prot · GS09127 · 2005-05-26 00:00:00 — På det sättet skulle många äldre, kanske skärgårdsbor och andra som har svårigheter att bo kvar i sin villa på grund av fastighetsskatten, få en rimlig möjligt att bo kvar. Det är mycket som man skulle kunna säga i den här debatten, men jag ska sluta . Jag hoppas att vi fortsättningsvis ska diskutera de här frågorna med öppna sinnen för att få ett nytänkande i politiken. Det tror jag är nödvändigt om vi ska kunna ha bostäder som täcker den efterfrågan som finns. 128 (): I förra debatten, , inledde jag med att rubriken var missvisande och att en bättre rubrik hade varit Så hindras bostadsbyggandet, det kommunala självstyret och människors livsdrömmar, för det stämmer mer överens med vad Socialdemokraterna, står för. Men, fru talman, så är det inte . är det snäppet värre. På den ena planhalvan finns en enig borgerlig allians som vill tillåta, riva hinder och göra möjligt. Vi har åtta gemensamma reservationer. På den andra planhalvan finns en splittrad vänsterkartell som vill förbjuda, förhindra och stoppa. Det finns inte mindre än sex reservationer från och . Det är framför allt Vänstern som sätter krokben för Socialdemokraterna genom att kräva ännu mer av planhushållning och fördelningspolitik, och Socialdemokraterna tycks falla som käglor. Och när de sedan reser sig upp är de tydligen så omskakade att de köper Vänsterns budskap. Jag ska gå igenom några delar av betänkandet, så får verkligheten visa vem som vill tillåta, riva hinder och göra möjligt och vem som vill förbjuda, förhindra och stoppa. Jag börjar med lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Lagen stadgar att varje kommun ska planera bostadsförsörjningen. Riktlinjer för bostadsförsörjning måste antas av fullmäktige varje mandatperiod, och vidare ska kommunen om det behövs anordna en bostadsförmedling. Här finns det, som ni märker, inget utrymme för det kommunala självstyret som den borgerliga alliansen står för. Vi anser att kommunerna själva måste kunna anpassa planering av bostadsfrågor utifrån lokala förutsättningar. Statens uppgift är att se till att det finns legala och finansiella instrument för bostadsbyggandet inte att lägga sig i hur bostadspolitiken verkställs på lokal nivå. Som om inte det var nog när det gäller att förbjuda, förhindra och stoppa skriver utskottsmajoriteten i förtäckta ordalag om behovet av att utveckla den aktuella lagstiftningen i olika avseenden. Några sidor senare får vi veta att denna utveckling innebär att kommunerna ska tvingas införa en obligatorisk offentlig bostadsförmedling. Att det är den högsta lyckan för en vänsterpartist att få stå i en offentligt administrerad kö, ja, det vet vi redan eftersom det här är en fråga som har drivit . Att det nu också ska bli den högsta lyckan för en socialdemokrat ja, alla andra för den delen också att stå i denna kö är kanske inte helt obegripligt, men ändå förvånande. Att köer inte ger fler bostäder tycks inte bekymra vänsterkartellen, men ett förslag om ett uppsnyggat kösystem som inte ens socialdemokratiska kommunalpolitiker i de tre största städerna vill ha är på gång enligt både utskottsmajoriteten och samhällsbyggnadsministern. Hindren för nyproduktion av bostäder borde undanröjas i stället för att införa kösystem och fördela och förmedla något som nästan inte finns. Bostadskö är ett sjukdomstecken, och medicinen kan inte vara en dos offentliga bostadsförmedlingar. Jag kan inte i det här sammanhanget låta bli att påpeka att Socialdemokraterna styrt 64 av och i följd. Vad vi ser är ett växande problem med lägenhetsaffärer ja, inom den socialdemokratiska rörelsen. I storstäderna är det en svart- och mygelmarknad som råder. Det är kontanter och kontakter som gäller. Kanske är det detta bostadspolitiska misslyckande som Socialdemokraterna och samhällsbyggnadsminister vill dölja genom att införa Sahlinförmedlingar. kommer jag till lagen om allmännyttiga bostadsföretag någonting ganska oskyldigt. Men här finns det som i folkmun kallas stopplagen: lagen som hindrar folk från att förverkliga sina livsdrömmar, lagen som hindrar folk från att omvandla sina hyresrätter till bostadsrätter, lagen som hindrar kommunerna från att sälja hela eller delar av sitt allmännyttiga bostadsbestånd. Här stoppas, förhindras och förbjuds inte bara enskilda människor. Här stoppas, hindras och förbjuds det kommunala självstyret. Vi moderater och alla borgerliga partier kämpade kraftfullt emot den här lagen när den kom, och vi fortsätter vår kamp mot denna lag som är frihetsinskränkande och godtycklig och en väldigt rättsosäker lag. Lagrådet sade ju när lagen var på gång att den var just otydlig och gav utrymme för högst subjektiva bedömningar, och verkligheten har visat att såväl alla vi som röstade nej till lagstiftningen som Lagrådet har fått rätt. har tusentals livsdrömmar krossats, främst i de mest kända är och men också på mindre orter runtom i landet som och . kommer jag till ägandet och ägarlägenheter. Utskottet var ju i , dels med anledning av unionsupplösningen, dels för att studera bostadspolitiken. Grundbulten i norsk bostadspolitik är att man ska äga sin egen bostad. Det är man överens om över parti- och blockgränser. Den som hyr blir fattigare än den som äger, och man säger att hyresrätter är en fattigdomsfälla. Ja, det var vad vi fick höra när vi var i . Därför är bostadspolitiken i inriktad på att se till att även de som inte själva har tillräckliga ekonomiska resurser kan få lån via husbanker för att kunna äga sitt boende. Det man äger vårdar man, eller som någon sade: Vem tvättar en hyrbil? Det är något man kanske ska tänka på när det gäller det här med ägande och hyrande. I bor många i ägarlägenheter, något som är förbjudet i paradoxens . I vänsterkartellens får du gärna äga ditt boende om det ligger på marken och du bor i villa, radhus eller kedjehus, men du får inte äga din bostad i flerfamiljshus. Vänsterkartellen stoppar alltså möjligheten för folk som vill äga sin bostad men kanske inte vill ha en trädgård. Med ägarlägenheter skulle vi kunna bygga till exempel på hustak, och det skulle även kunna tillämpas i skärgården. Men då måste också regelverket för tredimensionell fastighetsbildning ändras så att det inte krävs minst fem bostadslägenheter. Men även här säger vänsterkartellen nej, och därmed hindras folk från att förverkliga det de själva vill. Ägandet utgör grunden för trygghet och egen makt. , socialdemokrat, skrev följande om sina föräldrars husköp i sina memoarer: Ägandet gav en känsla av trygghet som gjorde ekonomiska besvärligheter lättare att bära. Han hade helt rätt. Resonemanget gäller inte minst i förorter där enskilt ägande kan bli ett verktyg inte bara för trygghet och egenmakt utan för gemenskap och integration. Det behövs en attitydförändring till ägandet hos stadens socialdemokrater. När det gäller finns det väl inte något större hopp i denna fråga. Precis som sade tidigare vill vi borgerliga partier att det ska finnas en mångfald att välja på och att det ska finnas valfrihet. Vi tycker inte att vi som politiker vet vad som är bäst, men vi politiker ska se till att alla olika upplåtelseformer finns, och dem har vi inte i . Min genomgång talar för sig själv. och den borgerliga alliansen vill tillåta, riva hinder och göra möjligt. Vi vill att folk ska kunna förverkliga sina livsdrömmar. Vi tror på det kommunala självstyret. Att vänsterkartellen vill förbjuda, förhindra och stoppa har vi bevis på i detta betänkande. Det finns svart på vitt. står naturligtvis bakom alla våra reservationer och vårt särskilda yttrande, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation nr 1. 129 (): Jag vill börja med att för tids vinnande yrka bifall till endast vår reservation nr 1, men vi står självklart bakom alla de reservationer där vi finns med. Detta betänkande avser motioner års allmänna motionstid och avser vissa bostadsförsörjningsfrågor. Bostadsförsörjning rubriken sätter perspektiv på bostadsfrågor. Någon ska försörjas med en bostad. Det innebär bostadsförsörjningsplaner, riktlinjer som ska fattas beslut om i varje kommun varje mandatperiod och hårdare krav på än mer planer, riktlinjer och rapporter enligt detta betänkande. Men inte leder det i sig till fler bostäder! På vilket sätt ska som tar studenten och vill flytta hemifrån, eller och som väntar sitt andra barn och vill ha större bostad, eller som vill ha en annan bostad på grund av krämpor på livets senhöst bli hjälpta av mer byråkrati, fler beslut om planer och riktlinjer och fler avstämningar mellan myndigheter? De blir inte alls hjälpta av detta. Frågorna som borde vara i centrum är: Vilka hinder finns för dessa bostadskonsumenter att hitta den bostad som de önskar? Vilka hinder finns för dem att kunna efterfråga den upplåtelseform de önskar? Vad kan man göra för att pressa boendekostnaden för dem som redan bor men även för dem som söker ny bostad? Vilka hinder finns för att bygga nya bostäder? Varken , , eller får fler chanser för att byråkratin och flerårsplanerna ökar. Vad de behöver är konkreta bostäder att flytta till. Vi har redan flera lagar som styr kommunernas bostadspolitiska ansvar kommunallagen, socialtjänstlagen och . Det kommunala självstyret är en viktig grundbult i svensk demokrati. Kommunerna ska kunna styra sin ekonomi och förvalta sina tillgångar utifrån de behov som finns. Men så fungerar inte svensk lag . Lagen om allmännyttiga bostadsföretag tillkom för att försvåra ombildning av kommunalt ägda hyresrätter till bostadsrätter. För någon timme sedan kunde vi här i höra från fråga statsministern varför inte fler i kan få möjlighet att äga sin bostad. Statsministern svarade att han är för pluralism och talade främst om hyresrättens betydelse. Men vad är det för pluralism när man i somliga stadsdelar har hyresrätter som ägs av kommunala bostadsföretag och väljer att stifta en lag om att dessa inte får säljas till boende utan tillstånd, oavsett om både kommunen, de boende och bolaget är överens? Är det pluralism? Låt dem sälja om de så vill. Låt dem köpa om de så vill. En omsättning av fastigheter skulle dessutom ge nya möjligheter för dessa bostadsföretag att finansiera ombyggnation och underhåll. Vi i vill avskaffa lagen om allmännyttiga bostadsföretag. Låt de boende, kommuninvånarna och de lokala politikerna avgöra vad som är bäst för just deras kommun. Vi i menar att för att man verkligen ska kunna skapa förutsättningar för hyresrätten som upplåtelseform behövs det andra åtgärder. Det behövs en modernisering av hyressättningen för att kunna bygga nya hyresrätter. Vi behöver en ny markpolitik, ökad konkurrens i byggsektorn, byggande av nya former av bostäder som ger flyttkedjor, ändrad fastighetsskatt, ändrad PBL, ägarlägenheter med mera. Många förslag finns. Vi i har i våra motioner lagt fram mängder av förslag som ni väljer att yrka avslag på. I går debatterade vi hur bullerriktvärden och partiklar stoppar nyproduktion av bostäder. De av regeringen tillsatta utredningarna är försenade. Vi i skulle önska att det kom fler propositioner om bostadspolitiken. Vi vill ha mer att ta ställning till i bostadsutskottet. pågår en pingpongmatch mellan bostadsutskottets majoritet och regeringen. Statsråd hänvisar i debatter till att fattat beslut om att inte införa exempelvis ägarlägenheter. hänvisar till att regeringen inte vill införa ägarlägenheter. Och när varken regeringen eller vill blir det naturligtvis inga beslut i ny riktning. Ingen part vill någonting. Det är som med pardans det underlättar om båda vill dansa och dessutom dansar hyfsat i takt. Vi i ser möjligheter till modernisering, mindre krångel och smidigare lagar för att förutsättningarna för bostadsbyggandet ska förbättras. Få av oss här kommer sannolikt att stå med snickarbälte och hjälm för att aktivt producera bostäderna, men vi kan skapa förutsättningar så att andra kan bygga bostäderna. Vi behöver valla i systemen; det är vår roll. Vi är också ganska bra på att göra studiebesök, med hjälm och allt. stod stora delar av bostadsutskottet i en ägarlägenhet i i . De flesta verkade ta det hela med fattning. Det var inget konstigt i sig, inte på norsk mark. På svensk mark är det däremot omöjligt. Lagen tillåter nämligen inte ägarlägenheter i . Samma byggbolag verkar i flera länder, även i , men här är det inte möjligt att bygga ägarlägenheter. Vi i vill införa ägarlägenheter i . En modernisering av hyressättningssystemet för nyproduktion är absolut nödvändigt. Regeringen kom i gång sent med utredningen, och sedan har allt skjutits fram i tiden. Det senaste budet vad gäller förslag från regeringen är att det ska komma en proposition under detta år inte denna vår, inte eller utan detta år. Vi vill införa möjligheten att lyfta ut nyproduktionen ur bruksvärdessystemet i enlighet med utredningen. Svarthandeln med hyresbostäder är ytterligare ett symtom på en bostadsmarknad som inte fungerar. I Konsumentmakt 2002 finns en beskrivning som fortfarande står sig: är den storstadsregion i där den svarta marknaden är störst i omfattning. I flera andra storstadsregioner existerar knappast någon marknad alls för svarta kontrakt. Det gäller alltså storstadsregioner utomlands. Vi i tror att lösningen främst sitter i hur hyressättningssystemet fungerar, men det behövs självfallet en nyproduktion av bostäder. Vi menar att allmännyttan inte är den enda lösningen för att få en välfungerande bostadspolitik och en situation som fungerar även för de mest utsatta. Vi anser att även andra fastighetsägare, utöver de kommunala bostadsföretagen, har en viktig och stor roll att spela. Hemlösa behöver också en bostad. Det har visat sig att kommunala bostadsföretag i många fall inte tar mer ansvar än andra. Det ställs hårda krav för att bli godkänd som hyresgäst. Vi anser att kommunala bostadsföretag inte har den roll på marknaden som utskottsmajoriteten hävdar. Även i kommuner med stor allmännytta, så kallade kommunala bostadsföretag, med överskott på bostäder finns hemlösa. Vi vill att socialtjänstlagen ses över, och vi vill också att behovet av kategoribostäder beaktas. kan göra en rejäl insats för att skapa bättre förutsättningar för bostadsbyggandet genom ett långsiktigt fungerande regelverk, mindre krångel, större förutsägbarhet, färre byråkratiska planer och riktlinjer. Vi vill ta fasta på de förslag som kommer från lokala politiker, kommunala tjänstemän, byggherrar, fastighetsägare och sist men inte minst från bostadskonsumenterna. Bostadskonsumenterna borde alltid stå i fokus. Statsministern svarade vid frågestunden på en fråga om vad som behövs för att skapa fler jobb och fler företag. Framtidstro och vilja att konsumera var svaret från honom. Det behövs konsumenter som vill konsumera så att företag kan sälja. Det behövs kunder. Vad gäller bostadspolitiken finns det konsumenter som vill konsumera. Det finns kunder. De står i kö till visningar, och de köar till hyresrätter. De vill konsumera boende. Det behövs uppenbarligen mer än bara vilja att konsumera och framtidstro. Det behövs en bostadspolitik som gör att bostäder byggs så att både , , och kan hitta det som de söker. Det behövs beslut i som skapar förutsättningar, minskar hinder och krångel, ger utrymme för produktutveckling och skapar verklig pluralism och mångfald. Det behövs beslut där bostadskonsumenterna upplever en trygghet i förändringen. Var finns förslagen från den socialdemokratiska regeringen? Var finns utskottsmajoritetens förslag? Ni sitter på makten. Ni är svaret skyldiga. 130 (): Först ska jag lite kort vända mig till de tidigare debattörer som efterlyser tydliga svar när det gäller ägarlägenheter. Jag har ett tydligt svar: Vi är inte intresserade av ägarlägenheter. Den debatten har vi haft ett antal gånger, och skälen har inte blivit annorlunda. Vi tycker att vi har en mångfald. Vi har hyresrätten, vi har bostadsrätten, vi har den kooperativa hyresrätten och vi har självägda bostäder. Vi tycker att det är alldeles tillräckligt. I någon replikrunda kan jag eventuellt utveckla det. I det här betänkandet har däremot en rad av de frågor som drivit för att få till stånd en social bostadspolitik värd namnet fått ett ovanligt gott bemötande från socialdemokratin. Naturligtvis tackar vi för det, men vi är varken nöjda eller stolta . Kanske är det som Orangeorden säger i sin motivreservation, att våra förslag ofta återkommer i reviderad form som regeringens egna förslag. Det är möjligt, men vi kanske inte alltid är nöjda med de reviderade förslagen heller. Eftersom vi, Socialdemokraterna och sitter tillsammans och ser över bostadsförsörjningslagen har vi valt att inte reservera oss till förmån för obligatorisk bostadsförmedling och en bostadsanvisningslag. Jag kan konstatera att mina socialdemokratiska kolleger inte fullt ut väljer att bifalla våra motioner utan hänvisar till samhällsbyggnadsminister uttalande. Jag tycker att vore rätt klädsamt om i sitt inlägg trots detta kunde svara på om han själv står bakom idéerna om en obligatorisk bostadsförmedling och en bostadsanvisningslag och om vi sedan tillsammans kan driva på regeringen i den här frågan. Den senaste tidens avslöjanden om orimliga krav på de bostadssökande, mygel och godtycke visar klart att samhället måste ta ett större ansvar för att ge alla rätt till bostad på lika villkor. Vanliga uppfattningar är att i kommuner med tomma lägenheter behövs ingen förmedling och att på orter med bostadsbrist skulle det inte hjälpa. Dessa uppfattningar är felaktiga och verkar bygga mer på en naiv tro än på fakta. Vi kan konstatera att det i kommuner med tomma lägenheter finns människor som inte kommer in på bostadsmarknaden, ofta på grund av hemliga och orimliga krav på den bostadssökande. På orter med bostadsbrist är det än viktigare att se till att de bostäder som trots allt förmedlas gör det på ett rättvist sätt och med klara och tydliga regler som kan genomlysas av den enskilde. De borgerliga partierna menar att obligatorisk bostadsförmedling skulle vara ett hot mot det kommunala självstyret. Ytligt betraktat kan det tyckas så. Därmed säger jag inte att borgerligheten i största allmänhet är ytlig, bara i just den här betraktelsen. I varje samhälle är det väsentligt att se till att den enskilde får sina nödvändiga behov tillgodosedda. För oss är rätten till bostad ett av de nödvändiga behov som samhället måste tillgodose. Staten måste via sin lagstiftning och budget se till att alla får sin självklara rätt till exempelvis utbildning, vård och omsorg, och för den delen också bostad, tillgodosedd. Till betänkandet har fogat fem reservationer. För tids vinnande vid voteringen yrkar jag bifall endast till reservation 15 under punkt 9. Självklart står vi bakom också de andra fyra reservationerna. I vår reservation 4 tar vi upp problemet med de orimliga krav som ställs på den bostadssökande för att få kontrakt. Det kan handla om att man har fast jobb, att man inte har någon gammal skuld, att man inte har för många barn, att man har rätt efternamn och så vidare, och så vidare i all oändlighet. Även om vi får gehör för vårt krav på obligatorisk bostadsförmedling avhjälps inte detta per automatik eftersom fastighetsägaren till syvende och sist ändå är den som avgör vem som får kontraktet. Den kraftiga marknadsanpassning som skett under framför allt 90-talet och som inleddes av den borgerliga regeringen har drabbat framför allt ungdomar mycket hårt, men även ensamstående och många invandrade drabbas på samma sätt. Ca 190 000 ungdomar bor kvar hos sina föräldrar mot både sin och också föräldrarnas vilja. Huvudskälet är naturligtvis att ungdomarna i större utsträckning är arbetslösa och har bristande ekonomi, men även de som kan betala för sig ställs utanför på grund av det godtycke som många fastighetsägare, både kommunala och privata, visar i de krav man ställer på sina hyresgäster. Vi har föreslagit två åtgärder för att komma till rätta med de problem som godtycket skapar, utan att få gehör från majoriteten i utskottet. Först och främst borde det vara möjligt att överklaga negativa beslut med hänvisning till diskriminering. För att sätta press på fastighetsägarna borde ett överklagande per automatik leda till avvaktan med uthyrning. Detta i sig skulle vara så pass allvarligt för fastighetsägarna att det rejält skulle minska risken för diskriminering. Vårt andra krav är att ges i uppdrag att ge oss kunskap om de olika regler som bostadsföretagen använder för att välja ut sina hyresgäster, så att vi därefter kanske skulle kunna fatta lite kloka beslut. Tyvärr kan jag konstatera att vi inte har fått gehör för våra krav här heller. Jag vill gärna ställa frågan till , när han har pratat färdigt med : Varför inte? I vår reservation 6 tar vi upp problemet med andrahandsuthyrning och de överhyror, ibland rena ockerhyror, som förekommer. För oss finns det lösningar även på det här problemet, men tyvärr har vi än så länge inte nått ända fram. Vi kan hoppas att borgarna har rätt i sina farhågor och att regeringen även i denna fråga kommer att inse att våra lösningar egentligen är alldeles utmärkta. Jag vill bara lite kort ta upp hur vi har tänkt. För det första borde andrahandsuthyrning ske via bostadsförmedling. För det andra borde de framtida obligatoriska bostadsförmedlingarna få i uppdrag att kontrollera att hyrorna sätts efter bruksvärdet. För det tredje måste vi fram till dess att bostadsförmedlingarna är obligatoriska och beslutade se över den oseriösa privata förmedlingen av andrahandskontrakt. Vi vill att regeringen nu utreder hur man bäst kan förverkliga dessa tre krav. Även här skulle jag vilja ha en liten förklaring från socialdemokratin. I vår reservation 8 tar vi upp problemet med svarthandel med hyresbostäder. Under en rad år har vi motionerat om ett lägenhetsregister som skulle ersätta de tidigare folk- och bostadsräkningarna. Skälet till detta är naturligtvis i första hand att underlätta bostadsforskning och samhällsplanering. Vi kan konstatera att vi nu är överens med socialdemokratin om att inrätta ett lägenhetsregister, vilket vi tackar för. Förutsättningar att använda registret på olika sätt och för olika ändamål finns, vilket naturligtvis gör det nödvändigt att begränsa registrets tillgänglighet. Trots detta tror vi att det hade varit ganska bra att använda registret till att bekämpa svarthandel med hyresrätter. Hyresvärdar och hyresnämnder borde med lätthet kunna kontrollera falska kontrakt och ovanliga byteskedjor och på det viset också kraftigt begränsa svarthandeln med hyresrätter. Jag har lite svårt att förstå varför Socialdemokraterna inte gör gemensam sak med oss om att ge regeringen ett tillkännagivande från i den här frågan. Avslutningsvis, fru talman, kommer jag till den reservation jag yrkat bifall till, vår reservation 15, som handlar om den så kallade allbolagen eller lagen om allmännyttiga bostadsföretag som borgarna vill avskaffa. Jag har lite svårt att förstå resonemang i de tre fallen med människor som behövde andra bostäder när hon vill plocka bort den enda möjlighet till bostadsplanering som kommunerna har, deras enda möjlighet att tillgodose att de bostäder som efterfrågas av medborgarna också planeras in i samhällsplaneringen så att de verkligen kommer till stånd. Att låta marknaden avgöra detta själv är fullständigt omöjligt; det visar 90-talets stora misslyckande. Precis det kommer inte att hända som tror när hon föreslår att man ska avskaffa allbolagen. Vi har däremot i vår motion pekat på åtta punkter som skulle förstärka lagen. För det första vill vi ha tydligare regler för vinstöverföring inom koncernbildningar. Vi ser runtom i landet hur hyresgästerna får en ytterligare skattedebitering via hyresavin, hur pengar förs från bostadsbolag till opera, som i , och annan verksamhet i kommunerna. Detta driver upp hyrorna och kommer att försvåra förutsättningarna för att upprätthålla bruksvärdet. För det andra vill vi ha en skärpt tillståndsprövning för utförsäljning. Det är inte riktigt så, som man går upp och säger här i kammaren, att vi har stoppat all försäljning.