prot · GT0942 · 2005-12-01 00:00:00 — Det låter sympatiskt att fattiga länder ska vänta med att ta ned sina handelshinder i avvaktan på att EU och går före. I-ländernas uppträdande är på många sätt förfärligt, men innebär inte att samma saker bör rekommenderas till . Jag ser problem med detta tankesätt på många olika sätt. Det första är att handelshinder i fattiga länder inte är ett speciellt stort problem för västvärldens multinationella företag. Hindren är däremot svårforcerade för andra , det vill säga grannar. Även om världen krymper och globaliseringen är ett faktum, kommer det alltid att finnas ett värde i att det mesta av handeln sker grannar emellan. Det andra är att protektionism lätt leder till korruption, mygel och nepotism. Det är inte ovanligt att de som sysslar med utrikeshandel mutar sig fram för att skaffa sig import- och exportlicenser. Det tredje är att en politik för handelshinder bara är en ursäkt för att skydda producenterna och inte konsumenterna i de fattiga länderna. Vi välkomnar regeringens skrivelse i handelsfrågor. Det mest positiva med skrivelsen tycker jag personligen är att genderperspektivet var med som en viktig pusselbit i WTO-förhandlingarna. Diskriminering av kvinnor är ett globalt fenomen. Särskilt utsatta är kvinnor i världens fattigaste länder. Betydligt fler kvinnor och flickor är undernärda än män och pojkar. Vidare har män mer utbildning än kvinnor, alltmedan kvinnors arbetsbörda är större än mäns, och kvinnor är kraftigt underrepresenterade på ledande befattningar. Olika handelspolitiska åtgärder kommer därför att få olika konsekvenser för män och kvinnor. En liberaliserad handel kan till exempel underlätta för kvinnor att ta sig in i den formella industriella delen av ekonomin. Ett ökat antal arbetstillfällen för kvinnor inom exportsektorn, oavsett om det handlar om snittblommor som i eller klädproduktion som i , kan bidra till att öka kvinnors status och inflytande i hemmet. Men vi kan också anlägga ett annat perspektiv där liberaliseringen får negativa effekter. En ökad import av jordbruksprodukter kan komma att slå ut lokalt jordbruk, ett område där många kvinnor är sysselsatta. Handelspolitiken kan självfallet inte åläggas ett krav att lösa det jämställdhetsproblem som finns i olika länder, men handelspolitiken i allmänhet och WTO i synnerhet måste ta hänsyn till de strukturella genderförhållanden som råder så att politiken inte leder till att orättvisa diskriminerande maktmönster upprätthålls eller rentav förstärks. Vad vi däremot är starkt kritiska till är den entusiasm som regeringen visar för bilaterala och regionala avtal. Vi menar att dessa avtal är negativ för WTO-förhandlingarna. Det faktum att regionala och bilaterala avtal ger fördelar som andra inte har tillgång till skapar orättvisor länder emellan och gör att intresset för de gemensamma förhandlingarna inom WTO minskar. Bilaterala avtal belastar också på det sättet att de blir för många och för dyra att implementera. Det gör att delvis inte lever upp till sina åtaganden, men framför allt klarar dessa länder inte av att tillvarata sina rättigheter. Hela utskottet ligger bakom en försiktigare linje i denna fråga, och vi hoppas att regeringens förhandlare också följer det som föreskriver. Jag skulle vilja att handelsministern här försäkrar oss om att man kommer att följa utskottets linje, det vill säga linje, i den frågan. Friare handel och ett starkare internationellt regelsystem inom WTO är åtgärder för ökad tillväxt och minskad fattigdom. Båda dessa åtgärder utgör ett avgörande steg för att ställa sig på den fattiga människans sida gentemot rika länders protektionism, internationella storföretag och inhemska korrupta makthavare. Ökad frihandel är avgörande för välståndsutvecklingen i världen och långt viktigare än allt bistånd sammantaget. 84 (): Jag börjar med att yrka bifall till vår reservation nr 2. Vi kristdemokrater tycker att nu i måste fokusera mer på att bekämpa fattigdomen i de allra fattigaste länderna i världen. Ju mer vi kan öka levnadsstandarden i de här länderna och ge dem mer och mer kontakt med demokratiska handelspartner, desto mer kan vi också minska grogrunden för terrorism, konflikter och krig i världen. Vi har enhälligt här i ställt oss bakom FN:s millenniemål. Där står det bland annat att andelen människor i världen som lever på mindre än per dag hungrande barn och vuxna ska halveras fram . Det är inte bara skuldavskrivningar och olika länders och frivilligorganisationers biståndsprojekt som kan åstadkomma detta. Dessa insatser är visserligen bra och kan utan tvekan hjälpa en bit på vägen. Men det allra viktigaste för att åstadkomma en rättvisare och tryggare värld är hur vi utformar den globala handelspolitiken. Vi hade i regeringens WTO-skrivelse önskat se en tydligare koppling till politik för global utveckling, där millenniemålen ingår. WTO har en mycket viktig roll för att skapa en positiv global utveckling för att förbättra levnadsstandarden för över en miljard människor. Om WTO bara har som mål att skapa en bra global handelspolitik för de stora och starka länderna, utan att ta tillräcklig hänsyn till hur denna handelspolitik drabbar de små och fattigaste länderna, då har WTO misslyckats. bör i högre grad visa vägen till ett nytt tänkande, där WTO i mycket högre grad blir ett verktyg för utveckling i de fattiga länderna på vår jord, i stället för att som mest bevaka de rikas och starkas intressen. Det är inget hot mot och andra rika länder att jordens fattiga länder får en sjyst chans att utveckla sin ekonomi genom en rättvisare handel, snarare tvärtom. När fler länder, som exempelvis , får en chans till ekonomisk utveckling och handelsutbyte med demokratiska länder påverkas självklart positivt till att bli mer öppet och demokratiskt. Även arbetsvillkoren för landets arbetare påverkas i positiv riktning. En av de starkaste målsättningarna när EU skapades var idén att om länder i utökade sitt handelsutbyte och lärde känna varandra mer skulle vi i högre grad kunna undvika fler framtida krig i vår del av världen och skapa en jämnare levnadsstandard länder emellan. Den idén har visat sig fungera. På samma sätt kan WTO genom att forma en solidarisk handelspolitik mellan jordens länder, skapa förutsättningar för en större utjämning av levnadsstandarden mellan alla jordens länder och därmed också minska riskerna för konflikter, terrorism och krig. Vi i är eniga över partigränserna om vikten av frihandel i världen. Mer och mer upplever jag också att alla partier börjar förstå att vi inte egoistiskt bara ska bevaka handelsintressen utan också söka globala solidariska lösningar inom WTO-arbetet. måste få EU-representanterna i WTO-förhandlingarna att också mer börja tänka i den riktningen. När vi i näringsutskottet besökte , som Per nämnde, fick vi höra att man verkligen uppskattade och vårt arbete för att försvara frihandeln i världen. Sedan kan man, när det gäller och andra lågprisländer, se att mycket av deras billiga produktion sker på bekostnad av miljön och goda arbetsvillkor för deras arbetskraft. Men dessa problem löser inte genom att vägra att göra affärer med och liknande länder. Vi kan däremot som kunder och affärspartner börja ställa krav på bättre arbetsvillkor och därmed positivt påverka utvecklingen. Detta sker i som vi kunde konstatera vid vårt besök. Det finns tyvärr också svenska företag, som handlar med , som inte reagerar mot dåliga arbetsvillkor. Då har regeringens avdelning Globalt ansvar, på UD, uppdraget att ta itu med dessa företag och informera dem om deras ansvar. Om företagen sedan inte reagerar, borde man lyfta fram missförhållandena via medier för allmänhetens kännedom. är denna UD:s avdelning och dess arbete väldigt osynligt, och man undrar tyvärr vad den gör. I stället är det frivilligorganisationen som med begränsade medel sköter denna uppgift, på ett bra sätt som jag ser det. Man har följt upp hur svenska leksaksföretag agerat efter att man, för , avslöjade att deras leverantörer i hade miserabla arbetsvillkor för sina arbetare. SVT visade åter dokumentärfilm i , och man redogjorde för vad som hänt sedan denna film visats för . Tyvärr var det inte mycket som hänt. Vi får nu hoppas att många konsumenter bojkottar dessa svenska leksaksföretag i julhandeln. Först då förstår kanske företagen att man inte kan överleva om man inte tar sitt sociala och etiska ansvar. kommer arbetsvillkoren i att utvecklas positivt bland annat tack vare att vi handlar av kinesiska företag och som konsumenter ställer vissa minimikrav på deras sociala ansvar. fick också i se flera svenska och svensk-kinesiska företag som hade mycket bra arbetsvillkor för sin personal. Dessa svenska företag bjöd också in andra företag till seminarier där man lyfte fram vikten av att företagen i dagens globaliserade värld tog ett större socialt och etiskt ansvar, det som kallas CSR-frågor, corporate social responsibility. Vi förstod att det här betydde att företag successivt ändrade inställning. Dessa seminarier hade redan fått flera kinesiska företag att inse att de också måste börja att beakta detta om de ska kunna sälja sina varor till etiskt vakna företag och konsumenter i andra länder. Vi kristdemokrater hoppas att WTO blir en än mera utvecklingsinriktad organisation för världens allra fattigaste länder. Då måste framför allt EU och göra eftergifter när det gäller jordbrukspolitiken, som vi redan har hört här i debatten, utan att de fattiga länderna avkrävs motprestationer inom tjänstehandeln och handeln med industrivaror. , som varit ett föredöme vad gäller traditionellt utvecklingsbistånd till tredje världen, kan också bli ett föredöme genom att i högre grad plädera för en global handelspolitik med socialt och etiskt ansvar. Kan vi få se några steg i den riktningen redan nu i , om drygt , vore det mycket glädjande. Vi får höra vad vår näringsminister säger om det. Med en socialt och etiskt ansvarig handelspolitik gentemot de allra fattigaste länderna skulle världens traditionella biståndspolitik i stort sett kunna avvecklas, och dessa pengar kunde i stället förslagsvis sättas in på FN-konton för att utnyttjas för olika insatser vid naturkatastrofer. vill jag citera tidigare statsministern i , som sagt: Den största utmaningen för oss politiker är att hjälpa de fattiga i världen. Vi kristdemokrater önskar att WTO ska bli ett kraftfullt organ för att hjälpa världens fattiga och därmed skapa en tryggare värld för oss alla. 85 (): Detta betänkande om svensk handelspolitik i ett internationellt perspektiv omfattar ett mycket komplext område. Skrivelsen och betänkandet är en rik källa för att förstå frågornas vikt och deras betydelse för hållbar tillväxt i världsekonomin. Det gäller handelsförbindelser, protektionism och rika och fattiga länders tillgång till tjänster och varor samt hur man kan skapa en frihandel som på ett bättre sätt tillvaratar olika länders behov av och intressen för till exempel välstånd och tillgång till mat ur ett rättviseperspektiv. Även om handel mellan länder är viktigt kan det aldrig betraktas som en rättighet som kan ske till vilket pris som helst. Handel som inte är vare sig socialt, etiskt eller ekologiskt hållbar kan inte försvaras. kan i stor utsträckning sluta upp bakom regeringens ambitioner i handelsfrågorna eftersom man från regeringen tydligt poängterar vikten av ekonomisk utveckling i de fattiga länderna och att detta mål ska vara av övergripande karaktär för handelspolitiken. Men ett mer konsekvent synsätt måste etableras för att få genomslag för sociala, ekologiska och jämställdhetsperspektiv i handelspolitiken. Det sociala perspektivet tar sin utgångspunkt i att internationell handel måste medverka till att människors hälsa förbättras, att fattiga människor får tillgång till läkemedel och att barn har möjlighet att utvecklas som barn samt till hur livsmedelsförsörjningen tryggas i alla länder och att dricksvatten blir tillgängligt för alla. Det ekologiska perspektivet innebär att den internationella handeln måste medverka till att globala överenskommelser om klimatmål nås, transporter sätts i relation till ekologisk hållbarhet, den biologiska mångfalden stärks och att produktion och konsumtion av ekologiska produkter ökar. Jämställdhetsperspektivet utgår från att internationell handel har ett könsperspektiv. Kvinnor och män har inte samma levnadsvillkor, vilket vi hört tidigare i debatten, och den dagliga verkligheten uppfattas olika och skiljer sig åt mellan kvinnor och män. Kvinnors rätt till ägande och möjligheter att påverka och verka på samma villkor som männen är fortfarande i många länder begränsade eller helt obefintliga. Det är av avgörande betydelse att handelsavtal beaktar hur väl de når FN:s mål om en halvering av fattigdomen till 2015. Regeringen bör därför i WTO driva krav på att handelsavtal måste utformas och utvärderas utifrån millenniemålen om fattigdomsbekämpning, hälsa och mänskliga rättigheter. , , är det . Det finns ofattbara över 40 miljoner hivsmittade i världen kvinnor, barn och män. Genom medicinering och sjukvård behöver hiv/aids inte längre vara en dödlig sjukdom. Men priserna på bromsmedicin är skyhöga jämfört med de kopior som produceras av länder som ännu inte anpassat sig till . Det finns en överenskommelse inom WTO som innebär en juridisk och politisk möjlighet för länder att producera och exportera billiga läkemedel. Många pekar på att de juridiska och politiska processerna som ett land måste gå igenom är så krångliga att det gör det svårt att utnyttja möjligheten. Överenskommelsen bedöms av bland annat som ett ytterligare hinder för produktion och export av billigare läkemedel. Det är viktigt att länder ges möjlighet att verkligen utnyttja den flexibilitet som finns inom regelverket och då särskilt möjligheten att förlänga övergångstider för de minst utvecklade länderna. Det är nödvändigt att tillgången till billigare läkemedel kan säkras efter 2005 när ska ha genomförts i alla länder. Det krävs en revidering av själva avtalet. menar att WTO-avtalen och deras genomförande inte får stå i konflikt med eller motverka främjandet av fattiga människors tillgång till läkemedel. Huvuddelen av världens fattiga bor på landet och är beroende av det lokala jordbruket för att få mat för dagen. Småböndernas rättigheter att fritt använda delar av skörden till utsäde hotas genom att företag tagit patent på växter och kräver ersättning för nytt utsäde. De undantag som TRIPS tillåter är svåra att få, och det alternativ som utpekats är inte nog anpassat till de små jordbrukarnas förhållanden. bör verka för att WTO-avtalen uttryckligen slår fast att utvecklingsländerna får möjlighet att skydda sin inhemska produktion av baslivsmedel för att kunna garantera nationell livsmedelssäkerhet. De frivilliga initiativen, exempelvis riktlinjer, FN:s Global Compact och det svenska Globalt ansvar, är inte tillräckliga för att komma till rätta med oansvariga företag. Därför anser vi att behovet av internationellt bindande regler för transnationella företag är oavvisligt. Det är rimligt att införa en uppförandekod som ger bestämda riktlinjer för företagens verksamhet när det gäller miljöhänsyn, respekt för mänskliga rättigheter med mera. Förslaget om en sådan uppförandekod bör även drivas i de internationella sammanhang där är verksamt. Avreglering handlar i grunden om att flytta fram positionerna för dem som äger kapital på de olika globala marknaderna. Det är en utveckling som inte bidrar till en mer jämlik värld. Inkomstskillnaderna har ökat mellan nord och syd. Avregleringar leder alltså inte per automatik till minskade inkomstskillnader, som många vill hävda. GATS-förhandlingarna är viktiga. De ska vara flexibla, men framför allt ska inte bindas fast i svåra avtal. är behäftat med så stora brister att det måste omarbetas. Vapen, alkohol, läkemedel och vatten kan inte betraktas som vilka varor som helst. Dessa tjänster hör därför inte hemma i multilaterala handelsavtal. Läkemedel och vatten är avgörande för att minimera barnadödligheten, utrota vissa sjukdomar, öka livslängden och därmed minska fattigdomen hos världens befolkning. Det är inte alltid lätt för riksdag, allmänhet och frivilligorganisationer att ta del av hur handelsavtal framförhandlas och vilka åsikter drivit. Regeringens skrivelse, som ligger på bordet , är ett bra exempel på hur man kan få information om agerande inför förhandlingarna i . Det är ett bra sätt för att öka insynen och öppenheten. Frågor som rör ökad öppenhet och demokrati har flera infallsvinklar. Det handlar om brister i och avsaknad av demokratiska regler och onödigt hög grad av sekretess. De berör parlamentens inflytande i beslutsprocesserna och möjligheterna för det civila samhället att få insyn i beslut och beslutsprocesser. Regeringen bör rapportera till om utvecklingen inom den internationella handeln och ställningstagande i frågor som rör EU, WTO och handel. För att även ge allmänhet och frivilligorganisationer möjlighet till diskussioner bör man ha en offentlig dialog. Regeringen bör därför anordna en offentlig utfrågning i dessa frågor. Inledningsvis berörde jag kravet på att handeln måste bedrivas med miljömässiga hänsyn. Det finns över 200 miljökonventioner och avtal. Av dessa innehåller ca 30 föreskrifter om handelsåtgärder. Det är därför inte märkligt om det uppstår konflikter mellan och alla dessa miljöavtal. Vissa åtgärder som förespråkas i ett avtal kanske är förbjudna i ett annat. Regeringen bör i internationella sammanhang initiera en diskussion om hur tvistlösning mellan WTO och miljökonventionerna ska hanteras och att det bör utredas om i kan vara ett lämpligt forum för att lösa tvister som rör motsättningar mellan just WTO och miljökonventioner. Vi menar också att inte så aktivt ska driva de så kallade AVS-förhandlingarna i EU. Jag har i mitt anförande berört några viktiga frågor men har naturligtvis inte kunnat ta upp alla viktiga synpunkter och ställningstaganden utan hänvisar till våra reservationer. Jag yrkar bifall till reservation 3. 86 (): Globaliseringen innebär nya möjligheter men också många nya och stora utmaningar att skapa en rättvisare värld, en mer demokratisk värld, en mer ekologiskt hållbar värld med målet om en förbättrad levnadsstandard och en utrotning av fattigdomen. Utgångspunkten är att handeln är viktig. Den är grunden för utveckling, högre välstånd och en bättre tillvaro. Vi kan jämföra med utvecklingen i de och vår exportindustris betydelse. Vi har att behandla svensk handelspolitik i WTO-förhandlingarna. Det finns en bred enighet bakom det betänkande som vi har framför oss. Det belyser just frihandelns betydelse för att skapa förutsättningar för en stark och välståndsskapande utvecklingskraft i såväl utvecklingsländer, bland världens fattigaste länder, med inriktning på att nå stabila och rättvisa spelregler för fritt utbyte av varor och tjänster. Målet är att ständigt arbeta för en fri handel som omfattar alltfler, sker på jämbördiga villkor och ger förutsättningar för de fattiga länderna att komma in på marknader och ta del av ett ökat välstånd. Vi vet att när människor möter varandra, handlar med varandra och får respekt för varandra minskar också farorna för krig och terrorism. övergripande mål för global utveckling är att bekämpa fattigdomen. Ekonomisk tillväxt är en förutsättning för hållbar global utveckling, för att fattigdomen varaktigt ska minska och en rättvisare värld kunna utvecklas. Handeln är ett viktigt verktyg för detta och därför ett av högst prioriterade mål för att utvecklingsländerna ska kunna tillgodogöra sig världshandelns möjligheter i de fortsatta WTO-förhandlingarna. Det är naturligtvis svårt att bestämt säga något om hur många människor som skulle kunna lyftas ur fattigdom med en mer ambitiös överenskommelse. Men Kommerskollegiets rapport visar också på att det är som förlorar mer än i-länderna på den rådande protektionismen. Således har också mest att tjäna på mer liberalisering av världshandeln. Dock, fru talman, är det viktigt för oss att förstå att enbart åtkomst till världsmarknaden i sig inte är tillräckligt för en effektiv fattigdomsbekämpning. Det behövs en ansvarsfull och långsiktig fördelningspolitik också inom de berörda länderna som garanterar mänskliga rättigheter, demokratiska rättigheter, kvinnors rättigheter och en tydlig social och ekonomisk rättighet också för svaga och marginaliserade grupper. Det sociala ansvaret och det miljömässiga ansvaret får en alltmer framträdande roll på en internationell dagordning. Det är avgörande. Det står dock inte, vill jag påpeka, i strid med det betänkande som vi nu har, men det är trots allt många länder som står inför stora, stora utmaningar just av de anledningarna. WTO-rundan är särskilt viktig. Att man kan slutföra den med ett gott resultat, även om det inte verkar så optimistiskt, gör att fler länder, fler marknader och fler områden lyfts in i en global reglerad frihandel, och det spelar stor roll. ska spela en aktiv roll i detta, och det gäller att söka en enighet inom EU för ett gemensamt agerande. Det stärker EU och gör även att röst väger tyngre i de förhandlingar som pågår. En av de många uppgifterna är att nå en samsyn inom WTO till exempel när det gäller en definition av begrepp som gör att de stora aktörerna också jämställs. Dit hör synen på vad som egentligen menas med exportsubventioner. Det här är en utmaning för EU och . En annan viktig utveckling handlar om att åstadkomma en demokratiskt öppnare process inom ramen för WTO-arbetet. Det handlar till exempel om att samtliga medlemmar ska ha insyn i diskussioner som pågår oavsett hur länderna har valt att gruppera sig, om att öka transparensen i den rullande diskussionen och om att öka det civila samhällets insyn i det pågående arbetet. Det är också viktigt att visa på sambanden mellan å ena sidan omfattande handelsavtal och regler och å andra sidan betydelsen av en fungerande biståndsverksamhet, ett bistånd som gynnar lokal utveckling, demokrati som styrelseskick, fungerande marknadsekonomi och en hållbar utveckling. Jordbruket, fru talman, har en särskild betydelse i frihandelsdiskussionen men inte bara i betydelsen av att man ska öppna EU:s marknad för de fattiga länderna. Det handlar kanske framför allt om att jordbruksproduktionen i sig inte alltid kan likställas med annan produktion. Jordbruket handlar om många viktiga saker som till exempel självförsörjning för att undvika hungersnöd och kriser. Det kan också handla om ersättning för en levande landsbygd eller energiproduktion, miljöarbete och så vidare. Därför, fru talman, måste den utgångspunkten finnas med, att det ibland kan vara nödvändigt för fattiga länder att kunna skydda delar av sin hemmamarknad för utveckling, ökad självförsörjning och stöd till en hållbar produktion. På samma sätt är det viktigt att inse att många länder kommer att vara långsiktigt beroende av import för att klara sin livsmedelsförsörjning. För dessa måste det finnas system som gör det möjligt för dem att klara av finansiering av sin export till rimliga priser. ska agera för en gemensam jordbrukspolitik inom EU som övergår i den riktning som jag beskrev tidigare och som underlättar för de fattiga länderna att få tillgång till EU-marknaden. har en reservation tillsammans med , där vi framhåller vikten av en öppnare handel med tjänster på ett bredare fält. Här vill vi ha en mer offensiv attityd vad det gäller tjänstehandeln och driva öppenheten mycket hårdare. Jag yrkar bifall till den reservationen, men i övrigt ställer jag mig bakom förslaget i betänkandet. 87 (): Ekonomisk utveckling i fattiga länder sägs av regeringen vara ett övergripande mål för handelspolitiken. Det är bra, men det krävs ett större genomslag i handelspolitiken för det fattigdoms- och rättighetsperspektiv som finns i politik för global utveckling. Fri handel måste mer konsekvent kompletteras med rättvis handel. Det är utvecklingsländerna själva som ska definiera sina intressen; de ska inte få dem definierade utifrån.