prot · GT0941 · 2005-11-30 00:00:00 — Vår är att vi står för vår politik, och så gör vi upp tillsammans och försöker hitta kompromisser som vi sedan kan försvara som vi pekar på de punkter där vi tycker olika. En av de punkter där vi dock tycker lika är att det behövs en stark offentlig sektor. Den kan bli stark både genom att man ökar den offentliga sektorns andel av bnp det behövs och genom att man ser över den lilla delen av den offentliga sektor som ägnade huvuddelen av sitt anförande åt, nämligen den statliga byråkratin, så att en del av de pengarna möjligen kan överföras till kärnverksamheterna. 17 () replik: Det var nästan komiskt att höra beskriva de fantastiska formerna för det samarbete som Vänstern, och Socialdemokraterna bedriver. Det går knappt när budgetförhandlingarna pågår utan att miljöpartister, vänsterpartister och socialdemokrater tar heder och ära av varandra och skickar pressmeddelanden i den ena eller andra riktningen där man säger att det ena eller andra partiet har en helt felaktig uppfattning. Det gäller inte minst den debatt som fördes om flyktingfrågan, där jag i och för sig tycker att i sak gjorde en bra insats eftersom vi hade en i stort sett likadan uppfattning på den punkten. Där var det enorma stridigheter som utspelades helt inför öppen ridå. Det ger ingen trovärdighet till ett starkt regeringsalternativ. Det drar i vanära när vi har tre partier som bedriver regeringspolitik på det sättet och tar hedern av varandra offentligt. Vi förhandlar inte offentligt, utan vi redovisar vår gemensamma politik offentligt och står för den gemensamt. Det kommer väljarna att få se inför valet. Den fråga vi diskuterar nu handlar ju om den statliga förvaltningen och om hur är organiserat. Då säger att vi ska slå vakt om en stark offentlig sektor. Ja, vi ska ha en stark offentlig sektor i den meningen att vi behöver resurser till skola, vård och omsorg. Det finns många brister där, och det är många brister som har uppstått som har varit med och haft ansvaret för . Så har de här bristerna uppstått, och de har inte rättats till. Det finns lite olika sätt att rätta till detta. Ett är att vi får en tillväxt i landet som gör att människor får arbete och kan bidra till det gemensamma så att vi får in resurser. Men man kan också effektivisera inom den offentliga sektorn så att mer pengar går till de kärnverksamheter som finns. En viktig sak som jag tror att vi måste göra är att se till att vi städar uppifrån och effektiviserar på de punkter vi kan. Jag tror att det vore en väldigt viktig moralisk och politisk signal att säga att om det är så att vi ställer krav i övriga delar av förvaltningen på att man ska vara effektiv, ska vi också vara effektiva i och inom den statliga förvaltningen. Varför kan inte gå med på det? 18 () replik: Jag skickar hellre pressmeddelanden när Socialdemokraterna har förstått någonting lite fel än skriver debattartiklar om att mitt eget partis politik har varit fel , som partier i er allians har valt att göra. Vi har olika politik. Vi redovisar den öppet, och vi har en öppen och ibland ganska, för att låna ett uttryck, mustig debatt. Jag tycker att det är ganska livgivande för demokratin. Så blir det när man sysslar med politik, när man sysslar med förhandlingar och kompromisser. Det är någonting annat än att baka bullar och beställa tunnor. Det är någonting annat när man ska skriva en hel budget ihop. Det kommer möjligen, förhoppningsvis inte, också de borgerliga att bli varse. Man ska se, till exempel i det här betänkandet, hur stora skillnader som finns mellan de borgerliga partierna. Titta på krumbukter när man pekar på presstödet! Titta på hur man på punkt efter punkt faktiskt tycker olika och vill göra olika satsningar! Några vill avskaffa presstödet, och andra vill utveckla det. Några vill satsa på att begränsa den statliga sektorn, och andra pekar på nya myndigheter som borde byggas upp. Det är en politik som skiljer sig på många punkter, precis som Socialdemokraternas, och politik skiljer sig på många punkter. Ska man komma överens behövs det kompromisser, och kanske blir det ibland lite konflikter innan man kommit fram till dem. Ska man öka den offentliga sektorn, ska man värna den offentliga sektorn och det som har byggt upp välfärden i , finns det tre lösningar, tre saker som måste till. Det behövs en ökad ekonomisk utveckling. Den budget som det här betänkandet är en del av pressar tillbaka arbetslösheten. Det är en bra bit på väg. Det behövs skattehöjningar. Jag är helt övertygad om att det behövs skattehöjningar för dem med högst inkomster i för att få mer pengar till den offentliga sektorn. Här sänker man inte skiktgränsen för dem med högst inkomster så mycket som skulle göras. Det är ett bra steg på vägen. Det behövs också omfördelningar. Man måste absolut titta på den statliga sektorn och byråkratin som talar om. Men de stora pengarna till omfördelningar finns ju på helt andra områden, till exempel det militära försvaret. Där har jag minsann aldrig hört tala om neddragningar. 19 () replik: Jag har beundrat arbete i utskottet där han oftast uppträder väldigt seriöst och noggrant, men så fort han hamnar i talarstolen blir han en svepande demagog. Det tycker jag är lite jobbigt. Jag studsade inför hans påstående när det gäller EU 2004-kommitténs arbete. Det var det som gjorde att jag begärde replik. Han säger att måste bredda sig och släppa in organisationer som Nej till EU. Vad är detta för påstående? Menar att har missgynnat några organisationer? Vad ligger egentligen bakom detta påstående? Jag tror att det är viktigt att man är noga med fakta i den här debatten. Dessutom har ju representation i . Den har förresten nu bytt namn till . Jag undrar också över det här mycket svepande påståendet, som kommer i replikskiftet med , att vi i allianspartierna byter politik. Vad är det för struntprat? Man kan ha den åsikten om något enstaka parti, men varför gör detta mycket svepande uttalande om alla de fyra partierna? Kan du peka på några speciella områden där har genomgått en stor dramatisk förändring i nutid? 20 () replik: Det är spännande hur lätt det är att bli blind på ett öga. stod just i talarstolen och berättade att regeringsarbetet vanärar , och sedan talar om att jag talar i svepande ordalag. Det är klart: Ska man täcka upp tio reservationer och åtta särskilda yttranden i ett anförande hinner man inte utveckla alla delar, och därför har vi de här replikskiftena för att kunna göra det. tar upp frågan om . Jag tyckte nog att jag i mitt anförande försvarade kommittén och förklarade att jag tycker att den bör finnas kvar, och det tycker jag ju inte för att den har gjort ett dåligt arbete. Då hade jag ju inte velat ha den kvar. Men jag tycker att den behöver bredda sig. Jag tror att det skulle vara bra att låta ytterligare organisationer få plats, och det är det som jag har fått från just min och representant i . Det är den passning han har gett för att han vill att vi ska föra den vidare. Om den grundar sig i någon kritik mot hur kommittén har fungerat eller inte, det vet jag inte. Det tycker jag inte heller är intressant. Jag tycker att det är en bra poäng att framföra att kommitténs arbete bör breddas och fler bör släppas in och också att man har fokus på de organisationer som faktiskt företräder en väldigt stor del av befolkningen och är kritiska till den europeiska unionen som sådan, det svenska medlemskapet i den och dess utveckling. Det är klart att när det lackar mot val så kan inläggen bli lite svepande och diskussionerna lite väl demagogiska. Jag beklagar djupt om finner det störande, eller hur han uttryckte sig. Min huvudsakliga poäng var att det här är en del av en bra budget. Det finns några delar där den skulle kunna bli ännu bättre. Det finns en reservation som jag yrkar bifall till, reservation 10, och en reservation som jag också stöder, reservation 8. 21 () replik: Jag är faktiskt blind på ett öga, men det behöver man ju inte vara politiskt enögd för. Det är bra att erkänner att han är svepande i sina ordalag. Det vore ju bra om han för framtiden försökte bli mindre svepande i sammanhanget. säger han om att den borde bredda sig. Men det är en intressant fråga. Det är också väldigt lätt att säga att man bör bredda sig. Jag tycker att jag kanske mera borde smalna av än bredda mig, men det är ju lätt att säga. Men hur menar ? Ska man ta in organisationerna som medlemmar i kommittén, eller vad tänker man sig? Kommittén har ju försökt göra noggranna avvägningar när man stöder projekt, nämligen att det ska vara en jämn fördelning och att det inte ska vara på något sätt politiskt styrande. Om man har invändningar emot detta får man väl ha det då. Alla kan ju göra fel, även den här kommittén. Men det är så väldigt lätt att tala om att bredda sig och släppa in organisationer som redan har fått betydande stöd. Alltså: Mindre svepande kritik på det området efterlyses. 22 () replik: Jag får väl ursäkta uttrycket då, men den politiska enögdheten kan ju möjligen också bestå i en annan sak. Här har vi frågan uppe om . Två partier yrkar att den ska avbryta sitt arbete den ska inte få något förlängt uppdrag. håller inte med de två partierna, men han begär inte replik mot de två partiernas företrädare när de förklarar, tycker och säger att den här kommittén inte gör något bra arbete och att den minsann borde få sluta. Däremot begär han replik mot mig när jag vill skicka in en passning till den kommitténs fortsatta arbete. Den passningen är att det är bra att tänka på att alla får komma till tals och att också de organisationer som företräder en stor del av svenska folket, men som känner den känslan finns i många av de här organisationerna att de har svårt att komma till tals, svårt att komma ut och svårt att få möjliggöra sina projekt, också får en möjlighet. Det är en passning till det fortsatta arbetet som jag hoppas går fram och som jag hoppas leder till att arbetet just det breddas. Det behövs en diskussion om EU:s framtidsfrågor. Det finns en process där vissa vill genomföra en konstitution, eller i varje fall delar av den, som har förkastats i två folkomröstningar, och ska man förhindra det krävs det absolut diskussion, öppenhet och en bred tanke där alla får plats. 23 (): Partiföreträdarna har tidigare i debatten sagt att de här budgetförslagen är en helhet. Så är det naturligtvis också för Socialdemokraterna och för v och mp, som vi ju har gjort upp det här budgetförslaget med. Det finns dock en skillnad mellan den helhet som jag står för och den helhet som de fyra allianspartierna står för, nämligen att min helhet också blir den politiska verkligheten. Det är viktigt, därför att det här är en viktig reformbudget som innehåller flera bra och viktiga förslag för människorna i . Höjda barnbidrag är ett exempel liksom satsning på forskning, satsning på utbildning och, för att ta ytterligare en detalj men för de människor som berörs en väldigt viktig detalj, en ökning av taket i lönebidragen. Sist men naturligtvis inte minst finns här en mycket rejäl satsning på för att bekämpa den besvärande arbetslösheten. Det är naturligtvis helheten i den här budgeten som är viktig, och den här budgeten säger nej till den moderatledda allianspolitiken med skattesänkningar för de redan rika och kraftiga nedskärningar i a-kassa och sjukförsäkring för de människor som är beroende av detta och människor som riskerar att bli beroende av ersättning från a-kassan eller ersättning från sjukförsäkringen. De riskerar också att få sin privatekonomi raserad genom den moderatledda allianspolitiken. Jag ska gå över till det avsnitt som vi har att behandla här , . Efter att ha deltagit i sju åtta sådana här debatter kan jag säga att det är repris på repriserna. Det är ungefär samma upplägg. De fyra borgerliga partierna presenterar ofta disparata förslag och fajtas lite grann för dem i medierna och annat, men när det kommer till det här läget säger de att eftersom de inte fick igenom sin budget i dess helhet så bryr de sig egentligen inte om det här heller längre, utan nu får det vara. Det finns några skarpa förslag, men man har ju i stället uttalanden om att man inte deltar i det här beslutet. När jag hörde inledningen av den här debatten, exempelvis , kände jag ju igen anförandet om de olika sakerna. Men det finns en viktig skillnad, fru talman, jämfört med tidigare. Det är att de fyra allianspartierna faktiskt inte har något skarpt förslag tillsammans om nedskärning när det gäller . Man har långa utläggningar här i debatten om storlek, att det är för stort och att det har blivit för stort, men i praktiken, fru talman, har man , på sju , kommit fram till att man faktiskt inte vill skära ned på anslag . Det är den enda riktiga nyheten i hela den här debatten. Här har man år ut och år in föreslagit detta. har varit i ledningen och ville skära ned anslag med 900 miljoner. hade förslag om nedskärning med 800 miljoner. har alltid varit lite mera . De har oftast bara legat snäppet över halvmiljarden, men det är rätt mycket pengar det av anslaget till . Men just har man inget förslag på den här punkten. Jo, det har man eller det hade man. , som leder i KU, förstår jag, hade en motion om 200 miljoners nedskärning. Sedan började man titta i papiren, och så upptäckte man att partiledaren hade motionerat om att det inte skulle vara någon nedskärning, och då backade kvickt från sin egen motion. har, med i spetsen, ett förslag om nedskärning med 550 miljoner, och det står man kvar vid nu det ska jag strax återkomma till medan och kd egentligen inte har några skarpa förslag på den här punkten. Det betyder, såvitt jag kan bedöma, att man av lamenterande över tillväxt och storlek nu accepterat storleken på . Min fråga till de fyra debattörerna är därför: Har ni nu accepterat storleken på ? Jag har naturligtvis fel, och det är rent infamt att påstå att det skulle ha någonting att göra med att det är val till och att opinionsundersökningarna varit ganska gynnsamma. Det är naturligtvis en infamitet som jag borde avstå från, men icke desto mindre kan jag inte riktigt göra det eftersom jag varit med i politiken så pass länge att jag då och då kommer ihåg att vi också har val. Det är väl det som partiledarna för det är vad det handlar om i sina motioner till kommit fram till, alltså att det kanske inte är så passligt att skära ned inför ett valår. Jag ska återkomma i replikerna för jag har förstått att det blir sådana till resonemanget om anslagssparandet. Jag vill bara säga att det här anslaget i sin helhet innehåller viktiga moment som det pekats på satsningar på ökat valdeltagande, demokratisatsning, som presstödet ju också innebär i form av mångfald i debatten, och flera andra viktiga anslag som jag tycker att det är angeläget att, väldigt översiktligt, trots allt peka på. Jag vill , fru talman, säga att jag tycker att det är bra att vi får en ökad insyn i Hov- och slottsstaten. Jag tycker också att förslaget i betänkandet är så bra att jag yrkar bifall till utskottets framställan och avslag på samtliga reservationer. 24 () replik: har expanderat kraftigt, mycket kraftigt. Det handlar om när man räknar bort UD och kommittéväsendet. Det är klart att det är bekymmersamt. Jag gav uttryck för den faktiska prioriteringen . Det är alltså inte fråga . kan man ju förklara saker med tillfälliga händelser, men det har skett en systematisk ökning av organisation, och vi har inte fått någon förklaring till detta. Det handlar rimligtvis inte om EU-frågorna för det är vi förhandlade om EU-medlemskapet. Det fanns vid just en mycket stark lagstiftningsbörda, den kanske största vi någonsin haft i historia. Vi hade fler flyktingar 1994 än vi någonsin haft vare sig tidigare eller senare i svensk historia; det var i samband med krigen på . Vi har dessutom, vilket framförts från , internationaliseringen. Parallellt med allt detta har det emellertid skett en ganska betydande neddragning av närvaro utanför . Argumenten håller därför inte. Och det, , är anledningen till att vi från alliansens sida tycker att det inte är en tillfredsställande ordning att så extremt kraftigt prioritera . Snarare skulle vi göra andra prioriteringar inom det offentliga. går ju mycket medel till att ersätta den höga arbetslösheten, och det är det stora, det centrala, bekymret och själva hjärtat i alliansens alternativa politik. Att på det här sättet låta den centrala statsförvaltningen expandera kan inte vara en rimlig ordning. Det kan inte vara rimligt att vi ska ha den prioriteringen i svensk politik. Därför är det väl en ganska klok åtgärd från allianspartierna att säga: Nej, nu börjar vi med att dra in anslagssparandet, och sedan ska vi ha en utveckling där andra delar av det offentliga får pengarna, inte den centrala byråkratin. 25 () replik: Den väsentliga frågan som jag ställde var varför Moderata samlingspartiet accepterar anslaget till , såsom regeringen själv föreslagit det, från att tidigare, år , ha krävt nedskärningar av anslaget. När det sedan gäller resonemang om EU och arbetsbelastningen gjorde vi stora insatser 1994 i samband med anslutningen, men är vi dessutom medlemmar och tar aktiv del i EU-arbetet. vet, bättre än jag, hur många kommittéer och hur mycket arbete som sker på olika sätt. Det är klart att det också påverkar . Låt mig sedan, fru talman, säga ett par ord om anslagssparandet. Det är ett slag i luften som allianspartierna samlat sig till i den frågan, för de pengarna är ju ingen besparing med mindre än att man faktiskt tänkt använda dem. När vi för sedan antog ramarna för detta avvisade majoriteten i kammare förslaget om att man skulle spara genom att dra in anslagssparandet. De pengarna finns ju och kan inte sparas i annan mening än att man faktiskt tänkt använda dem. Detta är alltså ett försök att dölja att alliansen nu accepterar storleken på . Trots att man gnällt över det under en lång följd av år tycker man , året före valåret, att har nått en lagom storlek och accepterar anslaget . Det är ju anslaget som bestämmer storlek. 26 () replik: Så är det inte. Orsaken till att vi gemensamt föreslår detta är att vi tycker att expansionen inte varit motiverad. Man kan givetvis diskutera vilken teknik man ska använda, om man ska ha anslagssparandet eller föreslå neddragningar i anslaget. Det centrala är dock snarare ambitionen i detta. Vi kan naturligtvis diskutera teknikfrågor, om hur vi ska göra, men det alldeles centrala är ändå, , frågan om vilka prioriteringar man har i synen på det offentliga. Vi har en situation där fått öka mycket kraftigt i när mycket annat fått skära ned. Det tycker vi är ett uttryck för en felaktig politisk prioritering, på samma sätt som vi tycker att det är fel att en så stor andel av det offentliga går åt till att ge bidrag i stället för att folk kommer i arbete så att vi kan fokusera på de offentliga uppgifter som vi måste klara av, de centrala offentliga åtagandena. Det är väl ändå ganska rimligt, , att erkänna att den kraftiga expansionen varit fel och att det är klokt att nu markera att vi sätter stopp för den. Sedan kan det ta tid att genomföra det i praktiken, men idén med att ta just anslagssparandet är för att markera att det nu får vara nog, att vi nu ska påbörja en period då vi drar ned på omfattning. 27 () replik: Jag konstaterar att inte berör frågan om anslaget . I stället försöker han förvrida synen på oss genom att tala om något som bara är ett slag i luften, nämligen anslagssparandet. Dessutom är väl anslagssparandets storlek ett tecken på att regeringen faktiskt inte gjort av med alla de pengar som och kompani anser att de fått alldeles i onödan. Det här är en lek med ord och bara ett sätt att försöka dölja för allmänheten att man nu insett att man efter valet , eftersom man tror att man då ska komma i regeringsställning, behöver det regeringskansli som byggts upp under en lång följd av år. Det är ett accepterande av den storlek på som man kritiserat . älskar man det. Nej, det kanske var att ta i, men man gillar det i alla fall det åttonde året eftersom man då själv kan komma att få del av de poster och platser som finns i . Om man skulle skära ned minskar naturligtvis möjligheterna att få en plats i vid en eventuell valseger, och det kan nog ingen tycka är riktigt lyckat. 28 () replik: inledde sitt anförande med att berätta om regeringens och samarbetspartiernas budget. Det var en exposé över utgifter. Det fanns inte en satsning på företagsamhet, det som ger intäkter och inkomster och gör det möjligt att klara kärnan i vår välfärd. Detta är i sig slående. Jag ska säga något kort, fru talman, om . och jag har fört en diskussion med här i kammaren och annorstädes om grunderna för den expansion som har haft. Okej, vi var överens om att anslå medel under ordförandeskapsåret för att klara de uppgifter som fanns. Men vad hände sedan som gjorde att man hade skäl att behålla den nivån? Vad var underlaget för detta? Det har aldrig presenterats något tydligt underlag, utan det som har funnits har varit årsboken som har visat på ärenden som har minskat på . var vi överens om att kräva av regeringen att man åtminstone skulle utveckla nyckeltal för att försöka ge ett underlag för att beskriva EU-arbetet. I årets årsbok har man kommit en bit på väg, och det har vi då också konstaterat. Det är skälet till att vi ligger något lägre i vår ram. Men den frågan avgjordes när vi behandlade de frågorna där hade ett neddraget anslag. verkar bekymra sig över frågan om vi har accepterat storlek, fru talman. Men, , läs vad vi skriver i våra reservationer! Läs vad vi skrev i vår motion, och läs också flerårsbudgeten, för den visar vägen! Där syns det att det handlar om neddragning. finns det möjligheter att dra in anslagssparandet för att inte ha de pengarna. Det hoppas jag att stöttar när vi går till omröstning. 29 () replik: kritiserar reformbudgeten, som majoriteten står för. Är emot barnbidragshöjningen i reformbudgeten? Det är en intressant och viktig fråga för väljarna, kan jag tänka mig. Och det finns andra sådana här frågor som jag skulle kunna ställa. Det finns också satsningar på företagsamheten. Vi har avskaffat en del av företagsamheten hett hatade regler. När det väl är gjort tycker man att nästa regel också ska bort. Man kan väl något fundera på hur det där egentligen hänger ihop. Sedan ska jag övergå till budgeten. Jag hade faktiskt tänkt försöka skaffa mer underlag för en diskussion om storlek. Men när jag sedan såg att det inte fanns några riktiga yrkanden, utan att man accepterar nivån , hoppade jag över det. Jag tänkte: Då har partierna accepterat det här, och då behöver vi inte hålla på och diskutera. Men man kan naturligtvis titta på andra siffror, antalet interpellationer, antalet frågor, frågor från KU med anledning av KU-anmälningar. Det finns en rad olika faktorer som man kan titta på. Sedan kan man naturligtvis lite mekaniskt läsa statistik och se att antalet ärenden har minskat på ett visst område, men det säger ju ingenting om ärendenas komplexitet eller svårighet och annat. Det är väldigt svårt att på det sättet ha de här alldeles enkla resonemangen. Om man ska sätta tilltro till och resonemang om anslagssparandet innebär ju ståndpunkt inte bara 650 miljoner, utan det innebär också 560 miljoner. Över 1 miljard ska skära ned med 2006, såsom det är upplagt här, om man tror att anslagssparandet är en real verksamhet eller en real insats. Jag anser att det är ett slag i luften, därför att pengarna var inte tänkta att användas. 30 () replik: Visst är det fascinerande! talar om sin reformbudget och slåss för volym, de 560 miljoner i anslagssparande som vi vill dra in, och så säger han att de aldrig kommer att användas de är inte tänkta att användas. Men låt oss då göra som vi säger från alliansen i förslaget, som är möjligt att göra efter det att ramarna har antagits. Det handlar nämligen om att fatta ett beslut i enlighet med den reservation som vi har yrkat bifall till om att dra in de pengar som säger inte kommer att användas.