prot · GT0950 · 2005-12-13 00:00:00 — Men vi borde också minska mängden kontanter som transporteras under nuvarande former. Makulerade sedlar som anses obrukbara borde också mer kunna destrueras, det vill säga förstöras, ute på uppräkningscentralerna. Jag vill återigen lyfta fram att det allra viktigaste vi kan göra i det brottsförebyggande arbetet är att rikta oss mot familjerna och de insatser vi kan göra där. Men vi kan också göra en hel del nationellt för att minska de kriminellas aktiviteter. En säkerhetsexpert inom har angett att det ofta är ungdomsgäng som ligger bakom rånen i storstadsområdena. Det är rån av individer och butiker. Av erfarenhet vet vi att de mindre rånen senare i livet kan leda till större och grövre brott. Därför är det oerhört viktigt att vi fångar upp de ungdomsgäng som är i riskzonen och ungdomar på glid in i gängbildningar där brottsligheten är den samlande faktorn. Att få dem att välja andra vägar bort från brottets bana är nog absolut den bästa metoden för att minska brottsligheten. I det arbetet måste också föräldrarnas närvaro finnas med. Det handlar om deras engagemang tillsammans med skolan och socialen och också polisen när det så är befogat. Jag vill avsluta med att tacka alla som har deltagit för en spännande debatt. 118 (): Jag vill börja med att understryka att vi från sida naturligtvis inte är emot den tekniska utvecklingen som ger polisen hjälpmedel. Men däremot är vi klart emot en generell övervakning. Regelverket för skyddet av den enskilda och oskyldiga medborgaren, som mormor med flera, är otydligt. Här saknas det bitar. Det är där jag vill gå in. Jag kan upprepa det jag sade tidigare. Jag vill dela upp det i tre delar. Det är den tekniska delen om åtkomligheten av bytet när det gäller värdetransporterna. Det är sedan avsättningen och användandet av bytet. Här finns det saker att göra. Det känns väldigt viktigt. Det är vidare kontanthanteringen i samhället och arbetsskyddslagar. Allt sammantaget finns det infallsvinklar och lösningar. Jag är övertygad om det. Jag vet att det pågår verksamheter som helt kommer att jämställa oss med de andra länderna så att vi inte ska toppa statistiken. När det gäller intresse för har jag nästan förstått det med tanke på de värderingar som styr slapstickstänkande. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2005/06:144 om nedskärningshoten mot äldrevården 119 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att beslut att förstärka äldreforskningen med ska gälla. Frågans rubrik är således missvisande. Några nedskärningshot mot äldrevården föreligger inte. Tvärtemot sker satsningar på detta område. Bakgrunden till frågan är i stället den basfinansiering som för arbetsliv och socialvetenskap, Fas, ger till två centrumbildningar för äldreforskning, , Arc, i och Tema Äldre och Åldrande, Nisal, i . Enligt tidigare av Fas fattat beslut kommer Fas att ge full finansiering till dessa centrumbildningar till och med utgången av och sedan fasa ut sitt stöd genom att minska beloppet fram . Det är viktigt att påpeka att Fas finansiering endast utgör en del av centrumbildningarnas totala finansiering. Förutom finansiering till dessa två centrumbildningar finansierar man även programstöd, forskarassistenttjänster, infrastrukturinvesteringar i två databaser samt vanliga projektstöd. har Fas sammantagna stöd till äldreforskning uppgått till . Nivån på Fas stöd till äldreforskning sjunker dock och beräknas hamna kring . Minskningen är ett resultat av Fas egna prioriteringar inom ramen för ett realt oförändrat anslag. I den forskningsproposition som lades fram tilldelade regeringen för satsningar på starka forskningsmiljöer, och en utlysning planeras. En sådan satsning ger nya möjligheter för centrumbildningarna att söka forskningsmedel. Forskning om äldre är en viktig del i att stärka och utveckla äldreomsorgen. Regeringen är mån om att kvaliteten i forskningssatsningar säkras genom myndigheternas självständiga kvalitetsgranskningar, och deras oberoende beslutsfattande om medelstilldelning är en central forskningspolitisk princip. För att utveckla kvaliteten och öka effektiviteten inom äldreomsorgen krävs det en långsiktig kunskapsuppbyggnad som grund för verksamhetsutveckling och utveckling av det sociala arbetet bland äldre. Äldreforskningens resursbehov är därför en viktig fråga i regeringens äldrepolitik. Just nu pågår inom ett arbete med en nationell utvecklingsplan för äldreomsorgen som regeringen avser att presentera för . Forskningsfrågor kommer att finnas med i denna. 120 (): Låt mig inledningsvis tacka för svaret och också be statsrådet om ursäkt för rubriken. Det var inte den rubrik som jag skickade i väg. Någonstans i maskineriet har Nedskärningshot mot äldreforskningen ändrats till Nedskärningshot mot äldrevården. Icke desto mindre är frågan som vi nu diskuterar oerhört viktig. , , har i rapporten äldrevård pekat på det mycket stora behov som finns av forskning och kunskap kring hur vi tar hand om våra äldre. I synnerhet handlar det om ett behov av kunskap om läkemedelseffekter. Det är lite märkligt att det bedrivs en äldrevård och en äldreomsorg som trots ett hyggligt gott forskningsklimat i har väldigt dålig underbyggnad. Det är det som ligger i titeln på rapporten äldrevård, det vill säga att vi bör ha på fötterna, att vi bör ha kunskap om den omsorg och vård som bedrivs. I samband med valrörelse var äldrevården en stor fråga. Det var den på grund av ett antal vårdskandaler som kom i mediernas ljus. Kraftfullt agerade den socialdemokratiska regeringen, menade man, genom att ta fram det man kallade för den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken. Vissa saker i handlingsplanen genomfördes. Bland annat fattade utifrån den ett beslut om att förstärka anslagen till äldreforskningen med ett särskilt öronmärkt anslag om . Det skulle vara en långsiktig satsning. Det var en viktig satsning, och resultatet av den var, precis som statsrådet redogjorde för, att , Arc, i och Tema Äldre och Åldrande i fick forskningsresurser. Det administrerades till en början av som sedan lades ned. Sedan övertogs uppdraget av för arbetsliv och socialvetenskap, Fas. ska denna forskning läggas ned till 2010. Det är minst sagt märkligt, för som beslutet att dra tillbaka de fattas är äldrevården återigen på tapeten. Pressade av en verklighet där vi har en situation där väldigt många äldre inte får en värdig omsorg, pressade av en verklighet där alltfler människor känner oro inför ålderdomen, pressade av en verklighet som innebär att vi återigen ser rapporter om vårdskandaler vill nu den socialdemokratiska regeringen , närmare bestämt efter den förra handlingsplanen, ta tag i äldrevården. heter det inte nationell handlingsplan för äldrevården. heter det nationell utvecklingsplan för äldrepolitiken. Men det är återigen en plan. I samband med att den planen lanserats har vid ett flertal tillfällen talat just om det behov som finns av en ökad äldreforskning. Det är därför det blir så oerhört märkligt att man drar in till de institut som bedriver en viktig forskning, eller man ger inte speciellt mycket utan säger bara att man ska satsa på äldreforskning. I sitt svar hänvisar till forskningspropositionen, och det låter ju kraftfullt. Men tittar man i forskningspropositionen som har beslutat om ser man att det finns 16 allmänt hållna rader om äldreforskning i en 289-sides proposition. Jag kan inte läsa den propositionen på ett sådant sätt att det kommer att bli en enda krona i forskningsmedel vad gäller äldreomsorg. hänvisar också i sitt svar till i satsning på starka forskningsmiljöer. Vad som sker är alltså att man drar in från äldreforskningen. Man säger: Vi har lite snälla skrivningar i forskningspropositionen. Dessutom kan ni slåss om med annan forskning. Det sker nedskärningar, men det lovas satsningar. Min konkreta fråga till är: Blir det några mer pengar till äldreforskningen, och hur kompenseras de som dras in? 121 Statsrådet (): Låt mig först svara att regeringen inte drar in några pengar till äldreforskningen, framför allt inte några 30 miljoner men inga andra pengar heller. Som jag redogjort för i svaret har Fas beslutat att omprioritera bland sina resurser. Föregångaren till Fas, , gjorde tidigare överenskommelser med de berörda universiteten om att universiteten skulle gå in och ta över en del av forskningen och finansiera den framgent. Det ligger naturligtvis i idén med forskningsråd att de inte permanent ska finansiera forskning. Forskningsråden ska vara de som permanent för över medel till universiteten. Jag tror egentligen inte att det finns någon oenighet mellan mig och om grundprinciperna i forskningspolitiken. Däremot är den faktiska situationen att vi har en underförsörjd äldreforskning, och forskning om äldres åldrande, äldreomsorgen och äldrevården är oerhört viktig av flera skäl. Vi har en förändrad befolkning. Det betyder att vi ser en annan typ av åldrande, att vi möter andra utmaningar, andra möjligheter och andra typer av sjukdomar under vårt åldrande, vilket självklart kräver ny kunskap. Vi har också stora utmaningar när det gäller att förbättra äldreomsorgen och äldrevården, och det behövs mer vetenskaplig grund för att kunna göra detta. Av de här skälen behöver äldreforskningen utvecklas och vidareutvecklas . I vilka former det ska ske kommer jag att återkomma till. Men det här är en fråga som kommer att finnas med i den nationella utvecklingsplanen, och där ska få svar på frågorna. Men jag kan säga att det självklart vore dumt att satsa på äldreomsorg och äldrevård utan att se till att vi har grund för en livaktig och bra äldreforskning. Minst lika viktigt som det är med forskningens villkor är också möjligheten för forskningsresultaten att bli realiserade i verksamheten och verkligheten. Också där har vi stora utmaningar. Vi har mycket mer kunskap än vad som faktiskt används som grund för både beslut och prioriteringar och för konkreta vårdsituationer ute i verksamheten. Äldreområdet är inte det enda område där vi har sådana brister, men det är ett av dem. Jag är övertygad om att vi också på det området skulle kunna göra fler insatser. 122 (): Jag är också övertygad om att vi skulle kunna göra mycket mer för att se till att vi får en äldrevård som är baserad på den kunskap som vi faktiskt har. Jag är övertygad om att vi med en annan organisation, en seriös prioritering av äldrevården och en seriös prioritering av kompetensutveckling inom äldrevården skulle kunna nå väldigt långt. Det märkliga i just den här frågan är att du , precis som du gjorde när ni hade partikongress för sedan, talar oerhört väl om vikten av äldreforskning, som du i den verksamhet du i alla fall indirekt styr över det är trots allt regeringen som har en del av makten i detta land kommer att dra in medel så att två äldreforskningsinstitut hotas. Jag har lite svårt att begripa den logiken. Vi var ganska överens, eller vi var helt överens. Om jag minns rätt och efter att ha tittat på det hela var det till och med sju partier i som var överens om att fatta beslut om att äldreforskningen borde förstärkas med . Resultatet var de här två instituten som har börjat komma i gång med att bedriva en rätt intressant forskning. Satsningen skulle vara långsiktig. Borde det inte bekymra att ni nu faktiskt går ifrån det riksdagsbeslut som fattades förra gången som ni, pressade av verkligheten, ville prioritera äldreomsorgen? Fas, skulle jag gissa, svarar att de har fått för lite medel generellt sett. Vi kan diskutera ifall det är rimligt eller inte att öronmärka pengar till forskning, men har gjort det just utifrån samma verklighetsbeskrivning som gör, att det är viktigt att förstärka äldreforskningen. Var det beslut som fattades fel, ? Varför ska inte regeringen med den makt den har se till att det fortsätter att vara verklighet, att de pengarna kommer äldreforskningen till del? Jag tror att de allra flesta upplever det som väldigt onödigt att använda en massa förstärkningsord, som gör här det är viktigt, äldreforskningen är underfinansierad, vi ska satsa på äldreforskning när verkligheten är att de två forskningscentrum som finns hotas av nedläggning på grund av minskade statliga resurser, helt i strid med beslut. handlar det om olikheter i syn på verkligheten. Här tror jag att jag och har en likartad syn på verkligheten, det vill säga att vi behöver förstärka kunskapsläget för att kunna bedriva en värdigare äldreomsorg och bättre ta hand om våra äldre. Däremot klarar som statsråd inte av att leverera. Resultatet av din tid har varit att vi fått mindre äldreforskning, inte mer. Du får gärna ge konkreta exempel på var äldreforskningen har ökat med Socialdemokraternas forskningspolitik. I ditt svar som du skriftligen har lämnat till och sedan läst upp hänvisar du till en forskningsproposition som bara har 16 allmänt välmenande rader om äldreforskningen. Det blir ingen äldreforskning av den typen av politik, . Någonstans måste du visa handling. Antingen får du säga: Nej, det var fel att öronmärka pengar. Det är fel att öronmärka pengar . Vi hoppas att forskarsamhället satsar på att prioritera detta i en underfinansierad forskningsbudget som denna regering också står för. Vi skulle behöva satsa mer på forskning över huvud taget. Eller så får du göra något konkret. Är bekymrad över att Arc och Tema Äldre och Åldrande i sannolikt kommer att läggas ned? Eller är det lika bra att de instituten läggs ned? 123 Statsrådet (): Arc och forskningsmiljöerna i är båda mycket starka forskningsmiljöer. Inte minst Arc har utmärkt sig genom att också internationellt hålla en mycket hög vetenskaplig klass. Det är viktigt att komma ihåg att statens finansiering till de här delarna inte bara sker via Fas utan också via lärosätena. Till att börja med måste vi slå fast att regeringen inte drar in några pengar från äldreforskningen, men Fas har gjort en annan prioritering av sina resurser. Vi måste diskutera huruvida det föranleder att regeringen ska fatta något ytterligare beslut. Det kommer jag att redovisa i den nationella utvecklingsplanen för äldreomsorgen. Det är inte så att all finansiering till äldreforskning alltid ska gå via forskningsråden. Jag är inte beredd att inta den ståndpunkten. Man kan också tänka sig att man bör kunna klara att prioritera äldreforskningen inom de vanliga ramarna vid lärosätena. Men vi måste säkerställa att så sker. Det finns alltså anledning att fundera ett varv till på formerna för finansieringen av äldreforskningen. Det är helt klart att vi måste ta ett ansvar för finansieringen av äldreforskningen för att säkerställa att vi har en tillräcklig kunskapsgrund och kunskapsutveckling för framtiden när det gäller de utmaningar som äldreomsorgen, äldrevården och den åldrande befolkningen i övrigt ställer samhället inför. Som jag har sagt i mitt svar tidigare kommer jag att återkomma till synen på detta i den nationella utvecklingsplanen. 124 (): Jag har personligen träffat företrädare för Arc som är mycket oroliga för att den här viktiga äldreforskningen kommer att läggas ned. säger att det bara är en del av finansieringen som är statlig, nämligen den del som går via forskningsråden. Det är sant. Men de personerna som är aktiva i verksamheten säger att om den forskningen försvinner kommer man inte att kunna ha kvar de tjänster som drar in övriga forskningsmedel till verksamheten, och då hotas hela verksamheten. För mig är detta rätt allvarligt. Vi har en enig riksdag som fattat beslut om långsiktig finansiering av en viss verksamhet. säger att det inte är regeringen som drar in pengar, men ni är dock ansvariga för den statsbudget som har lett till att Fas vill fatta beslutet om att lägga ned stödet till de här två forskningsinstituten. Det är djupt allvarligt. Sedan delar jag uppfattning. Vi behöver mer satsning på forskning i detta land. Inte heller där tycker jag att regeringen verkställer. Det handlar om att vi skulle ha ökade forskningsresurser generellt sett. Jag tror dock tyvärr att vi kommer att vara tvungna att jobba med öronmärkta forskningsmedel just till äldreforskningen därför att vi vet hur stora bristerna är. Det är något djupt allvarligt när vi vet att den omsorg om alla de äldre som bedrivs i detta land har för lite kunskapsuppbyggnad. Det kan vi göra något åt. I alla fall kan ni som sitter i regeringen göra något åt detta. Sedan är ju denna regering lite grann planernas förlovade regering. , pressad av verklighet och vårdskandaler, lade man fram en nationell plan för äldreomsorgen. Sedan fattade man ett antal bra beslut enligt den. försvinner effekterna av dem. De forskningsinstitut som finns riskerar att läggas ned. Då säger : Vi vill ha en ny plan för äldreomsorgen. Det kan vara bra med en utvecklingsplan för äldreomsorgen, men det vore ganska bra om den handlingsplan som man antog 1998, förra gången man var pressad i en valrörelse, faktiskt också blev verklighet. Jag tror tyvärr, herr talman, att ska det bli så behöver vi byta regering. 125 Statsrådet (): De pengar som tillfördes äldreforskningen har betytt oerhört mycket för att utveckla de här forskningsmiljöerna eftersom det var brist på starka forskningsmiljöer. har vi två starka, bra och konkurrenskraftiga forskningsmiljöer inom äldreforskningen. Vi ska självfallet vara rädda om dem. Men de är också ett resultat av de satsningar som har gjorts tidigare. Vi ska se till att de har möjligheter att utvecklas. Jag vill komma tillbaka till att staten finansierar forskning på flera sätt. är säkert, precis som jag, medveten om att , som var föregångare till Fas, gjorde en överenskommelse med universiteten om den framtida finansieringen på ett sätt som forskningsrådet kanske inte riktigt hade mandat att göra. Det är lite grann efterdyningarna av detta som vi nu ser. Det är en tvist mellan två olika statliga finansieringar, nämligen universiteten och forskningsrådet, om vem som ska stå för vilka delar av finansieringen. Jag är inte beredd att ge svar på vem som ska ha det yttersta ansvaret. Det handlar ju om statliga pengar på båda hållen, och staten har inte dragit in några pengar till äldreforskningen. Detta är ett område som kommer att behöva utvecklas . Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2005/06:106 om inkassoverksamheten 126 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att en översyn av inkassoverksamheten ska komma till stånd. Hon har också frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att tydliggöra konsumenternas rättigheter och skyldigheter avseende inkassoverksamheten. Enligt min mening fungerar inkassoverksamheten på ett i stort sett tillfredsställande sätt. I och med att ersättningsgilla inkassokostnader har författningsreglerats kan inte högre belopp än de som föreskrivs drabba gäldenärerna. Någon mer allmän översyn av inkassoverksamheten anser jag inte att det finns ett behov av . När det gäller frågan om att tydliggöra konsumenternas rättigheter och skyldigheter avseende inkassoverksamheten vill jag peka på att Datainspektionen har till uppgift att utöva tillsyn över inkassoverksamheten. Om någon enskild anser sig felaktigt behandlad eller på något annat sätt känner sig missnöjd med bemötandet hos inkassobolagen kan han eller hon alltid vända sig till inspektionen som då har möjlighet att vidta olika typer av åtgärder. Däremot håller jag med om att det finns anledning att se över lagstiftningen när det gäller smärre betalningsförsummelser. Att en enda betalningsanmärkning kan få en så långtgående effekt att man till exempel inte får hyra en lägenhet är onekligen mycket ingripande för den enskilde. I övervägs därför om vissa mindre belopp inte alls ska få användas i kreditupplysningsverksamhet. En promemoria där denna fråga behandlas kan förväntas . 127 (): Jag förstår av ministerns svar att han delar synen på den problematik som jag försöker beskriva i interpellationen. Eftersom det här är en svår verksamhet för den oinsatte skulle jag vilja förklara vad som är problemet. Jo, skuldbördan för svenska hushåll har ökat med nästan det dubbla enligt SCB:s undersökningar. På samma gång har indrivningarna blivit väldigt hårda, och människor, särskilt unga familjer, hamnar i en skuldfälla som de har svårt att ta sig ur. Då har vi en inkassolag som egentligen heter 1974:182 om att inkassoverksamheten ska bedrivas enligt god sed. Och vad är då god sed? Gång efter annan hamnar ju människor i denna skuldfälla där en parkeringsbot kan leda till att man blir nekad ett hyreskontrakt. Det är detta som jag tycker behöver utredas. Jag kan inte mer än tacka för att det kommer ett pm . Jag utgår ifrån att i direktiven som ska skrivas när det här pm:et görs tar man med alla de här aspekterna så att människor, och särskilt unga människor, inte hamnar i skuldfällan utan kan klara ut sin ekonomi. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2005/06:154 om förrättare vid vigsel och partnerskapsregistrering 128 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att Utredningen om äktenskap och partnerskap förutsättningslöst ska kunna fullfölja sitt uppdrag. tillsatte regeringen en särskild utredare med uppdrag att bland annat ta ställning till om par av samma kön bör kunna ingå äktenskap. Om utredaren kommer till slutsatsen att äktenskap inte bör kunna ingås av par av samma kön ska han överväga om några förändringar bör göras i reglerna för registrerat partnerskap. Förslag om att förrättare av vigsel och registrering av partnerskap ska vara ett gemensamt uppdrag har under ett flertal år framförts i motioner till . har ställt sig bakom förslaget och förutsatt att regeringen skyndsamt vidtar åtgärder för att åstadkomma en samordning. Mot den bakgrunden har regeringen funnit att det inte varit nödvändigt att avvakta utredningens ställningstaganden. Frågan om gemensamma förordnanden för vigsel- och registreringsförrättare har i stället behandlats särskilt. Jag räknar med att en proposition med förslag till ett gemensamt uppdrag kommer att kunna beslutas . Mitt svar på fråga är att samordningen av uppdragen som vigsel- och partnerskapsförrättare inte påverkar förutsättningarna för Äktenskaps- och partnerskapsutredningens arbete. Utredningen har alltså att fullfölja sitt uppdrag i enlighet med sina direktiv. 129 (): Ministern ger ett svar på min interpellation, som egentligen handlar om att jag tycker att en del av utredningens viktiga uppgift har tagits ifrån den och att utredningen därför har fått ändra sin inriktning. I utredningen tas inte barnperspektivet upp, vilket jag har varit kritisk till. Jag har förmånen att sitta i utredningens referensgrupp. beslutade egentligen om en parlamentarisk utredning, men det blev det inte. Jag sitter alltså i referensgruppen, och där finns inte barnperspektivet representerat. Här har man brutit ut en annan del som har med barn att göra. Jag är orolig för att man bryter upp , som är så viktig för vårt samhälle, och att man bryter upp den i avseenden som har betydelse för barnen, för demokratin och för åsiktsfriheten. Jag hoppas att utredaren får anvisningar från ministern särskilt när det gäller att titta på det här med barnen. Det ingick inte i min interpellation, i den form som den nu har framställts, och därför avser jag att återkomma med en särskild interpellation i det avseendet. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellationerna 2005/06:116 och 148 om meddelarfrihet för alla anställda 130 Justitieminister (): har frågat mig dels vilka initiativ jag avser att ta för att komma till rätta med skillnaderna i meddelarfrihet för anställda i offentlig verksamhet och entreprenaddrift, dels om jag avser att ta initiativ för att alla privatanställda bättre ska kunna utöva sina grundlagsskyddade rättigheter. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att se till att anställda i kommuner garanteras samma starka skydd mot disciplinpåföljd och repressalier då de utövar sin grundlagsskyddade meddelarfrihet.