prot · GS0983 · 2005-03-02 00:00:00 — Inom det allmänna utbildningsområdet behandlas förutom värdegrunden också demokratifrågor, samhällsuppdraget, förskolan och skolans framväxt, styrning, skolans uppdrag som utvecklings- och lärmiljö för alla elever, mångfald som en resurs och de språkliga villkoren för elever med annat modersmål än svenska, socialisationsfrågor vilka ofta innehåller moment om konflikthantering och mobbning livsvillkor samt lokala och globala framtidsfrågor. Dessutom problematiseras aspekter som kön, klass och etnicitet i förhållande till barns, ungas och vuxnas lärande och utveckling. Det är, , det allmänna utbildningsområdet som ska forma alla dessa gemensamma kompetenser, kunskapsområden som i andra sammanhang lyfts fram som fundamentalt viktiga för skolan även av de borgerliga partierna. Jag är övertygad om att strävan efter att skolan ska genomsyras av en gemensam pedagogisk grund med ett gemensamt förhållningssätt är en av de viktigaste förutsättningarna för att skolan ska lyckas med sitt uppdrag. Men det är en utmaning, inte bara för lärarutbildarna utan det tycks också vara det för vissa studerandegrupper. Det kan jag hålla med om. Den hierarkiska statusskillnaden mellan olika lärarkategorier som finns i skolan , och som vi vill förändra, lever tyvärr till en del kvar även inom lärarutbildningen. Blivande lärare identifierar sig av tradition också mycket starkt med den skolform de tänker verka inom. Det visar sig bland annat i att studenter som siktar på en examen för de senare åren i skolan ofta har svårare att tillägna sig mer generella frågor som rör olika perspektiv, läraruppdraget och skolans verksamhet. Inom lärarutbildningen säger också många lärarutbildare att det är ett problem att de blivande förskollärarna känner sig nedvärderade och därför också helst vill bilda egna grupper. Det är därför det är så viktigt att lärarutbildningarna ägnar tid åt att klargöra det pedagogiska syftet med en för alla studenter obligatorisk, grundläggande, gemensam del, så att det framstår väldigt tydligt för studenterna. I den utbildningspolitiska debatten poängterar de borgerliga partierna det gjorde också behovet av goda ämneskunskaper. Det är naturligtvis någonting som alla partier ställer sig bakom. Men man problematiserar sällan vad ämnen egentligen är. Enligt borgerlig uppfattning tycks ämnen vara det som av en lång tradition har förmedlats vid universitetens ämnesinstitutioner. Att också dessa ämnen har förändrats, splittrats upp och fusionerat, är ett faktum som sällan når den debatt som gäller lärarutbildningen och inte heller skolan. Oro uttrycks när det gäller studenternas förkunskaper och det ökade antalet studieavbrott. När det gäller studenternas förkunskaper är det tydligt, tycker jag, att betyget G i det nyare betygssystemet inte garanterar samma förkunskaper som det äldre betyget tre gjorde. Konkurrensen om utbildningsplatserna är också för de flesta inriktningarna inte särskilt stor. Utbildningen har dock inte pågått så länge att man med säkerhet kan bedöma vilka konsekvenser det här kan få för genomströmningen. Men jag tror att en orsak till de ökande studieavbrotten också är valfriheten när det gäller kurser. Det innebär att det sociala skyddsnät som var en del av den gamla seminariekulturen som så länge har präglat lärarutbildningarna har försvagats. Eftersom grupperna är sammanhållna i samma utsträckning som tidigare följs många av de studenter som får problem inte upp på samma sätt som man kunde göra förut. Det ständiga problemet att utbilda tillräckligt många lärare i matematik verkar faktiskt ha löst sig genom att de två ämnesområdena matematik och naturvetenskap inte längre automatiskt hålls ihop. Men problemet med naturvetenskap kvarstår. Det finns inte så många sökande som vi skulle önska. Personligen känner jag väldigt stor besvikelse över att naturvetenskapen behandlas så styvmoderligt i gymnasieskolan, men det är en oro som jag och mitt parti är ensamma om. Den delas inte av någon annan. Kunskaper i naturvetenskap borde, tycker jag, självklart ses som en viktig del i allmänbildningen. Det är tråkigt att inte de andra partierna ser det på samma sätt. Situationen är också lika besvärlig när det gäller andra moderna språk än engelska. Ett tredje problem är att studenter som antagits till 140-poängsutbildningen föredrar att arbeta i framför förskolan. Även om många inriktar sin examen mot skolformen finns det skäl att befara att de bland annat av löneskäl föredrar en anställning inom och att det framöver kommer att bli svårt att rekrytera personal till förskolorna. Det ser vi . har också med oro noterat bristen på pedagogiskt utbildade lärare i yrkesämnena och svårigheter att rekrytera studenter till lärarutbildning som både har god yrkeserfarenhet inom sin bransch och fyller högskoleförordningens krav på formella meriter. Vi har också i ett särskilt yttrande tagit upp att det bara är av dem som undervisar i hem- och konsumentkunskap som har lärarutbildning i ämnet. Det är absolut inte bra. Hem- och konsumentkunskap har förts in som ett kunskapsområde i den grundläggande vuxenutbildningen , vilket vi välkomnar. Men det gör också behovet av lärare större. Vi tycker att det finns skäl att det nu inrättas lärarutbildning i ämnet hem- och konsumentkunskap vid fler lärosäten än i , och , där det finns . Jag tror att min talartid är ute. Annars skulle jag väldigt gärna också vilja säga att jag håller med om att det är oerhört viktigt med forskningsanknytning av lärarutbildningen. Det är inte lätt att vara lärarutbildare, ska jag säga. Man ska ha goda kunskaper. Man ska helst vara disputerad i ämnet. Men man ska också ha goda erfarenheter av den skolform som man ska undervisa om. Man ska kunna bedriva egen forskning, men man ska också ha ett väldigt brett kunskapsfält. Det är ganska många av den personal som tjänstgör inom lärarutbildningarna som inte är disputerade. Det är viktigt att de mycket duktiga adjunkter som har burit upp lärarutbildningen får den möjligheten. Det är någonting som vi är beredda att arbeta mycket för. 127 () replik: En tydlig avsikt med den nya lärarutbildningen var att släta ut gränserna mellan olika lärarkompetenser, och så vidare. I den debatt som var var vi kritiska. Vi fick svaret att det ser olika ut och att vi får se hur det blir. Det finns en rätt att utforma utbildningen på olika sätt. har vi fått en massa konkreta exempel på tydliga brister. värnar om naturkunskap och naturvetenskap. På många universitet, bland annat , tar man in blivande lärarstudenter som ska bli gymnasielärare som inte har läst gymnasiets naturvetenskapliga matematik. De får börja med att repetera gymnasiekurserna på . Det är inte ett sätt att värna om ämneskunskaperna bland lärarna. Visst kan det allmänna utbildningsområdet se olika ut, som säger. Men det är det som är problemet. Vi är tvungna att ge tre terminers odefinierad undervisning för förskollärare, slöjdlärare, idrottslärare, gymnasielärare och grundskollärare med helt olika intressen. Följden i den andra ändan är att man missar en massa kunskaper som borde vara obligatoriska. Jag ställde tre frågor, men för enkelhetens skull ska jag upprepa en för . Man skulle kunna ställa motsvarande fråga om tio olika områden när det gäller lärarutbildningen. Anser att en lärare som är behörig att undervisa barn i första, andra och tredje klass ska ha läst högskolepoäng i läs- och språkinlärning? Det har nämligen bara var fjärde sådan ny lärare gjort . Anser att det ska vara obligatoriskt? 128 () replik: Jag har inte uppfattat att huvudsyftet med den nya lärarutbildningen och det allmänna utbildningsområdet var att sudda ut gränserna mellan olika lärarkategorier. Det var fråga om att skaffa alla lärare ett gemensamt förhållningssätt, en gemensam pedagogisk grundsyn. Även ska man ha möjlighet att mötas. I skolan, i den konkreta verkligheten, måste lärare kunna samarbeta för att gemensamt nå de mål skolan har. Det, tycker jag, är huvudsyftet. Sedan var det frågan om naturvetenskapen. Det är helt riktigt att det inte är bra att det inte finns tillräckligt många sökande till lärarutbildningen med den inriktningen. Det är för att det inte finns tillräckligt många som slutar gymnasieskolan med den kompetensen. Det är det jag kritiserar, nämligen att gymnasieskolan inte beaktar naturvetenskapen tillräckligt mycket. Den betraktas inte som en nödvändig del av allmänbildningen. Det är ett grundläggande fel i gymnasieskolan. Vi har föreslagit att kurserna i naturkunskap ska utvidgas. Det är i sig ett integrationsämne. Lärarutbildningarna försöker ändå uppfylla sitt samhällsuppdrag. Då försöker man hitta möjligheter att komplettera. Det är positivt. De stora åtgärderna måste göras i och gymnasieskolan. Matematik och naturvetenskapliga ämnen måste bli något som är lustfyllt och roligt. Det finns arbete som pågår för att försöka hitta lösningar på de problemen. Läs- och skrivinlärning är viktigt för alla lärarkategorier rakt igenom skolan. Det är det man skulle vilja se, nämligen att oavsett vilket ämne man undervisar i ska man sätta vikt vid läs- och skrivträningen hos eleverna även långt upp i gymnasiet. Det råder brister där också. Det gäller också i ämnet matematik. Det är precis samma sak där. Matematik som redskap för problemlösning är oerhört viktigt för alla lärare. 129 () replik: Jag tycker att i sitt svar lite grann, fastän välformulerat, avslöjar svagheterna med den nya lärarutbildningen. Bland annat säger att det är viktigt vilket det naturligtvis är med gemensam pedagogisk grundsyn, gemensamma kunskaper om det ena och det andra, men hon nämner inte vad som har plockats bort för att få fram detta. Sedan var det den konkreta frågan om läs- och skrivinlärning, för att göra mitt andra inlägg konkret. Jag skulle kunna ställa motsvarande frågor om ämneskunskaper i engelska, fysik, kemi och så vidare. Då svarar undanglidande med att det är viktigt att alla lärare kan någonting om läs- och skrivinlärning. Det är klart att det är, men jag hävdar med kraft att det är betydligt viktigare för en lärare i årskurs 1 att kunna barns läs- och skrivinlärning än vad det är för en matematiklärare i gymnasiet. Det är den frågan jag ställer mig: Ska en lärare som undervisar små barn ha läst högskolepoäng i barns läs- och skrivutveckling? Det behöver de inte . De kan ha läst 60 poäng i litteraturvetenskap eller matematik och vara lågstadielärare som det hette . Det är inget fel att de läser det, men de ska inte få välja bort de saker som är viktiga på det stadiet. Genom att inte svara på detta visar att hon inte tycker att det är så viktigt med de olika specialkompetenserna i lärarutbildningen. 130 () replik: När jag började mitt anförande sade jag att de olika lärarutbildningarna ser sinsemellan olika ut både till innehållet och konstruktionen. Jag är inte så säker på att har rätt. Vi får tänka på att det i och för sig har varit . Det tar ett tag innan en utbildning hittar sina bra och bästa former. har i uppdrag att kvalitetsgranska och utvärdera den nya lärarutbildningen. Kommer man fram till att det råder brister och att många går ut från utbildningen om tidiga år utan den kompetensen får vi tänka om. Jag tycker att vi ska ge en chans att göra utvärderingen så att vi får ett riktigt underlag. Vi har inte det . har tagit upp många andra frågor. Det är frågor som finns med i det allmänna utbildningsområdet. Det gäller konflikthantering, samtalsmetodik, mobbning, sådant som man verkligen använder sig av i de 60 poängen. Plockar man bort de delarna, plockar man också bort viktiga delar av det som är läraryrkets, professionens, kärna. I det allmänna utbildningsområdet ingår ämneskunskaper i det som vi i alla andra sammanhang talar om är så oerhört viktigt, nämligen mer tematiska studier som är mångdisciplinära. Jag tror att och får tänka om när det gäller definitionen av vad som är ämnen. Försök att modernisera den tolkningen. 131 () replik: Det är inte lätt att vara lärarutbildare. Det kan och jag vara helt överens om. Det är inte alltid lätt att vara lärare. Det är heller inte alltid lätt att vara lärarstuderande. Det kan vi säkert också vara överens om tror jag. Frågan är hur vi ska bemöta detta, hur vi ska hantera detta. Vi kristdemokrater vill uppgradera förskollärarnas status genom att se till att de får en egen väg, uppgradera lärare i naturvetenskapliga ämnen genom att specificera deras väg, och så vidare, visa på behovet av flera olika, ibland gemensamma, kompetenser. Det är vår modell. vill bara ha mer av samma vara. Hon vill fortsätta på den inslagna vägen. Annars var anförande en canossavandring. Hon tog avstånd från klassiska vänsterståndpunkter. Hon talade om behovet av värderingar i lärarutbildningen. Hon vill plötsligt att värderingar ska genomsyra lärarutbildningen. Det är någonting som vi var överens om när vi startade den nya lärarutbildningen. Låt mig ställa en konkret fråga, herr talman. Vilka värderingar, , är det som ska genomsyra lärarutbildningen? 132 () replik: Jag tror att och jag har egna erfarenheter av att vara både lärarstuderande och lärare, kanske också lärarutbildare. Vi kan kanske vara överens om att det är en intressant utmaning, men ingen lätt uppgift. Det fanns många syften, och jag redogjorde i det förra replikskiftet för några av syftena med den nya lärarutbildningen. Ett syfte var att ge lärarna möjligheter till ökad flexibilitet. Årskullarna skiftar ganska mycket i storlek, ibland upp till 30 000. Då ser jag det som en möjlighet för dem som finns på förskolan att med en komplettering ganska lätt kunna undervisa i . Därmed kan det bli en ökad rörlighet. Jag tror inte att det är fel, utan jag tror att det är en styrka för skolan. Det har pratats mycket om karriärmöjligheter. Det är också en typ av möjlighet till förändrade arbetsuppgifter att man byter skolform, gör någonting annat, går in på en kortare kompletterande utbildning och sedan jobbar på ett annorlunda sätt. Det var också den rörligheten som fanns med som en tanke bakom det här förslaget. Vilka värderingar gäller, frågade . Det är naturligtvis de värderingar som uttrycks i läroplanen som ska genomsyra skolan. Det hoppas jag att vi är överens om. 133 () replik: Tack för det svaret, ! Det var en nyhet från sida: tycker att läroplanens värdegrund ska genomsyra lärarutbildningen. Då ser jag fram mot röster på den kristdemokratiska reservationen i betänkandet som säger just detta. Det är ju här som vi har haft en diskrepans oss emellan. verkar inte bara vara på väg mot Canossa utan också vara framme, enligt svaret. Den här diskrepansen har inneburit att har gått från att säga att det inte finns några värderingar, att vi inte ska förmedla, att skolan ska vara neutral och objektiv, till att börja prata om att vi nog ska förmedla någonting, oklart vad kanske demokrati; bara det inte är demokrati enligt vänstermodell eller vad det nu är, till att nu plötsligt tycka att det är läroplanens värderingar som ska genomsyra lärarutbildningen. Det är precis det vi kristdemokrater har föreslagit och tycker, att hela skolsystemet och utbildningssystemet ska genomsyras av de goda värderingar utifrån den klassiska traditionen som finns uttalad i läroplanen för den obligatoriska skolan och läroplanen för de frivilliga skolformerna. Det var ett välkommet ställningstagande, . Se nu till att komma fram till Canossa hela vägen vid voteringen och trycka på rätt knapp för den kristdemokratiska reservationen! När vi talar om Canossa och att vara på väg kan vi också ta upp frågan om konflikthantering och mobbning. Varför tycker inte att det är så viktigt att ha de kunskaperna att det ska vara obligatoriskt i examensmålen? Se till att komma fram till Canossa också i den frågan! 134 () replik: Det är glädjande och ganska överraskande att jag kan glädja . Det är roligt. Jag är lite förvånad att höra det som sades om kunskap från en lärare. Kunskap kan aldrig vara neutral. Det är en fullständig omöjlighet. Det borde , precis som alla andra, förstå. Däremot kan kunskapsinhämtandet ske på ett objektivt sätt, och belysningen kan ske på ett objektivt sätt. Det är ungefär som att tänka sig att man står på en alptopp och har sitt perspektiv. Då kan man berätta för andra vad man ser. Jag kan berätta för hur jag betraktar tillvaron, och kan berätta för mig hur han betraktar oss. På så sätt byter vi erfarenheter och vidgar vår syn. Det är det som är kärnan i kunskapen. Det är objektiviteten. Neutral kan den aldrig bli. Då är den utslätad, könlös. 135 (): I vår skola lägger vi alldeles för mycket tid, kraft och resurser på att reparera de misstag som har skett i elevens . Vi vet att vi lägger mer och mer tid och pengar på att lära elever läsa under skolans senare del. Vi har det individuella programmet på gymnasiet som bara växer och växer. Någonting är ju fel, när vi vet att ungefär var femte högstadieelev inte kan lösa ett enkelt matematiskt problem. Någonting är också fel när vi vet att ungefär var femte 16-åring inte kan läsa och ta till sig det som står i en vanlig dagstidning. kom ett antal rapporter som visar att skolan i vissa fall och på vissa håll fungerar väldigt bra, men just när det gäller elevernas kunskaper i matematik och i läs- och skrivinlärning ser det riktigt illa ut i den svenska skolan. Vi har tyvärr fått en skola som blir mer och mer kunskapssegregerad, vilket är väldigt skrämmande och långtifrån den skola som jag ser framför mig. Jag ser en skola som från start ger alla elever en ärlig chans och en riktig möjlighet att lära sig och ta till sig. Lärarna är en nyckel till att lära våra barn läsa, räkna och skriva. finns det en stor oro för hur det kommer att bli framöver, om vi kommer att ha de här lärarna, framför allt bra lärare och välutbildade lärare, och om vi kommer att ha lärare över huvud taget som kan förmedla den kunskapen till våra elever. För att ge eleverna de viktigaste baskunskaperna i skolan krävs det att lärarna har genomgått en lärarutbildning som ger både goda ämneskunskaper och en pedagogisk träning. För att lärarutbildningen ska få det bästa krävs det, som jag ser det, både en förändring av innehåll och att det tillförs mer resurser till dagens lärarutbildning. Vi kan inte fortsätta att ha en lärarutbildning som av dess egna studenter anses vara både för slapp och i många fall för fattig. Den nya lärarutbildningen har blivit hårt kritiserad av sina studenter. av lärarstudenterna ger utbildningen sämsta möjliga betyg, och endast en tredjedel av studenterna anser att de får tillräckligt med utbildning för att lära eleverna läsa, skriva och räkna. Studenterna får inte heller den praktik, eller den verksamhetsförlagda utbildning, som det heter, som de ska ha och som de behöver ha för att vara välrustade när de kommer ut i skolorna. En majoritet av studenterna får inte den fulla praktiken, som det ser ut . För att en nybliven lärare ska kunna ta med sig till exempel läsinlärning krävs det att man har fått prova på det på plats med en elev i ett klassrum, inte bara att man har läst om hur det ska gå till. Självfallet måste lärarstudenterna vara ute på skolorna och få med sig den här kunskapen och erfarenheten innan de går ut i sin lärarroll. Det gjordes tidigare en koppling till läkarutbildningen. En motsvarande situation för läkarutbildningen skulle aldrig accepteras, men när det gäller våra barn och hur man lär dem läsa, skriva och räkna är det inte lika viktigt. Man verkar inte behöva den praktik och de erfarenheter som ju behövs innan man går direkt ut i verksamheten. Den nya lärarutbildningen har, som sagt, fått mycket kritik. Vi behöver också ta till oss det och se vad som behöver göras, inte bara säga att vi nu låter det vara. Det som är positivt med den nya lärarutbildningen är att den ger alla studenter en större kunskap om inlärning, alltså en större bredd. Men det som har visat sig negativt är att många delar spetskompetens försvinner. Många lärare får en bredd, men de saknar djup i sin kunskap. På en skola ska det finnas en bukett av lärare med specialistkunskaper som kan komplettera varandra, i stället för att man får en helt homogen grupp, vilket inte gynnar någon. Vi behöver se över och utvärdera lärarutbildningen så att vi får en lärarutbildning som innehåller både goda ämneskunskaper och en pedagogisk träning för det. Jag ser tre delar som viktiga för att det ska bli bättre i lärarutbildningen. För det första ska vi lösa frågan kring den verksamhetsförlagda utbildningen och pengarna för den, så att det fungerar. Det har varit ett oerhört krångel . Socialdemokraterna har sagt att man har tagit på sig ett uppdrag. ska man se till att lösa det här, men det har inte lösts. Där hamnar studenterna i kläm, och till syvende och sist är det eleverna som inte får tillräckligt bra lärare ute på skolorna. För det andra handlar det om att strama upp och förbättra studierna i metodiken för läsinlärning. Här är, återigen, praktiken oerhört viktig för att man ska kunna ha med sig detta när man kommer till skolorna. För det tredje handlar det om att ge lärarutbildningen de resurser och de förutsättningar som krävs för att stärka kunskaperna i metodiken och fördjupningen i de olika ämnena. Det är viktigt att vi har en bra lärarutbildning och att den håller en hög klass, men vi måste också ha några som går på lärarutbildningen. är det en väldigt stor brist på lärare ute på våra skolor. tror att det kommer att behövas 70 000 nya lärare eller pedagogisk personal i skolan om . Den största andelen av de här nya lärarna behövs för att fylla upp efter dem som går i pension . Det är oerhört många nya lärare som måste till. Det är oerhört många människor som ska ersättas ute på våra skolor. Då kan man inte bara rycka på axlarna och säga: Jo, men det kommer nog att lösa sig på ett eller annat sätt. besökte jag en gymnasieskola i en kommun. Där visste man att av lärarna på den gymnasieskolan kommer att ha gått i pension ! Det är ett väldigt stort tapp som man måste se till att kunna ta in. Man såg inte att det över huvud taget fanns en möjlighet att rekrytera så många där. såg man att antalet elever skulle öka. Nationellt har vi vetat om de här siffrorna ett bra tag, så det kom ju inte som någon direkt överraskning. Därför är det väldigt märkligt, tycker jag, att regeringen och dess samarbetspartier inte har tagit detta till sig och att man har varit väldigt passiv. Man har inte gjort någonting åt den här lärarbristen över huvud taget. Vi har varit flera som har bett regeringen att återkomma med någon typ av plan för hur ska vi göra för att se till att få fler lärarstuderande på våra utbildningar runtom i landet för att trygga lärarförsörjningen framöver, men det har inte visats något större intresse. I stället har man sagt: Jo, men det kanske man kan fixa lite grann ute på de enskilda lärosätena. Vi har inget större ansvar. Detta har man sagt trots att lärarutbildningen är ett ansvar. Här ska ju regeringen vara väldigt offensiv. Det skulle man kunna vara, men tyvärr fattas viljan. Kanske kommer vi att överraskas här med att Socialdemokraternas representant visar en riktig initiativförmåga och lägger fram ett fempunktsprogram för hur det här kommer att fungera framöver. Jag vill avsluta med att yrka bifall till reservation 15 under punkt 12. 136 (): Att utbilda sig till lärare är kanske det viktigaste man kan göra. Att utbilda sig för och förbereda sig för ett av våra viktigaste yrken är en stor uppgift. Strukturen på en ny lärarutbildning var det inte det togs beslut om i den här kammaren, och det är så klart viktigt med kommande uppföljning och kvalitetsgranskning. Sedan får man utvärdera och se vad det är som behöver förbättras. Men man måste också ständigt hålla frågan aktuell och fråga sig vad det behöver göras för mindre förändringar under vägen. Examensordningen är det sätt där vi fastslår vilka krav som ska finnas på en lärare och vilken kompetens man bör ha. Där finns det ett par förändringar som vi från anser att man behöver fundera över och som jag tänkte gå in lite mer på.