prot · GS0986 · 2005-03-08 00:00:00 — Vi måste ändå ge ett större utrymme för kollektivtrafikens möjligheter att ta passagerare. Ska trafikproblemen i lösas måste till, även om övriga delar av Dennispaketet är på väg att stegvis bli genomförda om man får tyda alla tecken rätt. En fråga som inte är så uppmärksammad gäller följande. Ska lösa sina bostadsfrågor måste vi bygga på ny mark, och de som bor där måste ha möjlighet att ta sig till jobbet. Då måste vi ha bland annat en Citybana. Statsrådet säger i svaret här att hon inte har för avsikt att vidta några åtgärder just . Jag skulle ändå vilja efterfråga en åtgärd. Varför inte stimulera att ge ett konkret bud till och ? Det är rimligt att och staden får ett fast bud av den typ som var fallet i . Det är nämligen inte rimligt att ett landsting tyngt av stora utgifter för den här utbyggnaden ska ha obestämda eller oberäkneliga utgifter för en framtida utbyggnad av kollektivtrafiken. Därför skulle jag alltså vilja efterfråga en stimulans, att statsrådet stimulerar att ge väldigt konkreta och beräkneliga bud så att man kan få möjligheter att på ett annat sätt se vilka konsekvenser de här kostnaderna får för , och för den delen också för stadens, ekonomi. 11 Statsrådet (): Jag vill börja med att understryka att jag uppskattar den interpellation som har skrivit till regeringen och till mig, liksom jag uppskattar den breda samsyn kring behovet av investeringar i som både och här understryker. Det är bra därför att vi alla representerar olika delar av landet. Det är viktigt att se att infrastrukturen i vår största tillväxtregion och i vår huvudstad faktiskt är en avgörande pusselbit för resten av landet. Vad beskriver om tågutvecklingen är en positiv utveckling. Med mer av spårkapacitet ökar vi människors möjligheter till arbetspendling och studiependling. Vi ser också så väldigt tydligt hur de stora investeringar som vi har gjort i järnvägstrafiken, inte minst i , konkret har påverkat kommuner och också enskilda personers möjligheter till utveckling. Därför är jag oerhört angelägen om att tidsplanen för hålls. På raka fråga om tidsplanen ska hållas är mitt svar ja. Jag kommer inte att tveka om någon av de tre parterna inför mig eller mina medarbetare andas en oro över att de själva inte kommer att kunna komma överens om finansieringen. Då får regeringen vara beredd att vidta nästa åtgärd. Jag är medveten om att tiden är knapp, och jag räknar med att man har ytterligare någon vecka på sig att komma i mål med de samtal som parterna nu driver. Just nu diskuteras till exempel vilka ambitioner man ska ha. var inne på att projektet är nationellt viktigt. Men det är också avgörande för kollektivtrafikens möjligheter att utvecklas i och i . En av de saker som är en del av pusselbiten är naturligtvis vad man tror om kollektivtrafiken kopplat till behov av investeringar runtomkring några av de nya stationerna. Jag vet att det här är svåra frågor. Men de måste lösas, och de måste lösas för att man ska kunna hålla den tidsplan som börjar bli snäv. Jag räknar fortfarande med att det underlag som har lämnat till regeringen där beskrivs det att vi redan sent eller /06 kan påbörja en del av arbetet i de arbetstunnlar som är en del av och att vi sedan konkret kan påbörja arbetet med att bygga den nya ligger fast och att tidsplanen 2011 hålls. Detta ligger i eller intresse men är också av nationellt intresse. Därför känner jag ett ansvar för att parterna också nu gör sitt yttersta för att komma överens om finansieringen. 12 (): Samsynen när det gäller behovet av en bättre spårkapacitet genom är stor. uppvaktade fem länsstyrelser tillsammans, dessutom tillsammans med , regeringen inför beslutet om infrastrukturplanen för perioden 20042015. Det finns en bred samsyn kring vikten av att prioritera en utbyggnad av två nya järnvägsspår i tunnel genom centrala . Vad man också pekade på var behovet av en förstärkning av infarterna i spårsystemet. Man konstaterade att de 8 miljarder som föreslagit inte skulle räcka, utan ytterligare kanske runt 5 miljarder behövde investeras i järnvägssystem . Man pekade också på det faktum att av all persontrafik på järnväg sker i . Men av de tänkta investeringarna på lite drygt 100 miljarder kommer den här regionen till del inom planperioden. Jag hoppas att saker har hänt sedan den uppvaktningen. De krav som då fördes fram var att skulle byggas så fort som möjligt. Vidare: Anslutningarna måste vara färdiga när tunneln är klar. En förstärkning i hela järnvägssystem behövs . Tunneln behövs för att regionen ska utveckla ett hållbart och funktionellt kollektivsystem. Tunneln behövs för att regionen ska skapa den tillväxt som kommer hela landet till del. Tunneln behövs också för att regionen och nationen ska kunna få en tillräcklig internationell konkurrenskraft. De här kraven och den här uppfattningen delas till fullo av näringslivet. Både enskilda företagare och företrädare för näringslivets organisationer är rörande överens. Man säger: En väl fungerande storstadsregion kräver väl fungerande kommunikationer. Och en väl fungerande ger bättre tillväxt och ökad livskvalitet för hela landet. Ja, en stor region bygger på att människor och företag kan röra på sig. Får vi bättre kommunikationer in till från , och från hela innebär det att det blir lättare att pendla ut från . Då kan växande och framgångsrika företag ute i regionen locka till sig kvalificerad arbetskraft, ungdomar kan studera på olika högskolor och människor kan bo där de hittar den bästa livskvaliteten. Själv har jag en positiv erfarenhet från . Den utveckling som har skett efter det att kom till stånd är väldigt positiv för vår kommun. Pressen på dem som förhandlar om finansieringen är stor, och planeringen får inte försenas, det är vi överens om. Visst förstår jag att det i ett sådant här komplicerat projekt, där fördyringar kan uppstå och där planer kan förändras, kan ske saker under tidens gång. Men så väldigt mycket tid har vi inte. Blir det förskjutningar klarar man inte trafikstart . Det är bra att nu är väldigt tydlig i sitt svar och säger att förhandlingarna måste få ett slut, man måste komma fram. Men när i tiden, , är det att vidta åtgärder om det inte händer? 13 (): Det finns en del särskilda problem i det här sammanhanget. Det är naturligtvis det att om som huvudman bygger ut järnvägen och staden och ska stå för sina delar av de här kostnaderna kan det kännas lite osäkert om man inte exakt vet vad det är som ska till och vad det kostar. För särskilt, som ju inte är en så kapitalstark institution men ändå ska bära mycket stora kostnader för utbyggnaden, är det viktigt att på ett mycket tidigt stadium få klart för sig vad man ska betala och vad andra ska betala. I annat fall kan särskilt komma i ett mycket trängt läge, och det tror jag att vi alla måste ha förståelse för. 14 Statsrådet (): Visst är det så, , att när första spadtaget görs måste man veta vad man ska bygga, hur man ska bygga och vad det kostar. Det är viktigt för alla tre intressenterna. Det är precis det som också är det avgörande för en del av de stationer som återstår i förhandlingarna. Det jag sade i mitt första inlägg handlade väldigt mycket om att jag gör bedömningen att och har parterna på sig, men inte , innan regeringen i så fall får vara beredd att vidta ytterligare åtgärder för att hjälpa till att nå en överenskommelse. Men jag är optimistisk om att räcker för att parterna ska komma till en slutpunkt. Jag skulle vilja understryka att mycket görs redan för att förbättra spårkapaciteten runtomkring . Vi har precis färdigställt nya spår vid ÅrstaStockholm inklusive . Där pågår ett arbete under det här året och för att öka kapaciteten. Vi har bytt ut signalsystemen runt Tegelbacken som också var oerhört gamla. Med en ny och modern teknik kan systemen ha en betydligt högre kapacitet än de gamla systemen. Det är viktigt för den nationella trafiken, men det påverkar också tilltron och säkerheten i tidtabellerna för den lokala och regionala trafiken. jobbar ungefär 300 personer på med . Arbetet har kommit långt. Det finns en god beredskap. De prövningar som ska göras är gjorda, och jag är väldigt optimistisk till att parterna kommer till en slutpunkt när det gäller finansieringen av . Regeringen har dessutom höjt ambitionerna en del. Vi kommer att titta på om det är möjligt för oss att bygga snabbare på en annan del, en sträcka som på många sätt hänger ihop med , nämligen StockholmNynäshamn. Redan i de infrastrukturplaner som fattade beslut om förra året finns en investering på den banan med för eller 2010. Vi kommer att titta på hur det är möjligt för oss att bygga vidare på den delen för att öka kapaciteten mellan och . Det är klart att också det är en viktig del av en vidgad arbetsmarknadsregion i och dessutom oerhört angeläget mot bakgrund av det läge som nu har hamnat i. Det finns all anledning för oss att ha fortsatt fokus på arbetet med och möjligheterna för Stockolmsregionen att fortsätta att utvecklas. 15 (): Planeringen av bättre spårkapacitet genom har pågått . Jag vet inte hur länge, men det vi vet är att det har varit under en väldigt . är prioriterad för , för och för hela . Det är vi överens om. Jag inser nu efter den här debatten att vi också är överens om att det är viktigt att vi håller tidsplanen. Jag är säker på att det finns ett starkt tryck från många olika intressenter på att tidsplanen ska hålla. Men det kanske allra viktigaste ändå är ansvaret mot alla de människor som köar i och som köar in till , ansvaret att klara byggandet av inom planerad tid. Jag hoppas verkligen att det blir verklighet. Med det tackar jag än en gång för svaret och säger att jag är glad för att vi närmar oss en lösning. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:393 om arbete med förtidspensioneringar 16 Statsrådet (): åberopar uppgifter från SVT:s om att handläggare vid i får om då de överfört personer med sjukpenning till sjuk- eller aktivitetsersättning, den före detta förtidspensionen. Enligt bekräftas härmed misstanken om att regeringen och avsiktligt påskyndar en prövning av möjligheten att föra över sjukskrivna till sjuk- eller aktivitetsersättning. skulle således ha handlat i linje med de signaler man uppfattat från . anser vidare att det vore bättre om utbetalade till de handläggare som lyckas lotsa långtidssjukskrivna och personer med sjuk- och aktivitetsersättning tillbaka till arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund har hon ställt följande två frågor till mig. 1.Vilken åtgärd avser jag att vidta för att förtydliga att sjukersättningar inte ska användas som ett medel för att dölja sjukskrivningar? 2.Vilka åtgärder avser jag att vidta för att försäkringskasseanställda som lyckas lotsa långtidssjukskrivna och personer med sjuk- och aktivitetsersättning tillbaka till arbetsmarknaden belönas, i stället för dem som flyttar människor till sjuk- och aktivitetsersättning? Enligt vad jag inhämtat är den ersättningsmodell vid i som hänvisar till inte grundad på något lokalt avtal utan är en praxis som arbetsgivaren utvecklat för att på övertid kunna ersätta arbetet med att minska stora ärendebalanser. För att denna ersättning ska kunna utges krävs bland annat att beslut har fattats om att ärendet ska prövas i socialförsäkringsnämnd. Den i utgivna ersättningen har således lämnats per skriven promemoria och inte efter vilket beslut som fattats av nämnden. Genom bildandet av den nya sammanhållna statliga myndigheten förutsätter jag att den nya arbetsgivaren utreder vilka olika ersättningspraxis som kan finnas på länsnivå. Det är därför enligt min uppfattning en uppgift för de avtalsslutande parterna att ta ställning till ersättningar av det här slaget. Som säkert känner till finns det inom betydande ärendebalanser när det gäller framför allt de långa sjukfallen. Det är därför angeläget att minska dessa balanser, inte minst för att i dessa ärenden ska kunna få till stånd adekvata rehabiliteringsinsatser. Det är också angeläget att utreda om de som uppbär sjukpenning i själva verket uppfyller förutsättningarna för sjuk- eller aktivitetsersättning, det vill säga utreda om arbetsförmågan är långvarigt eller varaktigt nedsatt av medicinska orsaker. Det är viktigt för tilltron till försäkringen att den försäkrade, oavsett var han eller hon bor i landet, får rätt slags ersättning från sjukförsäkringen. För att både effektivisera arbetet och minska skillnaderna inom vid handläggning av de långa sjukfallen, gäller att senast efter sjukanmälningsdagen ska ha utrett om det finns förutsättningar att byta ut sjukpenningen mot sjuk- eller aktivitetsersättning. Det är mot denna bakgrund som arbetsinsatserna vid bland annat i ska ses. känner säkert också till att det finns ett nationellt mål för att öka hälsan i arbetslivet. Förutom en halvering av sjukfrånvaron innebär målet även att antalet nya sjuk- och aktivitetsersättningar ska minska i förhållande till 2002. Jag är medveten om att antalet nya sjuk- och aktivitetsersättningar har varit högre än , men inriktningen är att antalet nya ersättningar successivt ska minska för att målet ska kunna nås. Detta ska framför allt ske genom de åtgärder som vidtagits för att minska antalet sjukskrivningar och förbättra rehabiliteringsverksamheten, men också genom fler åtgärder som regeringen senare kommer att redovisa. När det slutligen gäller frågan om belöning av handläggare på som lyckas lotsa långtidssjukskrivna och personer med sjuk- och aktivitetsersättning tillbaka till arbetsmarknaden anser jag att den arbetsuppgiften i sig är en naturlig del av arbetet med att utreda de långa sjukfallen. Om detta arbete ska belönas på särskilt sätt är inte en uppgift som jag ska bedöma, utan det är en fråga för de avtalsslutande parterna på område. 17 (): Jag vill börja mitt anförande med att tacka arbetslivsministern för svaret, fast det påminde tyvärr lite för mycket om Vi i femman. Man kan riktigt se framför sig i den röda regeringsburen: På fråga a svarar vi ingenting och på fråga b svarar vi att det är någon annans ansvar. Den direkta orsaken till denna interpellation är, som åhörarna förstår, ett inslag i programmet . Där berättades om hur i hade betalat ut på till handläggare som skrivit fram ärenden för att förtidspensionera personer som varit sjukskrivna. Och jag vill hävda att även om det är socialförsäkringsnämnderna som självklart varit beslutsfattarna handlar det likväl om ekonomisk stimulans för att förbereda förtidspensioneringar. I praktiken har alltså rätt. Men att jag valt att interpellera beror inte bara på denna enskilda händelse, utan det beror främst på att Lidköpingsfallet belyser en misslyckad och felriktad regeringspolitik. Jag tror att det är otroligt viktigt att både och verkligen tar in denna varningssignal. Mycket skulle kunna sägas om hur felaktigt det är att med ekonomiska stimulanser uppmuntra handläggarna att skriva fram förtidspensionsärenden. Regelverket som säger att möjligheterna till rehabilitering ska vara uttömda innan personer beviljas förtidspension riskerar att åsidosättas när personalen får ett ekonomiskt motiv att göra en viss bedömning. För den enskilde i programmet en kvinna vid namn innebär det att utsikterna att få del av hjälp och rehabilitering försämras och att kopplingen till arbetsmarknaden förstörs. För samhället innebär det visserligen en kortsiktig ekonomisk vinst att den dyrare sjukpenningen ersätts med den billigare förtidspensionen. Men byggs ett långsiktigt försörjningsåtagande ut för alltfler människor. Alltfler unga människor förtidspensioneras och hinner kosta flera miljoner per person innan de går över i det vanliga pensionssystemet. talar om försäkringskassornas ärendebalans, och det han säger är väl egentligen att det är nödvändigt att snabbt beta av de längre sjukskrivningsfallen för att kunna få en bättre process för nya sjukskrivningsfall. Snabba förtidspensioneringar nu ska öppna för en bättre rehabilitering . Jag måste protestera. Det kan inte vara okej att offra en generation av långtidssjukskrivna för att Socialdemokraterna fortfarande inte har lyckats skapa en fungerande apparat hos försäkringskassorna. Det är faktiskt så, , att ministern och måste klara av båda uppgifterna , en förbättring av arbetet med uppföljning och rehabilitering av nya sjukskrivningsfall och ett så bra arbete som möjligt med offren för tidigare misslyckanden. Det är inte acceptabelt att bara stryka ett streck över gamla ärenden för att få rådrum att handlägga de nya. Det är omänskligt och det är ekonomiskt förödande. Och eftersom jag sitter med i socialförsäkringsutskottet, som även har hand om asylpolitiken och den segdragna frågan om en bättre asylprocessordning, kan jag inte låta bli att fråga: Vad är det med er socialdemokrater som gör att alla myndigheter tycks hamna på efterkälken och får problem med sina som ni uttrycker det ärendebalanser när ni sitter i regeringsställning? Jag tycker att det känns som om den svenska förvaltningen befinner sig i en allvarlig kris. har i sitt interpellationssvar indirekt medgivit att snabba pensioneringar av långtidssjukskrivna är nödvändiga för att lägga grunden till en bättre uppföljnings- och rehabiliteringsprocess framöver. Mina frågor är då: Är detta korrekt uppfattat? När får vi se faktiskt resultat? När får vi se en rehabiliteringsapparat som fungerar och sjunkande tal över antalet nybeviljade förtidspensioner? 18 Statsrådet (): Man kan mycket väl diskutera det lämpliga i att ha av olika slag. Det är inte min fråga, utan det är en fråga för arbetsgivarna och arbetstagarna att klara ut hur man lönesätter arbete ute på myndigheterna. Men, , påstå inte att man har ett system i som premierar en viss sorts beslut, att man premierar dem som ser till att personer blir förtidspensionerade. Så är det ju inte, utan det handlar om en premie för ett ärende som skrivs fram och som sedan ska beslutas i socialförsäkringsnämnden. Vi kan väl prata om det som faktiskt sker. Jag tycker att det är trist, , med beskyllningar om näst intill mygel. I interpellationen, till exempel, använder sig av formuleringen Operation sopa sjukskrivningarna under mattan. Vår politik tål mycket väl både dagsljus, diskussion och kritik. Vi visar upp praktiskt taget allting. Det finns nästan inte ett enda resultat från sjukskrivningsprocessen, antalet sjukskrivna, ärendebalanser och inte minst från alla de rapporter om hur det står till med behandling av sjukskrivningsärenden, attityder och vad det nu kan vara. Vi visar upp allt, och det är minsann inte alltid till regeringens fördel. Men vi döljer min själ ingenting, och vi försöker inte att luras och mygla. Vi vidtar åtgärder som vi tror på. Ska vi prata om resultaten vill jag säga att det är sant att förtidspensioneringarna ökar därför att långtidssjukskrivningarna har ökat. Det är inte bra. Det är ett misslyckande att vi har haft en så kraftig ökning av antalet långtidssjukskrivningar. Av det följer att vi nu får ett högre antal förtidspensioneringar. Den stora 40-talistkullen, som befinner sig i den ålder då man typiskt sett riskerar att bli sjuk, långtidssjukskriven och förtidspensionerad, består av många personer. De kullar som går ur förtidspensioneringar och som är består av få personer. Det vet vi alla. Vi kan vårt lands demografi. Det går färre ut, och det kommer flera in. Det beror på olika saker. Det gör att vi nu har många i förtidspensionering. När jag tittar på alternativet, vad vill, upptäcker jag praktiskt taget inget annat än det regeringen föreslår. När jag tittar på hur ni har presenterat budgetsiffror för förtidspensioneringarna ser jag att det skiljer ett par hundra miljoner på en omslutning på 73 miljarder. Det är ju felräkningspengar det är ju ingenting. Ni tror och tycker inte själva att ni har en politik som på något annat sätt än den regeringen har skulle minska antalet förtidspensioneringar antagligen på grund av att ni gör samma analys som vi: Det vi har bakom oss får vi dras med ett tag i form av många förtidspensioneringar. Det viktiga och det som vi faktiskt har lyckats med är att minska inflödet till sjukskrivningarna. Ett minskat inflöde kommer att leda till att färre blir långtidssjukskrivna och förtidspensionerade. Det är den stora tillgången i den politik som vi har bedrivit . 19 (): Jag håller med om demografibeskrivningen om att vi fyrtiotalister är väldigt många och att det är viktigt att vi har en balans i systemet. Men när det gäller pengar vet jag inte hur har läst vårt budgetförslag. Det är åtskilligt mycket mer pengar som vi vill ha med för att mycket snabbare än få fler människor till rehabilitering och att man ska ha en rehabiliteringslots som hjälper människor från början, så att de inte som går så länge innan några som helst åtgärder vidtas. Man måste göra allt som står i ens makt för att få människor tillbaka till arbete. Lidköpingsfallet är inte bara uppseendeväckande därför att det är ett exempel på olämplig, möjligen också olaglig, myndighetsutövning. Det är också den yttersta konsekvensen av en misslyckad politik mot ohälsa, som vi ser det, en politik som ger upp kampen för att få fler människor tillbaka i arbete och i stället riktar in sig på att hyfsa statistiken. Jag håller inte med om att det inte är att dölja någonting när man ser till att så snabbt som möjligt få ut människor från sjukskrivning till förtidspensionering. Det är inte sjyst att jobba med de här frågorna på det sättet. Jag tycker att det är en politik som syftar till att sopa sjukskrivningarna under mattan. Jag vet att jag har haft med det uttrycket tidigare i debatter: Operation sopa sjukskrivningarna under mattan. Jag gjorde det i en debatt . Jag tycker att det är ett faktum att man ser en röd tråd i regeringens politik på detta område. Om vi tittar på hur målet att halvera ohälsan har formulerats och om vi tittar på de lagar och direktiv om snabbare förtidspensioneringar som har givits till försäkringskassorna så ser vi en tråd som lyser klarröd: Sjukskrivningarna ska minskas genom att föras över i förtidspension. Regeringens mål för det den kallar halverad ohälsa går ut på att antalet sjukpenningdagar ska halveras och att antalet nybeviljade förtidspensioner inte får öka men från vilken nivå? Jo, rekordnivån 2002. I budgetpropositionen skrev regeringen att det målet fick överskridas endast enstaka år. Förtidspensionerna är diket som ska dränera sjukpenningdagarna, och med detta breda dräneringsdike, som enligt regeringens egna mål tillåter att 64 000 personer förtidspensioneras , blir det möjligt för regeringen att halvera sjukpenningdagarna utan att en enda person som blivit långtidssjuk rehabiliteras och återgår i arbete. Det är också i det ljuset vi måste se den så kallade tolvmånadersregeln, som infördes . ska senast med sjukpenning pröva möjligheterna till förtidspensionering, och jag kan då upplysningsvis berätta att det var ca 75 000 personer som gick från sjukskrivning till förtidspension. Det som har hänt i och måhända även på andra orter är att chefer har lyssnat till husbondens röst. Även och arbetslivsminister medger säkert att Lidköpingskassan gjort ett övertramp, men beteendet är bara den yttersta konsekvensen av en politik som ställt likhetstecken mellan att minska ohälsa och att påskynda förtidspensionering. Jag måste alltså fortsätta fråga: Ser arbetslivsministern något samband mellan regeringens signaler och Lidköpingskassans stimulans till duktiga statistikhyfsare? Tänker ni göra något åt detta, till exempel genom att föreslå att tolvmånadersregeln upphävs eller förtydligas? 20 Statsrådet (): Jag hugger tag i det sista: Ser statsrådet något samband här? Nej, det gör jag inte! Det belöningssystem man har i har funnits där mycket längre än sedan regeringen formulerade det här målet. Tyck att det är bra eller dåligt, men det har funnits där redan tidigare. Man har inte kommit på detta . Vårt mål är formulerat så att det ska gå att se att sjukpenningdagarna minskar och att de inte minskar genom att vi manipulerar med förtidspensioneringar.