prot · GS09103 · 2005-04-12 00:00:00 — har ett geografiskt läge och en arbetsmarknadssituation som inte många andra kommuner i och i har, utan det påminner väldigt mycket om inland. Det är alltså vad jag ser framför mig. undrade om vi är beredda att fortsätta avreglera persontrafiken på järnvägen. Svaret är nej på den frågan. Vi driver hårt avregleringen av godstrafiken inom EU. Det är få andra medlemsländer som har gjort den avreglering på godstrafiken på järnvägssidan som vi har gjort. Vi vill att de andra länderna ska komma efter och komma i kapp. Det kommer att vara till gagn för vårt näringsliv. På frågan om jag däremot är beredd att uppmuntra länsöverskridande trafik och samarbete mellan olika länstrafikbolag i större utsträckning än är svaret ja. Jag tycker att det är oerhört positivt att regeringen kunde anta ett undantag i förordningen som innebär att länstrafik och länstrafik nu kan köra pendeltrafik över länsgränserna. Den typen av ändringar i förordningar som uppmuntrar och underlättar samarbete mellan länstrafikbolag, så att man kan pendla också över länsgränser, är jag beredd att fortsätta stötta. 81 (): Jag vill i mitt sista inlägg kommentera något av det som statsrådet sade. Det är klart att vi på något sätt kan se positivt på att statliga jobb som det var tänkt skulle försvinna i län nu inte försvinner. Vi är naturligtvis glada för det. Jag tillhörde ju dem som kände väldig oro över detta, så det är självklart att jag är glad. Men vi har också ett stort intresse av att få något nytt till län. Allt löser sig ju inte med statliga jobb och med statliga pengar. Det vet jag också. Vi måste ha en innovation. Vi måste ha egen kraft. Men det finns vissa basala förutsättningar. Att få hjälp när vinden blåser är oerhört väsentligt. När det gäller , som får bli min sista fråga, är det där arbetslöshet. Det är rätt länge sedan som vi fick veta att skulle flytta utomlands. Varför har inte mer hänt? Varför ökar arbetslösheten i ? Trots att man har trott att man ska få någonting, har man ändå inte fått det. Jag kan garantera att jag inte vet vad skulle kunna ha gjort mer för att lösa det på egen hand. På något sätt har man hamnat i en så synnerligen svår situation, inte minst med anledning av hur infrastrukturen fungerar. Jag tror att det måste bli oerhört viktigt också för regeringen att se att norra delen av län har så stora problem. Vad gör regeringen nu? 82 Statsrådet (): Den frågan har jag svarat på . Jag tror att vi är inne på en av de saker som har påverkat just möjligheter till utveckling, och det är infrastrukturen. På samma sätt som vi sex personer här är oerhört medvetna om de flaskhalsar som är i infrastrukturen till, från och runt omkring , är naturligtvis också företagare och industrin medvetna om dem. Det är klart att det påverkar deras möjligheter och vilja till lokaliseringar i . Att vi nu gör förbättringar i infrastrukturen ökar inte bara möjligheterna för enskilda kvinnor och män att pendla till och från för att jobba eller studera i andra delar av länet eller i andra län. Det är klart att det också påverkar möjligheterna att hitta nya företag som kan etablera sig i och som kan konkurrera med resten av eller med resten av världen. De behöver också infrastruktur. Därför kommer jag att kraftsamla och göra ansträngningar för att skynda på arbetet med infrastrukturen där. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2004/05:473 om Mälartunneln 83 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att verka för en byggstart för Mälartunneln och, i så fall, när den kommer att äga rum. Innan jag svarar på frågan vill jag klara ut begreppen Mälartunneln och . sträcker sig hela vägen från till . är den del av projektet som ger en kapacitetsökning i den så kallade getingmidjan genom att två nya spår för pendeltågen byggs i tunnel under . Jag redogjorde i en interpellationsdebatt för de beslut som regeringen fattat och som alla syftar till att få till stånd en tidig byggstart av . gav regeringen i uppdrag att planera för utökad spårkapacitet genom . I uppdraget ingick också att förhandla med berörda parter om en regional medfinansiering. Regeringen beslutade därefter att ska ha en tidig byggstart i banhållningsplanen och att den ska vara ett av de projekt som lånefinansieras. utsåg regeringen dessutom en koordinator med uppgift att bevaka att tidsplanen för projektet hålls. Regeringen beslutade att ge projektet tillåtlighet enligt . undertecknade , kommunen och en principöverenskommelse om finansieringen. går vidare med projektet. Den detaljerade sträckningen och utformningen av järnvägen kommer att prövas i järnvägsplan och enligt . Dessutom kommer miljödomstolen att närmare pröva projektets påverkan på grundvatten och andra vattenförhållanden. Det betyder att spaden kommer att sättas i backen för vissa arbeten. Byggandet av pendeltågstunnlarna beräknas komma i gång . 84 (): Tack, statsrådet, för svaret. Jag väckte den här interpellationen innan uppgörelsen var klar, så jag skulle naturligtvis kunna säga att allting nu är frid och fröjd och att jobbar vidare på att få den här mycket efterlängtade järnvägen. Men det tänker jag inte göra, utan jag tänker ta tillfället i akt och ställa några frågor till statsrådet som har med det här att göra. , gentingmidjan och Mälartunneln kärt barn har ju många namn, och jag är glad för att statsrådet lite grann rätade upp i namnfrågan. Själv har jag varit engagerad i den här järnvägen , då SJ tog fram getingmidjan som ett aktuellt projekt. Man såg då framför sig att tågtrafiken i skulle utvecklas rätt dramatiskt, framför allt när man startade bygget av både och . Sedan har också den långväga tågtrafiken kraftigt ökat, så getingmidjan är, som vi alla känner till, ett av nålsögonen i järnvägstrafiken i . Vi är alla naturligtvis väldigt tacksamma nu för att det här blir av, att man äntligen får den kapacitetsförstärkning i getingmidjan i form av som man så väl behöver. Den här är . Det är en järnvägssträcka i berg. Den ska ha två stationer, och , som kommer att anknyta till övrig lokal trafik, järnvägsbunden trafik i . Man har beräknat byggtiden till ungefär om jag har förstått det rätt. Det finns saker som jag tycker att man kan diskutera i det här fallet. Trots att vi tycker att det här är väldigt bra har vi naturligtvis ändå vissa synpunkter på detaljerna i det. Som stockholmare måste jag säga att jag blir lite förvånad över att vi ska betala en så stor del av det här med lokala skattepengar. har ju bidragit till statens skattepengar i allra högsta grad. Jag tror att vi har av befolkning och står för av skatteintäkterna till staten. Trots det ska vi betala av den här investeringen. Staten tar hand om och och står för . Jag vet att man från i förhandlingarna har begärt att få en fast summa så att man vet vad man har att hantera. Det fick man inte i förhandlingarna. Det här är fortfarande olöst. Man vet alltså ännu inte hur mycket stockholmarna kommer att betala för det här. Vi har ju andra järnvägsprojekt i färskt minne, och annat. Vi vet att det här kan bli mycket dyrare, speciellt om man har med tunnelbyggen att göra. Att spränga i berg och så vidare är svårt. Det är svårt att kostnadsberäkna detta. Det finns naturligtvis en oerhörd osäkerhet i den kostnadsuppskattning som är gjord. Min första fråga till statsrådet lyder: Om nu kostnaderna rusar i väg, förbjude, vem betalar det? Kan statsrådet garantera att vi i inte ska behöva betala mer än vad man har uppskattat i dagens kalkyl eller kommer vi att åka på ytterligare kostnadsökningar om det här blir dyrare än beräknat? 85 (): Mälartunneln och , som vi faktiskt ska bygga , är ju en av de frågor som vi har diskuterat i , men inte som man skulle kunna tro. Den kom ju till när man lade ned det så kallade getingmidjeprojektet. Det är inte så fantastiskt om man jämför med många andra infrastrukturprojekt i vår region, som kanske har diskuterats i både 20 och . Det har det gjorts på väldigt många andra håll i landet också. Jag begärde ordet i den här debatten mest för att påvisa att vi stockholmare väldigt ofta i debatten, och med rätta, har kunnat hävda att vi har blivit väldigt förfördelade när man har fördelat pengar till infrastruktursatsningar. Det kan vi inte gärna säga i den här omgången. Vi tillhör nog de absolut största vinnarna i det här sammanhanget. Vi får möjlighet att bygga . Vi får möjlighet att bygga . Vi får möjlighet att bygga väg 73 med mera. Jag tycker att vi ska vara glada och stolta över att vi kan göra detta. Jag tycker också att vi ska se till att det här görs så fort som möjligt. Jag kan informera om en sak. Jag är ledamot i en bostadsstiftelse, och jag vet att i den bostadsstiftelsen håller man just nu på att inleda förhandlingar med av den anledningen att man eventuellt måste utrymma en av våra bostadsfastigheter på grund av det buller som kommer att uppstå i samband med en av arbetstunnlarna. Arbetet är alltså i full gång. Har man kommit så långt i projektet är jag ganska säker på, och all erfarenhet visar det också, att man inte gärna kan avbryta det. Det är ett komplicerat projekt. Det är kanske det som gör att infrastrukturen i blir väldigt dyr. Det är ingen som man kan slänga ut lite asfalt på eller lägga ut lite räls på. Det här är oftast komplicerat. Det är många överklaganden. Det är maximalt med överklaganden i nästan alla Stockholmsprojekt, och vi vet detta. Därför tycker jag att vi har kommit väldigt långt på de få år som vi trots allt har hållit på att arbeta med just . Jag är tacksam för det. Jag hoppas att vi ska kunna gå vidare med det här och att vi ska kunna få en citybana så att vi löser den situation som råder i så att vi kan utveckla inte bara de norra länsdelarna som vi har gjort , utan även de södra länsdelarna. Då kan bli en helhet och inte, som , en tudelad region. 86 Statsrådet (): frågar egentligen: Varför regional medfinansiering? Svaret på den frågan är att när vi går fram med den här typen av stora projekt genom en stor stad, dessutom i det här fallet i vår huvudstad, försöker man samordna en del olika aktörers intressen i projektet. Det är på samma sätt som vi nu har förhandlat med om den tunnel vi ska bygga där. Det finns ett nationellt intresse och ett nationellt behov som ska bygga för eller bygga bort, om det finns flaskhalsar eller problem. I samband med det kan man också bygga för att underlätta för lokala och regionala behov. Det är mot bakgrund av det som tanken finns att det finns skäl att också ha en viss typ av regional medfinansiering. De stora, nationella objekten kan också generera effekter lokalt och regionalt. När det gäller är det ändå en tydlig uppdelning mellan vad ska gå in och svara för tillsammans med kommunen, eller , och vad tar ansvar för. I det avtal som är konstruerat är det skrivet så att de lokala och regionala aktörerna ska vara med och ha medfinansiering kring stationerna i city och vid . Det betyder enkelt uttryckt att om det skulle bli mycket dyrare med den betongtunnel som vi nu ska dra fram under och är det som svarar för den fördyringen. svarar för spåren och allting som rör fördyringar runtomkring den. Men om nu aktörerna i och i bestämmer sig för att det inte räcker med de fyra rulltrappor som har föreslagit utan vi ska ha sex eller åtta, och vi dessutom vill bygga på en konferensdel på stationen eller en galleria för affärer vid stationen, då är det en fördyring som de lokala och regionala aktörerna får vara med och betala för. Då ska man ju också använda stationen till något annat än att vara en station där man angör eller lämnar kommunikationerna. Det är viktigt att hålla isär de sakerna. försöker inte dra sig undan ansvaret för att bygga banan, och de fördyringar som det kan bli med anledning av detta kommer också att svara för. Det här är ett stort projekt, och det är ett efterlängtat projekt. Vi skulle kunna citera alla tre, tror jag, och säga: Äntligen! Det här kommer att betyda väldigt mycket inte bara för , eller . Det betyder också väldigt mycket för hela vår nation. Här är en stor flaskhals, och den påverkar tillväxtmöjligheterna långt utanför . arbetar 300 personer på med just frågorna runt . Alla ska hjälpas åt att hålla tidsplanen. Jag tror också att alla har ett intresse av att försöka hålla kostnadskalkylen. Vi vet av erfarenhet att vi ibland stöter på saker som man inte har kunnat förutse när vi går framåt med infrastrukturen. , som nämner, är ett bra exempel på det. Men det får inte betyda att vi inte börjar sådana här stora projekt. Det här är en otroligt viktig signal om att vi nu kraftsamlar omkring vår huvudstad, och det kommer att få effekt på många regioner. 87 (): Jag delar ju statsrådets uppfattning att det är viktigt att projektet kommer i gång. Getingmidjan eller må vara ungefär samma sak. Jag tycker nog att vi har diskuterat det här i för att hitta lösningar. Det har varit en massa problem fram och tillbaka. Men äntligen ska det göras. Det jag är tveksam till är att vi ska vara med och finansiera en så stor del av det här med våra lokala skattepengar. Jag kan jämföra med andra projekt, till exempel , som vi var och besökte . Där har man en eller regional finansiering på . I fråga om , som statsrådet själv nämnde, är det . Vi ligger på . Det står alltså inte klart i avtalet att andelen inte kan öka. Det är inte riktigt begränsat mellan , och kommunen i detalj. Man ska förhandla om hur det fortsättningsvis kommer att bli. Vi har talat om det här . är ju drabbad av en massa extraavgifter bara för att det är . Vi har en inkomstutjämning som vi vill framhålla, men som är en stor belastning för stockholmarna ekonomiskt. Vi har väldigt höga boendekostnader på grund av fastighetsskatter och annat som också är specifikt för storstäder och därför drabbar väldigt kraftigt. ska vi dessutom betala mer än alla andra till sådana här projekt. Om man inte hade haft den växande långväga järnvägstrafiken och den regionala trafiken i hade man nog klarat sig med den infrastruktur man har för pendeltågstrafiken. Den har ju inte vuxit speciellt mycket . Det är ju SJ:s trafik eller den långväga och regionala trafiken som växer. Den är starkt kopplad till hela landet. Därför tycker jag att är för mycket, också med tanke på allt annat vi betalar från till övriga landet. Det är inte meningen att vi inte ska betala någonting, men det måste finnas någon rim och reson i detta i slutändan. Jag kan ge ett tips till statsrådet. Ta de där 2 miljarderna som man tydligen är beredd att lägga på biltullar och lägg dem på detta i stället! Då tror jag att väldigt många stockholmare blir väldigt nöjda. 88 (): I denna debatt om infrastrukturinvesteringar där allt är frid och fröjd vrider sig som en mask för att ta reda på hur han ska kunna debattera mot regeringen. Då måste han naturligtvis ta fram biltullarna som exempel på allt elände som har drabbat . Jag tycker att det är ganska naturligt att de lokala stationer som faktiskt bara är lokala stationer i och som bara servar just stockholmarna och kollektivtrafiken i är regionalt finansierade. Det är faktiskt så avtalet ser ut. Det är efter det att man började förhandla om just detta som förhandlingarna började föras i en sådan anda att det gick att förhandla. Man hade många abrovinker från under hela hanteringen. Det var först när man började säga att det här är en regional fråga och det här är en statlig fråga som man började kunna förhandla om det. Det var också då man kunde nå en överenskommelse som också har redovisats här tidigare i debatten. Jag tycker att det finns anledning att fundera över hur vi uppträder i de transportpolitiska diskussionerna. Vi hade ett seminarium om den transportpolitiska propositionen. Det var över huvud taget ingen av de framträdande politikerna från som var här då oaktat färg, ska sägas. Jag kan kritisera mina egna också. Inte , inte Langby eller någon annan stor Stockholmspolitiker var här och försvarade färger. Vi fick veta väldigt mycket om . Vi fick veta väldigt mycket om och inte minst om på den konferensen. Det kommer inte att vara bra inför den transportpolitiska propositionen. Det är jag helt övertygad om. 89 Statsrådet (): Förhandlingarna runt finansieringen av har tagit tid. Det har varit många svåra frågor att stöta och blöta. Det har inte minst gällt vilken trafik som ökar mest och varför den ökar och vad vi vill ska öka i fortsättningen och hur vi kan hjälpas åt. Inte alla detaljer i avtalet är klara, men jag vet att varken jag eller har ambitionen att på något sätt pressa de lokala och regionala aktörerna på pengar. Vi vill ha en tydlig uppdelning mellan det lokala och regionala intresset i de förändringar vi ska göra och den stora utbyggnad som ska ske och det nationella intresset. Om det betyder att vi kan pressa kostnaden totalt för hela projektet eller om man kan se att stationerna kan byggas lite billigare så att medfinansieringen sjunker välkomnar jag det. Jag tror att man ska hålla sig runt de nivåer där vi ligger med avtalet för och , inte högre. Jag menar att det här i mycket är ett nationellt projekt. Då ska de statliga myndigheterna vara med och ta det största ansvaret. Men det genererar också kringeffekter lokalt och regionalt. Då är det rimligt att ha den här typen av samarbete och avtal. 90 (): lovade faktiskt statsminister stolt att staten skulle stå för hela kakan. Sedan har man tydligen ändrat sig. Det fanns alltså tydligen från början en inställning från regeringen att det här var ett statligt engagemang. Det är väl inte och jag som ska debattera, men jag kan ju inte annat än påpeka att både och styrs av socialdemokrater. Om någon borde vara här och försvara färger är det väl de. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2004/05:507 om relationen mellan lokaldemokrati och mobiltelefoni 91 Statsrådet (): har frågat hur jag avser verka för att PTS-ledningens uppfattning angående skadestånd och 3 G-utbyggnaden tydliggörs för operatörerna. , , har inte uttalat att man inte avser att kräva skadestånd från de operatörer som inte klarar att leva upp till täckningskraven i tillståndsvillkoren. Det antagande som baserar sin interpellation på är felaktigt. I tillståndsvillkoren för 3 G framgår det att tillståndshavarna ska täcka 8 860 000 människor i vårt land. PTS är den myndighet som ansvarar för att detta också görs. pågår PTS förfarande med förelägganden kombinerat med eventuella viten när det gäller uppfyllandet av täckningsvillkoren för 3 G. kommer myndigheten att utfärda förelägganden för tillståndshavarna eftersom de inte levt upp till täckningskraven i tillståndsvillkoren. Det är täckningsnivåer som de själva har satt upp och som var grunden för att just dessa operatörer fick tillstånden. Om föreläggandena förenas med viten utgör detta inte skadestånd, utan just vitesbelopp. Om det efter vitesföreläggandet skulle uppstå en situation där operatörer hänvisar till omständigheter där de inte haft någon faktisk möjlighet att uppnå täckning i ett visst område så kommer PTS att undersöka och pröva varje sådant fall för sig. Ett läge där PTS säger sig inte komma att kunna utdöma vite är om en operatör på grund av uteblivet bygglov i en kommun inte har haft någon faktisk möjlighet att hålla den tidsplan som var uppsatt från början. Då rår operatören själv inte över förseningen. 92 (): Först vill jag tacka ministern för svaret på min interpellation. I min kommun, Falu kommun i , bor det människor som blir sjuka på grund av högfrekventa digitala elektriska fenomen. Det spelar ingen större roll om källan är en CD-spelare, en dator, en bil eller en mobiltelefon. Det finns ett otal tekniska lösningar i vår vardagsmiljö där högfrekventa digitala signaler förekommer. Av gammal tradition har vi för vana att utgå från att det krävs en viss styrka för att teknik ska påverka människor. Därför inser vi att det är farligt att vara i närheten av högspänningsutrustning och annat som har höga effekter. Det finns därför särskilda skyddskläder för dem som arbetar med antenner med höga effekter. Att de oskyldigt små spänningar och effekter som förekommer i hemutrustningar skulle kunna skada oss stämmer därför inte med den traditionella bilden. SSI har därför svårt att förnya sin syn på sådan teknik. Den kan liksom inte vara farlig. Trots det har vi ett växande antal internflyktingar i vårt land. Det är människor som gång på gång tvingas dra vidare ut i vildmarken på jakt efter lågstrålande områden. I min kommun, Falu kommun, har vi ett flertal individer som flyttat allteftersom tekniken förföljer dem. Det blir allt svårare att hitta områden där de kan bo, och de blir alltmer isolerade och desperata. Vi har en dalgång där av alla myndiga personer och av markägarna motsätter sig ytterligare elsmognedskräpning. Det handlar naturligtvis konkret om 3 G. Alla är emot att deras bostäder ska bli oanvändbara. De uppfattar det övergrepp som sker som ett hot mot deras idyll på många sätt. Även de som inte har problem med dessa okända elfenomen är oroliga. Alla känner de personer som har problem och värnar om deras hälsa. Ingen kan förstå varför samhället måste tvinga på dem denna mycket påtagliga ohälsa. Dessa människor hade satt sin tillit till PTS informationschef som i en tidningsintervju sagt att PTS inte skulle tvinga en operatör att bygga om de boende och deras kommun ville skydda ett område. Ministern avslutar sitt svar med att detta är ungefär den inställning som PTS har, men i inledningen säger hon att det är en feltolkning. Jag vet alltså inte riktigt vad som gäller. Klart är i alla fall att ute i verkligheten uppfattar såväl operatören som kommunen, och polisen att regeringen tvingar alla instanser att jobba för att genomföra detta även när de ser att resultatet blir fler internflyktingar. Kommunen vill inte, operatören vill helst slippa, tycker att det är pinsamt och polisen tycker att det är besvärande att tvingas medverka till att påtvinga människor detta. Min interpellation, herr talman, handlar om konflikten mellan lokal demokrati och teknikhysteri. Därför vill jag fråga om ministern har några goda råd att ge till alla som trots allt fortfarande kämpar för att överleva i den tilltagande elsmogen. Om det nu inte ens är möjligt att med mobilisering av alla lokala demokratiska instrument och en total lokal uppslutning slippa bli utsatt för ett dödligt teknikhot, hur ska då dessa människor bete sig för att överleva? 93 Statsrådet (): Det svåra är precis det som är inne på avslutningsvis. Det finns inte total uppslutning åt något håll i alla våra kommuner. Synen på ny teknik och på behovet av 3 G-utbyggnad varierar i kommuner, mellan politiska partier och mellan enskilda personer, och det tror jag att vi får acceptera och också respektera. Många ser teknikutvecklingen som ett led i att till exempel kunna fortsätta arbeta offensivt med utvecklingen av sjukvården i glesbygd eller att kunna arbeta med nya företag också i skärgårdarna. Andra ser med oro på den nya teknikutvecklingen, som också kräver för att tekniken ska kunna nyttjas. Det är flera frågor som pekar på. Jag vill dock vara alldeles tydlig med att säga att det inte är regeringen som beslutar om bygglovsfrågor, utan det är kommunerna själva som prövar dem. Det finns heller inga centrala förbud mot att hålla vissa områden fria från exempelvis mobilmaster, utan det är upp till kommunerna i varje enskilt fall att kunna motivera det sakligt. Då ställs dock kommunerna mot det andra kravet, som också pekar på i sin interpellation till mig, nämligen kravet på täckning och att man kan lita på tekniken. Det är den balansen som är så svår. Å ena sidan vill ingen av oss ha fler än nödvändigt. Ju färre vi har i vårt land, desto högre styrka blir det i masten. Egentligen behöver vi alltså ha lite fler på en rad olika områden för att kunna ha lite lägre styrka i masterna och därmed också lite lägre strålning. Fler bygger en bättre och tätare infrastruktur. Å andra sidan vill ingen av oss ha så många att vi tycker att det förstör landskapsbilden och förfular kulturmiljön på olika sätt.