prot · GT0914 · 2005-10-13 00:00:00 — Människorna och institutionerna måste också garanteras skydd. Det är tragiskt att konstatera att runtom i har antisemitismen vuxit med skadegörelse, våld, ökade attacker, självmordsbombningar ja, vi behöver bara nämna och . De här brotten har antisemitiska förtecken. Och vi konstaterar att inte ens i går vi fria från allvarliga angrepp på den judiska minoriteten eller institutioner som har judisk prägel. Forskningsrapporter och enskilda vittnar nu om att antisemitismen har ändrat skepnad. är det inte längre bara högerextrema grupper utan också vänsterradikala och islamistiska organisationer som sprider antisemitisk propaganda och deltar i våldsaktioner riktade mot judar. Det här är förfärande och skrämmande på alla möjliga sätt. Jag blir väldigt upprörd när jag konstaterar att jag fått fram de här siffrorna om att en fjärdedel av medlemsintäkterna går till säkerhetsomkostnader för de judiska församlingarna i svenska storstäder. Och vad får jag veta av ansvarig minister? Jo, följande, fru talman. Statsrådet , socialdemokrat, säger i tidningen att det är orimligt att staten ska betala för judiska församlingars säkerhetsomkostnader. Detta tycker jag är djupt kränkande för den judiska minoritet som lever och bor i . Säkerhet är en grundläggande rättighet och det som präglar och kännetecknar allas våra rättigheter. Vi som lever i en demokrati har rätt till detta. Kan det vara så att antisemitismen i vårt eget land, precis som i övriga , har vuxit och att vi accepterar dessa attacker, hyllningar av självmordsbombare, krönikörer i svenska medier som talar om judar som bärare av kollektiv skuld? Och svenska staten via dess minister stiger bara åt sidan och säger att det är orimligt att staten ska betala. Vem ska betala? Är det rimligt att medlemmarna i de judiska församlingarna ska pumpa in pengar till inkassokonto. Det är inte rätt. I religionsfrihetens är det inte rimligt att församlingarna ska bära dessa kostnader. Judarna utgör i en nationell minoritet, och deras säkerhet och frihet att utöva sin religion i synagogorna är ett samhälleligt ansvar i religionsfrihetens . Vi har en grundlagsskyddad religionsfrihet. Det är viktigt att understryka att då är det statens ansvar, och regeringen har tyvärr inte tagit ansvar för detta. I detta anförande instämde och (båda m), () och (). 97 (): En rättsstats trovärdighet och styrka visar sig genom det sätt man tar hand om sina minsta och svagaste medborgare på. Och vad kan vara mer svagt än barn som berövats en av sina föräldrar genom att de bortrövats till ett annat land. Det borde vara en rättsstats självklara mål att alla tillgängliga resurser sätts in för att se till att dessa barn kommer tillbaka till den förälder som har vårdnaden och är kvar i . Det finns mellan 100 och 150 barn i som är bortrövade av en av sina föräldrar. Det är svårt att få fram exakta uppgifter. är det pappan som har tagit barnen till sitt hemland. Enligt UD har antalet bortrövade barn fördubblats . På läktaren sitter en av dessa mödrar som har blivit berövad sina barn. Hon sitter här , och genom sin närvaro representerar hon åtskilliga andra mödrar och fäder som är utsatta för det grymmaste man kan uppleva som förälder att bli fråntagen sina barn. En av de uppgifter som riksdagsledamöterna har är att påtala brister i regeringens handlande, och när det gäller regeringens agerande, eller rättare sagt brist på agerande, för att få hem de bortrövade barnen kan det framföras stark kritik. Det är regeringen som avgör departementens arbetsinriktning och vilka frågor som ska prioriteras. är det departement som har ansvaret för att försöka få hem de bortrövade barnen. Det finns ca 2 500 anställda på UD. Av dessa är det endast en handfull som arbetar med de bortrövade barnen. När man pratar med föräldrar till de bortrövade barnen är de besvikna över att de inte blir bemötta på ett tillfredsställande sätt från UD. De menar att de själva får jobba hårt för att få kontakt med ansvarig handläggare och för att få veta vad som händer med deras barn. Vid mina kontakter med ambassadpersonal i olika länder har det framkommit att alla tycker att just frågan om bortrövade barn tillhör de jobbigaste, svåraste och tyngsta av alla arbetsuppgifter. Det är därför anmärkningsvärt att UD inte avsätter mer personal för sådana tunga uppgifter som att få hem de bortrövade barnen. Många av föräldrarna vittnar om vilken oerhört svår ekonomisk situation de hamnar i när deras barn blir bortrövade. Det är många som inte kan få rättshjälp eftersom de ligger precis ovanför gränsen för en årsinkomst på . UD uppmanar också föräldrarna att skaffa advokater. Att avlöna en svensk och kanske även utländsk advokat är självklart mycket kostsamt. Det uppstår då en svår ekonomisk situation som föräldrarna är oerhört utsatta, oroliga och vilsna. De lever i ett trauma, i en katastrof där deras barn är bortrövade, kidnappade. I kontakten med föräldrarna krävs det därför en hög grad av empati, medmänsklighet och engagemang. Personalen på måste kunna hantera denna stress och bistå psykologiskt. Därför borde det vara en självklarhet att alla föräldrar till dessa bortrövade barn får en personlig handläggare och konkreta handlingsplaner för just sin unika situation. Dessa handlingsplaner ska läggas upp i samråd med föräldern. Handläggarna ska vara anträffbara och ha informationsplikt minst för att informera föräldrarna om hur långt man har kommit. Det borde även vara en självklarhet att olika ambassader hjälper till med att översätta material åt föräldrarna utan kostnad. På ambassaderna finns den personal som kan språket och som därför kan bistå föräldrarna. Det kan starkt ifrågasättas om regeringen genom UD sköter sitt uppdrag när inte tillräckligt med personal avsätts för att hjälpa dessa våra minsta medborgare. Det måste vara en av regeringens, och därmed en av UD:s, högsta prioriteter att se till att alla de bortrövade barnen snart kommer hem till och att alla föräldrarna som är berövade sina barn kan få den hjälp de behöver. Om hade varit kvar i kammaren hade jag sagt till henne att då kunde även dessa medborgare få känna trygghet. 98 (): Efter så här många timmars debatt börjar ämnet bli uttömt, men jag ska ge några kommentarer med anledning av de inlägg som har gjorts här. För det första vill jag väldigt noga betona att invånare har rätt att skyddas mot brott och att all brottslighet är oacceptabel och ska bekämpas. Sedan har vi olika metoder och olika uppfattningar om hur det ska göras. Men vi som jobbar politiskt aktivt på lokal nivå, regional nivå eller riksnivå tycker jag har ett väldig stort ansvar. Den bild som vi ger av samhället och av den verklighet som vi upplever tycker jag är en signal som måste vara tydlig och riktig så att vi inte gör den svartmålning som många här har gjort. Det är många här som har tagit upp polisen, och jag tänkte ägna mig lite grann åt det. Det gäller bland annat att polisstationer ute på mindre orter stängs. Jag har följt upp det här ganska noggrant, så jag vet att på en del polisstationer som man har stängt har man haft 12 besök . Då måste man ju ställa sig frågan: Är det bättre att man har en polisstation där poliser sitter och väntar på att folk ska komma och göra ett besök eller en anmälan eller att man har poliser som är synliga ute och patrullerar i bil eller till fots? Jag tycker att det senare är mycket bättre. Sedan har vi naturligtvis ett problem ute i glesbygden, detta att kunna täcka upp alla stora ytor. Det måste vi naturligtvis ta krafttag för att klara ut. Då är det också viktigt att vi försöker hitta flexibla lösningar. Jag tror inte på att man ska ha en polisstation på varje ort. Däremot håller jag väldigt hårt fast vid att man ska ha poliser tillgängliga på varje ort. För att det ska lösas gäller det att vi har lite fantasi. Det finns länder runtom i världen där man har gjort försök med portabla polisstationer och så vidare. Det är en sak som vi måste jobba med. Jag hoppas att det finns kreativa lösningar på det. När det gäller brottsligheten och uppklaringen av brott är det ju väldigt viktigt att vi, när vi har en poliskår, ger den resurser och låter den använda nya, moderna metoder så att den får möjlighet att klara upp olika brott. Jag ska ge ett exempel. Det är lätt att vi kritiserar polisen. Jag ska inte namnge orten, men det finns en ort som det skedde ett dubbelmord i . Det finns inga vittnen. Det finns i stort sett inga spår eller någonting, och det upptäcktes efter att det hade skett. Här måste vi ha förståelse för att det är en jättesvår uppgift för polisen att lösa ett sådant mord. Men vi ställer krav på att de ska göra det, och då måste vi också tillåta att man får använda den moderna tekniken, DNA-analyser och kanske också telefonavlyssning, buggning och andra metoder som finns tillgängliga. Vi ska alltså inte enbart klanka på polisen, men vi har rätt att ställa krav på dem. Och när vi ställer krav ska vi också som politiker vara beredda att ge dem de medel som behövs för att de ska klara sin verksamhet. I detta anförande instämde och (båda s). 99 () replik: Jag håller inte med om att detta ämne är uttömt. Jag tänkte ta upp en av de viktigaste frågorna när det gäller rättskipningen, och den gäller faktiskt brottsoffren. Vi har inte varit inne särskilt mycket på varför det är så viktigt att klara upp brotten. Det är för att brottsoffren ska få upprättelse. Brottsoffren ska få hjälp med att bearbeta den kränkning som de har varit med om. Och där har Socialdemokraterna brutalt misslyckats. För om det är någonting som vi vet så är det att om vi inte tar hand om brottsoffren är det de som riskerar att bli nästa generations brottslingar eftersom de blir så kränkta i själen att de slår tillbaka. Och där har rättssystemet, rättsstaten, en oerhört viktig uppgift. Jag skulle vilja fråga : Kan ge fem förslag från socialdemokratisk sida som stärker brottsoffrens trygghet? 100 () replik: Jag säger på en gång att jag inte kan göra det på rak arm. Däremot håller jag med om att det finns väldigt mycket att göra för att hjälpa dem som har varit utsatta för brott. Jag talade med en kassörska i en butik som hade blivit utsatt för rån. Hon beskrev den känsla hon upplevde varje gång det kom in någon när hon satt ensam i butiken. Den känslan hade hon haft och skulle kanske ha den resten av livet. Först när man hör något sådant kanske man förstår hur det kan vara att bli utsatt för någon form av brott. Därför måste vi naturligtvis lägga ned alla tänkbara resurser för att hjälpa dem som utsätts för brott. 101 () replik: är talande för hela socialdemokratin man har inga förslag till hur brottsoffrens ställning ska förbättras. Tack och lov har vi moderater förslag i form av motioner om ett stort åtgärdspaket, och det är bara för Socialdemokraterna att ta till sig dem och instämma i dem, så kan vi förbättra för brottsoffren i det här landet. Jag ska ge bara ett exempel, nämligen en sammanhållen lagstiftning. För att vi ska kunna veta hur vi bättre ska kunna hjälpa brottsoffren måste vi samla lagstiftning som gäller brottsoffer i en lagstiftning, så att vi också internationellt ska kunna leva upp till de FN-direktiv och EU-direktiv som vi faktiskt har förbundit oss att följa. Det finns en ramlag som vi har att följa vad gäller brottsoffren. Det hoppas jag att och är medvetna om. 102 () replik: Eftersom förbrukar så mycket tid ska jag använda väldigt lite tid. Jag lovar att vi med noggrannhet ska läsa den motionen. Och om det finns några guldkorn där ska vi ta till oss dem. 103 () replik: sade i sitt anförande att alla medborgare har rätt att skyddas mot brott. Inflödet av nya droger ökar ständigt. I hade vi sjuåtta dödsfall till följd av bruket av GHB och GBL. Tyvärr ökar detta . Vi har en klassificeringsprocess i av nya droger som är impotent och långsam, och den är ni socialdemokrater ansvariga för, . Vilken strategi, om någon, har ni för att ge dessa unga människor skydd mot inflödet av nya droger? 104 () replik: Jag kan för berätta att jag kommer från en kommun där vi har haft väldigt stora problem bland annat med GHB. Det är vi och som har haft denna problematik. Tack och lov har vi kommit bort från det eftersom polisen gjorde väldigt kraftfulla insatser och lyckades häva detta. Jag håller med om att det tar med klassificeringen. Under förra mandatperioden hade jag ett antal frågor till ministern och uppvaktningar med mera just för att man skulle kunna påskynda denna process. Men det har visat sig att det inte är enkelt, men vi gör allt vad vi kan för att förenkla denna process så att den ska gå snabbare. Det är nämligen mycket allvarligt, och allt måste göras för att bekämpa införseln av olika droger. Sedan måste vi också vara medvetna om att tekniken ofta går väldigt snabbt. Man är uppfinningsrik och klarar av nya typer av droger, och myndigheterna, till exempel eller vilken det är, hinner inte med i uppfinnarnas takt. 105 () replik: Problematiken med nya droger är inte ny på något sätt. Den är förskräckande ålderstigen. Att bara hänvisa till att detta är komplicerat är en förklaring till handlingsförlamningen som man ofta får från socialdemokratisk sida. Faktum är att man i exempelvis har löst detta problem med en snabbare klassificering av nya droger och med en interimistisk klassificering av nya droger. Varför skulle vi inte kunna ha det här i ? 106 () replik: Vi kan inte förneka att det är komplicerat. Och vissa av dessa droger måste faktiskt användas i andra sammanhang då de inte är avsedda för att missbrukas. Men naturligtvis är vi ansvariga för att det går långsamt, . Det är vi som har regeringsmakten, som du har påpekat. Det vore dumt att förneka det. De brister vi har är vi självklart ansvariga för. Men vi är också ansvariga för att ta itu med dem, och det lovar jag att vi ska göra. Så fort vi upptäcker någonting gör vi allt vi kan för att förhindra det. Men vi kan inte åtgärda allting. Vi kommer aldrig att lösa alla problem så att världen blir helt problemfri. Den dagen tror jag ingen av oss får uppleva. 107 () replik: Det är sällan som och jag debatterar mot varandra, så vi får väl debattera med varandra. Jag har en fråga till dig. I ditt anförande nämnde du att polisen självklart ska använda alla metoder som finns, såsom DNA-teknik, dataregistrering, datalagring och buggning av telefonsamtal. Jag delar den uppfattningen till viss del, nämligen när ett brott har begåtts och när det är relevant att använda sig av den här tekniken ska polisen givetvis göra det. Men ser inte du, , att det finns en risk i detta, att man mer generellt använder metoder och gör registreringar där även icke misstänkta personer kan föras in i registret? Det talas till exempel om att man ska kunna bugga olika lokaler. Och det enda stället som har blivit friplats är biktstolen. Jag menar att det måste gälla även på tidningsredaktioner, på advokatkontor, på sjukhus och hos präster. Det måste finnas ett bättre skydd för den enskilda oskyldiga individen. Ser inte du, , att det finns en väldigt stor risk om man med svepande ord säger att man givetvis ska använda alla metoder utan att begränsa dem? 108 () replik: Jag menar med bestämdhet att man ska låta polisen använda dessa resurser. Men när vi kommer till riskerna med att de kan missbrukas håller jag helt med . Här måste vi se till att vi har en processordning där till exempel en domstol först godkänner att man tillåter exempelvis buggning och att det finns en demokratisk insyn. Det är väldigt viktigt. Vi ska inte behöva känna oss otrygga. Men för att klara upp dessa grova brott så kanske vi måste inse att man är tvungen att använda sig av dessa metoder. Jag såg på en löpsedel vid en affär att man var på väg att klara upp ett brott genom att man har kunnat titta i telefonoperatörernas listor och spårat ett mobiltelefonsamtal. Vi måste därför inse att polisen måste få använda sig av denna typ av metoder, men naturligtvis med försiktighet och med insyn. 109 () replik: Jag sade också tidigare att det är självklart att man ska använda den teknik som bovarna använder och att man helst ska ligga ett steg före. Det tror jag är viktigt. Men för att skydda individer så att detta inte drabbar dem, skulle du då kunna tänka dig att staten skulle kunna tvingas att betala en ersättning till människor som har blivit avlyssnade eller drabbade på olika sätt av dessa åtgärder, trots att de är helt oskyldiga, och att staten skulle tvingas att erkänna att man verkligen hade gjort detta? 110 () replik: Jag kan inte svara på en sådan fråga rakt upp och ned. Eftersom frågade om jag kan tänka mig det, så svarar jag att jag måste få tänka på detta. 111 (): Till frågan om nya droger vill jag gärna återkomma så här i början av mitt anförande. Jag konstaterar att Socialdemokraterna nu haft på sig att göra något i frågan. har det inte hänt någonting. Den svarta oredovisade sektorn av den svenska ekonomin har återigen kommit i fokus. Bedömningarna av hur stor sektorn är varierar. Men de flesta indikerar en omfattning som är betydligt större än . Ekonomisk brottslighet syns inte så tydligt i samhället men verkar förödande på hela samhällskroppen. det om något, fru talman, är förskräckande. Utredning av ekonomiska brott är en komplicerad och svår process som kräver stor kompetens och kunskap hos ett antal rättsvårdande myndigheter i samverkan. Det krävs också en stor kontinuitet i verksamheten. Skalbolagsaffärerna , de miljarder som fonderats i företags investeringsfonder och förnyelsefonder som bara försvann, visar tydligt samhällets sårbarhet i relation till den grova ekonomiska brottsligheten. Vart tog de vägen? Ja, ett antal hamnade i fickorna på grovt kriminella människor. Denna insikt ledde till att bildades . Åklagare och poliser samlokaliserades på försök i de tre storstadslänen. Till detta kommer inrättandet av särskilda skattebrottsenheter med som huvudman. Förundersökningsledningen vid dessa enheter sker via . I övriga delar av landet bedrivs verksamheten traditionellt via polisdistriktens ekorotlar och särskilda ekoåklagare hos åklagardistrikten. Detta, fru talman, innebär mycket olika prioriteringar av ekobrott över landet. Omfattande utredningar kräver resurser både personellt och kunskapsmässigt. signalerar till exempel i besparingar, bland annat i kölvattnet av den avslutade Prosolviarättegången. Det är hög tid att avsluta det över försöket med EBM och att göra det till en permanent organisation för hela landet. Det är dags att gå från ord till handling! 112 (): Fru talman, riksdagskolleger och åhörare! fick ett brev från polisen med en kallelse till förhör. Det förhöret hölls , och delgavs misstanke om grov ekonomisk brottslighet. Utredningen blev färdig ungefär . Det tog för åklagaren att väcka talan. Då är vi framme vid . Det tog innan domstolen höll rättegång i målet. Sammanlagt tog det alltså innan fick sin rättegång och blev inte dömd utan frikänd när det gäller nämnda ekonomiska brottslighet. Så lång tidsutdräkt vid svenska domstolar kan vi bara inte acceptera. Det här skulle kunna vara ett av de fall som jag tidigare försökt förklara för justitieministern förr eller senare kommer till . behöver det inte ens gå till , för vår svenska högsta domstol har slagit fast att vi i vårt land är bundna av . utdömde skadestånd till . Det var kanske tillfredsställande för att få ersättning i pengar. Men det är inte tillfredsställande för oss i som har ansvaret för domstolsväsendet att det ska dröja innan man kommer till rättegång. Detta är inget unikt fall, utan det finns många sådana här fall framför allt på det område där det handlar om tvistemål. De elva tidigare talarna här har i huvudsak uppehållit sig vid straffrätt och brott. Ungefär hälften av verksamheten i svenska domstolar är tvistemålshantering tvister mellan enskilda eller mellan enskilda och staten. Det finns, som jag personligen känner till, tvistemål i som legat tre och bara väntar på att man ska få tid att ta upp dem till förhandling. Så kan vi absolut inte ha det! Vi kan bolla med statistik. När jag förberedde detta anförande tittade jag på regeringens egen budgetproposition. Jag tittade på redovisningen av ökat antal mål, av balanser och av hur man uppfyller de av regeringen uppsatta verksamhetsmålen i domstolarna. Det är ingen behaglig läsning för den som vill ha ett bra domstolsväsende. Det är faktiskt en skrämmande läsning regeringens egna ord. Det görs satsningar även på domstolarna det är jag fullt medveten om men inte alls i den utsträckning som behövs. Det blir helt enkelt sämre som går i stället för bättre i domstolarna. I budgetpropositionen finns det nu ett förslag om att anställa hundra nya tingsnotarier extra i förhållande till vad man har. Det är i och för sig en bra satsning och väldigt bra för de unga jurister som får de här möjligheterna. Det är säkert också bra för den kommande domarrekryteringen, men det kommer inte att hjälpa domstolsväsendet att lösa den kris som man befinner sig i. fick jag på mitt bord en kopia av ett brev som hovrättslagmannen i har skrivit till sin president, till sin närmaste chef. För att alla ska förstå hur allvarligt det är ska jag återge lite grann av vad som står i brevet: Arbetsbelastningen på avdelningen är nu högre än vad avdelningen med den nuvarande reducerade kapaciteten klarar av. Jag måste därför meddela att jag kan ta det fulla ansvaret för verksamheten på avdelningen. Detta gäller ansvaret för att målen avverkas i den takt de kommer in, för att ålderssammansättningen på inneliggande mål blir den anbefallda, för att avgörandena håller erforderlig kvalitet och för att målen handläggs i enlighet med föreskrifter. Det gäller också ansvaret för den psykosociala arbetsmiljön på avdelningen. Mål med häktade och andra förtursmål avgörs så snart det över huvud taget är möjligt. Detta sker i allt större utsträckning med åsidosättande av regler om frister och om en sammanhållen huvudförhandling. Det sker också genom att redan utsatta huvudförhandlingar i icke förtursmål ställs in i stor omfattning. Särskilt drabbar detta tvistemålen. Södra avdelningen av har uppmärksammat förhållandet och i en skrift till hovrätten ställt frågan om vi har slutat att avgöra tvistemål. Detta, mina vänner i ansvarig ställning, är inte kvällstidningsjournalistik, utan en offentlig handling som finns hos hovrätten i . Jag distribuerar gärna kopior om någon närmare vill ta del av handlingen. Vad jag vill ha sagt är att vi måste tänka på domstolsväsendet. Vi kan inte bara i en debatt i huvudsak med justitieutskottets ledamöter tala om brott, poliser och kriminalvård, utan vi måste också tänka på domstolarna som är kärnan i en demokratisk stat. Domstolarna behöver nu en ordentlig förstärkning. Jag skulle gärna vilja vädja till ansvariga som lyssnar om att försöka göra någonting redan i samband med behandlingen av den här budgetpropositionen. De fyra allianspartierna har lagt ut lite mera pengar på domstolarna i ett försök att göra något, men de som kan göra något på kort sikt är naturligtvis Socialdemokraterna och stödpartierna. Min vädjan förklingar förmodligen ohörd. Enda sättet för oss att klara ut detta är naturligtvis att byta regering . 113 () replik: tar upp ett angeläget område. Jag tycker att det är bra att du belyser tvistemålen och det faktum att de ofta hamnar i en sämre position i domstolarna än brottmålen. Visst är det så. På något sätt hamnar de i strykklass, och det är inte bra. Men så är det på många håll . Jag håller helt med dig om att vi måste se till att skapa förutsättningar för att domstolsväsendet ska kunna ta hand om tvistemål på ett bra sätt också . Då behövs det säkert resurser. Anledningen till att jag ställer mig upp och talar här nu är att jag hoppas att Ertsborn har noterat att det sker en viss ökning, även om den säkert inte är tillräcklig enligt hans synsätt. Det sker ändå en viss ökning av anslaget till domstolsväsendet . Jag har bara en fråga: Har dessa ökningar noterats? 114 () replik: