prot · GS0994 · 2005-03-22 00:00:00 — Jag vill vädja om en sak till försvarsministern nu kommer försvarsministern inte att sitta kvar hur länge som helst att hon hittar strukturella möjligheter för försvaret så att personal kan finnas kvar och verksamhet bedrivas långsiktigt. Jag är inte emot någon omställning, men den måste vara långsiktig så att de som utbildar sig och den kompetens som investeras verkligen också får någon nytta i reell verksamhet både i och utanför landet. 63 Försvarsminister (): Jag hör att är orolig för vad som ska ske. Då hoppas jag att jag ska kunna lugna . Då handlar det om att också lita på det jag säger. Jag säger till att det inriktningsbeslut vi har tagit för försvaret innebär inte att vi har låst allting i en svart låda och att vi inte ska titta på vad som händer. Vi har lagt fast inriktningen , 2006 och 2007. Jag har då fått in ett budgetunderlag . Det ser bra ut. Det håller ramarna, och det fungerar. Sedan kommer flerårsberäkningar . Det är klart att det är en stor omställningsprocess. Därför har överbefälhavaren bett om mer tid för att leverera ett fullständigt underlag på de punkterna. Det ser inte jag som något dramatiskt. Vi ska noga nagelfara budgeten och komma tillbaka med det i budgetpropositionen, och vi ska också titta på 2007 och 2008. Officersutbildningen har ställts in. Man kan inte garantera att alla som tas in till en sådan utbildning faktiskt får anställning, vilket har varit förutsättningarna tidigare. Då blir det naturligtvis hål i skolorna . Det får man använda för omplanering av verksamheter och genomgångar på olika sätt. Det är inget man kan hålla på med annat än . Det är vi fullständigt klara över. Där är jag helt överens med överbefälhavaren. Vi kan alla säga att det vore väldigt bra med långa strukturella målsättningar. Jag kan försäkra att det har varit min och regeringens avsikt med det inriktningsbeslut vi har lagt fram och med den placering av enheter som vi har föreslagit att man inte ska behöva flytta runt mer och mer. Däremot är det så att både utvecklingen i världen i kombination med att det sker teknikgenombrott påverkar hur krig förs. Vad vi ska försvara oss emot är sådant som kan kullkasta det vi har tänkt oss. Jag har sagt att jag tror att försvaret aldrig får riktigt lugn och ro. Det är en verksamhet som måste vara utvecklingsinriktad och följa med i förändringarna. har vi skapat en fast kärna i i det beslut som är fattat i . Men vi sade också i samband med riksdagsbeslutet att delar av detta måste Försvarsmakten själv hantera i detalj. En del av de sakerna, om det skulle bli stora förändringar, måste Försvarsmakten redovisa för regeringen. Blir de riktigt stora så att det handlar om att byta verksamheter från , får regeringen gå till . Men en del av förändringarna är av den arten att de kan myndigheten sköta själv. Men det förutsätter naturligtvis att man inte ändrar grundinriktningen. Grundinriktningen är att vi ska ha Lv 6, försvarets skolverksamhet, den tekniska skolan och i . 64 (): Försvarsministern vet likaväl som jag att det är stora investeringar i både byggnader och framför allt i mänskligt kapital. Det är inget man kan bygga upp på kort sikt. Vi har i dagens ekonomiska läge inte råd att låta sådant gå förlorat. Även om vi vill exportera till den privata marknaden är det synd att använda så högkompetent personal som faktiskt fasas ut på olika sätt. Om vi ska bygga upp en ny kompetens får i så fall den kompetensutbyggnaden vara så pass bred att vi kan göra vissa omriktningar som gör att de kan användas under olika förhållanden. Det är samma sak som med en fabrik som börjar tillverka en annan produkt. Man sparkar inte ut halva personalen för att man börjar tillverka röda bilar i stället för gula bilar. Det är fråga om långsiktigheten. Man ser ofta skattemedel som något man inte behöver vara så aktsam om som om det hade varit intäkter från en köpare. Vi måste tänka på personalen och deras framtid och vi måste vara aktsamma om det svenska försvaret. Om vi urholkar det mer är det till slut ingen mening att ha så mycket kostnader i ett försvar. Då har vi inget försvar alls, vilket kanske vissa önskar men inte jag. Då har vi gett upp vår alliansfrihet. 65 Försvarsminister (): Om man inte skulle kunna göra omstruktureringar och förändringar hade vi inte kunnat ta hela detta beslut att minska det militära försvaret och att försöka göra det på ett sådant sätt att vi, om hotet skulle öka igen, har utbyggnadskapacitet på de ställen där det militära försvaret finns kvar. Det betyder, vilket mycket av försvarsdebatten här i kammaren handlade om, just att stora investeringar som Försvarsmakten har gjort på orter med god verksamhet nu läggs ned därför att man ska göra någonting mindre men uthålligt för framtiden. En av de orter som är valda i detta koncept är . Det är en markering av att vi tror att det här kommer att finnas verksamhet och uthållighet. Annars hade vi inte lagt någonting där. Då hade vi valt andra lösningar. Att därmed säga att det inte kommer att ske förändringar i framöver, det vore att lova för mycket därför att verksamheten är dynamisk. Jag vill säga det. Men valet av och den planering som vi har för beror på att vi har valt som ett uthålligt ställe. Men det betyder inte att allting alltid kommer att vara så som man tror. Det kan föras dit ny verksamhet, och det kan plockas bort verksamhet. Och det måste vi ha insikt i. Det beror på vilket behov vi har inom försvaret. Det är det som avgör, och vilken teknik som vi behöver i försvaret. Min bedömning är att detta ändå ligger fast . Men om någon skulle tvinga mig till ett svar om hur det ser ut är förändringarna ändå så pass stora att jag inte törs lova något. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2004/05:416 om risken för en prisbubbla på bostadsfastigheter 66 Statsrådet (): har frågat samhällsbyggnadsminister om det finns risk för att vi nu upplever en växande prisbubbla på bostadsmarknaden och vilka åtgärder regeringen har i beredskap för att värna enskilda hushåll, samhällsekonomin och fastighetsmarknaden vid en krissituation. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Bostadspriserna har i det närmaste fördubblats som hushållens skuldsättning har ökat kraftigt. Trots att haft en dämpad konjunkturutveckling har priserna fortsatt uppåt, vilket kan tyckas oroande. Bakom den kraftiga prisstegringen på bostäder ligger faktorer såsom låga bostadsräntor och ökad disponibel inkomst, vilket samverkat till att driva upp efterfrågan på bostäder framför allt i storstäderna. Även om bostadsbyggandet i storstäderna nu börjar ta fart sker det från en låg nivå, och uppgången har gått mycket långsamt. Dessa utbuds- och efterfrågefaktorer som driver prisbildningen på bostadsmarknaden är till största delen att beteckna som fundamentala och ska inte förväxlas med en prisutveckling som drivs av icke-fundamentala faktorer. Icke-fundamentala faktorer baseras på förväntningar om kraftiga prisstegringar , vilket kan leda till en prisbubbla. I flera andra länder, till exempel och , där prisuppgången varit mer dramatisk, kan man däremot befara att de kraftigt stigande bostadspriserna inte fullt ut kan förklaras enbart av fundamentala faktorer, utan att det kan finnas ett inslag av spekulation i prissättningen. Prissättningen i dessa länder påverkas av att vissa hushåll ser bostaden som en finansiell tillgång och köper en andra bostad för uthyrning i andra hand med avsikt att sälja när priset har stigit, det vill säga att priserna i hög grad styrs av förväntningar om framtida prisuppgångar och inte bara normala utbuds- och efterfrågefaktorer. Särskilt gynnsamma skatteregler har bland annat bidragit till utvecklingen. Denna typ av spekulativa bostadsinvesteringar förekommer i mycket liten utsträckning i , där vi har en mer enhetlig kapitalbeskattning. Prisutvecklingen på bostäder i speglar således andra faktorer än spekulativa förväntningar om fortsatta och kraftiga prisuppgångar. Sätter man dessutom hushållens skulder i förhållande till tillgångarna så har dessa ökat i nästan samma takt. Även om de stigande bostadspriserna förklaras av fundamentala faktorer kan naturligtvis ett prisfall inte uteslutas. En prisnedgång förorsakad av förändringar i fundamenta borde däremot inte bli lika kraftig och snabb som när en prisstegring innehåller uppenbara spekulativa inslag. Värt att notera är att under prisbubblan som föregick fastighetskrisen var det främst priserna på kommersiella fastigheter, till exempel kontorsfastigheter och hyresfastigheter, som drevs upp på förväntningar om fortsatt stigande priser. Detta ledde till förluster i banksystemet. har priserna på kommersiella fastigheter följt konjunkturen relativt väl. Trots att de svenska hushållen kraftigt ökat sina skulder i takt med de stigande bostadspriserna, så är bedömningen att hushållen klarar av sin skuldsituation. har genomfört undersökningar där man studerat hur enskilda hushåll skulle påverkas av stigande räntor och arbetslöshet, givet rådande skuldsättning. Undersökningarna visar att de hushåll som har de största skulderna är de hushåll som har goda marginaler. konstaterar i sin undersökning att betalningsförmågan hos hushållen inte skulle påverkas i sådan utsträckning att de inte klarar av sina åtaganden vid en kraftig ränteuppgång eller vid arbetslöshet. Riskerna för hushållen förefaller således vara små, även om enskilda hushåll naturligtvis kan vara känsliga för stora förändringar i till exempel ränteläget. Det är därför viktigt att bolåneinstituten säkerställer att låntagarna har en marginal för höjda räntor. Ytterst ligger det dock i bolåneinstitutens eget intresse att inte ta för stora kreditrisker. är det svårt att se några tendenser till obalanser som skulle kunna leda till ett kraftigt prisfall. Både och följer utvecklingen på fastighets- och kreditmarknaden noga. Regelverk och tillsyn på det finansiella området bidrar tillsammans med en självständig centralbank till att upprätthålla den finansiella stabiliteten i ekonomin. ser jag inga skäl till att ändra denna ordning, utan regeringen följer naturligtvis utvecklingen noga och för en kontinuerlig dialog med myndigheterna om utvecklingen. 67 (): Jag ber att få tacka ministern för svaret. Prisstegringen på bostäder är enligt ministern driven av till största delen fundamentala faktorer, det vill säga ökade inkomster, inflyttning till storstäderna och sjunkande räntor. Statsrådet avvisar därmed att det finns spekulativa inslag i prisbildningen och inte bara på kommersiella fastigheter utan också i stort sett när det gäller bostäder. Jag menar att denna inställning är en farlig och obetänksam tvärsäkerhet från regeringens sida. Utlåningen från bostadsinstituten ökar nu snabbt, vilket drivs på av de låga räntorna. Priserna stiger snabbt, och upplåningen ökar igen i takt med stigande priser, och en farlig spiral när det gäller pris och lån kan mycket väl ha uppstått och finnas på marknaden. Dessutom blir jag bekymrad över någonting som jag tycker är direkt feltänkt i interpellationssvaret, nämligen att ministern i lugnande syfte skriver att man kan luta sig mot det förhållandet att hushållens skulder och tillgångar har ökat i samma takt. Jo visst, men det är precis denna parallellitet i uppgången som är själva faran och skapar det potentiella problemet. Det är inte lösningen, eller en tröst, som ministern tyckts tro. Värderingen av tillgångarna, bostäderna, stiger snabbt. Värdet kan vara uppblåst, och i så fall säckar värdet möjligen helt ihop när till exempel räntorna stiger eller när en lågkonjunktur och ökad arbetslöshet slår till. Då riskerar många hushåll att stå där med skulder som överstiger värdet av bostaden. Värdestegringen är kanske inte beständig utan övergående. Och har lån tagits i denna spiral med den uppblåsta värderingen av bostaden som säkerhet. Statsrådet tröstar sig med och dess undersökningar. Men det tycker jag också är väldigt tveksamt. Det finns ju två företrädare för , vice riksbankschef och vice riksbankschef , som har varit ute och varnat för det som jag nu talar om, nämligen en prisbubbla. citerade jag redan i interpellationen. sade i ett tal : Det finns indikatorer på att fler hushåll nu tar på sig en betalningsbörda som lämnar litet utrymme för inkomstbortfall eller högre räntor. Hon sade vidare att hushåll och bolåneinstitut inte i tillräcklig utsträckning tar hänsyn till att räntorna kommer att stiga från den exceptionella och onormala nivå som man nu har och att en bostadsprisbubbla då kan dra med sig många svenska hushåll. Även chefsekonomerna för , och har varnat. Jag är sålunda absolut ingen ensam ropandes röst i öknen. Därför tycker jag att regeringen visar upp en för mig mycket förvånande tvärsäkerhet när man är så flegmatisk inför den här snabba prisstegringen och låneökningen. Utvecklingen på bostadsmarknaden är väl också rimligen ett skäl till att inte sänker styrräntan därmed inte sagt att det skulle vara någon fara för en bankkris eller för samhällsekonomins balans i . Det är inte det jag säger. Vad jag däremot säger är att många enskilda hushåll lånar för mycket och sedan inte klarar ett prisfall på bostaden, säkerheten. Bolåneinstituten och bankerna är inga välgörenhetsinrättningar. De vill att folk ska låna pengar och mera pengar. Vi kan sålunda inte lita alltför mycket på dem, på att de ska vara återhållsamma. Det vill jag understryka, med tanke på den tilltro som ministern här gav uttryck för. De som lånar bör räkna med att korträntorna förr eller senare, inom , kan ha fördubblats till det normala, kanske . Försiktiga hushåll bör alltså räkna med att kunna klara dubbel kortränta mot . Jag vill fråga statsrådet om han instämmer i att försiktiga hushåll bör räkna med att kunna klara dubbel kortränta jämfört med . 68 Statsrådet (): Jag har, skulle jag vilja säga till , väldigt noga följt den här frågan. , innan vi gick på julledighet, pratade jag med företrädare för . Bland annat kallade jag , som har hand om stabiliteten i , till diskussioner om bland annat de stigande fastighetspriserna kanske framför allt priserna på bostadsrätter, som det ofta handlar om i . har jag haft ytterligare två träffar med företrädare för då vi väldigt noga penetrerat frågan. Jag tycker att det finns all anledning att följa frågan, och jag tar den på största allvar. överdrev kanske något när han sade att jag var för lättsinnig. Vi ser förvisso utvecklingen. Men måste jag också lyssna till och ta in de bedömningar som de som är experter på området gör. När de ser till hur utvecklingen är säger de: Visst, det är stigande priser. Men det finns ingen våldsam anledning att vara orolig för den utveckling som är därför att den skiljer sig. Vad vi ofta har i bakhuvudet, vilket jag tror att också har, är väl oftast den kris vi hade . Man kan kanske så att säga dissekera den utveckling som är ganska radikalt från det som hände då. och det som hände i början av det decenniet utgjorde hushållens kreditförluster faktiskt av det som var utlånat till hushållssektorn och av de totala kreditförlusterna, vilket man nog också ska titta på. Som själv sade är det inte det här som oftast är orsaken till bankkriser och sådant det vill också jag understryka utan det handlar väl mer om att enskilda hushåll försätter sig i en svår situation vid förändringar av förutsättningarna bland annat när det gäller ränteläget. Bolåneinstituten och bankerna har naturligtvis ett ansvar. De vill självklart tjäna pengar. Å andra sidan det vill jag kontra med, : Det är också av största intresse för dem att se till att inte få kreditförluster på de lån som ges. Det förlorar de ju pengar på. granskade bankernas kreditgivning bara för att göra en bedömning av huruvida utvecklingen är förenlig med de mål som haft. Man kunde då konstatera att det hela följdes på ett bra sätt. Det fanns ingen anledning att då vidta ytterligare åtgärder. Däremot säger nu att de, ungefär som jag sade i mitt svar, följer utvecklingen väldigt noga därför att vi vet inte hur det som vi kan tycka är någorlunda lugnt ser ut lite längre fram. Därför måste detta följas väldigt noga, tycker jag. Jag vet också att bolåneinstituten och dylikt gör en sådan här kreditprövning för att innan krediter ges se att hushållen har marginaler, att de tål en ränta som är betydligt högre än den låga ränta vi har. Där är det egentligen bara att understryka att det är oerhört viktigt att bankerna tar det här ansvaret. Ingen enskild är betjänt av att få ett lån på dålig grund. Vi vet att räntan förmodligen kommer att justeras, att den kommer att vara högre. Då är det viktigt att de hushåll som har sådana här lån också klarar av dem. Det är alltså viktigt att man gör en ordentlig prövning. Den information som jag har fått på det området är att man ser till detta. Så sent som pratades det om detta. Också från bankernas sida säger man att man har en extra liten marginal i eftersom prisutvecklingen har varit så våldsamt stor här detta för att vara på den säkra sidan. Jag tycker att man ändå har följt detta på ett sätt som vi så här långt kan vara tillfreds med. 69 (): Det gläder mig att ministern går igenom den här frågan regelbundet till exempel med i . Men är väl fokus på stabiliteten i det finansiella systemet. Det är naturligtvis riktigt att vi alla, som statsrådet här säger, kanske lever i skuggan av bankkrisen och prisbubblan . Då var det fråga om kommersiella fastigheter. Det där är inget problem , utan handlar det om bostäder. Det är helt rätt att det ligger i kreditinstitutens och bankernas intresse att inte dra på sig kreditförluster. Men en erfarenhet som vi har av bankkriser är att kreditgivare ute på kontoren blir fartblinda och att de ofta inte har tillräckligt starka incitament att hålla igen. I den dagliga kreditgivningen finns det en väldigt stor lockelse att ge nya krediter och tjäna mer pengar, varvid man så att säga tappar det övergripande perspektivet. Jag delar helt statsrådets uppfattning där, att vi gemensamt kan uppmana kreditgivarna och bolåneinstituten att ha extra marginaler och verkligen se till att instruera sina kontor och sina lokala kreditgivare att nu vara väldigt noga med kreditbedömningarna på bostadsmarknaden. Det är en gammal erfarenhet i många länder och under många tiotals år att man blir fartblind i utlåningen. Jag tror att man också ska vara uppmärksam på att det nu inte bara är som har en snabb prisökning. Jag har här en skrift från , Capital Market, daterad . Där noterar man att de kraftigaste prisökningarna nu faktiskt sker utanför de tre storstadsområdena och att Göteborgs- och Malmöområdena har visat en betydligt starkare ökningstakt än . Det här är alltså inte bara ett Storstockholmsfenomen, utan den snabbt uppåtgående lånespiralen är någonting som tydligen sprider sig över hela landet. Jag vill avsluta det här inlägget med att, för att få en större konkretion i det hela, ställa en fråga till statsrådet med utgångspunkt i att det normala ränteläget är det dubbla, . Det kommer naturligtvis inom att gå tillbaka till den situationen. I någon mening kan vi hoppas att det blir så, för sannolikt blir då arbetslösheten mindre. Min fråga är om statsrådet kan instämma i min uppmaning. Försiktiga hushåll bör kunna räkna med att kunna klara den dubbla korträntan, som är . De ska räkna med att vid ett längre lån och i sin långsiktiga planering av sin ekonomi kunna klara ränta. 70 Statsrådet (): Jag tror att och jag i grund och botten är ganska överens om det läge som råder. Jag kan väl bara ytterligare understryka detta och säga att den lagstiftning som finns nog är ganska stark också på det här området. Den kräver faktiskt att bankerna och bolåneinstituten gör en kreditbedömning inte bara för att säkerställa att lånen återbetalas till instituten utan också för att konsumenterna inte överskuldsätter sig. Det är en väldigt tydlig lag visavi bankerna en lag som liksom säger att det här ligger där. Detta är ett led så att säga i fråga om den bubbla som fanns då vi, precis som säger, såg kreditgivarna egentligen tappa sans och vett. Det kan vi väl säga så här sett till att man i de mest extrema fallen till och med lånade ut med travbongar och sådant som säkerhet. Det är ingenting som vi ser . Det är med den här bakgrunden som också granskar kreditgivningen väldigt noga och följer den väl. För övrigt nämnde och hennes tal. Skulle man följa den tidigare inriktningen vad gäller vilka bedömningar gör för sin räntesättning, satt inflationstryck och annat sådant, pekar egentligen alla omständigheterna på att vi skulle ha en lägre ränta . Jag tolkar inlägg som att det här är en krok som man hänger upp på för att inte gå den vägen. Den tolkning jag gör är att hon lite grann lägger grund till kommande inflationsrapporter. Det här upplever man som ett moment som kan vålla oro. Jag ska inte på något sätt lägga mig i det där utan gör bara ett litet konstaterande. Jag tror att även ibland har rivit sig i huvudet för att de läroböcker som man en gång läste inte riktigt stämmer med den situation som vi har . Den är väldigt speciell med en tillväxt som är väldigt god och en högkonjunktur men inget inflationstryck. Det är en ganska grannlaga uppgift just nu att titta på det här. Men den stora skillnad som jag skulle vilja peka på och som varit förut är att den stora fastighetsprisstegring som var och som satte snurr på karusellen och till viss del drog med sig bostäder gällde de kommersiella fastigheterna, där man inte kunde hämta igen det man hade betalat med de hyror som kom in. Man förväntade sig att man skulle ta igen det när man sålde i nästa led. Det var det som var det osunda förhållandet. Det ser vi inte , och det trycket har vi inte . Jag kan säga till att jag, som också har ansvar för banklagstiftning, har träffat flera av bankledningarna, bland annat för S-E-Banken och , . Jag tar upp frågan om kreditgivning med de enskilda hur man prövar det och hur man klarar det. Senast med ledning tog jag upp hur man prövar bostadslånen. De försäkrar att de följer det på ett sätt som gör att man klarar även en högre ränta. Jag har ingen anledning att på något sätt misstro dem utan tror naturligtvis att de gör så. Mitt sätt är att hålla tryck i frågan så att man vet att vi från regeringens sida är vaksamma på utvecklingen och följer den noga. Vi ser till att aktörerna på marknaden beter sig på ett sätt som vi har rätt att kräva i den situation som är och ser till att de hushåll som får lån också kan klara av sina lån om räntan går upp något. 71 (): Jag tycker att den här debatten har varit bra. Ju längre statsrådet talar om de här sakerna, desto mera försiktig och manande till eftertanke och försiktighet blir han. Det samlade intrycket är betydligt mera åt det försiktiga och varnande hållet än i det första skriftliga interpellationssvaret. Det förefaller som att vi i långa stycken är överens om att den här situationen, sådan den är, kan vara besvärlig och att man måste hålla den under en väldigt noggrann uppsikt. Jag vill understryka och hålla med om att det här är en, som statsrådet sade, väldigt speciell situation med en låg inflation och därmed låga räntor, som naturligtvis driver fram en efterfrågan och en värdestegring. Men jag håller inte riktigt med när statsrådet säger att det inte är något osunt på bostadsmarknaden. Jag tror inte att man kan säga det. Det kan mycket väl vara starka spekulativa inslag, fast vi har svårt att riktigt reda ut exakt hur mycket det är och hur mycket som är fundamentala prisökningar. Jag skulle åter vilja uppmana statsrådet att ta ställning i frågan huruvida ett hushåll, inte bara kreditgivaren, ändå ska vara berett att klara en ränta som är, inte som , utan kanske som den kommer att vara . 72 Statsrådet (): Dessvärre är det mycket som är osunt i bostadsmarknaden, inte minst i , men kanske inte just på det här området. Det som jag kan se som en fara är att framför allt många unga som skaffar en bostad är lite fartblinda för stora belopp.