prot · GS0998 · 2005-04-05 00:00:00 — Jag vet också att det pågår samtal mellan , och om hur ett ökat samarbete och samverkan mellan myndigheterna ska komma till stånd. Detta är faktorer som förhoppningsvis kommer att ha en positiv inverkan på lagföringen av krigsförbrytare. Både jag och migrationsministern följer det arbetet noga och är beredda att vidta åtgärder om myndigheternas egna ansträngningar visar sig vara otillräckliga. 21 (): Tack, ministern, för interpellationssvaret. Men jag är kanske inte så där sprudlande entusiastisk över innehållet. Få saker torde vara mera stötande och chockerande än att som flykting ha funnit en i och ha kommit undan sina plågoandar och likväl på en gata i stöta på en av de plågoandar som förföljt vederbörande i hemlandet. Den människa som har plågat har då också funnit en i . Det kan vara begripligt att sådant inträffar. har ju fortfarande, trots den socialdemokratiska flyktingpolitiken, ett hyggligt rykte både vad gäller den som flyr från förtryck och vad gäller den förtryckare som flyr av rädsla för straff i sitt hemland. Alla söker de sin i . Man kan inte arrangera ett så finmaskigt nät att inte även fula fiskar får asyl i . larmade dock medierna om att inte anstränger sig särskilt mycket när det gäller att fånga in krigsförbrytare som befinner sig i . Justitieministerns kommentar då, enligt TT, var att han inte tycker att har blivit en för krigsförbrytare utan att har bra koll på förbrytarna och att är ett av de länder som hårdast arbetat på att få till stånd internationella överenskommelser på området internationella domstolar. Det siststämda, alltså vad gäller det internationella arbetet, kan stämma. Men det är väldigt svårt att se att detta håller när det gäller uttalandet om hemmaplan. har, enligt min mening, alldeles uppenbart inte koll på läget. Polisen har en polis som anstränger sig på det här området, och lagstiftningen är inte ordnad i enlighet med den av ratificerade Romstadgan en lagstiftning som ska vara till hjälp med att beivra dessa brott mot folkrätten. Det finns också många vittnesbörd från enskilda människor om att det är meningslöst att polisanmäla. Hur kan då landets justitieminister uttala att inte är en och att har bra koll på läget? Enligt ende polis som arbetar med den här typen av ärenden och som har synat ungefär 500 personer som fått asyl borde ungefär hälften av dem ha uteslutits från asylrätten på grund av samröre eller position i hemlandet som inte renderar dem status som flyktingar utan tvärtom som en del av förtryckarapparaten i hemlandet. Därmed inte sagt att det inte är möjligt att lagföra dem och att få dem fällda för brott mot folkrätten, men de hade definitivt inte rätt till asylrätten. Är detta, herr minister, att ha koll på läget och att veta hur det står till? I ministerns skriftliga svar tycker jag att det finns lite grann av samma anda. har tydliga regler. Mycket få ärenden kommer till polisen för kännedom ja, underförstått: Finns de inte där, eller vadå? Vidare har sina tydliga regler och strävar på med att utveckla arbetsmetoderna och höja kunskapsnivån. , polisen och åklagaren talar med varandra om bästa möjliga organisation. Är alltså det här inget eller ett litet problem? Vidare: Om det skulle bli problem är ministern beredd att göra något. Självklart blir frågan fortfarande: Är det så att inga åtgärder behöver vidtas, och är det bara för att fortsätta att titta? 22 Justitieminister (): När det gäller siffror som man är osäker på eller mörkertal och så vidare ska man just av det skälet vara väldigt försiktig med att dra säkra slutsatser. Det ligger så att säga i sakens natur i fråga om mörkertal. Dock har det framkommit uppgifter som ändå är så allvarliga att myndigheterna och, naturligtvis, också regeringen har tagit det här på stort allvar. Givetvis det finns ju regler för detta ska myndigheterna själva kunna samarbeta. Men det är tydligen så att det inte har fungerat på ett sätt som man är helt nöjd med. Det är också med anledning av det som det har hållits ett möte. träffades företrädare för , och för att diskutera hur ett ökat samarbete och samverkan mellan myndigheterna ska komma till stånd. En arbetsgrupp har tillsatts, och ytterligare ett möte kommer att ske . Det är naturligtvis så att vi tar detta på allvar, och vår inställning har varit att ska anmäla sådant här. Men för att det inte ska råda något som helst tvivel bereds nu ett förslag inom om en ändring i instruktionen för innebärande ett uttryckligt krav på att samråd ska ske med vid misstanke om att en asylsökande begått exempelvis krigsförbrytelser. Det vore således alldeles fel att säga att vi inte har tagit den här frågan på allvar. Det har vi naturligtvis gjort. Däremot vidhåller jag att har varit ett av de länder som hårdast drivit frågan om att bekämpa den här typen av brottslighet. När det gäller krigsförbrytare handlar det också om . För tydlighetens skull vill jag också säga att inte är ett bra land att gömma sig i därför att vi har en helt annan kontroll över de personer som finns här jämfört med vad de flesta andra europeiska länder har. I kan det mycket väl vara så att det finns personer som kommer hit av annat skäl och som i vissa fall till och med inte upptäcks. Men skillnaden jämfört med andra länder är att där vet man över huvud taget inte vet vilka personerna är och hur många personer som har kommit in i landet. I har vi alltså en större möjlighet till kontroll. Som sagt: Oavsett statistiken och även om är ett bra land utifrån de här förutsättningarna måste naturligtvis samrådet mellan de olika myndigheterna fungera. Det är också därför, och även för att det inte ska råda någon osäkerhet kring var regeringen står i de här frågorna och för att det inte ska uppstå några missförstånd mellan myndigheterna, som det arbetas på att få fram nämnda instruktion vid sidan av det samarbete som har intensifierats mellan de olika myndigheterna. 23 (): Det lät nu något bättre. Det är klart att vi alla kan hålla med om att man ska vara försiktig med de siffror som det bollas med och med enskildas utsagor som vittnar om något som inte är särskilt systematiskt undersökt. Man måste ändå ta på största allvar det som har framkommit i form av larm från enskilda, från myndigheter och från polis. Det är gott och väl att det hölls ett möte och att det finns en arbetsgrupp som ska träffas igen liksom att det då kanske blir någon form av precisering av instruktionen eller vad som menas med krav på samråd med från sida. Det kan mycket väl vara så att har blivit bättre . Såvitt jag förstår har man tillsatt en egen samordningsgrupp för frågor som rör ämnet och också fortbildat en hel del personal som ska bli kunnigare i tortyrfrågor exempelvis. Men Ekot, som larmade om det här, uppger att de har träffat anställda på som andas en hel del uppgivenhet. Det är, enligt dessa anställda, ingen idé att polisanmäla. Och förvisso finns det fortfarande en mängd underkapacitet på . Man har många oerfarna handläggare som kanske och på ett för dem främmande språk ska avgöra om det finns någon misstanke åt det här hållet. Ekot gjorde också en genomgång med angående 42 av de 53 ärenden där självt hade klassat de asylsökande som sannolika krigsförbrytare. Enligt denna undersökning var det bara en enda av dessa 42 som hade polisanmälts, trots de tydliga regler som enligt det skriftliga svaret finns inom . Överdirektören på , , uppgav till TT att det inte ingår i deras uppdrag att leta efter krigsförbrytare. Det kanske låter rimligt i och för sig, men man tycker ändå att det skulle vara väldigt öppna ögon på för att, när det dyker upp sådant, åtminstone polisanmäla ärendet. säger vår minister att det ska bli ett uttryckligt krav på samråd. Det kanske ska uppfattas så att det ska bli ännu tydligare att ska samarbeta med polisen på ett tvingande sätt. Vår minister har i debatten inte alls berört hur han ser på polisens resurser. Vi har en enda polis som arbetar med personer misstänkta för folkrättsbrott. har 17 personer, såvitt jag förstått, i en egen myndighet, och har ett tiotal under sin rikskriminalpolis. Den ende polis som vi har uppskattar att det kanske är tusen personer som gjort sig skyldiga till krigsförbrytelser eller brott mot mänskligheten och befinner sig i . Vilken är ministerns värdering? Har och fel? Det är hälften så stora länder men relativt stora staber som arbetar med det här. Gör de fel värdering och vi rätt värdering av vilka polisresurser som behöver avsättas för den här typen av brott? Det finns som sagt många enskilda människor som vittnar om att det är meningslöst att anmäla. Det händer ingenting om man anmäler att en av ens plågoandar finns i . Detsamma säger , som driver. Amnestys generalsekreterare säger detsamma. Finns det ett realt problem som polisen behöver jobba med? 24 Justitieminister (): När man diskuterar de här frågorna är det väldigt viktigt att inte bara jämföra och säga att det är 17 personer i och en i som arbetar med detta. Så är det ju inte. Det förhåller sig på det sättet att bara har en person som arbetar heltid med folkrättsbrott. Men hans funktion är att vara till stöd för polismyndigheter och åklagare som arbetar med dessa fall samt vara behjälplig i rättshjälpsärenden. Det blir naturligtvis många fler. Skulle det nu komma fler anmälningar är det förstås polisens ansvar att se till att man organiserar det på ett sådant sätt att man kan tillmötesgå det och fullgöra de uppgifter som behöver göras för att klara av det. När det gäller satsningen på polisen ska jag inte plåga oppositionen med att upprepa de satsningar som vi har gjort. Det är kanske ändå värt att upprepa att det har blivit fler poliser ; det är 1 200 fler . I den saken är det ingenting som faller på regeringen. Som sagt är det viktigt att understryka att polisen har organiserat sitt arbete så att man har en person som är till stöd för andra poliser som arbetar med de här uppgifterna. 25 (): Det låter ytterligt förvånande. Enligt de uppgifter som jag har inhämtat från har de en person som arbetar med detta. Eftersom det rör sig om kvalificerade utredningar kan det inte läggas ut jobb ute i distrikten på de olika polismyndigheterna. Det brukar i stället vara tvärtom. De skickar i väg ärenden därför att de inte kan hantera dem själva utan skickar dem till , till den ende polis som har att jobba med det. säger vår minister att det finns fler poliser än denne som jobbar med dessa brott. Det låter som en helt annan uppgift än den jag har fått in. Jag vill naturligtvis på olika sätt ha bekräftat att det faktiskt förhåller sig så. Till dess tror jag inte på den uppgiften, utan jag tror på det själv har uppgett, att det finns en polis som arbetar med den här typen av ärenden. Rättsfrågorna har ministern inte berört, alltså om fullföljer det som man började med genom att ratificera Romstadgan . Därefter var tanken att vi också skulle få en inarbetning i svensk lagstiftning så att även lagstiftningen skulle kunna vara ett verktyg i arbetet för att bättre kunna beivra den här typen av brott. Krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten skulle inte preskriberas alls. Man skulle kunna utkräva ett så kallat befälsansvar. Det kom det ett utredningsförslag om . Men lagstiftningsarbetet för att få det fram till har dröjt, och vi ser inte när det kan komma. Där önskar jag naturligtvis också ett besked från ministern. När kommer anpassningen av svensk lag till Romstadgan efter den ratificering som vi har gjort? Det talas om förslag . Blir det så, eller? Ett annat område är utbildningssidan. Domare och åklagare behöver utbildas i detta. Kommer någon form av utbildning för berörd personal så att man ytterligare kan skärpa arbetet på det här området? 26 Justitieminister (): I är allt organiserat så att vi har en rikskriminalmyndighet, och i den funktionen har till uppgift att vara till stöd för andra polismyndigheter. har det varit ganska låg frekvens i arbetet ute hos polismyndigheterna. Det är väl det som har varit problemet att anmälningar inte har kommit. Om det skulle visa sig att det behövs fler personer och det kommer fler anmälningar kan naturligtvis arbetet ute på polismyndigheterna öka och behöva vidta åtgärder. Men det ska inte vi bestämma här i eller jag på . Det vore en mycket märklig situation. har arbetat hårt för att på olika sätt ge stöd åt den . Det handlar om lagstiftning. Preskription är viktig, även om det inte är det allra viktigaste. Men det kommer att komma konkreta lagförslag. Enligt planeringen ska de komma under det här året; det är riktigt. Det är också viktigt att vi på olika sätt arbetar med att ta emot personer som har dömts för krigsförbrytelser. Det har vi gjort. Bland annat befinner sig en av de mest omtalade personerna, Plavsic, på Hinseberg. Det är ett tydligt exempel på att tar de här frågorna på så stort allvar att vi, även om vi är ett litet land, var beredda att ta emot en av de mest omtalade personerna. Vi har fört diskussioner om ytterligare personer som kan komma att avtjäna sitt straff i svenskt fängelse. Det är ingen tvekan om att står starkt i den här frågan, men vi kan ändå vara ödmjuka och konstatera att när något ändå framkommer som visar att det inte är bra ska vi vara beredda att vidta de åtgärder som behövs. Det har vi gjort i det här fallet, och det kommer vi att göra också när det behövs. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellationerna 2004/05:407 om övergrepp mot civilbefolkningen i i västra och 482 om och 27 Utrikesminister (): i har frågat mig hur jag avser att verka för att EU ska infria generalsekreterarens begäran om ytterligare åtgärder för att få ett stopp på övergreppen i samt på vilket sätt jag avser att verka för att EU ska engagera sig för att civilbefolkningen i ska skyddas mot fortsatta övergrepp. har frågat mig hur jag verkar för att konflikter i inte ska hamna i skymundan av , hur jag verkar för att beteckna konflikten i som folkmord, vilka åtgärder jag vidtar för att lagföra de skyldiga i och hur kvinnors kunskaper kan tillvaratas efter freden i södra . Jag besvarar interpellationerna i ett sammanhang. Jag delar och oro över att situationen i alltjämt är mycket svår och utsatt för stora delar av befolkningen. Tsunamikatastrofen ställer krav på stora insatser i de drabbade länderna, men regeringens engagemang i och inte minst i lösningen av konflikterna i och består. En stark och väl fungerande internationell närvaro i är avgörande för att öka säkerheten för befolkningen i området. EU har på olika sätt bidragit till en sådan förstärkt närvaro, bland annat genom ett omfattande och konkret EU-stöd till den afrikanska unionen (AU). EU för en kontinuerlig dialog med den afrikanska unionen om hur EU bäst kan bidra till att öka effektiviteten för AU:s mission i . Från svensk sida har vi särskilt lyft fram vikten av ett utökat samarbete mellan AU:s mission i och FN:s mission i . Jag delar alltså önskan om en ökad roll för det internationella samfundet i . Regeringen verkar för att EU ytterligare ska öka sitt engagemang i krisen i . Detta måste ske på flera olika sätt: För det första genom ökat stöd till AU. Från svensk sida bidrar vi med en militärobservatör och med en kommunikationsexpert till AU-insatsens högkvarter i . Detta är viktiga strategiska stödinsatser till AU. För det andra behövs ett ökat engagemang från omvärlden för att få förhandlingarna mellan de stridande parterna i att gå i rätt riktning. Detta är helt avgörande för att öka säkerheten i . deltar på EU:s vägnar med en erfaren svensk diplomat i AU:s medlingsteam. För det tredje genom ett ökat tryck på parterna i konflikten. Regeringen har inte minst genom EU verkat för att ska införa riktade sanktioner mot de ansvariga för brotten mot internationell humanitär rätt och mänskliga rättigheter i . Det är därför glädjande att säkerhetsrådet nu beslutat om detta. har tydligt verkat för att en fullständig normalisering av EU:s relationer med blir avhängigt en lösning av situationen i . har också mycket aktivt verkat för att säkerhetsrådet ska besluta om att hänskjuta frågan om lagföring för brott mot internationell humanitär rätt och mänskliga rättigheter i till den . beslut om att göra just detta är därför mycket glädjande. Oavsett den rättsliga uttolkningen av folkmordskonventionen är det regeringens uppfattning att situationen i bör hanteras som ett folkmord. Jag vill dock betona att vår eller omvärldens skyldigheter eller möjligheter att stoppa övergreppen inte påverkas av huruvida vi benämner förbrytelserna i folkmord eller ej. De utgör grava och omfattande kränkningar av mänskliga rättigheter och brott mot den internationella humanitära rätten, inklusive krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten. Det internationella samfundet måste även öka sitt humanitära stöd till och andra delar av för att mildra lidandet. mer än fördubblade sitt humanitära stöd till . Regeringen kommer att fortsätta ge ett omfattande humanitärt stöd med planerade insatser även . i södra är mycket välkommet efter förödande inbördeskrig. Jag hoppas även att avtalet ska bidra till en lösning på konflikten i , där situationen fortsatt är mycket allvarlig. Omvärlden måste nu snabbt visa sitt stöd för de framsteg som skett i södra och möjliggöra att fredsavtalet genomförs och att hela landet får del av utvecklingen. vill se ett intensifierat arbete för att stärka kvinnors aktiva och fulla deltagande i beslutsfattande på alla nivåer, i de institutioner som byggs upp och i fredsbyggande. krävs ett förstärkt skydd för kvinnors och flickors rättigheter och behov. Det gläder mig att denna fråga utgör en viktig del i mandatet för den kommande FN-insatsen i södra . Den utvecklingsplan som föreligger för återuppbyggnad av lyfter på central plats fram kvinnornas betydelse för framtid. Regeringen avser fortsätta att på olika sätt bidra till att öka säkerheten för civilbefolkningen i . Att verka för en ökad och mer effektiv internationell närvaro är en central komponent i detta engagemang. 28 i (m): Jag tackar utrikesministern för svaret. Vi har ju diskuterat situationen i tidigare i kammaren. hänvisar utrikesministern inte lika mycket till Afrikanska unionen som jag har märkt att hon har gjort. Jag tror att det beror på en gryende insikt om att det inte räcker med bara den afrikanska unionen. Även om den är en viktig aktör har det internationella samfundet ett stort ansvar. Det är ett bekymmer när vi diskuterar folkmordssituationer eller folkmordsliknande händelser i vår värld att vi så agerar först i efterhand. Det är då vi drar slutsatserna. Det är då vi säger: Det här borde ha kunnat undvikas. Vi skulle ha kunnat göra något. Jag tror att det är därför som vi i oppositionen ligger på lite grann, inte för att få en specifik definition utan för att man ska göra något. I svaret säger utrikesministern att regeringen verkar för att EU ytterligare ska öka sitt engagemang i krisen i , att det gäller att få EU att göra någonting. Även om säkerhetsrådet beslutat om sanktioner och det har skett en del framsteg är det tyvärr ingenting som hjälper till på marken. Vi fick en undersökning från det brittiska parlamentet, som säger att kanske uppemot 300 000 människor har dödats, förintats. Det är därför som jag tycker att man borde agera. Jag tycker att man borde agera mer. Det räcker inte med de smarta sanktionerna. Det räcker heller inte med två observatörer eller strateger, utan jag tror att vi måste göra mer. Jag tror att man måste driva på för att se till att få en flygförbudszon och ännu hellre kanske vara beredd att också skicka konkreta truppinsatser. På regeringens hemsida står det så här: Vi agerar för att förebygga väpnade konflikter, stoppa pågående krig och hindra deras följdverkningar. Vi agerar i stater som fallit sönder av inbördeskrig eller etniska rensningar. Vi agerar som medlemmar i och FN och tillsammans med andra organisationer och länder liksom det civila samhället. Vi agerar konkret för fred och säkerhet. Där står också att värderingar får sin betydelse när de omsätts i handling. Jag vet att regeringen har gjort en del inom EU för att försöka få en förändring till stånd för att mer praktiskt påverka utvecklingen på marken i i , där kvinnor skändas, där barn lemlästas, där män mördas och där människor fördrivs. Jag tror att man skulle kunna göra mer, och jag tror att det är dags att man inom EU och inom FN-systemet börjar diskutera möjligheten att sätta in trupper för att skilja de stridande åt. 29 (): Även jag vill tacka utrikesministern för svaret på interpellationen. Bilder säger mer än ord. Vi vet att när krigskorrespondenter från olika krigszoner i världen ger ut sina bilder väcker det känslor och upprördhet. Jag tror att det var många med mig som upprördes över de omvärldsbilder som visades . Jag tror också att många med mig fick brev från människor ute i landet som skrev till sina riksdagspolitiker. Det var en man, Nickholas D. , som publicerade dessa bilder i . Han hade tillgång till Afrikaunionens hemliga Darfurarkiv. Hur äkta arkiven eller skrivelserna var är inte möjligt att bedöma, men bilderna berör. De bilder som visades på stympade barn och vuxna och på våldtagna kvinnor upprörde mig, och jag tror att det upprörde väldigt många andra. Vi vet inte hur många som har dött egentligen. Uppskattningen, som tog upp här tidigare, är att 300 000 dödats. Det går inte att i den situationen diskutera om det är folkmord eller inte. För mig har det varit ett folkmord. frågar sig vad som då kan sätta stopp för folkmordet. De svar som politiker kan ge är både enkla och tekniskt möjliga, alltså sanktioner, flygförbud, frysande av regeringstjänstemännens tillgångar i , åtal mot förövare inför den , som vi har sett , beslut om ICC, gemensamma påtryckningar från afrikanska och arabiska länder gentemot samt en internationell styrka med afrikanska trupper, vilka får finansiellt och logiskt stöd från västländerna. Detta är tekniskt möjligt. Men vad är det egentligen som kan förändra folkmordssituationen? Jo, det är upprördhet. Han tar ett exempel från . En senator som hette och som dog sade efter folkmordet i : Om varje medlem i representanthuset och senaten hade fått 100 brev från människor i deras valkretsar som helt enkelt sagt att vi måste göra någonting åt när krisen började ta fart, då tror jag att gensvaret hade blivit ett helt annat. Precis som också sade tidigare så kommer upprördheten efter. har visat att man inte har klarat av detta med . Utrikesministern skriver i svaret att hon verkar för att gör olika saker. Men min fråga är: Vad kräver utrikesministern av EU och av att man ska göra? Vad är utrikesministerns krav? 30 (): Både jag och utrikesministern besökte flyktinglägren i . Skräcksiffrorna då låg på 60 00070 000 mördade och våldtagna kvinnor och barn i . har vi hört siffror på uppemot 300 000 människor, slaktade afrikaner, och mycket lite har hänt när det gäller detta folkmord som har pågått . Det handlar om brända byar, döende barn och våldtagna kvinnor. Och vad har egentligen gjorts? kom den första vapenvilan. gick FN:s tidsfrist ut mot diktatoriska regim att stoppa folkmordet. kom ännu en som visade den uppgivenhet som finns, att våldet och bråken fortsätter, att hjälparbetare flyr regionen, att matbombningar inte kan ske och att ännu fler människor dör. Jag skulle i denna debatt vilja få klarhet i tre konkreta svar från utrikesminister . Den första frågan rör folkmordet. I debatten sade utrikesministern: Den anser att situationen i har samma karaktär som ett folkmord och ska hanteras med samma allvar och brådska som ett folkmord. har 300 000 människor dött. Vi är snart uppe i en halv miljon. Hur många ska behöva dö innan ministern tar ordet folkmord i sin mun? Jag undrar också hur ministern anser att har stött det hela. Den har aktivt understött folkmordet. Detta handlar inte om några som man förhandlar med, utan det är människor som har sänt vapen till dessa krigare och milisen och aktivt deltagit i flygbombningar av regionen i .