prot · GS09132 · 2005-06-02 00:00:00 — Vad gäller de borgerliga partiernas förslag att Handikappdelegationen skulle ha dessa uppgifter i stället för den nu föreslagna myndigheten är min bedömning att den lösningen inte skulle vara tillfyllest . Det finns behov av en kontinuitet och långsiktighet i att bistå i det handikappolitiska arbetet. Jag bedömer att det behovet finns även . Detta är ett arbete som vi behöver ägna ganska mycket kraft åt att hålla i även om vi har nått många av målen . Dessutom har vi av tradition inte den ordningen i att vi lägger operativt arbete på regeringsnivå och framför allt inte när det ska pågå . Det har varit en styrka i de flesta lägen i vårt land att man inte lägger det arbetet specifikt på utan att det åläggs en myndighet som har ett ansvar på ett annat sätt än vad regeringen i det här läget skulle kunna ha. Den kan arbeta på ett annat sätt än vad regeringen kan göra. När det gäller den andra reservationen, som handlar om , pågår det som sagt en utredning. Jag ser inte skäl för att gå in och göra någonting vad gäller ombudsmannafunktionen. Vi bör avvakta den utredningen, se vad som händer och vilka förslag man avser att presentera. Då får man ta ställning till ombudsmannafunktionen. Med det vill jag säga att vi alla som jobbar med dessa frågor har ett ansvar att fortsätta att vara pådrivande också för de många aktörer som finns runtom i landet på olika sätt. Avslutningsvis anser jag i likhet med utskottet att bör lägga skrivelsen till handlingarna, och jag yrkar avslag på aktuell motion. Jag yrkar således bifall till utskottets förslag i betänkande 24 vid detta . 151 vice talman () replik: Jag har egentligen bara en enda fråga. Det är en mycket kvalificerad verksamhet som det bedriver. Det är också väldigt uppskattat i många andra länder och är alltså en förebild. Varför har Socialdemokraterna och regeringen i första hand en lite konstig inställning till ? Det hade varit väldigt bra om det hade kunnat sköta Tillgänglighetscentret. Det har en hel del saker redan nu som det kan visa upp, och man kan komma dit och se. Det skulle bara kunna byggas ut. är det snarare så att man från regeringens och majoritetens sida säger: Vi ska krympa . Det ska inte få ha den verksamheten. Dess anslag ska hjälpa till att finansiera den nya myndigheten. Är det ett led i att avveckla över huvud taget? Det har varit diskussioner om finansiering och sådant. Är detta första steget till en avveckling av ? 152 () replik: Jag vet inte varifrån hämtar sina påståenden om Socialdemokraternas inställning till . Min egen erfarenhet av är att det är en mycket kompetent organisation. Jag har jag var utredare åt regeringen i bland annat hjälpmedelsfrågor haft möjlighet att arbeta med . Det har varit oerhört kompetent på många områden men framför allt vad gäller hjälpmedel, som det har som sin spetskompetens. Det är oerhört väl aktat, som själv säger, på många sätt och vis. Icke desto mindre har inte myndighetskaraktär. Det är en organisation som är ideell och bedrivs med insatser från landstingen, kommunerna och staten. Det har inte myndighetsstatus och kan heller inte få det. Det finns både för- och nackdelar med det sätt som institutet organiseras på . Oberoende av organisationsform för hur man finansierar det har det fullgjort sina åtaganden mycket väl på hjälpmedelsområdet. Om det råder ingen tvekan. Det är också på det sättet att det, bland annat genom min egen utredning, finns förslag om ytterligare uppgifter att ålägga , framför allt på hjälpmedelsområdet. Det är bättre att en del av det tillgänglighetsarbete som görs på institutet kopplas samman med andra uppgifter som behöver göras för att kunna bistå andra myndigheter. 153 vice talman () replik: Behöver det verkligen vara en myndighet som sköter det här tillgänglighetscentret? Det tycker jag verkar lite konstigt. Jag tycker att det vore väldigt naturligt att ta hjälp av och låta dem ansvara för Tillgänglighetscentret. De jobbar också väldigt mycket med olika typer av utbildning av personal, även på hjälpmedelsområdet. Vi tycker att de också har kompetens och skulle klara av till exempel bemötandefrågorna. Jag tycker att det är synd att man på något sätt vingklipper och hänvisar dem till en ganska osäker framtid. Det beklagar jag, när vi har ett så ovanligt kompetent och framstående institut, som skulle kunna uträtta mycket mer än de gör . Vi skulle slippa inrätta en ny myndighet för en massa saker, när kompetensen finns på annat håll. 154 () replik: Jag tror att det är viktigt att säga att vi nu inte vet hur stor del, eftersom det pågår en översyn inom av på vilket sätt man ska organisera den nya myndigheten och också hur man i detalj ska föra över en del av de arbetsuppgifter som finns hos Sisus, och Tillgänglighetscentret hos . Men den största, övervägande uppgiften för är just hjälpmedel. Det finns också skäl att tro att institutet kommer att få utvidgade arbetsuppgifter på det området framöver och således kan ytterligare spetsa sin kompetens på det området. Utifrån mitt perspektiv ser jag ingen som helst anledning till oro för framtid tvärtom är jag en av de varmaste förespråkarna för institutet. Men det är också på det sättet att landsting och kommuner har en viktig roll här. Staten äger inte den frågan och således heller inte , utan det ankommer på de huvudmän vi har i övrigt. När det gäller övriga områden, som själv nämner, finns det bemötande och tillgänglighet. Men det finns så otroligt många andra myndigheter som jobbar med väldigt många andra frågor, och jobbar inte primärt med de frågorna , utan det är just de ansvariga myndigheterna. Poängen är att få andra myndigheter att arbeta med de frågor som de är bra på. Man kan naturligtvis diskutera olika organisationsmodeller. Jag tror inte att vi får den största politiska fighten om hur man ska organisera det här området. Men jag tror att det här är en lämplig väg att gå, och jag ser inte att på något sätt skulle vara hotat. Tvärtom får de möjlighet att koncentrera sig på hjälpmedel. Det finns ändå till viss del utrymme för dem att arbeta med de frågor som ligger på gränsen och samarbeta med myndigheterna naturligtvis och vara en positiv input till den nya myndigheten. 155 (): De senaste fem årens arbete med att förverkliga handikapplanen visar tydligt att vi behöver en tillgänglighetsmyndighet, en myndighet vars uppdrag bland annat är att, enligt propositionen, ansvara för den övergripande handikappolitiska samordningen, stödja och aktivt stimulera och förmå aktörer på olika nivåer att beakta de handikappolitiska målen i sin verksamhet. Det är nu kvar till 2010, och 2010 är det år den nationella handlingsplanen sträcker sig till. De uppgifter som den kommande myndigheten har är många och stora. Hur framgångsrik den nationella handlingsplanen för handikappfrågor kommer att bli hänger nära ihop med hur väl myndigheten ska lyckas med sina uppgifter. Det är bra att arbetet med att uppnå de handikappolitiska målen på detta sätt effektiviseras och struktureras. Det är viktigt att påpeka att inrättandet av den nya organisationen inte på något sätt tar över de andra myndigheternas ansvar för handikappolitiken. Tvärtom om vi ska lyckas genomföra den nationella handlingsplanen måste alla goda krafter samarbeta för att uppnå de utsatta målen. Det finns fortfarande brister i kunskaper och medvetenhet. Tyvärr handlar det också om attityder. Ett konkret exempel är synen på funktionshindrade som passiva. Det finns många samlingslokaler, också här i , som är handikappanpassade i åhörardelen men inte på podiet. Utrymmen som handikappanpassats har också utformats halvhjärtat och saknar en helhetsbedömning. Som exempel kan jag berätta att jag hade besök av en rullstolsburen person. Toaletten hon besökte hade god tillgänglighet, men spegeln satt i en höjd som inte passar en rullstolsburen person. Det är bra att den nya myndigheten med jämna mellanrum kommer att lämna en lägesrapport till regeringen om hur samhället utvecklas i relation till de handikappolitiska målen. Jag förutsätter att kommer att få ta del av dessa rapporter. Levnadsvillkoren för de funktionshindrade varierar. Kvinnors och mäns, pojkars och flickors levnadsvillkor ser olika ut. ser fram emot att myndigheten också synliggör hur det handikappolitiska arbetet ser ut utifrån barn- och genusperspektivet. Den nya myndigheten ska inrättas . Det är viktigt att i höstens budgetproposition säkra finansieringen till den nya myndigheten. Det lovar regeringen att göra, och tänker bevaka frågan i höstens budgetförhandlingar. Jag vill avsluta med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 156 (): Alla människor har samma värde och gemensamma grundläggande behov. de gröna vill med politiska medel garantera att alla har både rätt och möjlighet att tillfredsställa dessa behov. Människor är inte handikappade, utan det är när människor med funktionshinder möter en omgivning som inte är anpassad som själva handikappet uppstår. Arbetet med att tillgänglighetsanpassa vårt samhälle är därför en viktig fråga. Ungefär var tionde medborgare i landet har någon form av funktionshinder. Eftersom vårt samhälle på många sätt är organiserat för människor utan funktionshinder innebär det att ett stort antal människor möter hinder när de vill leva ett oberoende och jämlikt liv i gemenskap med andra. Vi får nästan besök av personer som har behov av permobil eller rullstol på vårt riksdagskansli. Det är inte så roligt alla gånger när det gäller att få det att fungera. Man tycker att borde vara ett föredöme på det området. Forskningen har kommit långt när det gäller villkoren för människor med funktionshinder. På våra universitet och högskolor finns nu en omfattande forskning på området. Tyvärr är det så att den kunskapen ofta stannar inne på fakulteterna, bland annat eftersom man har rustat ned utbildningen för den personal som är verksam i arbetet med att bland annat ge stöd och service till människor med funktionshinder. Det är viktigt att handikapperspektivet genomsyrar hela samhället och att handikapporganisationernas kompetens tas till vara. Propositionen Statlig organisation för handikappolitisk samordning tycker jag kommer i rätt tid. Det finns hemskt mycket att göra. Arbetet inom handikappomsorgen håller exempelvis i rask takt på att förvandlas till en sorts lågstatus- och genomgångsyrke som inte fordrar någon formell utbildning. Att någon samordnar den splittrade bild vi har när det gäller ansvaret för kompetens och utbildning, tillgänglighetsfrågor, utvärdering med mera bör bli en förbättring. Sedan kan det kanske i sin tur leda till att det blir färre myndigheter . Jag håller med om det som sades tidigare, nämligen att det inte är fler myndigheter som behövs. Jag tror att det kan vara ett steg på väg åt det hållet. Det finns också många konflikter mellan olika grupper av funktionshindrade där den enes krav för ökad tillgänglighet kan bli ett hinder för andra grupper bland de funktionshindrade. En samordnande myndighet kan bidra till att finna de kompromisser som kan lösa en del sådana frågor. På olika statliga verk finns experter på olika områden som inte riktigt klarar av att kommunicera med varandra, till exempel vägverk och banverk. Där kan en sådan funktion vara viktig. De har sina egna experter för frågor om funktionshinder. Sedan ska vi inte glömma bort att för de funktionshindrade är de allmänna transportsystemen och även ett dubbelspår mellan och ett framsteg. Med det korta anförandet vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 15 § Ändrade regler för bostadsbidrag Föredrogs bostadsutskottets betänkande 2004/05:BoU9 Ändrade regler för bostadsbidrag (prop. 2004/05:112). 157 (): ska vi diskutera ändrade regler för bostadsbidrag. står bakom alla sina reservationer, men för tids yrkar jag bifall till reservation 2. har krävt att bostadsbidragssystemet ska ses över i sin helhet. Statens utgifter för bostadsbidraget har minskat från till till följd av ett striktare regelverk. Denna vinst för statskassan har inneburit att många familjer med bräcklig ekonomi har drabbats mycket hårt. I betänkandetexten skriver majoriteten att syftet med ändringarna i betänkandet är att öka den fördelningspolitiska träffsäkerheten genom att ytterligare stödja de barnfamiljer som är ekonomiskt mest utsatta. Jag tycker inte att regeringen i det avseendet har lyckats fullt ut. På den hearing som utskottet anordnade fick vi höra att inte kunde se att träffsäkerheten i systemet ökat tack vare regelförändringarna. De tyckte också att regeringen borde ha väntat med ändringarna i bostadsbidragssystemet tills man tagit det stora samlade greppet om hela bostadsfinansieringssystemet. Frågan om bostadsbidragens utformning är nog inte slutdebatterad i denna kammare med det beslut vi fattar , och det finns anledning att återkomma i denna fråga. I bostadsutskottets utfrågning om bostadsbidragen påpekades tydligt att inte mindre än 100 000 barn i är trångbodda. Något har hänt sedan 1996 års regelförändring. Bostadsbidragen svarar inte längre mot de uppställda målen. I utfrågningen framkom att regelförändringen har haft en negativ effekt på trångboddheten. Tre av fyra flyttningar i sker därför att man vill ha en förändring i boytan, bättre bostadskvalitet, boendekostnad eller upplåtelseform. Med de kraftiga bostadsbidragsminskningar som har gjorts har många barnfamiljer upptäckt att det är svårt att ha råd att ha en bostad där varje barn har ett eget rum. Därmed kan man konstatera att bostadsbidragen inte svarar mot de bostadspolitiska målen. I budgetalternativ har under en rad år föreslagits en höjning med per barn till de hushåll med barn som är berättigade till bostadsbidrag. En höjning i minst denna storleksordning krävs för att bostadsbidraget ska få en verklig effekt på barnfamiljernas möjlighet att bo ändamålsenligt och klara hushållsekonomin. För familjer med två eller flera barn innebär förslag att bostadsbidragshöjningen i genomsnitt blir dubbelt så stor som den regeringen föreslår. utgjorde den samlade familjeinkomsten den bidragsgrundande inkomsten. gäller i stället en individuell inkomstgräns, och bidraget reduceras när någon av inkomsterna överstiger . Individuella inkomstgränser missgynnar familjer med låga inkomster där den ena föräldern väljer att inte arbeta. Dessa regler är en del i ett ideologiskt mönster som allt tydligare framstår som familjefientligt. föreslår därför att den samlade familjeinkomsten läggs till grund för bostadsbidraget. I utfrågningen fick vi tydliga besked om hur fel den individuella inkomstgränsen för bostadsbidrag slår mot den familj där den ena parten väljer att vara hemma med sina barn och hushållet har enbart en inkomst. Det handlar om nästan . Detta leder till en minskad sannolikhet att kunna flytta och anpassa sin bostadskonsumtion. En annan tänkbar effekt är att makarna förlorar så mycket på att bo tillsammans att de måste separera, eller motsatt att de inte har råd att flytta ihop. Självfaller ger detta fel signaler. För att förekomma majoritetens obligatoriska påhopp då det gäller alliansens möjligheter det blir snart en majoritet att komma överens, kan jag bara informera om att det finns en arbetsgrupp från våra partier som behandlar just dessa frågor. Det kommer att komma ett förslag innan valet. Då behöver ni inte fundera mer på det . anser att det måste till en genomgripande översyn av bostadsbidragssystemets utformning och att åtgärder ska vidtas för att lindra marginaleffekterna. Marginaleffekten uppgår till . Tillsammans med effekterna av inkomstskatt och eventuella andra bidrag innebär det att bostadsbidraget försvårar för människor att lämna bidragsberoende bakom sig. Det är bra att familjestödet förbättrar familjernas ekonomi, men det får inte skapa inlåsningseffekter som gör att incitamentet för att gå ut i arbete eller att öka sin arbetstid minskar. Som det är pekar alla undersökningar på att högst marginaleffekter återfinns hos ensamstående föräldrar med låg inkomst. Det beror på att de träffas av marginaleffekter i såväl bidrags- som avgifts- och skattesystem. Det kan inte vara rimligt. , herr talman, tror jag att vi måste effektivisera ansökningsprocessen så att man kan söka bostadsbidrag elektroniskt. Det ska vara lätt att beräkna sitt preliminära bidrag och dessutom kanske få elektroniska påminnelser då det är dags att söka på nytt. Vi kunde höra om denna vision i och deras e-utveckling. Vi måste också komma åt felaktigt utbetalda bostadsbidrag till följd av inkomstförändringar. I förslaget till beslut föreslås en lagändring som innebär att frågan om slutligt bostadsbidrag inte får tas upp . Detta förslag löser inte problemen. anser i stället att avstämningsperioden för beräkning av bostadsbidraget bör göras kortare. Den nuvarande årsvisa avstämningen efter inkomstdeklarationen är alltför lång och ger oönskade effekter. får en stor grupp människor till följd av inkomstförändringar betydligt mer eller betydligt mindre bostadsbidrag än vad som är berättigat. Detta leder då till återbetalningskrav som blir problematiska för den enskilde. Vi anser att man, i likhet med andra transfereringssystem, till exempel studiemedelsbidragen, ska ha halvårsvisa avstämningar också för bostadsbidragen. anser att det särskilda stödet till ekonomiskt svaga barnfamiljers boende är angeläget att slå vakt om, särskilt som resten av det system som den socialdemokratiska regeringen byggt upp har flera anmärkningsvärda brister ur fördelningspolitisk synvinkel. Får jag bara säga till mina ledamöter: En trevlig sommar! Det här är den sista debatten före sommaruppehållet, så jag vill också framföra ett varmt tack till kanslipersonalen och önska dem en riktigt god och varm sommar. 158 (): Vi moderater förespråkar som bekant ett helt annat skatte- och bidragssystem, ett system där människor tillåts växa, ett system där man kan förverkliga sig själv och framför allt ett system där man kan leva på sin lön, utan att vara beroende av bidrag. Därför sade vi nej till regeringens proposition om ändring av bostadsbidragen. Vi menar att detta system har nått vägs ände. håller man på att, som vi säger i , lappa och lusa för att försöka rätta till de fel och brister som finns i systemet. Jag kan konstatera att den sociala ingenjörskonsten når ständigt nya höjder. I stället skulle man angripa pudelns kärna: Skatten är för hög. Skatten bromsar arbetsglädjen, bromsar tillskapandet av nya jobb och gör människor beroende av bidrag. Med det förslag som ligger blir fler och fler bidragsberoende, inte färre. Fler och fler fastnar i fattigdomsfällan, det vill säga marginaleffekter, inte färre. Fler och fler tappar den ekonomiska kontrollen över sitt eget liv, inte färre. Det är ju så att tjänar man mer eller arbetar hårdare stiger skatten. Avgifter stiger, och bidragen sjunker. Kvar står man där ofta med tomma händer. Man frågar sig: Vad är det för mening med att bjuda till? Den känslan, den uppfattningen, sprider sig hos alltfler människor, framför allt hos unga. Vad är det för mening med att bjuda till? Det är illa, speciellt just , i när vi mer än någonsin behöver fler människor som arbetar. Vi hade en hearing för fem , med en hel panel av experter av alla de sorter. Men det var inte mycket de var överens om i det här systemet. Det var icke mycket de kunde komma överens om, utom på en enda punkt. Det var på en direkt fråga från mig: Har inte detta system nått vägs ände? Jo, det var de överens om. Man kan konstatera att det är ett komplicerat, ja, till och med obegripligt system. Och ett obegripligt system tappar i legitimitet. ska ytterligare 10 000 hushåll bli bidragsberoende, och de tappar därmed en del av sin självkänsla det gör man när man är beroende av andra för sin försörjning. Därför säger vi moderater: med ett nytt förslag, ett förslag som bättre riktar sig till de grupper man vill stötta och framför allt ett förslag som inte förvärrar marginaleffekterna utan ger människor möjlighet att själva utforma sina egna liv! Man konstaterar någonstans i handlingarna, herr talman, att bostadsbidraget är på väg att utvecklas från ett bostadspolitiskt instrument till ett familjepolitiskt instrument. Då undrar vi: Varför inte ta steget fullt ut? Man kan till exempel ge ett extra barnbidrag till ensamstående, som vi har föreslagit. Det skulle i alla fall minska marginaleffekterna, och det skulle definitivt träffa mer rätt än vad det liggande förslaget gör. Det är bara ett exempel, och det finns säkert fler, kanske rentav bättre, sätt att nå rätt grupper utan att förvärra marginaleffekterna. Men vi kan konstatera att det här förslaget saknar en riktig analys. Man plussar på och ändrar i ett gammalt system utan att göra någon som helst analys. Jag kan konstatera att Socialdemokraterna har kört fast. Det finns inga nya idéer och inga nya tankar, utan man håller på och lappar och plussar på i befintliga, gamla system. Det är helt uppenbart att 60-talets politik som man då förde, som i och för sig var framgångsrik i ett läge när var en rik industrination, tror man att man kan fortsätta att föra . Jag vågar påstå att det inte kommer att fungera. Jag yrkar bifall till den moderata reservationen nr 1. 159 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 7, som handlar om ett krav från på en konsekvensbeskrivning. Roslund var också inne på det . Men jag står naturligtvis bakom samtliga andra folkpartireservationer. Utifrån dagens betänkande Ändrade regler för bostadsbidrag, som har som bakgrund regeringens proposition med samma namn, kan man ställa sig en fråga som jag tycker är fullt berättigad: Varför läggs ett förslag fram som saknar helhetsperspektiv och inte löser de grundläggande problemen? Från sida har vi, som ni ser i betänkandet, haft ett stort antal kritiska synpunkter på förslaget. Vår utgångspunkt och vårt grundläggande krav är en skyndsam översyn av hela bostadsbidragssystemet med ett helhetsperspektiv där skatter och andra bidrag tas med i bilden. Vi anser att ska man långsiktigt kunna lösa problemen för ekonomiskt svaga grupper är ett helhetsgrepp en förutsättning. Där är inte minst förankringen på arbetsmarknaden och den typen av politik nog så viktiga. Vi har dock valt att inte avstyrka förslaget som helhet, som har gjort, utan försökt föra ett konstruktivt resonemang i en rad reservationer. Därmed inte sagt att inte är konstruktiva, men vi har valt en annan väg. Vi anser också att den intressanta utfrågning som vi hade om bostadsbidragets roll stärker och stöder oss i de frågeställningar som vi tar upp. Viktigt för oss är att bostadsbidraget har blivit bara en av många pusselbitar i hur människor ska klara sin ekonomi i vardagen. Därför är det viktigt, när man går tillbaka till den helheten jag nämnde , att man gör en generell översyn av hela systemet där skatter och övriga bidrag tas med, inte minst för att komma till rätta med de marginaleffekter som finns i systemet som helhet. Utskottsmajoriteten gör inte något entydigt ställningstagande, tycker jag, angående problemet med marginaleffekter utan säger i stället att problemet inte är särskilt allvarligt och att det inte föranleder någon åtgärd. Vi är från sida tämligen övertygade om att man kan minska marginaleffekterna. Därför har tillsammans med andra borgerliga partier behandlat den frågan i reservation nr 8. Jag tycker ändå att vi rakt av över alla partigränser kan ena oss om att det finns ett problem här: Det måste alltid finnas ett avgörande ekonomiskt utbyte för den som går från arbetslöshet till arbete eller utökar sin arbetstid. En reformering av systemet för bostadsbidrag måste naturligtvis vara inriktad på att genom generella stöd till ekonomiskt svaga grupper göra att den grupp som är beroende av bostadsbidrag blir mindre. Från sida tror vi inte att alla former av bostadsbidrag, det vill säga som ett individuellt riktat konsumtionsstöd, kan tas bort helt och hållet.