prot · GS0971 · 2005-02-08 00:00:00 — Det är den enda organisation som jag har tagit hand om som har missbrukat det genom att försvinna i så att vi har haft problem att samla ihop dem, och så vidare. har de insett att man inte kan bete sig så om man ska kunna komma tillbaka till . Men det finns en hel del att fundera över. Jag har också lagt märke till att de när andra grupper har demonstrationstillstånd gärna är där och på något sätt vill ta över andras demonstrationer och möten. Det finns en hel del att fundera över. Jag har diskuterat med dem och ställt frågan: Hur ser ni på homosexuella? Svaret blir då att jag inte har förstått. Om jag är tillräckligt insatt i deras lära kommer jag att förstå att man inte kan vara homosexuell. Man kan heller inte ha några förhållanden över etniska gränser. De tror att det är rymdvarelser som har introducerat väldigt mycket av den teknik vi har . Gång på gång finns det väldigt mycket man kan ifrågasätta. Vi får akta oss för att okritiskt bli ett redskap för rörelsen. måste vi också säga att även om de har en konstig uppfattning, rentav en tokig uppfattning, ska de få hävda den. Vi måste ha båda ingångarna om vi ska bli trovärdiga. Det finns oerhört lite granskning av falungong i . Jag tror att det bara är som över huvud taget har skrivit en kritiskt granskande artikel. Om någon är emot någonting som vi är kritiska till sväljer vi gärna det budskapet med hull och hår. Det gynnar inte utvecklingen i , och det gynnar inte den svenska debatten. 20 Utrikesminister (): frågar om demonstrationsrätten upprätthålls i . Svaret är: givetvis. Det sker genom polisens beslut. Det är dess uppgift att säkerställa att demonstrationsfriheten upprätthålls i vårt land. 21 (): Jag frågade om hon ville ta avstånd från klart och tydligt. Det hade varit på sin plats med tanke på hur grovt det var. Det är en UD-tjänsteman som råder polisen att försvåra kontakten mellan demonstranter och besökare till ett konsulat. Det är en tjänsteman som vill begränsa demonstrationsfriheten. Det är klart att medborgarna börjar undra. Jag skulle ge utrikesministern rådet att tydligt ta avstånd från UD-tjänstemannens brev. Vi har följt en annan skandal med . Det är elever som har gått för långt. I morse såg jag rektorn för tydligt stå och säga att han tar avstånd från det eleverna har gjort men att han stöder dem. Det är inget märkligt. Det borde rentav vara på sin plats att också utrikesministern kunde ta avstånd från de felaktigheter som UD begår. Annars blir ministern själv ansvarig för sådana grova övertramp. Det grova övertrampet är att UD går kinesernas ärenden. Jag vill poängtera att jag själv, till skillnad mot vad vill måla upp, definitivt inte är ett redskap för falungong. De har sin rörelse, och jag är inte medlem i deras rörelse. Jag själv ser mig gärna som ett redskap i demokratins tjänst. Jag är förtroendevald. Jag vill slåss och kämpa för de grundläggande rättigheter som finns i vår grundlag, nämligen rätten att demonstrera och få uttrycka sig fritt. Det är vad jag engagerar mig för. Om det är så att har frågor om vad falungong är och gör är det något som snarare bör tas upp med justitieministern eller så att de kan titta på rörelsen. Det har väl ingenting med utrikesministern och att göra. Det har funnits skäl att engagera sig i det här fallet just därför att demonstrationsfriheten har ifrågasatts och är hotad. Då engagerar jag mig. Jag engagerade mig också sist när kinesiska generalkonsuln i ville stoppa närradiosändningarna. Konsuln gick runt och tog kontakt med politiker och förvaltningschefer i kommunen och ville dra in bidraget till falungongs närradiosändningar för att tysta kritiken. Det är vad kineserna vill; de vill tysta kritiken. Jag vill att de som vill uttrycka någonting annat och kritisera de övergrepp som sker i ska få komma till tals. Det är vad det handlar om. Jag väntar på att utrikesministern ska ta avstånd från . 22 (): Jag konstaterar än en gång att jag tycker att regeringen är väldigt tydlig och väldigt klar i dessa frågor och har en hög profil. Det välkomnar jag. beklagar jag att genom sin representant här inte medger att man har agerat på det här sättet vid upprepade tillfällen från sida. Man har gjort sig till redskap för organisationen. Man har okritiskt stått upp för dem utan att säga: Hur är det, gäller inte homosexuellas rättigheter när det handlar om falungong? Då är det inte viktigt. Det är heller inte viktigt att demonstrationsfriheten respekteras och att man respekterar andra organisationers mötesrätt. Man ska vara trovärdig. Det är viktigt att man är det i dessa frågor. Ska man som säger vara ett redskap för demokrati måste man också hävda den i alla dess delar och inte göra det selektivt när det passar en själv för något annat syfte. Vi blir mycket trovärdiga inför kineserna om vi också vågar granska rörelsen. Jag tror att vi vinner på det i det långa loppet, inte som och låta oss vara ett redskap för falungongs mycket märkliga och mystiska teorier. 23 Utrikesminister (): i har helt korrekt vänt sig till UD för att konsultera angående tolkningen av om konsulära förbindelser. Jag har ingen inblick i hur den rådgivningen har gått till, och jag har ingen anledning att ta ställning. anser sig ha underlag för att göra bedömningar. Jag undandrar mig det. 24 (): Det är mycket märkligt ifall utrikesministern inte har satt sig in i det här ärendet inför interpellationsdebatten. Jag kan mycket väl skicka över till och ministern det e-postmeddelande som har skickats från departementet, där det uttryckligen står en rekommendation till polisen i från UD att man ska försvåra direkt kontakt mellan besökare till konsulatet och demonstranter. Det har skickats ut från utrikesministerns departement. Det är mycket anmärkningsvärt att en tjänsteman på UD vill begränsa demonstrationsfriheten och går ärenden. Jag hade hoppats att utrikesministern skulle ta avstånd från det brevet i den här debatten. Till vill jag säga att jag hört anklagelserna om att falungonganhängare inte skulle respektera homosexuellas rättigheter. Om det stämmer är det allvarligt. Självklart står jag som folkpartist upp för de homosexuellas rättigheter. Jag vet att sprider oerhört mycket propaganda om falungong. Det är ett stort land med en stor propagandaapparat som ger sig på varenda en som försöker att kritisera, och de skapar olägenheter för falungonganhängare. Jag är rädd för att det är som har drabbats av den kinesiska propagandan. 25 Utrikesminister (): I ett ärende där en myndighet konsulterar UD i tolkningen av en lagstiftning utfärdas inga rekommendationer. Det är någonting som påstår, men det är inte sant. Dessutom drar våldsamma slutsatser av ett slag som hon saknar underlag för. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2004/05:332 om arbetsgruppen för tortyrprevention i 26 Utrikesminister (): har frågat mig vad jag som företrädare för som enskild stat, liksom som företrädare för i EU i relationerna med , avser att göra för att förmå turkiska myndigheter att upphäva sitt beslut om stängning av arbetsgruppen för tortyrprevention samt återlämna det material som fråntagits gruppen. Låt mig först säga att jag välkomnar att frågan om hur de mänskliga rättigheterna i respekteras blir uppmärksammad. har understrukit betydelsen av denna fråga, och vi kommer att fortsätta att uppmärksamma den så länge det behövs. Jag är också glad att det finns ett brett partiöverskridande intresse för detta och för den aktiva stödkommittén för mänskliga rättigheter i , som omfattar företrädare för samtliga riksdagspartier. Jag har också tagit del av Amnestys appell, som åberopar. Det är inte de turkiska myndigheterna som stängt arbetsgrupp för tortyrprevention eller beslagtagit dess arbetsmaterial. Det beslutet har ordförande själv fattat. Som grund för sitt beslut anför han att gruppen finansierats av EU som under en täckmantel av mänskliga rättigheter egentligen vill splittra . Enligt Amnesty är det också egen förvaltning som har beslagtagit arbetsmaterialet och datorerna. Jag kan inte spekulera om vilka faktiska syften eller krafter som ligger bakom ordförandens beslut i en enskild organisation. Det är en fråga främst för egna medlemmar. Uppgifter förekommer också om att vissa av dem nu försöker driva fram ett beslut om att arbetsgruppen för tortyrprevention ska återbildas. Men jag kan konstatera att arbetsgruppen för tortyrprevention, som bildades och, mycket riktigt, uppbär ett stöd från , har gjort lovvärda insatser i sitt arbete med rättshjälp åt tortyroffer. Upplösandet av gruppen har också följts av skarp och omfattande kritik från såväl allmänhet som enskilda organisationer i . pågående anpassning till EU har inneburit stora framsteg i respekten för mänskliga rättigheter. Den turkiska regeringen har deklarerat nolltolerans mot tortyr, och frågan har givits hög prioritet. En rad lagändringar har genomförts. Förtursbehandling ges till mål som rör tortyr. Fängelsedomar kan inte längre omvandlas till böter. Åtal kan nu väckas mot poliser som misstänks för tortyr, utan att tillstånd först inhämtats från polismyndigheten. För de turkiska myndigheterna ligger nu utmaningen i att genomföra dessa reformer ute i samhället. Tortyr eller illabehandling fortsätter att förekomma men bedöms av , liksom av ledande MR-organisationer, till exempel Amnesty och Human Rights Watch, ej längre ske systematiskt. Lokala MR-organisationer i sydöstra bekräftar att tortyren minskat väsentligt i regionen, liksom att den är systematisk. Från sida kan vi inte ingripa i en enskild organisations beslut eller agerande. Det är ändå min förhoppning att det värdefulla arbete som arbetsgruppen för tortyrprevention bedrivit ska kunna återupptas. Genom vår ambassad i kommer vi att följa den fortsatta utvecklingen. Jag kan försäkra om att i såväl min och den som EU:s dialog med de turkiska myndigheterna kommer vi att fortsätta att starkt betona betydelsen av kampen mot tortyr och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. 27 (): Jag vill börja med att tacka utrikesministern för svaret. Den här frågan har blivit ganska komplicerad. Precis som utrikesministern sade är det inte en myndighet som har beslagtagit materialet och upplöst arbetsgruppen mot tortyr i , utan det är självt och dess ordförande som har ingripit. finns det en komplikation som gör att jag ändå tycker att det är angeläget för utrikesminister att i EU-sammanhang och i dialogen med ta upp den här frågan. Amnesty lyfter fram den starka oro som man har när det gäller de beslagtagna pärmarna och datorerna från arbetsgruppens kontor. Materialet innehöll en massa konfidentiella vittnesmål, foton och annan dokumentation om 575 anmälda fall av tortyr. Amnesty befarar att det beslagtagna materialet inte bara hamnar inom , utan det kan också hamna hos myndigheter. Man är oroad för att människor ska råka ut för trakasserier från myndigheter, att de riskerar att fängslas på nytt eller utsättas för ny misshandel eller tortyr. Man ska inse att det i de här fallen faktiskt är anklagelser gentemot staten och dess myndigheter som finns dokumenterade i materialet. Oron hos dessa människor är väldigt stor. Det är den ena aspekten som gör att det är viktigt att man i förhandlande med EU, där mänskliga rättigheter ska vara på dagordningen, lyfter upp de här frågorna i samtalen med de turkiska representanterna för att påvisa att man har ögonen öppna, att man är medveten om risken och att man också ser till att dessa människor inte råkar illa ut. Den andra aspekten, fru talman, som gör att det finns en anledning att lyfta upp frågan, även om det inte handlar om myndighetsutövning, är att det här har varit ett EU-finansierat projekt. Projektet har varit oerhört framgångsrikt och haft stor betydelse i när det gäller att arbeta mot tortyr och förnedrande behandling. Det har fått ett genomslag i många andra länder som har sett den här gruppens arbete som en förebild. EU har med sitt bidrag till projektet drivit på utvecklingen i . När nu har gått in i en förhandling inför ett fullständigt EU-medlemskap är det viktigt att lyfta upp denna fråga och betona att de projekt i som stöds av EU för att utveckla de mänskliga rättigheterna heller inte får riskera att slås sönder på det sätt som hänt med det här projektet. Jag vill höra utrikesministerns åsikter när det gäller att lyfta upp just det här fallet och oron, EU-projekt som blir sönderslagna inom det här viktiga området i . Är det här en fråga som man avser att lyfta upp, även om det officiellt inte handlar om en myndighet? 28 Utrikesminister (): Som jag sade i mitt svar följer vi det här ärendet via vår ambassad. Så gör naturligtvis alla andra EU-länder också. Det är av intresse för oss som har varit med och finansierat den här verksamheten och ser den här verksamheten som mycket central att arbetsgruppen kan återuppta sitt arbete, vilket vi hoppas att den ska kunna göra. Det finns också en oro för att det material som stod till arbetsgruppens förfogande kommer i orätta händer. Men eftersom det är självt som har tagit hand om materialet har man också ett ansvar för det materialet. , om vi bortser från dess ordförande och hans agerande, har ju ändå egna etiska regler för det ansvar som följer med advokatuppdraget. Jag håller med om att det av flera skäl finns anledning för oss att följa hur hanteringen av den här frågan blir i fortsättningen. Det handlar inte så mycket om finansieringen utan om innehållet i det uppdrag som den här arbetsgruppen hade och det viktiga i att ett samhälle försöker förändra sig och komma bort från tortyren. Jag känner ändå en viss tilltro till att i är kapabelt att hantera denna fråga på ett sådant sätt att enskilda personer i vart fall inte blir lidande. 29 (): Det känns väldigt positivt att utrikesministern säger att man följer detta noga och att man har uppmärksammat detta ur flera olika aspekter. Det finns ytterligare en aspekt, nämligen att den turkiska regeringen också har en ganska betydelsefull roll i det här sammanhanget när det gäller opinionsbildning och vilka signaler man ger om hur man vill se utvecklingen. Det finns ju en lagstiftning i där man försöker att ta viktiga steg framåt. Artikel 95 i den turkiska strafflagen säger att en av skyldigheterna för i är att skydda och försvara lagen om de mänskliga rättigheterna och verka för dess tillämpning. Där finns det en möjlighet att utöva påtryckningar på att leva upp till sin egen lagstiftning. Jag tycker att det är ganska uppenbart att det som ordförande genomförde genom den här räden där man beslog materialet och de uttalanden han har gjort egentligen ligger väldigt långt ifrån det egen strafflagstiftning säger att ska verka för. Det finns ju en möjlighet för myndigheterna att agera där också. Vi är helt överens om att det inte är en finansieringsfråga. Men EU har en mängd projekt runtom i världen i länder som har regeringar som inte vill stärka de mänskliga rättigheterna. Vi har upprepade gånger sett att olika EU-projekt, till exempel i , snarare ställer till problem och utnyttjas av regeringen för att förfölja människor. Ska EU ha en trovärdighet när det gäller kampen för mänskliga rättigheter och stöd till organisationer som arbetar för detta i olika länder måste de också känna att EU, i och med att man stöder projektet, tar på sig ett visst ansvar att verka för att skydda dessa grupper. Jag tror att det också är en viktig signal. Inför de här förhandlingarna har ganska stora krav på sig, och man uppmärksammar och följer detta väldigt noga. Då är det viktigt att man lyfter upp de här frågorna. Efter det utrikesministern sade i sitt förra inlägg känner jag mig ganska säker på att man har uppmärksammat detta och att man följer det noggrant. Jag tror faktiskt på den svenska makt. Jag tror att det också har en betydelse för utvecklingen i världen att vi tar upp de här frågorna här och att vi har den här debatten. Därför behöver vi också lyfta upp de här frågorna här i kammaren även om vi inte alltid kan ge alla de exakta svaren och även om vi inte alltid kan agera och göra olika saker så att allt blir rätt och riktigt. Jag tror att bara det faktum att vi diskuterar och debatterar det och den uppmärksamhet som detta har fått i flera länder och från flera utrikesministrar också sätter ett tryck på i . Jag tror att det är till hjälp för att utveckla de mänskliga rättigheterna där. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:333 om svensk-eritreanska medborgares rättigheter i 30 Utrikesminister (): har frågat mig om jag avser att protestera mot hur Ogbachristos Kifleyesus behandlades av eritreanska myndigheter. Vidare frågar vad jag avser att göra för att få fri och för att verka för ökad respekt för de mänskliga rättigheterna i . Jag vill först uttrycka mitt deltagande med Kifleyesus anhöriga. Som framför blev han arresterad i samband med ett besök i . har på olika sätt verkat för att påskynda den rättsliga processen. Vi har tagit upp ärendet både med justitieminister och utrikesminister, liksom med den eritreanska ambassaden i . Det bör noteras att Kifleyesus frigavs efter rättegång där den svenske ambassadören närvarade. Därefter stannade han emellertid kvar i för att överklaga domen. Han var missnöjd med utslaget eftersom han i och för sig frigavs, men ändå förklarades skyldig. Både Kifleyesus och åklagarsidan överklagade därefter domstolens utslag. Sedan fängslades Kifleyesus på nytt. blev hans hälsotillstånd försämrat, och flyttades han till sjukhus där han senare avled. är det viktigaste att fortsätta ansträngningarna för andra svenskar som har olika typer av problem i . I detta sammanhang är det självklart oerhört angeläget att fortsätta att verka för att ska släppas fri och för att vi omgående ska få konsulärt tillträde. Jag har här i redogjort för våra olika ansträngningar för . Låt mig återigen betona att vi arbetar på flera olika sätt för att nå framsteg. Det ligger dock i sakens natur att vi inte kan offentliggöra alla delar av vårt agerande. Vad gäller den övergripande frågan, om svenskars rättssäkerhet i , vill jag klargöra några saker. blir regelbundet kontaktat av svenskar med eritreanskt ursprung som planerar besök i sitt gamla hemland. Det kan även handla om personer som är födda i men har släktingar i . Dessa personer beviljas oftast inte visum av den eritreanska ambassaden i i sina svenska pass för att besöka . I stället utfärdar den eritreanska ambassaden en eritreansk identitetshandling. Detta innebär att dessa personer under sitt besök i hemlandet ses enbart som eritreanska medborgare av de eritreanska myndigheterna. Detta medför i sin tur exempelvis att man måste ansöka om utresetillstånd för att lämna och återvända till . Det gör också att det blir mer komplicerat för att praktiskt bistå svenska medborgare i . Det är min uppfattning att alla de svensk-eritreaner som bor i borde ha möjlighet att fritt besöka sitt gamla hemland och återvända utan problem. Vi arbetar på flera fronter bilateralt, genom våra nordiska kolleger och genom EU för att bistå svenska medborgare som på något sätt blivit nödställda i . Situationen vad gäller respekt för de mänskliga rättigheterna i är allvarlig. är ett av världens fattigaste länder, och detta innebär att även rättsväsendet präglas av stor kapacitetsbrist. Pressfriheten och religionsfriheten är kraftigt inskränkt. tar ofta det spända läget i landets relation till som intäkt för en alltmer repressiv politik. EU för inom ramen för en politisk dialog med med särskilt fokus på frågorna om mänskliga rättigheter och demokrati. Dialogen går långsamt men innebär dock en möjlighet för EU-kretsen att ta upp allvarliga fall och särskilda situationer. EU är också starkt engagerat i samarbete med bland annat FN och Afrikanska unionen för att nå en lösning på gränstvisten mellan och . verkar på så sätt främst genom EU för en ökad demokratisering och stärkt respekt för de mänskliga rättigheterna i . 31 (): Jag vill börja med att tacka utrikesministern för svaret. Det här är ju en fråga som har återkommit i den här kammaren vid ett flertal tillfällen, det vill säga hur de svensk-eritreanska medborgarnas rättigheter blir kränkta i . Precis som utrikesministern sade har den agerat. Man har tagit upp ärendet med justitieminister och utrikesminister och också med ambassadören här i . Utrikesministern säger också att man inte öppet kan deklarera alla åtgärder som man har vidtagit och arbetat med . Men tyvärr, fru talman, kan vi nu konstatera att det för Kifleyesus redan är . Han avled i utan möjlighet att komma tillbaka till . har vi , som fortfarande sitter kvar, och som har gått har uppenbarligen de försök och de åtgärder som man har vidtagit från svensk sida inte lett någonstans, eftersom vi inte har fått någon lösning på det. Min fråga till utrikesministern blir alltså ändå: Finns det ytterligare åtgärder som man är beredd att vidta nu för att ta ytterligare ett steg? Uppenbarligen är man inte beredd att från sida reagera på de åtgärder man har vidtagit , och det här känns hopplöst. När man tittar på det här infinner sig frågan: Hur har den protesterat efter dödsfallet? Har man varit väldigt tydlig med att det här är fullständigt oacceptabelt? Har i EU-dialogen drivit frågan om de svenska fallen som allvarliga eller särskilda händelser, eller avser man att lyfta upp de här ärendena? Och på vilket sätt agerar , både i EU-dialogen och på egen hand, vad gäller sätt att behandla svenska medborgares visumansökningar, som innebär att de svenska medborgarna om de åker till blir tvungna att ansöka i om utresetillstånd för att få åka tillbaka till sitt hemland? Det här är otillständigt, och jag vet att det här påtalas, men det känns väldigt oroande eftersom ingenting händer. Uppenbarligen finns det inga åtgärder som verkar ta till sig. Vad finns det ytterligare för åtgärder som regeringen är beredd att vidta? Min oro, fru talman, är att nästa dödsfall kommer att komma. Nästa dödsfall riskerar att bli , och det är något som absolut inte får hända. Därför måste man agera och agera starkare . 32 (): Jag vill börja med att tacka för att hon har väckt den här interpellationen som är så oerhört viktig. Jag vill också uttrycka mitt deltagande med Ogbachristos Kifleyesus anhöriga, när han nu har gått bort i eritreansk fångenskap. är det oerhört viktigt att lägga all kraft på , som är kvar i eritreansk fångenskap, så att han inte går samma öde till mötes. Jag ställde en skriftlig fråga till utrikesministern när jag fick det här beskedet om Kifleyesus dödsfall, och undrade då vad som kommer att göras för . Jag har länge krävt att utrikesministern själv skulle åka ned till och på det sättet markera vilken vikt vi lägger vid fall. kom beskedet från regeringen att man tänker skicka någon högnivåperson ned till . Jag ställde då frågan : När kommer den här resan att äga rum? Det har vi inte fått något besked om. Då fick jag svaret att man inte kan berätta det därför att det är sekretessbelagt och ett känsligt ärende. Jag kan acceptera det svaret, men jag tycker också att det är lite märkligt: När det passar vill man säga att sekretess råder och att man inte kan berätta vad som görs, men uppenbarligen passade det väldigt väl att gå ut i medier och säga att man skulle skicka ned en person till . faller det i smaken att gå ut och berätta vad som händer när man kan få lite tidningsrubriker. Jag tänker inte fråga när den här resan kommer att bli av, för jag antar att utrikesministern inte kommer att svara, men det skulle vara intressant att veta om utrikesministern kan berätta vem som tänker åka dit ned. Vem är det ni har tänkt skicka ned till ? Någonting vi skulle kunna göra för att sätta press på är att stoppa EU:s bistånd till landet. Jag tycker verkligen att vi inte kan köpa oss till en dialog med , det vill säga att vi måste betala ut bistånd för att ens kunna prata med landet.