prot · GS09113 · 2005-04-27 00:00:00 — Men man kan inte heller vifta bort att vi har nya hot mot folkhälsan som vi måste göra någonting åt. Många av dem hänger ihop med det moderna samhällets olika inslag, till exempel sådant som stress i arbetslivet, brist på kontroll över den egna vardagen och sådant som nämnde men också sådant som hör ihop med vår livsstil, sådant som resulterar i vällevnadssjukdomar. En allmän synpunkt på folkhälsoarbetet är naturligtvis att vi måste arbeta förebyggande, och om vi ska arbeta förebyggande så räcker det inte med allmänna ideologiska trumpetstötar, utan då måste vi ge oss på de konkreta hoten mot folkhälsan, sådant som vi alla känner till. Exempel är alkohol, narkotika, tobak, spel, olämplig kost, för mycket kost hos en del och för lite hos andra och brist på motion, men också som sagt stressen i vardagen för många människor. Det är viktigt att vi då har ett systematiskt arbete som också innehåller forskning om hur man ska förebygga att det moderna samhället skapar nya hot mot hälsan i takt med att vi kan avvärja en del av de gamla hoten som naturligtvis infektionssjukdomar och liknande som har plågat mänskligheten . För övrigt kan vi notera att det även inom det området finns ett nytt hot, nämligen att våra mediciner, vår antibiotika, om de används på felaktigt sätt bidrar till att utveckla resistenta bakteriestammar som gör att de här infektionssjukdomarna återigen blir ett större hot. Jag vill gärna understryka det positiva i det här betänkandet, nämligen att vi har kunnat enas om att föreslå ett tillkännagivande om självmordsprevention. Det är ju en god tradition i socialutskottet att vi försöker enas och påverka politiken, och här har vi verkligen ett stort område som oroar oss alla och naturligtvis framför allt dem som har sett problemet med självmord på nära håll hos unga människor. Jag hoppas att regeringen och dess medarbetare tar del av detta tillkännagivande och snabbt återkommer med åtgärder. Jag vill också rent allmänt säga att med tanke på det stora intresse som finns i för folkhälsofrågor, och som avspeglas i betänkandet, vore det rimligt att regeringen och Socialdemokraterna gick med på att målen för folkhälsoarbetet, och även de mer konkreta målen, fick fastställas av . Det är inte helt uteslutet att Socialdemokraterna hamnar i opposition. Då kanske vi kan hoppas på en sinnesändring i denna fråga. Men det skulle inte göra något om det kom . Jag yrkar därför bifall till reservation nr 1. Självklart står jag och bakom övriga reservationer där vi finns med. Men av effektivitetsskäl när det gäller voteringen avstår jag från att yrka på dem. Det är rimligt att i den här debatten inte dubblera de debatter om alholhol-, narkotika- och tobakspolitik som vi har vid andra tillfällen. Därför går jag förbi det, även om det naturligtvis är stora och viktiga hot mot folkhälsan. När man diskuterar folkhälsopolitik går det tyvärr inte att komma förbi frågan om regeringens myndighetspolitik. Ända sedan den socialdemokratiska regeringen föreslog bildandet av ett särskilt folkhälsohälsoinstitut har tyvärr den politiken kännetecknats av en viss ryckighet. Institutet kom till under den borgerliga regeringen. Jag tycker rent sammanfattningsvis att man måste konstatera att institutet har gjort en bra insats. Det går alltid att lyfta fram enskilda skrifter där man kan tycka att det verkar lite beskäftigt och kanske förlöjliga en och annan formulering. Men på det hela taget är min uppfattning att har bidragit till att öka medvetenheten om både hoten mot folkhälsan och det förebyggande perspektivet. måste man säga att politiken har kännetecknats av en egendomlig ryckighet. Man beslöt från regeringens och Socialdemokraternas sida att man skulle lägga ihop och Alkoholinspektionen, och då fick institutet tillsynsuppgifter. Man döpte också om det och sade att det skulle blir ett stabsorgan. Det var ganska svårt att förstå vad skulle innebära, eftersom man just gav det tillsynsuppgifter. ska man lokalisera ut det till , vilket alla vet kommer att innebära en försvagning av arbetet under framåt. har vi fått utredningsförslag att delar av institutets verksamhet ska lokaliseras till regionala centrum. Idén med regionala centrum är inte alls så dum. Men att bestämma att institutet ska flyttas till och därmed, som det verkar, bli av med nästan alla sina medarbetare, är en något egendomlig politik. Här finns åtskilligt att säga om mer specifika hot mot folkhälsan. De finns nämnda i reservationer och särskilda yttranden. Det är sådant som gäller buller, kost och motion, tandhälsa, regionala klyftor och behovet av ett bättre folkhälsoarbete för äldre. Jag nöjer mig här med att än en gång understryka att det är viktigt att man i folkhälsoarbetet går från allmänt tal till att ta upp de konkreta hoten mot folkhälsan. Det är vad vi har pekat på i ett antal reservationer och särskilda yttranden. 51 (): Jag uppskattar alla de kristdemokratiska reservationerna i betänkandet men begränsar mig till att yrka bifall till reservation 1 om mål för folkhälsan. I den reservationen understryker vi vikten av konkreta och mätbara etappmål för folkhälsoarbetet. Det är viktigt för att veta vad som ska göras och vad som har effekt att det finns tydliga mål. Talet om folkhälsa blir lätt allmänt välmenande prat om vikten av att vi ska sköta oss med allt möjligt om inte tydliga mål, handlingsplan och utvärdering finns. efterlysning av stadga i folkhälsoarbetet är jag den förste att understryka. Folkhälsan går att förändra till det bättre. Tobaksbruket i har genomgått en mycket stor kulturförändring . Från att ha varit en självklar del av arbetsmiljö, hemmiljö, offentlig miljö och överallt har vi nu kommit fram till en punkt där vi kommer att få mycket stor acceptans för rökstopp på krogarna från . På samma sätt kan det gå med andra folkhälsoområden. Det gäller exempelvis alkoholmissbruket. Det finns ingen naturlag som säger att vi i ska få allt större alkoholskador genom obegränsade införselkvoter och allt lägre alkoholpriser genom den fria införseln och lägre skatter. Vi kan alltfort göra motstånd. Det kan bli en annan attityd om vi målmedvetet arbetar i den riktningen. Införseln av vin och sprit minskade medan införseln av starköl sjönk jämfört med , enligt universitets månatliga undersökning av svenska folkets köpvanor av alkohol. De säger själva att det är för tidigt att dra några långtgående slutsatser av detta. Men det tjänar ändå som exempel på att vi inte bara måste ge upp inför ohälsohotet alkoholmissbruk. Vi måste inte ge upp vår skattepolitik, och vi kan mycket väl fortsätta att kämpa för lägre införselkvoter av alkohol. Om vi inte får behålla de metoderna för att hålla nere alkoholskadorna kan man kanske ändå uppnå en vändning av alkoholbruket på annat sätt, vilket möjligen enkäten antyder. Efter många turer, motioner från samtliga riksdagspartier och , och motioner från , tillkännagivanden från utskottet med mera har Socialdemokraterna nu till slut accepterat att medverka till att en nationell handlingsplan för att förebygga självmord ska tas fram. Det är en viktig seger för anhörigorganisationen , som länge har arbetat för att få till stånd en nationell handlingsplan. Det är förstås också en seger för de drabbade. Kan ett självmord förebyggas räddas ett människoliv. Men det är inte bara det, utan ett livslångt trauma för de närstående kan undvikas. Antalet självmord har minskat . Men det finns enligt den rapporten en tendens till ökning bland yngre män . Det finns all anledning att fortfarande ta den här frågan på största allvar. Som alltid när vi fattar storvulna beslut måste man ställa frågan: Vad blir det av ett beslut om nationell handlingsplan för självmordsprevention? Målen för det självmordspreventiva arbetet är avsiktigt ospecifika, berättar vår text i betänkandet. Men i en nationell handlingsplan måste man också komma fram till ett antal mål för hur arbetet ska bedrivas och vad som egentligen ska uppnås. Vi har i trafiken en nollvision i antal döda. Det kanske är modigt och rentav övermodigt att begära något liknande för antalet självmord. Men vi måste ändå nå fram till tydliga mål om vad vill uppnå för att få drivkraft i en handlingsplan. Forskningsansvaret på området självmord är inte särskilt preciserat, vilket också framgår av vårt betänkande. , förkortat IPM, har i uppgift att bedriva och främja forskning i psykosocial medicin. Forskningsansvaret faller väl närmast på detta institut. Det har utretts hur de framtida uppgifterna för IPM ska skötas. Man anger i utredningen att regeringen först och främst ska klargöra vilka uppgifter den centrala expertfunktionen för det självmordsförebyggandet arbetet ska ha. Dessutom vet vi att deltar i ett nätverksarbete med bland andra anhörigorganisationen . För att nå framgång med den nationella handlingsplanen är det naturligtvis viktigt att forskningsansvaret klarläggs. Vem ska ha ett huvudansvar för detta? Var ska den centrala expertfunktionen ligga? Vem tar det tydliga ansvaret för att det ska finnas en fast, central organisation som ger bidrag till det fältarbete som måste bedrivas i kommuner och landsting? Det viktiga för självmordspreventionen är förstås vad som görs lokalt. Det har också undersökts hur arbetet bedrivs ute i skolorna, berättas det om i betänkandet. Det sägs att beredskapen i skolorna är låg vad gäller att upptäcka och hjälpa elever som befinner sig i allvarlig psykisk och social nöd och därmed riskerar att utföra självmordshandlingar. Majoriteten av de undersökta skolorna saknar skriftliga planer, förebyggande program och utbildning av personal i självmordspreventiva åtgärder. Det saknas således inte uppgifter att ta tag i för den nationella handlingsplanen. Vänsterkartellen kan förhoppningsvis berätta mer om hur vi ska ge ett slagkraftigt innehåll till den nationella handlingsplanen. Utöver vad jag har sagt fordras det givetvis ett brett socialpolitiskt anslag i arbetet. Precis som för trafiken behöver vi visa en oerhörd uthållighet i den psykiatrisatsning som vi har enats om. Den får inte stanna vid bara en engångssumma , utan som psykiatrisamordnaren har rekommenderat så måste detta återrustande av psykiatrin pågå . Det är på samma sätt med missbrukarvården. Återrustandet av den har länge fått dröja, och vi har inte ens kommit i gång . Tvärtom går det fortfarande bakåt vad gäller missbrukarvården. Frivilligorganisationerna har minskat sin kapacitet . I reservation 18 berör kost och motion. Där tar vi fasta på den åtgärdslista som och har sammanställt med viktiga åtgärder för att komma till rätta med detta. Vi har sett i medierna hur våra experter på området, som och ordförande, har larmat om att här finns mycket att göra. Vi väntar på besked från majoriteten också om detta. När kommer de åtgärder som man verkar dröja med? har påtalat detta i . När kommer åtgärderna i verkställighet? Det är ett besked som vi önskar . 52 (): debatterade vi här i kammaren betänkandet Mål för folkhälsan. som då delar socialutskottet regeringens uppfattning att det övergripande nationella målet för folkhälsoarbetet bör vara att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. En god hälsa på lika villkor för hela befolkningen är en utmaning som kräver långsiktigt, målinriktad och sektorsövergripande arbete inom samtliga sektorer som har ett avgörande inflytande på folkhälsans utveckling. Så står det i betänkandet. I mitt anförande kommer jag att lyfta fram ett antal förslag som har lagt fram för att bidra till en god hälsa på lika villkor. För att nå en god hälsa på lika villkor krävs att olika samhällsaktörer samarbetar och prioriterar hälsofrämjande åtgärder. En utvecklad folkhälsopolitik behöver genomsyra samhället i dess helhet och tas i beaktande vid planeringen av bostäder, trafikleder och arbetsplatser och i värnandet om den generella välfärden. Under ideala förhållanden borde folkhälsan vägas in vid samtliga större samhällsförändringar. Folkhälsan bör ses som en naturlig och självklar faktor vid alla former av åtgärder, beslut, uppföljningar och lagstiftning. Om besluten får allvarliga konsekvenser för hälsan så är de ineffektiva. Folkhälsan borde ha en självklar plats också i statsbudgeten. anser att ett hälsoindex i statsbudgeten är ett lika viktigt inslag som att redovisa tillväxtfaktorer och budgetprognoser. Därför har vi föreslagit att ett hälsoindex utformas i statsbudgeten. Vår motion fick tyvärr inte majoritet i utskottet, men vi tänker inte ge upp. Vi återkommer i frågan. Jag ska också beröra tillkännagivandet om det självmordspreventiva arbetet. Ett enigt utskott anser att ett nationellt program för självmordsprevention bör tas fram och att regeringen bör redovisa resultatet av arbetet för . I dagens tidningar kan vi läsa att folkhälsoministern avser att inrätta en nationell handlingsplan för att förebygga självmord. är inte här, men jag vill ändå påpeka att det är bra att folkhälsoministern äntligen tar sitt ansvar i frågan. Jag vill också påminna om att socialutskottet redan för gav det första tillkännagivandet. Då handlade det om barn och unga och självmordsprogram. Det andra tillkännagivandet handlade om implementeringen av WHO:s rekommendation om nationella program. lämnar socialutskottet sitt tredje tillkännagivande, så det är bra att folkhälsoministern också lovar att komma med en handlingsplan till ett nationellt program för självmordsprevention. I betänkandet har också en motion som lyfter fram den psykiska hälsosituationen bland personer med utländsk bakgrund. , som kom för två visar att ett flertal invandrade grupper, och då speciellt kvinnorna, uppvisar sämre psykisk hälsa än svenskfödda. I rapporten konstateras att många invandrargruppers sämre hälsa inte kan förklaras med biologiska eller andra individuella faktorer. Förklaringarna finns i stället på en samhällelig nivå. En av de viktigaste faktorerna är den låga sociala position som många invandrargrupper får i oberoende av vad de har med sig i form av utbildning och arbetserfarenhet. Det krävs med andra ord kraftfulla sektorsövergripande insatser från samhällets sida för att minska de folkhälsoskillnader som finns mellan olika etniska grupper. Som jag sade inledningsvis måste olika samhällssektorer samarbeta och prioritera folkhälsofrämjande åtgärder. Det finns en tydlig etnisk segregering på både bostads- och arbetsmarknaden i dagens . Det är en segregering som bidrar till att skapa ohälsa hos vissa grupper i vårt samhälle. Jag vill här också passa på att nämna vårt särskilda yttrande, där vi pekar på att inte glömma de nationella minoriteterna i folkhälsoarbetet. En del nationella minoriteter, till exempel samerna, har funnits här sedan urminnes tider. De övriga har också starka och långvariga historiska band med . , som jag hänvisade till tidigare, visar att exempelvis sverigefinnar har en ökad ohälsa i jämförelse med övriga svenskar. anser att alla nationella minoriteter särskilt ska uppmärksammas i det strategiska folkhälsoarbetet. För sedan utkom . Den har berörts tidigare här i talarstolen också. Enligt rapporten uppskattas mellan och av befolkningen lida av psykisk ohälsa. Andelen personer som uppger att de känner oro, ångest eller ängslan har ökat efter en nedgång . Ökningen gäller generellt i befolkningen utom bland äldre kvinnor där andelen har varit hög . Den största ökningen visar unga kvinnor mellan . Det finns några förklaringar till den ökande psykiska ohälsan som lyfts fram i . Bland annat menar man att ängslan och oro samt ångest är subjektiva mått som lätt kan förändras över tiden på grund av mediepåverkan och allmänna attitydförändringar. Samhällsklimatet har också blivit hårdare med ökad press på individuella prestationer och framgångar, inte minst inom skolan och arbetslivet. Ekonomiska neddragningar med konsekvenser för välfärdssystemet, särskilt inom verksamheter som skolhälsovård, minskar möjligheterna till förebyggande insatser. Den riktigt alarmerande ökningen av psykisk ohälsa återfinns bland barn och unga. Även användandet av antidepressiva läkemedel, så kallade SSRI-preparat, bland barn och unga ökar. Köerna till barn- och ungdomspsykiatriska mottagningar är långa. Det är viktigt att barn och unga som har psykisk ohälsa får adekvat hjälp, men måste vi lyfta fram den enligt vår mening viktigaste folkhälsoåtgärden, nämligen det förebyggande arbetet. Enligt mening är förebyggande insatser alltid att föredra både för individen och för samhället. Jag delar uppfattning att nedskärningar av verksamheter som skolhälsovård har försvårat möjligheterna till förebyggande insatser. anser också att det råder viss oklarhet på myndighetsnivå om vem som har det övergripande ansvaret för det preventiva psykiatriska arbetet. Vi anser därför att regeringen bör se över och förtydliga vem som har ansvaret för det arbetet. Avslutningsvis vill jag säga att jag självfallet står bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 16. 53 (): kan man fundera på hur vi mår och hur påfrestande det här uppdraget egentligen skulle kunna vara. Vi jobbar, sliter och stressar. Vi har så mycket att göra. Ändå tror jag att om vi skulle gå ut fråga alla här skulle vi få höra att man mår rätt bra. Det här med hälsa handlar ju om så många olika delar och om att kunna vara med och påverka. Även om vi inte alltid får igenom våra förslag här i kammaren inbillar vi oss även i opposition att vi faktiskt är med och påverkar och driver åt rätt håll. Ett exempel på det är det tillkännagivande som vi står bakom här om ett nationellt program för att förhindra självmord runtom i . Det känns bra, även om anledningen till det hela är mycket sorglig. I det här betänkandet vill jag yrka bifall till reservation nr 1, men jag vill också lyfta upp reservation nr 12. I reservation nr 1 går vi in på var ansvaret för det folkhälsopolitiska arbetet ska ligga någonstans. ligger det på regeringens bord, och det är bra. Det ska finnas där också. Men det hade varit otroligt värdefullt om hade haft ett större ansvar i det här arbetet för att plocka fram konkreta och mätbara mål och för att vara en viktig del i det opinionsbildande arbetet. Det verkliga arbetet kring folkhälsa bedrivs varken i regering eller i riksdag, utan det är faktiskt runt köksbordet. Jag sade tidigare att man kan fundera på vad det innebär att må bra och ha hälsan. Det är en mängd olika bitar. Det handlar kanske inte bara om att hjärtat slår och benen är hela. Det är snarare så att man känner att det fungerar för barnen i skolan och med läxorna, att man känner sig trygg med den barnomsorg man har, att man känner sig trygg med mamma på ålderdomshemmet eller vad det nu är för frågor som ligger allra närmast hjärtat. Vi hade ett seminarium . Det var ett hundratal kvinnor som skulle försöka att beskriva vad hälsa var för dem. Jag kan säga att det är ett rätt stort kompendium där man har försökt fånga detta. Det finns alla möjliga olika uppgifter där. Det kan handla om att trivas med sitt arbete, att försöka förverkliga sina drömmar, att vara frisk i kroppen, social samvaro, naturupplevelser, trevliga vänner, att vara med i en sångkör, att äta bra, att lyssna på vacker musik, sällskapsdjur, att visa respekt, att kunna leva på sin lön, en god sömn, att kunna skratta och att få känna sig värdefull. Det är många olika saker som ligger bakom detta med hälsa. För att åstadkomma detta måste diskussionen föras kring köksborden. Det är där bärarna av en god folkhälsa finns. Precis som tidigare talare har varit inne på finns det en mängd hot mot en god hälsa. Vi har alkoholförbrukningen som stiger kraftigt. Det finns fortfarande ett för stort användande av tobak även om det går åt rätt håll, och vi pressar på för att det ska gå ännu mer åt rätt håll. Felaktig kost är något som också är mycket uppmärksammat. Det finns de som äter för lite och de som äter för mycket. Vi sitter still alltmer. Och framför allt är stressen alltid närvarande runtomkring oss. I våra reservationer i det här betänkandet har vi tagit fram en mängd olika förslag som vi tycker är viktiga att ha med på den politiska dagordningen. Vi vill att man tittar på konsekvenser och hälsoeffekter innan man fattar beslut. Vi pratar också om att man måste uppmärksamma och analysera de regionala hälsoklyftor som finns i . HBT-personer är utsatta för fördomar och diskriminering runtom i samhället. Det har också en stor påverkan på det hela. När vi pratar om barn och ungdomar är just trygga och goda uppväxtvillkor otroligt viktigt. Här finns det en stor ökning. Det är många barn och ungdomar som mår dåligt. Vi anser att det är viktigt att lyfta fram kunskapen om detta. Vad är orsaken till detta? En annan sak som vi lyfter upp i våra reservationer handlar om immateriella värden, det vill säga inte det som handlar om pengar, saker och en ny bil utan om att vi finns där för varandra, de mellanmänskliga relationerna. Det handlar om närhet till grön- och naturområden. har en viktig hälsoupplysande funktion. I reservation 21 går vi också in på egenvården. Ska vi nå en förändring, ska vi få folk att må bättre gäller det att vi får människor att fundera över sin egen situation och åstadkomma någonting. Reservation 1 talar om att det är här vi ska ha de konkreta mätbara målen. Den handlar också om att få människor att känna ett större ansvar i de här frågorna. För var börjar hälsan? Var börjar man må bra? I magen, i hjärtat, i tanke, ord och handling inte i . Det är dags att vi ömt vårdar oss själva och ser till att folkhälsan blir något som är på dagordningen vid köksbordet i stället. 54 (): Även i vårt till synes mycket välskötta land är ojämlikheten stor. Då tänker jag inte bara på löneskillnader mellan män och kvinnor som gör samma jobb, på restauranggäster med olika hudfärg, på arbetslösa och storbolagsdirektörer eller på rika och fattiga i allmänhet. Det är ganska lätt att vi i debatter stannar vid just de här olika formerna av ekonomiska parametrar när vi pratar om ojämlikhet. Men skillnaden i livsvillkor mellan olika grupper i samhället visar sig också i ojämlik hälsa. Mycket av den ohälsa vi har i vårt samhälle orsakas av våra levnadsvillkor och den fysiska och psykosociala miljö som vi lever i. Ett långsiktigt folkhälsoarbete måste därför självklart även ses som en del av ansträngningarna att skapa ett mer jämlikt samhälle. Jag tycker inte att folkhälsoarbetet ens blir trovärdigt om det inte omfattas av insikten att ojämna livsvillkor skapar ohälsa. Därför är det viktigt att man också vågar betrakta folkhälsoarbetet som en investering för framtiden. Det handlar då inte bara om mänskliga kostnader. Det är också samhällsekonomiska kostnader. de gröna arbetar för ett samhälle där skillnaderna livsvillkor minskas och där en god social, psykisk och fysisk miljö ständigt ska stå i fokus. Ett sådant samhälle är ett samhälle utan segregation, diskriminering och utanförskap. Det är även ett samhälle med minskade ekonomiska klyftor. Om man lyckas skapa ett sådant samhälle med god fysisk och psykisk miljö och minskade ekonomiska klyftor blir också förutsättningarna för en bättre folkhälsa stora. I likhet med flera av de tidigare talarna instämmer jag i att det tillkännagivande som utskottet har enats om när det gäller behovet av att regeringen tar tag i det självmordspreventiva arbetet är ett väldigt bra tillkännagivande. Jag kan inte historien bakom detta som det har relaterats till men jag tycker att det ska bli spännande att se vad man, förhoppningsvis snabbt, kan åstadkomma från regeringens sida. Innan jag börjar argumentera för reservationer vill jag, fru talman, för att jag inte ska glömma bort det, säga att delar huvuddelen av betänkandets bedömningar. I alla de bitar där vi inte har reservationer står vi bakom betänkandet. Jag anser att de reservationer som vi har valt att göra i utskottet berör så speciella områden att kammaren egentligen borde ges möjlighet att ta ställning till dem.