer och tänkta förslag som inte ska genomföras förrän först framåt 2011. står våra bönder med bakbundna händer mitt i konkurrensen från den lågprisimport som kommer till. Det ger heller inte rätt signal. När det gäller till exempel WTO och kommande förhandlingar är vi i rätt överens om inriktningen. Just med kunskapen och insikten om att ersättningarna kommer att minska är det ju än mer viktigt för ett företag att få vara lönsamt. som näringens kostnader ökar på grund av hårdare krav på djuromsorg och miljö fortsätter till exempel att anställa personer i ansvarig ställning som ibland har sitt ursprung i djurrättsorganisationer. Senast har den person som är ansvarig för fjäderfä det ursprunget och uttalar till och med att man inte ska äta kyckling. Vilken signal ger det? Är det nästa bransch som står på dödslistan efter pälsdjuren? En glad bonde har glada djur och en glad bankman. Det är en förutsättning för en livsmedelsproduktion i vårt land. När ska ministern börja ge de signalerna och leverera den attityden? 5 Jordbruksminister (): Här påstås att jag inte skulle ha en bra bild av vad som händer inom näringen. Jag är mycket medveten om vad som händer. Det är klart att vi har flera förklaringar till att vi har en press på den svenska primärproduktionen och att vi också har en press på lönsamheten. Vi lever i en värld där vi har en ökad internationalisering. Den internationella konkurrensen ökar. Vi beslutade om en reform inom EU 2003 för att modernisera den gemensamma jordbrukspolitiken. Vi får inte glömma syftet med den reformen. Det handlade om att komma åt en obalans. Vi hade en överproduktion som hängde samman med det ersättningssystem som vi har inom unionen. Jag måste understryka att jag tycker att beslutet är ett viktigt beslut. Det påverkar det svenska jordbruket. Det kräver omställningsinsatser. Det är också så att förändringen inom detaljhandeln, den koncentration och den centralisering som vi har inom detaljhandeln, påverkar primärproduktion, förädling och konsumenter. Det är också någonting att ta med sig när man funderar på utvecklingen. Vi har tre mål för jordbrukspolitiken. Den ska vara konkurrenskraftig, vi ska ha en levande landsbygd och vi ska visa solidaritet mot utvecklingsländer. På alla de tre punkterna vidtar regeringen åtgärder för att visa det här ledarskapet och ge de här signalerna. Det efterfrågas att vi ska sänka skatter, att vi ska förenkla och att vi ska se till att vi på det sättet förbättrar förutsättningarna för företagen. Jag räknade i mitt interpellationssvar upp ett antal åtgärder som vi har vidtagit och är på väg att vidta för att just leverera det som efterfrågas. Sedan kan man alltid gå vidare och hitta ytterligare åtgärder för att sänka produktionsmedelsskatterna, för att se till att man får förenklingar. Det arbetet ska fortsätta. tycker jag att man ska vara medveten om att reformen med frikopplingen ger frihetsgrader på samma gång som det ger den enskilde bonden en drivkraft att sluta med sin produktion. Det är någonting som vi måste ha med oss och även reflektera över när vi funderar på vad det allmänna kan göra för att stötta utvecklingen. Det är klart att många jordbruksföretag har en lönsamhet som inte är tillräcklig. Men när jag tittar på de verkligheter som finns beskrivna och de verkligheter som jag möter när jag träffar bönder är det inte en situation för alla bönder. Det är väldigt olika situationer. Man ser olika . Det finns också en framtidstro. Det finns många som funderar på hur de ska utveckla sina företag: Var ska jag lägga mina investeringar? Det ska vi ta vara på. När man tittar på livsmedelssektorn, jordbrukssektorn, ser man att det inte enbart handlar om primärproduktionen utan det handlar om en livsmedelsproduktion som kan ses som en inhemsk angelägenhet. Vi är sammanvävda med andra ekonomier. Vi är medlem i en europeisk union. Det här är också någonting som vi måste utnyttja. Det är inte så att våra svenska företag bara har en svensk marknad. Det visar sig också att man investerar i andra länder. Jag har den här hösten jobbat mycket med exportfrågorna, och jag kan se att det går bra för svensk livsmedelsexport. Jag var i , och den svenska livsmedelsexporten till var en succé, kan jag säga. Vi ska se till att företagen får bra konkurrensvillkor, och vi ska också lyfta fram de komparativa fördelar som svenska företag har. 6 (): Det svenska jordbruket minskar kraftigt, och jordbruksministern kämpar i för en större marknad. Det är väl bra, men det räcker inte. Jordbruksministern sade ungefär så här: Frikopplingen ger den enskilde svenske bonden med en lönsamhet i bottenklass, lägger jag till en drivkraft att sluta med sin produktion. Javisst, det är det som sker. Alltför få vågar eller kan räkna hem en satsning, och då minskar det. Vi måste göra så att fler vågar satsa. Varför är det bra med mål för fordonsindustri, som jag tidigare redovisade, men inte för livsmedelsproduktionen? Varför är det okej att kräva att alla betesmarker ska betas men inte att bör ha en köttproduktion av minst dagens storlek? Nästan alla EU-länder producerar mjölk upp till sin mjölkkvot, varför inte ha ambitionen att göra det också i ? Svenska kycklingar har det nog bäst i världen, men importen ökar kraftigt från länder med andra djurskyddsregler. Varför är det okej att ha precisa mål för just den ekologiska produktionen men inte för helheten? sätter upp rader av mål för resurshushållning, kretslopp och miljö, mål som ofta kräver ett aktivt jordbruk med livsmedelsproduktion. har mycket höga ambitioner på djurskyddsområdet. Avsikten måste rimligen vara att det ska finnas rejält med boskap, grisar och fågel att tillämpa regelverken på. Eller är det verkligen så illa att det är helt okej att det till importeras alltmer kött och mjölkprodukter från djur som haft det sämre, bara de allt färre djuren i har det allra bäst? I så fall kallar jag återigen vårt handlande för dubbelmoral och hyckleri. Låt oss jämföra livsmedelproduktionen och fordonsindustrin, två tunga branscher i av ungefär samma omfattning. För fordonsindustrin är regeringen tydlig, ingen tvekan där. Den ska bevaras och utvecklas, vara konkurrenskraftig och tillväxa. Regeringen jobbar nära industrin och fackförbunden, har en gemensam agenda, tar gemensamma tag. Titta på Trollhättepaketet! Ingen tvekan där, och det är bra. Även jordbruksnäringen har faktiskt angivit mycket stora visioner. Men för livsmedelsproduktionen värjer sig jordbruksministern. Det är väl bekvämast så. Det ställer inte så stora krav. Tänk om vi bytte mål, att fordonsindustrins mål skulle vara en ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar produktion, oavsett hur stor den är. Låter det inte lite bekvämt och passivt? Det ställer kanske inga större krav på vare sig näring eller regering. Den kan ju halveras. Konsumenterna efterfrågar mest thailändsk kyckling och argentinskt nötkött, då får det väl bli så då. Jämför med att livsmedelsproduktionens mål skulle vara att dess ställning ska bevaras och utvecklas, vara konkurrenskraftig och tillväxa. Det vore en annan kraft. Fundera lite över det här, jordbruksministern. Är det verkligen okej att världens bästa matproduktion backar och flyttar utomlands? När det gäller verkligheten för livsmedelsproduktionen, har vi verkligen samma bild? Rader av rapporter, tyvärr visar de entydiga siffror med lönsamhet i botten. , , ger en entydig bild, tyvärr: Svensk livsmedelsproduktion står sämre , blir allt mindre konkurrenskraftig och får allt sämre marginaler. Detta leder ju till minskning och utflyttning. Om detta är verkligheten och om vi vill förändra den, varför tas inga nya kraftfulla grepp med samma glöd som för andra basnäringar och basindustrier? Alltså: Tydligare, kraftfullare mål! Det går åt fel håll. Det måste vi ändra. Därför måste kostnadsbilden för jordbruket sänkas i alla led. Jag är övertygad om, jordbruksministern, att kraftfulla gemensamma ansträngningar från näringen, myndigheterna och regeringen måste till, gärna genom en handlingskraftig kommission med ett starkt mandat som tillsätts omgående. Näringen kan göra mycket mer, är i full gång, behöver support. Skatter och avgifter måste ned, måste anpassas till vår omvärld. Miljö- och djurskyddsregler ska finnas, vi ska ligga i täten, men man måste se över och förenkla. 7 (): Jordbruksministern säger att hon är mycket medveten om vad det är som händer. Därför blir det än mer beklämmande med den låt-gå-attityd som präglar hennes svar. Jag roade mig med att kika på regeringsförklaringarna bakåt i tiden. säger statsministern att jordbruket är en framtidsnäring. är jordbruksnäringen avgörande för landsbygdsutvecklingen. gör aktiva konsumenter lantbruket till en framtidsnäring. är jordbrukets utveckling som näring en tillgång i den ekologiska omställningen. Sedan upphör talet om jordbruksnäringen som framtidsnäring. Varför, jordbruksministern, är inte engagemanget kvar? Varför finns det inte längre möjlighet att uttrycka att jordbruket är en framtidsnäring? Man vill satsa mer på andra områden. Det här är inte prioriterat. Det är precis som påpekar. På sex andra områden har man strategiska samarbeten, överläggningar med forskningsinstitutioner och branscher för att utveckla arbetet, ta marknadsandelar och få en växande produktion i men inte här. Ser ministern jordbruket som en strategiskt viktig framtidsnäring för ? Vilka initiativ är hon villig att ta för att det ska bli en växande näring? Är det inte möjligt att sammankalla ledande företrädare för näring, fack, forskningsinstitutioner, samhällets olika grupper i politiken för att ha liknande överläggningar som inom andra viktiga strategiska framtidsbranscher? 8 (): För vissa är jordbrukspolitiken genomensam inom EU, och det är bra. Men det finns fortfarande svenska särregler som faktiskt missgynnar och fördyrar. Det är de vi har makt och befogenhet att göra någonting åt och ta bort. Jag undrar om det här rentav ligger i själva synen, i grundtanken, hos regeringen och samarbetspartierna.