prot · GS0983 · 2005-03-02 00:00:00 — Jag tror att det var som sade att det borde göras. Det görs faktiskt. Regeringen har också angett ett särskilt delmål med inriktning mot förskola och förskoleklass. Det görs alltså saker och ting. Det kommer säkerligen att finnas starka behov av att göra mer på detta område fortsättningsvis. Man följer frågan oerhört nära. För att undvika missförstånd: är inte hela . Det vet också , det är jag alldeles säker på. Jag reser runt till , , till min egen högskola och många andra ställen och ser hur bra man har skapat lokala avtal. Det är en signal om att det går bra. Jag menar att vi ska sitta stilla i båten. Vi ska ut och titta. Vi ska ta till oss, och vi kan, var och en, ha funderingar. Men låt den utvärdering som pågår jobba färdigt så att vi får ett ordentligt underlag. Vi ska inte sätta i kniven i någonting som växer fram, som faktiskt är på väg att bli oerhört bra. Det finns en överenskommelse mellan och staten om att man ska göra på det här sättet. har tagit den bollen. De ville det, och gör man det runtom i landet. Det är i ett inledningsskede. är det första kullen som går ut. Det är klart att det har varit problem i det skedet, om man inte har varit med från början. Jag menar att vi ska avvakta. Det var synd att jag inte fick svar på min fråga om specialpedagogik. Men det är inget att göra. Vi får komma tillbaka. 146 () replik: Tillåt mig att bli en smula filosofisk på kvällskvisten. Vi behandlar nu det årliga motionsbetänkandet om lärare och lärarutbildning, med en hel del gemensamma drag med tidigare betänkanden från och också tidigare. Genomgående är att oppositionspartierna plus ibland något stödparti ute till vänster som fladdrar till kommer med förslag om olika förändringar. Genomgående är bemötandet. Det rycks på axlarna. Det rullas med tummarna. Det avvaktas och funderas, utreds och skjuts . Allt är frid och fröjd i Socialdemokraternas värld. Hur går detta ihop med den rapport från Barnens rätt i samhället som kom i åtminstone mitt postfack ? Jag rekommenderar att läsa den. Där står att av de samtal som kom till handlade om mobbning i skolan . För mig som kristdemokrat är ett enda fall ett fall för mycket. Jag accepterar det inte. Vi kan aldrig, med vår människosyn, acceptera ett enda fall av mobbning. Till och med för en mer kollektivistiskt lagd politisk kraft borde det vara bekymmersamt att det är så många som utsätts för detta. Det beror självklart inte på dagens lärarutbildning. Som det har sagts, dessa lärare har inte hunnit ut . Men, fru talman, det är en så allvarlig signal att jag som riksdagsledamot vill trycka på knappen och säga: Det här får inte bli ännu värre. Vi måste sätta stopp för detta genom en serie av åtgärder, bland annat genom att se till att kunskaper om mobbning och konflikthantering blir obligatoriskt i lärarexamen. Varför vill bara avvakta? 147 () replik: Det är ingen tvekan om att det som tas upp om mobbning berör oss oerhört djupt, . Det, tillsammans med några andra oerhört centrala frågor, var en anledning till att vi skrev in så mycket så tydligt om de sakerna i den nya lärarutbildningen. Där var också med. Vi kan ta upp värdegrunden också. Det var hela resonemanget om att skapa centrala kunskapsområden och låta det finnas med så långt som möjligt och integreras med den övriga delen av lärarutbildningen den verksamhetsförlagda, inriktningarna, specialiseringarna. Det fanns också en förhoppning om att forskningen ska knytas till detta. Då ska det ju bli bra. Jag upplevde att vi var överens om det, men det jag upplever nu är någonting helt annat. När pratade om att vi rullar tummarna, vilket vi sannerligen inte gör, inte en minut, upplevde jag att i stället för att rulla tummarna har börjat använda fötterna för att springa ifrån den lärarutbildning som de var med om att utforma. Hur ska ni klara allt det som så vackert beskrivit från talarstolen? Det som sades om mobbning kan vi verkligen instämma i. Hur ska det genomföras om ni ska dra ned på det allmänna utbildningsområdet? Det skapar på inget sätt trovärdighet. Kan jag få ett svar på det? 148 () replik: Det var prestigen som talade. Slå vakt om det som en gång var. Slå vakt om gamla ställningstaganden i stället för att frimodigt våga säga: Så här ser verkligheten ut. Vi måste sätta in de åtgärder som behövs. Kan det bli tydligare hur genomtrött maktpartiet är när det bara handlar om att slå vakt om och inte vara öppen för den verklighet som dag för dag förändras? Det är skillnad på att ha prestige och ta ansvar. Vi kristdemokrater var med när lärarutbildningen antogs. Vi tog ansvar. Vi tar ansvar nu genom att säga att vi vill ta 20 poäng från det allmänna utbildningsområdet och satsa på kunskap i ämnena, eller i värderingar eller i mobbning eller obligatoriskt för de lärare som ska jobba med små barn i läs- och skrivinlärning. Det är helt grundläggande för ett barn som börjar skolan att få goda förutsättningar i läs- och skrivinlärning, och därför måste detta vara obligatoriskt för de lärare som ska jobba med den åldersgruppen. Vi är med och tar ansvar. Vi kommer med dessa förslag, men Socialdemokraterna gör precis som föregående år rullar tummarna, hänvisar framåt, avvaktar och avslår lite lojt allt det som inte passar. Faktiskt är det så, , med respekt sagt. Vi kristdemokrater står upp för den nya lärarutbildningen och vill utveckla till exempel utbildningsvetenskapen genom att stärka den utbildningsvetenskapliga forskningen. Också det säger nej till. Det handlar tydligen om prestige. Det handlar om att slå vakt om den egna makten. Det handlar om att säga nej för nej:ets egen skull. Priset för denna hållning betalas av de barn som finns i skolan, som kommer att finnas i skolan och som inte får de beslut som så innerligt väl behövs. 149 () replik: Det här är nästan patetiskt. Det kan väl inte vara så att ni på allvar menar att det inte sker något. Ni tyckte faktiskt, tillsammans med oss, att det var viktigt att så snabbt som möjligt göra en utvärdering och se hur det går, att göra en koll av läget. Precis när vi håller på med det under det här året argumenterar ni som ni gör. Det är inte trovärdigt att göra så. Jag fick fortfarande inget svar på min grundfråga, nämligen: Hur ska det gå till när ni ska lägga det på som det sades ämnesstudier? Då har ni på något sätt fortfarande inte förstått vad ni själva förstod . Det är det bekymmersamma. När det sedan gäller forskningen tänker jag på det som ni tillsammans skrivit om lektorstjänster och som flera tagit upp här. Det har också en oerhört stark koppling till forskning. Forskningsbasen ska vara direkt kopplad till lärarutbildningen och inte som tidigare till andra ämnen vid universitet och högskolor. Detta är av avgörande betydelse. Den stora frågan i den nya lärarutbildningen var ju att vi äntligen skulle kunna få en satsning på just forskning. Den skulle alltså både vara verksamhetsförlagd och högskoleförlagd, och därmed skulle vi på ett helt annat sätt än tidigare också kunna få yrkesverksamma lärare att börja forska. Det om något var väl att stärka forskningen. sker detta successivt, så påståendet var mycket märkligt. hoppas jag få svar på min grundfråga av , . Med spänning lyssnar jag på det. 150 () replik: avslutade med det som nästan är kärnan i den bakomliggande ideologin för väldigt mycket av detta. En viktig sak för Socialdemokraterna var ju att tvinga bort de traditionellt akademiskt utbildade lärarna. Den förra lärarreformen gick ämneslärarna runt genom att de av gymnasielärarna valde att först ta examen vid och sedan komplettera den med två terminer på lärarutbildningen. har Socialdemokraterna försvårat detta genom att öka den till tre terminer för dem som har en akademisk utbildning. Det är emellertid inte bara ämneslärarna och deras akademiska bakgrund som slagits sönder. Bilden av den här lärarutbildningen är, som sagt, att ämneslärarna har mer generella kunskaper och mindre specialiserade ämneskunskaper, medan lärarna för de små barnen i och för sig har mer ämneskunskaper men mycket mindre specialkunskaper som rör de små barnen. räknade upp skrivningar, som bland annat finns i propositionen, om konflikthantering, om läs- och skrivinlärning och om ämneskunskaper. De skrivningarna finns, men de finns inte i kursmålen. De finns inte i de obligatoriska momenten. Problemet för är att han har en vacker struktur klar för sig, men han har inget konkret innehåll i den strukturen. har en rad förslag: Ämneslärarna ska ha en rejäl akademisk utbildning i sina ämnen kompletterad med pedagogik och praktik, lågstadielärarna eller motsvarande ska ha specialinriktade utbildningar, vi ska över huvud taget ha olika utbildningar som är specialiserade på olika lärarinriktningar. Och jag ställer frågan återigen: Är det verkligen rimligt att man ska kunna bli behörig som lärare för små barn utan att ha lärt sig läs- och skrivinlärning samt räkning? 151 () replik: Det var roligt att höra att tycker att den nya lärarutbildningen fått en vacker struktur. Det sades inte då, men det har sagts . Det var roligt att höra. Jag säger återigen: Det som blir avgörande för om vi ska överväga att göra justeringar är hur det kommer att se ut när vi får utvärderingen. Den har vi inte . När jag åker land och rike runt upplever jag att det är oerhört variationsrikt, och det sker mycket spännande som stämmer väl med strukturen. Läs- och skrivinlärning javisst. Det finns med. Det finns i det allmänna utbildningsområdet. I och med att vi sydde ihop detta med den specialpedagogiska satsningen på fyra nivåer finns det där. Det finns väldigt tydligt beskrivet, och när jag är ute i landet möter jag dem som får den möjligheten. Men låt mig återigen ta upp huvudfrågan. måste jag faktiskt få ett svar åtminstone från när jag inte fått det från de andra. Hur ska detta gå ihop? Hur tror att det ska vara möjligt när ni tar bort två tredjedelar av det allmänna utbildningsområdet? Hur ska ni kunna satsa på de här områdena? Det är mycket märkligt att ni inte sagt något om det. 152 () replik: Ett konkret svar på det är att om man har en akademisk examen för ämneslärare räcker det enligt min mening som tidigare med två terminer rätt använda på för att få god kunskap om mobbning och konflikthantering samt god kunskap om hur man sätter betyg och hur man bedömer, vilket man inte alls lär sig . Det är något man inte sysslat med på , trots att lärarna faktiskt ska sätta betyg. Däremot finns det mycket i det allmänna utbildningsområdet som känns väldigt meningslöst, vilket mängder av studenter vittnar om. Och många kommer med rapporter de är förvisso subjektiva bedömningar om att den rent akademiska nivån också är väldigt annorlunda mot vad studenterna är vana vid från högskolan. Detta stärks även av den lilla utvärdering som kom från och som anser att det man lär sig på skulle man kunna lära sig på ungefär halva tiden. Man använder alltså inte tiden särskilt effektivt. Mitt enkla svar är att om man använder tiden rätt går det för en ämneslärare att komplettera med de två terminerna praktik och annan verksamhet. Det handlar bland annat om bedömning, konflikthantering och så vidare. Vi vill ju ha klasslärare. Vi vill inte ha den flytande gränsen. För specialinriktade lärare kan man naturligtvis väva in detta i utbildningen på olika områden. Ge konkreta mål. Fyll inriktningarna med konkreta mål. Låt de blivande lärarna bestämma från början vilken typ av lärare de vill bli så att de kan rikta in sig på det. Det hindrar inte att man kan ha gemensamma träffar. Att man inte förrän behöver bestämma vilken typ av lärare man ska bli förlorar man fruktansvärt mycket tid på. Gör det i stället möjligt att komplettera för dem som vill ändra sig . Huvudinriktningen ska vara att man utbildar sig till en viss typ av lärare redan från början. 153 () replik: Det var ju ett ärligt försök från att ge ett svar. Det tackar jag för. Jag kan inte se hur det ska gå till. Ni tar bort två tredjedelar och ska ni få plats för de två områden som ni har räknat upp. Det blir oerhört knepigt. Huvudfrågan är naturligtvis att vi har olika sätt att se på detta. Gemensamma studier handlar inte om att alla ska läsa samma sak det finns inslag av det utan det handlar om att få mötas med skilda erfarenheter och perspektiv. Det är oerhört viktigt. Då möts man och intryck bearbetas, och det är då det händer spännande saker. Vi som står och vi som sitter här vet ju inte vad framtidens behov i lärarutbildningen kommer att vara. Vi vet att samhällsförändringen går fort och att det måste lyftas in nya avsnitt i det allmänna utbildningsområdet och i lärarutbildningen. Praktiken tar tid från ämnesstudierna såg jag att skriver. Det är ju också oerhört märkligt utifrån det här perspektivet. Ämnesstudierna ska naturligtvis kunna bedrivas och tillämpas i den verksamhetsförlagda delen. Det är en integration som behövs. Då blir ämnesstudierna mer tillämpbara, precis som jag har beskrivit. Enhetslärare finns det också skrivet om i material. Det är oerhört märkligt. Det är inte alls på det sättet. Det är precis tvärtom. De nya lärarutbildningarna ger verkligen möjlighet till specialistkompetens och bredd. Det är arbetslaget som ska besitta detta. Vi har olika syn på det, och jag. Jag konstaterar det. Så är det i livet. 154 (): Det är sent. Vi borde gå och lägga oss i stället för att upprepa synpunkter som vi har upprepat, jag vet inte hur . Jag tycker att det finns en historia som är intressant att berätta. Det fanns någonting som hette Lut 74. Det var ett förslag om total förändring av lärarutbildningen. Det var och som var översteprästinna i som skulle lansera den enorma nyheten. Problemet var att det blev en revolt. Det blev ett oerhört motstånd. Jag hade turen att hamna i stormens öga och se hur folk med alla möjliga politiska ställningstaganden reste sig emot den odefinierade soppa med väldigt många stora ord och oerhört lite innehåll som Lut 74 innebar. Efter det växte revolten som hette i skolan. Vad hände då? Jo, då plockade en skolminister som hade djup respekt för kunskap och en stark humanistisk bakgrund: . Då stannade förvandlingsansträngningen upp. var inte anhängare av alla dessa konstiga nymodigheter. Där stannade ansträngningen att förändra läraryrket i grunden. Rötterna fanns förakt för kunskap, antiintellektualism. När vi diskuterade dessa saker fick vi inte säga ordet kunskap. Då bombades vi genast med frågorna: Vilken kunskap? I vems intresse? Allt var klassbetonat. Ämneskunskap var själv. Man talade om den dolda läroplanen. Man talade mycket ofta om att den traditionella akademiska utbildningen representerar något som arbetarklassen inte kan acceptera. Jag är ledsen att jag inte tog med mig några citat från de debatterna. Jag är säker på att till och med de som tycker att reformeringen av lärarutbildningen har varit väldigt lyckad skulle känna håret resa sig om de fick lyssna på de fruktansvärt kunskapsfientliga citaten. Sedan kom kommunaliseringen av skolan så att det hela fördröjdes. Vi fick en borgerlig regering. Först efter det började man om från ruta 1 och kom tillbaka till samma ansträngning att i grunden förändra yrkesrollen för läraren. Vi står på olika positioner. Vi tycker att kunskap i sig har ett oerhört värde. Vi tycker inte att en människa som möter en annan människa i kunskaper och som delar med sig kunskap är en fara. Vi tycker tvärtom att den människan är otroligt viktig för utvecklingen av samhället. Grunden i det vi ser förverkligat kommer ideologi. Det finns andra saker som också kommer från . Det ser vi när vi tittar på resultaten av dessa decennier av ansträngningar för förändringar av skolan och förändringar av lärarrollen. Resultaten är, som vi alla vet, mycket dåliga. Det har vi fått klart och tydligt bevisat. Man låtsas inte koppla ihop det med den långa historien av ansträngningar för att slå sönder någonting som hade varit en av de rikaste och starkaste traditionerna i den svenska demokratins utveckling. Glöm inte att en av de vackraste böckerna för barn skapades i som en beställning. Det var genom . Jag känner bara till två böcker i hela världen av samma rikedom och inspirerande kraft. Det är och genom . Glöm inte att under den första hade en fantastisk grupp av intellektuella bland dem också avantgardeförfattare med rötter i de fattigaste grupperna i samhället! Hur skulle dessa människor ha kommit fram om inte den skola som fanns i hade öppnat dörrarna för dem? Hur skulle det annars ha varit möjligt att kunde bli ett av de rikaste länderna när det gäller till exempel proletärförfattare? Vad som hände sedan, och , var en katastrofal vändning av socialdemokratin. Plötsligt hoppade socialdemokratin från den position som jag har sett i praktiken gestaltad i arbete med skolfrågor. Han var ordförande i och han hade varit riksdagsman för Socialdemokraterna. Han kämpade ordentligt för kunskap i skolan. Men plötsligt blev boken en fiende för barnen. Den dolda läroplanen lyftes fram, och därmed en stor vilja att blanda ihop alla möjliga arbetsmoment så att man inte kunde arbeta på djupet med kunskap. Och, , det finns neutral kunskap. Ett plus ett är två i och i . Du kan inte ha naturvetenskap som håller om du inte har djup kunskap i matematik, i fysik, i kemi och i biologi. De tvärvetenskapliga och blandade arbetsmomenten kommer först när grunden är lagd. Vad vi gör och vad den nya lärarutbildningen gör är att förhindra byggandet av grunden. Gå tillbaka till den skapande socialistiska traditionen, mina vänner på den röda sidan av skalan! Det finns två sätt att förhålla sig till skolan och till kunskapen. Ett sätt säger: Vi bygger vidare, och vi delar med alla. Ett sätt säger: Vi raserar allt, och vi börjar från noll. Tyvärr tog den andra attityden över i och . Det har vållat enorma skador. Ni har bevis på att det leder till katastrof. Ni har fått så många rapporter och så många redovisningar. Stoppa detta och gå tillbaka till den skapande attityden. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2004/05:UbU5 Vuxenutbildning. 155 (): är det 1 300 000 svenskar i arbetsför ålder som inte har gått till jobbet. De är sjuka, de är förtidspensionerade eller arbetslösa. Både mänskligt och ekonomiskt är det ett oerhört slöseri med resurser som vårt land i längden inte har råd med. Moderat politik har som mål att fler människor än ska arbeta. Dit kommer vi genom att göra det mer lönsamt att arbeta. Endast på det sättet kan vi utveckla vår välfärd. Men människor måste också ha förutsättningar för att klara av sina arbeten. Många av dem som har varit arbetslösa eller sjukskrivna länge saknar adekvat utbildning. För alltför många av dem finns en icke godkänd gymnasieutbildning med i bagaget. Vi måste börja där. Målen i gymnasiet är satta så att de flesta ska kunna klara dem, men är det ändå av alla elever som inte når dit. Det måste till krafttag för att inte så många elever ska slås ut . En del av dem har därefter gått flera meningslösa Amskurser för dyrbara skattepengar. Men de har ofta gjort personerna ännu mindre anställningsbara. Utbildning är både dyrt och arbetskrävande. Därför ska satsa på att varje skolform ska klara av sina mål. Naturligtvis måste vi med det livslånga lärandet ändå behöva vuxenutbildning, men det ska då vara i en form som leder till arbete. Mer än vart femte småföretag anger att bristen på arbetskraft är det enskilt största tillväxthindret. De flesta företag som har svårt att rekrytera söker personal med yrkesinriktad utbildning. En sådan utbildning är KY kvalificerad yrkesutbildning. Därför vill vi moderater dubblera antalet platser på KY. Här finns en nära nog perfekt matchning av utbud och efterfrågan. Dessutom vill vi göra en översyn av kostnadsläget eftersom det knappast är rimligt att timpriset är så högt som . Socialdemokraterna har under ett långt regeringsinnehav satt mer och mer fokus på högskolorna. Alla ska helst ha en akademisk examen, och de som inte kan eller vill det lämnas åt sitt öde. Många av dem finns naturligtvis bland de 1,3 miljonerna som inte har gått till jobbet . Många av dem kunde ha funnits i ett hantverksyrke. Det finns i 300 hantverksyrken, och inom många av dem råder brist på arbetskraft. När alla 40-talisterna har gått i pension kommer bristen på hantverkare att bli förfärande. Vi behöver deras tjänster för att leva gott. Många hantverkare bedriver sin verksamhet i små, privata företag. Att satsa på hantverksutbildning är därför också att satsa på nyföretagande. Det är hög tid att satsa på en lärlingsutbildning värd namnet där olika aktörer ges möjlighet att bidra till nya utbildningsformer. Vi vill se en lärlingsutbildning som avslutas med ett gesällprov eller motsvarande yrkesexamination. I denna utbildning liksom i KY, sfi och den vanliga gymnasieutbildningen bör utbildningen vara upplagd så att den uppmuntrar eleverna till entreprenörskap och företagande. I det nya numret av tidningen kan man läsa om hur kursen Ung företagsamhet bara i en klass i ledde fram till sju nya egna företagare. kan inte bara ha en offentlig sektor och anställd personal. Någon måste också vara företagare. Ung företagsamhet är, för er som inte vet det, en ideell organisation. Den finns på hälften av gymnasieskolor. Slutligen ska jag nämna något om ett annat stort sorgebarn, nämligen sfi-undervisningen. Det är svensk utbildningspolitiks största misslyckande genom tiderna. Hur kan år misslyckas så grundligt med något så elementärt som att lära våra nya svenskar deras nya språk? Deras introduktion i är för många bara ingången till ett livslångt bidragsberoende. Avhoppen är många och genomströmningen långsam. Jag har varit ute och besökt en hel del sfi-utbildningar. Jag har sett en riktigt bra, men alltför många är urusla. Vi har i länge arbetat med en individualiserad undervisning. Men vuxna människor med ett annat hemspråk har vi föst ihop i samma klass oavsett om de är läkare eller analfabeter och undervisat dem på samma sätt. Det är inte konstigt att resultatet har blivit som det har blivit. På alltför många ställen erbjuds de fortfarande inte praktik. De undervisas bara de dagar som våra andra elever går i skolan. Egentligen är det väl ganska enkelt: Individualiserad undervisning, nivågruppering, heltid utan lov och kvalitetshöjning av praktik. Varför kan det inte göras? Varför finns det inte morötter i det svenska systemet för stat, kommun och individ att komma ur bidragsberoendet? Jag yrkar bifall till reservation nr 3, men jag står självfallet också bakom de andra moderata reservationerna. 156 (): Man kan se på vuxenutbildning på olika sätt. Man kan se på vuxenutbildning som ett sätt att komplettera, lappa och laga, det som inte har gjorts ordentligt . Men man kan också se på vuxenutbildning som möjligheten att få en andra eller tredje chans när man har haft oturen att inte komma i gång ordentligt med sin egen utveckling. Jag tror att vi borde börja därifrån. Vi borde börja diskussionen om vuxenutbildningen just med frågan: Ska vi jämt och ständigt använda vuxenutbildningen för att lappa och laga det som och gymnasiet misslyckats med? Eller ska vi göra det som vi så vackert kallar för livslångt lärande till en oerhört flexibel och rik möjlighet att hitta nya vägar i livet på olika nivåer? Skillnaden är att man i den andra beskrivningen av vuxenutbildningen räknar med en god grund. Vad är en god grund? Jag har lärt mig flera språk i mitt liv. Jag har tappat två. Men de var språk som jag lärde mig som relativt vuxen. Det språk jag lärde mig när jag var sju, åtta och sitter som berg. Min hjärna var då betydligt mer kreativ än den är och än den var när jag var 25 eller . Att lära mig svenska har varit en fruktansvärd plågsam historia därför att jag redan hade hunnit för långt i åldern. Låt oss börja därifrån. Idealet är att ha ett skolsystem som lägger en mycket bra grund för alla. Då har vuxenutbildningen en otrolig möjlighet att skapa det riktiga kunskapssamhället. Vi kommer i den här debatten att stödja reservation 2 under punkt 2.