prot · GS0983 · 2005-03-02 00:00:00 — Jag beklagar djupt att inte bara justitieministern utan även andra ministrar då och då föredrar tv-sofforna framför den tidpunkt och det tillfälle då frågan ska debatteras och avgöras i de folkvaldas organ, i riksdag. Det finns en uppenbar nonchalans i det här. Det finns en systematik i att vilja förflytta fokus och auktoritet från till pressrum. Jag beklagar den utvecklingen och menar att det faktiskt är ett missbruk mot demokratin. Det hade också varit välgörande inte bara för ledamöterna i utan också för svenska folket att få en belysning av sakinnehållet i justitieministerns påstående, som jag inte till fullo håller med om. Det är precis det syftet ska tjäna. Framför allt här ska den offentliga debatten föras, men justitieministern gör genom sin frånvaro till en B-kammare. Detta är beklagligt. Den kristdemokratiska ideologin sätter människan i centrum. Det är det synsättet som ligger till grund för hur vi också vill bygga rättssamhället. De värderingar som råder i ett samhälle ska avspeglas i samhällets rättssystem. Utgångspunkten är att varje människa har ett okränkbart värde, ett unikt och ett i förhållande till andra människor likställt värde. Brott av sexuell karaktär är alltid ett grovt intrång på en annan människas person och intima sfär. Förövaren begår ett brott mot rättvisan men också mot värdigheten. Han kränker rätten till respekt och till frihet. Offren får ofta allvarliga och livslånga psykiska och fysiska skador. Det vet vi så väl. Det tog regeringen att presentera ett förslag till ny sexualbrottslagstiftning. En 13-årig flicka, ett barn, från föll offer för regeringens senfärdighet när beslutade att inte pröva den omstridda domen från när fyra män friades från våldtäkt på en mycket ung flicka, ett barn. Den ilska som folk känner är förståelig. Människor har all rätt att vara upprörda, men det är viktigt att ilskan riktas åt rätt håll mot den senfärdighet som regeringen visat i frågan. Det lagförslag som presenteras innebär att våldtäktsbestämmelsen utvidgas genom att kravet på tvång sätts lägre. Det är högst sannolikt att de här männen hade fällts med den nya lagstiftningen. Men får den 13-åriga flickan lida för senfärdighet. har varit särskilt angelägna om tillskapandet av en ny sexualbrottslag. 8 av 20 motioner som väcktes under den allmänna motionstiden stod bakom. Vi hade därför höga förväntningar när till slut presenterade sitt förslag till ny sexualbrottslagstiftning. Förhoppningarna om ett förstärkt skydd mot sexuella övergrepp och kränkningar gick lite om intet. Det är faktiskt med bestörtning som jag kan konstatera att lagförslaget inte skyddar kvinnor i den utsträckning som utlovats. Regeringen väljer att köra över Lagrådet, som förordar en uppmjukning av begreppet hjälplöst tillstånd och att inte låta straffbestämmelsen omfatta när en person har befunnit sig i en särskilt utsatt situation. Det är självklart så att ett sexuellt övergrepp utgör ett brott mot en annan människas oinskränkta rätt till personlig integritet och självbestämmande. Vi kristdemokrater välkomnar regeringens förslag att utvidga våldtäktsbestämmelsen till att omfatta de så kallade utnyttjandefallen. Men av propositionen framgår att kriminaliseringens räckvidd avses vara densamma som . Det innebär att den praxis som utvecklats när det gäller innebörden av hjälplöst tillstånd även fortsättningsvis kommer att vara vägledande när domstolar hanterar fallen. Regeringens påstådda strävan mot att alltfler gärningsmän ska kunna fällas till ansvar för sexualbrott tycks alltså gå förlorad. I klartext betyder det här att lagförslaget innebär att straffen skärps för vissa handlingar, bland annat sådana som begås mot någon som är redlöst berusad, medvetslös eller sovande det är hjälplöst tillstånd. Men det som har varit det verkliga problemet och som har gjort det svårt att få till stånd såväl åtal som fällande domar gäller fall där brottsoffret har varit helt utslaget. Det problemet kvarstår. För att en sexualhandling som begåtts utan våld eller hot ska vara våldtäkt krävs det att kvinnan har varit redlöst berusad, men bara i särskilt utsatta situationer. Om kvinnan, som i Södertäljefallet, förs utanför stan av en grupp män kan det betecknas som hjälplöst tillstånd även utan nämnda berusning. Men för att domstolen ska kunna döma för våldtäkt när männen nekar och säger att kvinnan inte alls har varit så berusad måste kvinnan kunna berätta vad som hänt; annars gäller bara männens berättelse. Så resonerade i Tumbafallet. Det har blivit prejudicerande. Så får lagen inte vara. Har man varit helt utslagen förmår man inga berättelser, och i de flesta fallen finns det inga vittnen. Blodprov som tas dagen därpå, när kvinnan tog sig till en läkare, dög inte heller som bevis. Domstolen menade att hon kunde ha druckit . Den nya lagen kommer inte att förändra utfallet i de fall som varit där människors rättsmedvetande inte stämt överens med lagen. Vad hjälper det att straffen skärps om det ändå inte blir möjligt att fälla? Den nya lagen gäller inte heller om den flicka som utsätts för en kränkning ligger tyst och vettskrämd utan förmåga till motstånd och protest. Våld eller hot har inte använts, flickan har inte varit berusad i det fallet får inte ens åtal väckas. Man kan på god grund fråga sig om inte regeringens förslag strider mot våra åtaganden som följer av konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna. Lagrådet har efterfrågat en närmare analys av Bulgariendomens tolkning av . Det är en uppmaning som inte hörsammat. Ingen förändring skedde efter det att Lagrådet hade tittat på ärendet. väljer att tro att Lagrådet bara vill ha en bättre redovisning. Han har inte tagit fasta på den möjlighet som Lagrådet pekade på, nämligen att ta bort kravet på våld eller hot om offret kan sägas ha varit i en särskilt utsatt situation. uppgift är ju att pröva om rättssystemen och rättstillämpningen i medlemsstater är förenliga med de åtaganden som staterna har gjort. Detta kan man inte bortse från som justitieminister. Det verkar som om Socialdemokraterna med samarbetspartier tror att Bulgariendomen inte uttrycker mer än ett förbud mot att kräva att offret gjort motstånd. Men det är inte det man kräver, utan man kräver att alla sexualhandlingar där inget samtycke sker måste täckas av straffansvaret, även om inget som helst våld eller något hot har förekommit. Kan det vara så att det finns en tyst uppfattning i departementet, hos regeringsbärande partier, att det inte kan förekomma en sexuell handling som utförs med en kvinna mot hennes vilja utan att det måste till våld eller hot, eller att hon är i något av de tillstånd som inbegrips i ordet hjälplös enligt lag? Varje människa har ett okränkbart, unikt och i förhållande till andra människor likställt värde. undermåliga lagförslag kan inte anses leva upp till sådana värden. Den nya lagen duger inte, särskilt inte som skydd för de flickor som tysta och rädda utsätts för en kränkande handling. Vi får en ny lagstiftning som inte stämmer överens med vanligt folks rättsmedvetande. Det är allvarligt, och det är sorgligt. Varje sexualhandling som sker utan att människan i fråga givit sitt medgivande är ett maktövergrepp. De små människorna, barnen, är ofta mer utlämnade och mer rädda och utan reträttmöjlighet om en närstående begår övergreppen. Det enda sättet att överleva kan vara att förtränga det som pågår, också efter det att det har hänt. Det är inte ovanligt att man först i vuxen ålder kan bejaka det som har hänt. Därför bör inte sexuella övergrepp mot barn preskriberas över huvud taget. har aktivt medverkat till att vi i har ett förbud mot innehav av barnpornografi. Lagen kom till, och det minns ni säkert, efter en lång och hätsk debatt, där vi som förespråkade lagen anklagades för att inte inse konsekvenserna för tryckfrihetslagen. Jag är glad att kunna säga att är det få som ifrågasätter värdet av den lagen. Men lagen är fortfarande inte heltäckande. Att enbart titta på barnpornografiskt material, det vill säga att se på bilder eller filmsekvenser där barn utsätts för sexuella övergrepp, är fortfarande fullt tillåtet. flaggar nu för en översyn av barnpornografibrottet. Han vill undersöka om det framöver också ska bli straffbart att titta på barnporr över Internet. Det är något som är lagligt så länge bilderna inte sparas på datorn. Vidare ska utredningen få i uppdrag att utvärdera preskriptionstiden för barnporr och undersöka drabbade barns möjligheter till skadestånd. Det är positivt. Vi har länge försökt få justitieministern att förstå att lagen om barnpornografi inte är heltäckande och att översynen är nödvändig. Ingenting borde ha högre prioritet för oss alla än att vi med alla tänkbara möjligheter försöker skydda de allra mest utsatta och att se till att de kryphål som finns i lagstiftningen försvinner. Jag hoppas att det inte ska dröja innan det är färdigutrett. Ingen vet med säkerhet hur mycket barnpornografi som finns ute på nätet, men utan tvivel finns det stora mängder. Med hänsyn till brottets karaktär och de identifikationssvårigheter när det gäller brottsoffer som finns är det inte ovanligt att brottet uppdagas , kanske när barnet har nått vuxen ålder. För att säkerställa möjligheterna till upprättelse för barnet måste preskriptionstiderna också här förlängas och börja löpa först när barnet har fyllt . Jag står självfallet bakom alla våra reservationer men vill för tids vinnande yrka bifall bara till reservation 2. 9 () replik: Jag tackar för hennes starka engagemang i dessa frågor, ett engagemang som vi från liberalerna givetvis delar. Vår ideologi mer än någon annan, vill jag påstå, har den enskilda individen, varje människa, som utgångspunkt också för hur vi ser på politiken och samhällsbygget. Det var väldigt kontroversiellt. Bland annat var Lagrådet väldigt tveksamt. Det var någonting som då valde att inte bry sig så särskilt mycket om, vill jag understryka. Man ska komma ihåg det när man nu drar överväxlar av vad Lagrådet har sagt om bland annat Bulgariendomen. Jag tycker att man drar på där, och jag blir förvånad när ett antal professorer har grävt ned sig så mycket i detta. När man talar med de människor som arbetar inom domstolen i blir det ganska tydligt att den här domen inte har någon som helst prejudicerande effekt på . Däremot är det väldigt viktigt att ta del av den och se om vi kan lära någonting. Men den har inga direkta avgörande effekter på den svenska lagstiftningen, vill jag understryka. Jag tycker att också på ett föredömligt sätt talar om hur många människor i vårt samhälle uppfattar dagens lagstiftning. Det blir väldigt konstigt så som det återspeglas utanför och inte minst utanför domstolarna. Men jag vill varna lite när att man beskriver att vi med någon lagstiftningsteknik ska kunna trolla eller komma bort från med samtycke eller med det som vi i fokuserar på, att förstärka betydelsen av en särskilt utsatt situation de beviskrav som vi har. Vi är en rättsstat. Då måste vi också säga det obehagliga att hellre fria än fälla oavsett om gärningsmannen är en som förtjänar allt och med stor sannolikhet har begått en mycket vidrig gärning. Man kan inte döma någon till ansvar om det inte är klarlagt i domstol bevismässigt. 10 () replik: Det var en lång utläggning, och jag vet inte riktigt vad det var fråga om. Jag svarar väl på det jag tror att du frågar om. När det gäller Lagrådets roll är det, tycker jag, alltid värt att fästa uppmärksamhet vid vad Lagrådet säger. Man gör alltså en lagklok bedömning, och den ska vi ta på allvar. finns det skäl att argumentera mot, om man ser någonting enbart ur en juridisk synvinkel och det finns andra skäl som kan väga för. Så var det till exempel när det gällde behovet av en lag om barnpornografi. Det fanns andra saker. En lagstiftning kan ibland ha väldigt mycket av en attitydpåverkan, vara en signalgivare i samhället att detta inte är acceptabelt. Här hade vi ingen lagstiftning alls. Då var det viktigt med den signalgivaren, och vi hittade också en framkomlig väg för en lagstiftning som fungerar, inte heltäckande, men tillfredsställande . Jag tror att är glad för den kamp vi då förde, och jag hoppas att vi ska kunna förenas i kampen framåt. Självklart ska alltid beviskraven vara starka. Men jag tycker att det är allvarligt att så få fall av våldtäkt och övergrepp mot kvinnor av män går till åtal. Jag hoppas att också tycker det. Jag tycker att det är allvarligt att så få fall leder till fällande dom. Jag tror inte att det kan vara med sanningen överensstämmande att en kränkande handling, ett övergrepp, begåtts bara i så få fall. Det verkar helt orimligt. Det är därför som jag är angelägen om att få till stånd en lagstiftning som kan vara mer adekvat när det gäller att se vem som ska frias och vem som ska fällas. Det är därför jag är lite bekymrad över att den här lagstiftningen inte kommer att räcka till i det fallet. 11 () replik: Jag vill understryka att liberalerna till slut också stöder förslaget att man ska kriminalisera innehav av barnporr, men det var en fråga där Lagrådet hade starka invändningar. Jag tycker att man måste vara försiktig när man åberopar som auktoritet. Man ska noga lyssna på dem, men man kan inte alltid säga att det de säger om en viss dom i har rätt betoning. Det är min och åsikt i det här fallet. Det är allvarligt att så få personer som sannolikt har begått sexualbrott eller våldtäkter faktiskt kan fällas. I mitt anförande pekade jag på och det är politik att man också måste prioritera de rättsvårdande myndigheterna. Lagstiftningen går att skärpa ytterligare. Det har vi reservationer om. Jag tror att vi har en någorlunda gemensam syn på att det går att göra saker där. Men man får aldrig glömma bort att vardagen , och avgörs av att det finns kunniga poliser som är tillgängliga lokalt för att ta upp vittnesmål, genomföra förhör och säkra bevis, att det finns en åklagare som har tid och kraft, gärna i samarbete med polisen, att driva de här målen på ett sådant sätt att de sedan håller vid en domstolsprövning och vi har en domstol som kan ta hand om de här målen i rimlig tid. Hela rättskedjan måste finnas. kan vi i bara ta ansvar för att vi stiftar en lag, och jag tycker faktiskt att den tar klara steg framåt även om jag också saknar en liten bit. Det andra är så otroligt viktigt om inte minst kvinnor ska känna att de får en starkare trygghet för sin person och slippa utsättas för brott. Jag hoppas att har med det i sitt fortsatta arbete och när man pratar om de här frågorna. Man kan inte separera lagstiftningen från hur de rättsvårdande myndigheterna jobbar med densamma. 12 () replik: För oss har det varit en självklarhet att kräva till exempel en bättre polisutbildning i den här delen. Det hänger ihop. Det finns ett samband. Vi måste förstärka på alla plan. Precis som säger skapar en lagstiftning i sig ingen förändring om den inte också förstärks ute i de olika myndigheter som har att hantera ärendet. Det är vi fullständigt överens om. Dessutom tror jag att det är viktigt att vi får en lagstiftning där ett nej faktiskt gäller för ett nej och att det kan vara utgångspunkt i lagstiftningen och i de rättsvårdande myndigheterna. Det finns en stor problematik i det samhälle vi lever i som är väldigt översexualiserat. Väldigt mycket av det sexuella budskapet riktas till väldigt unga människor. var inne på detta i sitt tidigare replikskifte med . Vi behöver bygga respekten för andra människor från mycket tidiga barnaår. Det handlar om respekten mellan man och kvinna, men det handlar egentligen genuint om respekten människor emellan, oavsett kön, skulle jag vilja säga. Där finns det oerhört mycket mer som vi måste göra. Där måste föräldrarna och skolan kunna vara signalgivare. Jag tror att vi måste ha ett annat synsätt. Barn måste få vara barn. Då är jag lite bekymrad över att vill kunna döma barn för brott redan . Enligt mitt synsätt är de faktiskt fortfarande barn. Det gäller också i det avseendet. 13 (): anser att med denna proposition och med detta betänkande kan sexualbrottslagstiftningen ta tydliga och stadiga steg framåt för att förstärka alla människors rätt till personlig och sexuell integritet och till självbestämmande. Vi kan också förstärka skyddet för barn och ungdomar mot att utsättas för sexuella kränkningar. Det är några av de viktigaste målsättningarna med denna reformering av sexualbrottslagstiftningen. Det finns stor anledning att inskärpa de här grunderna när lagstiftningen ses över. Kränkningen är den gemensamma nämnaren för alla sexualbrott, och kränkningen har alltmer kommit att stå i förgrunden under senare års lagstiftningsarbete. Det nu aktuella lagförslaget innebär i högsta grad en ytterligare fokusering på bekämpande av just kränkningar. Det kommer till uttryck på flera sätt, och, enligt min mening, främst och tydligast genom utvidgningen och skärpningen av våldtäktsbrottet samt genom det särskilda våldtäktsbrottet mot barn. En mycket viktig avsikt med en skärpt lagstiftning är också att påverka människors värderingar och det allmänna rättsmedvetandet och att ifrågasätta strukturella föreställningar. hävdar att det finns en grundläggande patriarkal könsmaktsordning som genomsyrar hela samhället, inklusive rättsväsendet, och som måste bekämpas. Det sexualiserade våldet ska ses i detta sammanhang. Det ska vi tala högt om. Vi i menar att det i sanning är brottsförebyggande verksamhet. Vi ska höja medvetenheten om dessa förhållanden och den vägen förebygga kränkande gärningar. Vi måste se förändringarna och lagstiftningen i perspektivet att bryta den förhärskande könsmaktsstrukturen. Det är utomordentligt centralt att det hos de rättsvårdande myndigheterna, inte minst polisen och domstolarna, finns en god kompetens om vilka känslor och upplevelser offren för sexualbrottens traumatiska och förnedrande händelser bär på. Förhör och rättegångar får inte bli ytterligare kränkningar. Därför är bemötandefrågorna i sexualbrottsmålen helt centrala och avgörande. I ett uttalande från säger de bland annat om de våldtäktsoffer de möter: Risken att bli kränkt under förhör och under rättsprocessen är överhängande hur mycket stöd vi än ger. Risken att känna sig våldtagen på nytt i rättssalen är en verklighet vi måste informera våra brottsoffer om. Det finns all anledning att erinra om att det redan i den proposition som ledde till sexualbrottslagstiftning fastslogs att man under rättsprocessen inte ska komma in på frågor som inte har med saken att göra. Det kan handla om kvinnans klädsel, hennes livsföring, hennes sexuella erfarenheter och så vidare. Det är tyvärr i allra högsta grad aktuellt att påminna om att rättegångar med dessa frågor i fokus fortfarande förekommer. Brister i förståelsen för målsägandens utsatta position är tyvärr fortfarande alltför vanliga. Det är alldeles nödvändigt att säkerställa ett bättre bemötande av de utsatta kvinnorna, barnen och offren för olika former av sexualbrott. Det pågår förvisso ett arbete med de här frågorna ute hos myndigheterna. Betänkandet betonar nödvändigheten av ytterligare intensifiering av utbildningsinsatser och kompetenshöjning. Jag understryker detta med tjocka streck. Här måste tydliga förbättringar ske. kommer att följa utvecklingen på det här området mycket noga. har aktivt deltagit i beredningen av propositionen. Ett mycket viktigt krav för oss har varit att de förändringar och skärpningar som föreslås måste bli föremål för utvärdering och uppföljning. Som tydligt framgår av proposition och betänkande ska en utvärdering ske. Det ligger dock i sakens natur att de nya bestämmelserna ska ha varit i kraft att det finns ett rejält underlag för att kunna bedöma och utvärdera utfallet av regleringen. Det uttalas att regleringen bör kunna utvärderas . Det är på många sätt mycket viktigt att allsidigt utvärdera lagstiftningen. Det handlar ju om att bedöma effekterna av den gjorda regleringen och också om att vara öppen för samhällsutvecklingen och se vilka ytterligare krav på nya åtgärder som växer fram. Det är givet för oss i att inte se utvecklingen på det här området som statisk. Det kommer med all säkerhet att behöva vidtas ytterligare åtgärder längre fram. Sexualbrottslagstiftningen måste alltid vara föremål för en aktiv debatt, och utvärderingar ger oss nödvändigt underlag. Den inledande paragrafen i 6 kap. är våldtäktsparagrafen. Det är ingen tvekan om att våldtäktsbrottet genom nya skrivningar och andra förändringar både utvidgas och skärps. Kraven på våld eller hot sänks och betydligt fler handlingar kommer att kallas vid sitt rätta namn, nämligen våldtäkt. Begreppet vanmakt utmönstras, det i dagens lagstiftning subsidiära brottet sexuellt utnyttjande avskaffas och många av de brott som fallit under denna bestämmelse flyttas in under våldtäktsbestämmelserna. När det gäller grov våldtäkt sker också en utvidgning av möjligheterna att bedöma en våldtäktsgärning som grov genom att kraven på våld eller hot sänks, och genom att fler gärningar kan komma i fråga. Således ska det särskilt beaktas och kunna dömas för grov våldtäkt om fler än en förgripit sig på offret eller deltagit i övergreppet. Det finns endast två brottsrubriceringar i våldtäktsparagrafen, nämligen våldtäkt och grov våldtäkt. Men liksom i nu gällande lagstiftning finns i det nya förslaget en bestämmelse om möjlighet att i enstaka fall, när omständigheterna talar för detta, döma för våldtäkt enligt en mindre sträng straffskala. Begreppet mindre allvarligt föreslås bytas till mindre grovt. Det är ganska rimligt att det ska finnas möjlighet att i enstaka fall tillämpa en lägre straffskala än i normalfallen. Det måste också ses mot bakgrund av att betydligt fler gärningar nu lyfts in under våldtäktsparagrafen. För oss i har det varit viktigt att det uttrycks mycket tydligt i såväl proposition som betänkande att bestämmelsen ska tillämpas med tydlig restriktivitet. Det är också avgörande för oss att det är just våldtäktsbrottet som ska stå i fokus i det kommande utvärderingsarbetet så att tillämpningen av inte minst denna bestämmelse blir föremål för en rejäl och kritisk belysning. har hävdat att sexköpslagen bör ingå i sexualbrottslagstiftning, och så sker nu i 11 §. Det är följdriktigt, och det sker därutöver en del viktiga förtydliganden och skärpningar. I det andra stycket finns således inlagt bestämmelser som träffar dem som utnyttjar en sexuell tjänst som någon annan betalar. Det är en positiv förändring. Som framgår av det särskilda yttrande som vi i lämnat och som också anslutit sig till tar vi diskussionerna om en samtyckesreglering på djupaste allvar. I propositionen och betänkandet slås fast att våldtäktsbrottet inte ska konstrueras med bristande samtycke som enda grund. Det var också något som en enig kommitté kom fram till. De resonerade kring att en sådan bestämmelse också skulle omfatta fall av påstått tyst samtycke från offret och där fokus skulle riktas mot offrets beteende, klädsel och så vidare. Man riskerade alltså en koncentration på offret i stället för gärningsmannen. Denna risk har också Lagrådet nu lyft fram. Men tanke på att det finns anledning att vara vaksam och kritisera fall av fokusering på offer i stället för gärningsmän är det naturligtvis viktigt att inte ytterligare öka riskerna för en sådan utveckling. Det är också viktigt att betona att samtycke eller brist på samtycke ska spela en avgörande roll vid bedömningarna i dessa mål. har slagit fast att bristen på samtycke är det grundläggande kriteriet när frågan om våldtäkt eller sexuellt tvång prövas. Med detta sagt finns det ändå anledning att fortsätta diskussionerna. Vi förutsätter även här att den aviserade utvärderingen studerar frågor kring samtyckesaspekter i rättstillämpningen och också redovisar utvecklingen i omvärlden när det gäller sexualbrott och samtyckesreglering. Utöver propositionen och följdmotioner som väckts med anledning av denna behandlas i betänkandet ett antal motioner som väckts under allmänna motionstiden.