prot · GS0963 · 2005-01-25 00:00:00 — Då är min inställning att man inte bara kan ha en nivå på behandling utan vi behöver fler, för det är olika människor. Min fråga är om i den proposition som kommer också har tänkt lyfta fram vikten av att det finns behandlingshem. Även om jag är medveten om att det är kommunerna som bestämmer så har ju regeringens ordval en väldig betydelse för det här. Sedan har jag en annan fråga. Enligt information som jag har fått av är alkoholism klassat som en sjukdom. Min fråga är då: Kommer alkoholism också att finnas med i den vårdgaranti som regeringen har aviserat kommer ? Jag tror nämligen att det även i den här frågan är precis som säger, att vi har ett problem. Det måste vi ju inse alltihop. Vi är ju ungefär uppe i den konsumtionen som var , tio och en halv liter. Det gäller att vi ser: Vad kan vi föreslå för åtgärder som gör att vi minskar den totala alkoholkonsumtionen? Det har vi ju talat om, många av oss. Det är viktigt, tror jag, att man från olika politiska partier med ödmjukhet ser att det är ett mål som vi vill nå och med det också göra allt vi kan för att minska problemen. Men när det gäller att rehabiliteringen ska funka tror jag också att det här är en människovärdesfråga. Vi människor får misslyckas, men det är aldrig för sent att göra bättring och komma igen. Då anser jag också att vi har en skyldighet att se till att det finns möjligheter för behandling. Jag vill gärna höra synpunkter på det. 98 Statsrådet (): När det gäller kostnaderna först, är det naturligtvis så att alkoholbruk och också missbruk medför ganska stora samhällsekonomiska kostnader. Det finns en siffra på 150 miljarder som jag tror härrör från utredning. Den ifrågasätts av andra forskare, och jag har därför, i samarbete med i faktiskt, bett att få göra ett projekt som handlar om att till att börja med ta fram de totala samhällskostnaderna för för att sedan också kunna få fram en metod så att man kan räkna på alla länder i . Det är ju ett steg i arbetet för att försöka lyfta fram alkoholfrågorna i över huvud taget. Det vore bra att kunna sätta en siffra att komma till med och säga att alkoholen faktiskt kostar så och så många miljarder och att detta därför är ett stort samhällsproblem, ett stort folkhälsoproblem som EU bör ta på allvar. Då tror jag att vi kommer att få ett lite stabilare stöd för just den där prislappen. Om det är svårt att säga vad det kostar är det ju ännu svårare att veta vad det kommer att kosta . Det beror i stor utsträckning faktiskt på vem som ökar sin konsumtion. Den grupp som ökar sin konsumtion allra mest är ju kvinnor . De gör det från en väldigt låg nivå. De drack nästan ingenting . dricker de ett glas vin då och då. Det är inte säkert att det kommer att leda till ökat missbruk och ökade problem på den fronten. Om däremot de som finns i riskgruppen, som dricker mycket, börjar dricka ännu mer, då får vi ett problem. Där får jag säga att vi inte kan se några säkra resultat i alla fall. Vi vet ju att den här snabba utvecklingen nu har pågått åtminstone , med en väldigt snabb ökning av totalkonsumtionen. Det finns uppgifter från att man har kunnat notera en ökning av leverskadorna. Men de är inte av den omfattningen att man med säkerhet kan säga att det är det vi ser nu framför oss. Men man kan befara att något sådant kommer att ske. Vi skissar därför på en ny alkoholpolitisk handlingsplan som ska lyfta fram de förebyggande aspekterna. Jag tycker att den vi har haft , som har fokuserat mycket på ungdomars drickande, har varit bra och visar resultat. Det räcker att gå till CAN:s enkätundersökningar om drogsituationen i . Man ser då två saker. Den ena är att andelen ungdomar som säger att de har provat narkotika minskar. Den andra är att andelen ungdomar som säger att de berusar sig ofta eller dricker mycket också minskar. Vi ser alltså en minskning på båda de sidorna, framför allt bland pojkarna, som ju har haft en hög konsumtion. Det här kan ha många olika orsaker. Jag skulle nog vilja sätta en slant på att det lokala förebyggande arbetet, som ändå har kostat de här åren, faktiskt har haft effekt. Frågorna har lyfts fram. Lokala förebyggare har jobbat med allt från att delta på föräldramöten och pratat och försökt att väcka föräldrarna kring frågor som rör deras barns drickande till undervisning i skolan till att erbjuda ungdomar alkoholfria miljöer etcetera. När vi räknar samman resultaten kommer det att visa sig ha varit lyckosamt. kommer vi att gå in med stora resurser till missbrukarvården. Jag återkommer till det i mitt nästa inlägg. 99 (): Jag vill först till statsrådet visa min uppskattning för initiativet till den svenska forskningen, Sorad, kopplat med EU-uppdraget. Det är oerhört bra att få det belyst, inte minst att få in en gemensam syn i de europeiska länderna. Det är jättebra. Att dra för snabba växlar på vad som har hänt på ungdomssidan är lite vanskligt. Jag skulle önska att vi även där kunde få möjlighet att titta lite grann på om det är bestående och vad det är för mekanismer som har gjort att vi har en uppbromsning av alkoholkonsumtionen just på ungdomssidan. Det finns också sådana tendenser i det europeiska materialet, inte minst i våra nordiska länder. Det är intressant att titta på. Jag är inte säker på att det har att göra med . Som statsrådet sade tidigare är det fråga om ett långsiktigt arbete. I den meningen är jag tveksam. Jag skulle vilja koppla till frågan om förebyggande insatser. Det har handlat mycket om det. Jag kommer tillbaka till det i mitt sista inlägg. Men om vi uppehåller oss vid förebyggande arbete kan man säga att vi behöver en ordentlig attitydförändring kopplad till totalkonsumtionen. Då måste hela svenska befolkningen vara med i det arbetet. Vi vet att det får effekter på missbrukssidan, på alla möjliga grupper i samhället som vi vill värna och hålla borta från detta. Vi behöver faktiskt någon sorts folkresning igen, någon sorts mobilisering. Både jag och statsrådet vet att vad vi historiskt har haft glädje av är våra folkrörelser, våra frivilliga krafter. Vi löser inte frågan om institutionella organ med det som departementet, , eller enskilda kommuner kan göra. De är bra och gör nödvändiga insatser, men jag skulle önska att vi kunde se en ordentlig mobilisering och en ordentlig uppställning på att säga att folkrörelserna och föreningslivet måste spela en mycket större roll för att få till stånd en bättre folkhälsa. Det behövs ett moraliskt stöd från samhället. Det behövs ett moraliskt stöd från regeringen med adress till folkrörelserna, men det behövs också mer pengar. Det behövs pengar som är direkt styrda till detta. Vi behöver göra en kraftsamling för att förstärka det förebyggande arbetet. Vi behöver ett ökat kommunalt stöd. Jag ser där att de kommunala samordnarna blir oerhört verkningslösa i ett längre perspektiv om de inte också kan få ett verktyg, pengar, i handen som kan innebära stöd till folkrörelserna lokalt. Jag skulle önska att det på nationell nivå kunde ges ett myndighetsuppdrag till folkrörelserna på det sätt som vi har för folkbildningen och idrottsrörelsen och tror jag för trossamfunden. De kan då få spela ordentligt på sina villkor, med uppdrag från regering och riksdag, och jobba med förebyggande arbete. 100 (): Det är viktigt att komma ihåg att ingen av oss missunnar någon ett glas vin till maten, utan det är missbruket som är problemet. Det är därför som jag tycker att rehabiliteringen är så oändligt viktig för de människor som verkligen vill få den. Jag skulle vilja ställa en fråga när det gäller ANT-utbildningen, alltså skolinformationen. Har statsrådet fått tecken på att den har blivit bättre? Problemet för skolorna har varit att det har blivit andra problem att ta itu med mobbning, rasism och det ena med det andra. Det har gjort att alkoholproblemen har kommit i skymundan. I så fall är det oerhört värdefullt. Min nästa fråga gäller den kommande handlingsplanen och om man där ska utveckla de vita zonernas betydelse, det vill säga att avhålla sig från alkohol under graviditeten, i trafiken, på jobbet och även när det gäller barndomen. Det är viktigt att det kan komma signaler från en enig riksdag. Det skulle betyda mycket. Min nästa fråga har jag plågat statsrådet med ett antal gånger. Har man fått framgång i med att kalla detta för en folkhälsofråga? Har det hänt något ytterligare? När snuset blev en folkhälsofråga kände jag att det fanns hopp om att alkoholen skulle klassas som en folkhälsofråga att vi får bestämma det själva. Framför allt väntar jag på svaret när det gäller hur vi ska få människor friska från denna bekymmersamma sjukdom. 101 Statsrådet (): I klassas alkohol någonsin som en folkhälsofråga. Vi drev den frågan. Det är faktiskt en framgång. Det innebär att kan bygga en annan politik . Vi är stolta över att vi har fått fram detta. Missbrukarvården generellt handlar om både narkotika och alkohol. Vi kommer , 2006 och 2007 att gå ut sammanlagt med inte i satsningar dels riktade mot tvångsvård, LVM-vården, dels riktade mot frivilligvården det är framför allt där alkoholister hamnar och dels riktade mot kriminalvården. Det är ungefär så uppdraget ser ut: tvångsvården, frivilligvården och kriminalvården. frågade om detta kommer att omfattas av vårdgarantin. Vårdgarantin omfattar hälso- och sjukvården, och det är som köper vårdplatser av behandlingshem. omfattas detta inte av vårdgarantin. Men jag tycker att det måste finnas en rätt till vård inom rimlig tid också inom missbrukarvården. Därför gav jag i uppdrag att förhandla med och träffa en vårdöverenskommelse kring missbrukarvården. Till sitt förfogande har hon en del av de slantar som vi nu avsätter för , just för att få fram de krav som vi från statens sida ska kunna ställa på kommun- och landstingssektorn när vi nu går in med så mycket pengar. Det handlar dels om att man ska kunna få vård i rimlig tid, dels om att kommunerna måste kunna klara eftervården bättre än vad de har gjort. De ska alltså se till att det finns en bostad och sysselsättning av något slag när man väl kommer ut från sin behandling, och gärna också ett nytt socialt nätverk, där de olika frivilligorganisationer som finns kan vara helt avgörande. När det gäller alkoholfrågorna är det Länkarna, eller den typen av kamratstödjande verksamhet, men också några av de andra folkrörelseorganisationerna. Det för mig in på fråga hur vi gör med folkrörelserna framöver. Jag tror att folkrörelserna framöver alltjämt kommer att ha en väldigt stor betydelse för det förebyggande arbetet, och de kommer att vara en väsentlig del i den alkoholpolitiska handlingsplan som vi ska lägga fram. Då talar vi naturligtvis brett om dem som är verksamma, exempelvis nykterhetsorganisationerna men också idrottsrörelsen, som är viktig, samt de fackliga organisationerna. Därför mötte jag LO, TCO, , och för en träff för att diskutera hur vi kan se till att man i arbetslivet tar de här frågorna på större allvar. Vi konstaterade att kanske så mycket som av den totala lönesumman i , alltså , går bort i produktionsbortfall till följd av alkoholproblematiken. Det var roligt att få en god uppställning från arbetsgivarhåll i det samtalet. jobbar man i en gemensam arbetsgrupp för att se hur man i arbetslivet kan komma bättre in i detta arbete, lära sig upptäcka när medarbetare håller på att få problem. Det kanske också blir lättare att hjälpa till med att få rehabilitering och så vidare. Vi ska ha nästa träff omkring detta . 102 (): Jag uppskattar att de fackliga organisationerna och arbetsmarknadens parter är med i detta så tydligt. När man tittar på årsberättelse ser man att de omnämns och finns där. Jag tycker att det är oerhört bra. Det jag saknar det är kopplat till mitt förra inlägg är en beskrivning av betydelsen av folkrörelserna i bredaste mening. Jag tänker inte bara på dem som specifikt jobbar med de här frågorna utan på folkrörelserna i alla möjliga sammanhang, därför att de kan bidra till en ordentlig mobilisering. Där har jag nu förhoppningar. Jag hoppas verkligen att , när vi lägger fast planen nästa gång, finns med ordentligt och att det också finns andra förutsättningar för ett stöd. Annars blir det här oerhört bekymmersamt. Både jag och statsrådet vet ju att det egentligen handlar om att veta att historiskt sett är det största och bästa instrumentet för att hålla nere alkoholkonsumtionen skatteinstrumentet. Även om det inte är det enda är det starkast. Sedan vet vi att det handlar om tillgängligheten, alltså utskänkningsrättigheterna och allt detta. De här traditionella sakerna är fortfarande viktiga instrument. Men det har blivit svårare att hantera. Vi har bevisligen haft en alkoholskattesänkning med , därför att vi inte har kunnat räkna upp det här med konsumentprisindex. Vi vet också vilken debatt vi står inför. Jag tillhör dem som menar att vi inte ska sänka några alkoholskatter aktivt, därför att vi inte kan göra det i ett sådant här läge. Möjligtvis kunde vi ha tagit ett sådant resonemang om vi hade haft de andra instrumenten på bordet, de förebyggande insatserna, men det har vi inte. Vi är fortfarande inne i ett inledningsskede, och det behövs en oerhörd mobilisering för att klara det. Det skulle vara intressant att höra hur statsrådet ser på detta. 103 Statsrådet (): Utgångspunkten för alkoholpolitiken är att vi har satts i ett läge som är mycket bekymmersamt. Vi har talat om det i denna talarstol, hur vi kunde hamna i en situation där införselreglerna tvingades bort av , vem som bär skulden och vad vi skulle ha gjort i stället. Den diskussionen behöver vi inte ta här och , men det är det som är bakgrunden. Jag har också sagt just i skattefrågan att jag tror att det i längden är svårt att upprätthålla de stora skatteskillnader som finns. Vi har inte bara den högsta skatten på sprit i , utan den är dubbelt så hög som i vårt östra grannland , som är nr 2 på listan bortsett från , men de ligger där de ligger geografiskt. Skatten är dubbelt så hög som i , så hög som i , fyra gånger så hög som i och fem gånger så hög som i och de baltiska länderna. Jag tror att det i längden är svårt att kunna upprätthålla de skillnaderna. Därför jobbar vi på olika sätt. Vi vill dels försöka få upp minimiskatterna, dels försöka få ned införselkvoterna i EU. Jag tror att vi ändå måste bereda oss på att vi får göra en sänkning. Jag förstår också att man inte kan göra det här ensamt, utan precis som vi gjorde när vi tog fram den alkoholpolitiska handlingsplanen måste vi kombinera detta med kraftfulla förebyggande insatser. Det är det som vi nu diskuterar, hur en sådan handlingsplan ska se ut. Jag har sagt att vi i den förra planen fokuserade väldigt mycket på ungdomssatsningar, och jag tycker att de har varit lyckosamma. Vi ska inte dra för stora växlar på dem, men jag tror att de har haft betydelse. Låt oss se till att behålla det bästa av det, men också lägga på en satsning på arbetslivet och få arbetslivet att ta ett större ansvar än vad man har gjort. Då är vi ett litet steg på vägen. Folkrörelserna ska naturligtvis ha en väldigt framträdande position. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2004/05:268 om grunden för segregationsproblem 104 Statsrådet (): har frågat statsministern hur ett uttalande vid en presskonferens ska förstås och om det innebär en förändring av den förda politiken för integration. Interpellationen har överlämnats till mig. sammanfattar i interpellationen på ett bra sätt den gemensamma och grundläggande syn på utanförskapets problematik som finns hos de partier som är representerade i . Han nämner också flera olika åtgärder för att motverka diskriminering och utanförskap som genomförts i samverkan mellan regeringen och samarbetspartierna, några på förslag av . Genom aktiva åtgärder, inte minst inom arbetsmarknadspolitiken, har vi klarat ganska väl att möta den problematik som beskriver. Det går dock inte att bortse från att det stora flyktingmottagandet under främst mitten av i kombination med en samtidig och stark konjunkturnedgång inneburit påfrestningar för det integrationspolitiska arbetet. Volymen i sig är inte huvudorsaken till segregationsproblemen men har inneburit utmaningar som vi har haft och fortsatt har ett gemensamt ansvar för att möta. Att minska segregationen och verka för att alla människor ska ha samma möjligheter att få ett arbete och egen försörjning är en av regeringens viktigaste uppgifter. Den politik som förts med denna inriktning ligger fast, och regeringens ambition är att fortsätta pågående samarbete med samarbetspartierna för att motverka utanförskap. Jag välkomnar också nya idéer och konkreta förslag från andra håll om hur segregationsproblematiken ska kunna lösas, och jag hoppas själv kunna bidra till detta nu och fortsättningsvis och inte minst i den kommande särskilda riksdagsdebatten om segregationen. 105 (): Tack, , för svaret! Jag får också säga tack till statsministern, som är upphov till den interpellation vi nu debatterar. Han förtjänar på sitt sätt ett tack för det uttalande som fälldes på en presskonferens . Det är lite intressant. Här har vi i den samlade oppositionen när regeringen har lagt fram förslag om förändringar i flyktingpolitiken gång på gång sagt, hävdat och menat att det innebär att kommer att ta emot färre flyktingar, att asylrätten kommer att urholkas och att människors möjlighet att fly från förföljelse, tortyr, krig, miljöförstöring eller vad det månde vara och få asyl i ett land där deras skyddsbehov bedöms på en riktig grund försvagas. När vi har sagt det har man sagt att det inte alls är det som lagförslaget som regeringen har lagt fram handlar om. Det är en lagteknisk justering. Det är något man tvingas göra på grund av andra saker. Det kommer inte att innebära en urholkning av asylrätten. Vi har alltså mötts av en total oförståelse för vårt försvar av asylrätten. Men så kom då presskonferensen . Jag tänker citera för protokollet vad yttrade. Mycket av de problem vi har i integrationsfrågan är ju att vi haft ett mottagande av asylsökande som varit väldigt stort. Vi har försökt att få ordning på det här men har mötts av motstånd i . Det klär ju verkligen av den socialdemokratiska flyktingpolitiken. Här säger att man har försökt lösa det här. Man har försökt se till att färre flyktingar ska kunna söka sig till men tyvärr mött motstånd av . Man har gjort det för att lösa integrationspolitiken. Det är lite problematiskt. Det sätter den socialdemokratiska argumentationen i en helt annan dager till exempel vad gäller att fördröjningen av avskaffandet av har berott på skäl man inte har kunnat överblicka. Man har försökt se till att så få flyktingar som möjligt ska kunna få asyl i . Det är något som jag beklagar. när jag lyssnar på regeringens svar på min interpellation och lyssnar på statsrådet är det uppenbart att man till viss del backar från det som sades på presskonferensen i . Man säger nu till och med att volymen i sig, att det kommit många flyktingar, inte är huvudorsaken till integrationsproblemen. Det beror på andra saker. Man säger det vi brukar vara överens om, att det beror på diskriminering, problem på arbetsmarknaden och andra problem som vi måste försöka lösa. Då inställer sig givetvis den fråga jag vill ställa till : politik är det som gäller? Är det den som gav uttryck för på en presskonferens i om att mycket av de problem vi har i integrationsfrågan beror på att vi har haft ett mottagande av asylsökande som har varit väldigt stort och att man ska försöka få ordning på det trots att trilskas? Eller är det den som vill komma till uttryck i interpellationssvaret här , att problemen i integrationspolitiken snarare handlar om diskriminering, problem på arbetsmarknaden, bostadssegregation och annat som vi ska försöka lösa, inte volymen på mottagandet av asylsökande? Jag vill inte säga att jag är helt enig med det svar lämnar. Jag menar att som är ett relativt rikt land och ett mycket stort land skulle ha kunnat ta emot många fler asylsökande och kunnat klara det på ett bra sätt om vi hade haft en integrationspolitik som fungerat bättre i vissa hänseenden. Jag tror att vi hade kunnat lösa de problemen. Jag ser inte kopplingen mellan det, som man menar, stora mottagandet och segregationsproblemen. tar ju jämfört med många mycket fattigare länder emot väldigt få flyktingar. Men jag ser att det är en skillnad mellan Orbacks svar och det uttalande som fälls av statsministern . Jag tycker att det är trevligt att man nu har sansat sig, och jag vill veta vilken politik som är regeringens. Är det eller är det Orbacks? 106 (): Först har jag en liten kort kommentar till kring den presskonferens som var i . Jag känner mig särskilt angelägen att vara med i den här debatten just utifrån att var i och säkert blev inspirerad av den beskrivning han fick av Malmös utveckling. Det tror jag tål att höra också. försvann av alla arbetsplatser i staden. Förvärvsfrekvensen sjönk från till , och detta slog oerhört hårt mot dem som hade svagast position på arbetsmarknaden. Invandrarna var en sådan grupp, flyktingarna också. Just kunde du heta , och också för den delen, i och inte få jobb, inte bli kallad till en enda anställningsintervju. Om du var flykting från Bosnien, som vi tog emot rätt många av just då var i sin linda och vi tog emot rätt många flyktingar från , var det ännu svårare. Jag tror att det är det vill ge uttryck för på presskonferensen. Något annat som jag fångade i samma TT-meddelande som du klippt så fint var att öppnade upp för en eventuell ny storstadssatsning. Jag har inte haft tillfälle att hälsa den nya ministern välkommen hit. Jag hoppas att vi tillsammans ska ta tag i de här frågorna. Hur ser den nya ministern på storstadssatsningen? Själv anser jag att storstadssatsningen var helt nödvändig. Den tydliggjorde också en ideologisk skillnad mellan höger och vänster, där vi som ser det här som sociala utanförskapsproblem omfördelar resurser från rika till fattiga. Det var egentligen en , där områden som , och fick en resursförstärkning som var på upp till 2 miljarder . Den innebar också att vi kunde testa nytt, pröva nytt och tänka annorlunda, och vi hade extra resurser för att klara av de stora problem som vi inte har bara i utan delar med många av de ganska heterogena samhällen vi lever i. Jag vill passa på, nu när jag har möjlighet att fråga den nya ministern, hur han ser på möjligheten att ha en ny storstadssatsning, 2.0 till exempel, framöver? har signalerat att han inte utesluter en sådan storstadssatsning. Vi är många socialdemokratiska riksdagsledamöter som inte bara hoppas på att han inte utesluter det utan aktivt verkar för en sådan. Jag vill gärna veta hur ministern ser på detta. 107 Statsrådet (): Jag kanske kan få börja med att besvara fråga och återkomma till det som tar upp. Storstadssatsningen ser jag som en verksamhetsstart. Många talar om den som ett projekt, men jag ser det som starten på en reguljär verksamhet där man nu utvärderar de goda verksamheterna och ser vad som inte fungerar, för att göra reguljär politik av det. När man sedan gör reguljär rikspolitik utesluter jag inte att det behövs satsningar för det. Men jag ser inte framför mig en stor experimentverkstad som storstadssatsningen delvis var. Mycket var lyckat. En del var mindre lyckat. Vi har lärt oss en hel del för att se vad som ska bli rikspolitik. När vi gör rikspolitik av det utesluter jag inte att det behövs resurser för det. , jag ser inte motsättningen. Jag tycker att man också måste ha förståelse för att utmaningen blir större om fler flyktingar kommer hit. tog vi emot 60 000 flyktingar, inte minst med hänsyn till att vi hade ett krig i . Det var, precis som säger, under en mycket djup lågkonjunktur. Det är klart att utmaningarna blir större, men även innan detta hade vi problem med segregationen. Segregationen i sak finns där och är inte avhängig av det exakta antalet. Men utmaningen ökar. Så tycker jag att man rätt logiskt kan förklara detta. Då ser jag inte en skiljelinje mellan min linje och den som statsministern gav uttryck för.