prot · GS0998 · 2005-04-05 00:00:00 — Det är därför en rikedom att ha fått vara där, att ha fått krama kvinnorna som berättade, att ha gråtit tillsammans med dem över deras tragiska berättelser. Det är ett minne jag kommer att bära med mig resten av livet. Förutom den rädsla de känner för att gerillarörelser ska komma och kriga, beslagta mark, våldta kvinnor och unga flickor och så vidare drabbas deras barn också av att de inte kan få den skolgång som de har rätt till. I byn som vi besökte hade 1 400 flyktingar tagit sin tillflykt. Var skulle de bo? Jo, i skolan naturligtvis. Det fanns inte så många andra ställen där de kunde bo. Skolgången i djungeln har förutom det jag nu beskriver ett stort problem. Regeringen har nämligen fattat ett beslut om att det bara ska finnas utbildade lärare i landets skolor. Det är ett mycket bra förslag. Det är en tanke som jag önskar kunde vara realiserbar. Men i praktiken fungerar det inte där, och det gör det inte heller i vårt eget land. Det vet vi. Därför kan man behöva ha unga människor som har en gymnasieutbildning som vikarierar som lärare. Eftersom det saknas lärare i innebär det att det framför allt är i djungeln och i annan glesbygd som barnen inte får den skolgång som de har rätt till. Jag lyfte den frågan när vi träffade president . Han berättade om allt som de försöker göra nu för ungdomarna och barnen i skolan. Han sade att det var ett problem som man kanske måste åtgärda. Jag hoppas innerligt att man kommer att göra det. Om det är ord som kommer att förverkligas vet jag inte. Men det kanske skulle hjälpa om utrikesminister trycker på i den här frågan. Det gäller vikten av att barnen får skolgång. Det tillhör de mänskliga rättigheterna. Jag hade i min interpellation lyft just den frågan. Det känns väldigt bra att utrikesministern talar om att det sker påtryckningar från svensk sida inom EU. Det är bra att det pågår ett arbete och att ett uttalande har skickats i väg. Det är viktigt att landet kan få leva under normala förhållanden. Det är precis som andra har sagt här. Det är ett oerhört, otroligt vackert land. Det kan bli ett mycket populärt turistland. 71 (): Jag kan hålla med om det som utrikesministern sade. Resan till som många av oss gjorde gav oss intryck på plats som vi inte hade fått om vi inte hade åkt dit. Som nämnde var det många starka intryck. Det var bland annat positiva intryck. Det var ett vackert land och mycket att se. Men det var också negativa intryck av kränkningar och andra saker. Vi såg väldigt många vapen. Vi såg militärer beväpnade med tunga vapen. Vi såg också tungt beväpnade poliser. När FN genomförde en första internationell konferens om den illegala handeln med lätta vapen, där bland annat en colombian satt ordförande, antogs en politiskt bindande handlingsplan. Parlamentens roll som lagstiftande organ var en av de punkter som lyftes fram i arbetet mot den fortsatta spridningen av lätta vapen liksom också vikten av det civila samhället. Det svenska engagemanget i beträffande lätta vapen ställer en rad utmaningar. Utrikesministern nämnde DDR Disarmament, Demobilization and Reintegration. Den militära vapenproduktionen kan vara ett bekymmer. Hur ser den på detta? Utrikesministern gled lite grann förbi, om jag nu får använda det uttrycket, frågan om lätta vapen. Jag kände att vi inte fick några konkreta svar om vilka åtgärder avser att vidta för att vi ska få ett inflytande och ta ansvaret att hjälpa med bekymret med lätta vapen. Det är ett vackert land. Jag anser att vi ska göra vad vi kan för att stödja det. Jag vill gärna tillbaka till landet. Jag hoppas att vi har kommit bra mycket längre i åtgärderna mot problemet med lätta vapen nästa gång jag kommer till landet. 72 (): Som det ofta är i krig och konflikter är det männen som krigar. Det är också männen som ska försöka skapa fred och ska föra fredssamtalen, de samtal som förs mellan regeringen, paramilitären och Farcgerillan. Det sker utan kvinnornas deltagande i en fredsprocess. Det är nödvändigt att det kommer i gång för att få ett stabilt land. Som i så många konflikter runtomkring i världen är det nödvändigt att man ingriper mot de brott som sker mot kvinnor just i syfte att kränka och att kontrollera områden. Det handlar om det sexualiserade våldet, massvåldtäkterna. Det måste också räknas in i de uppgörelser som görs. Det är därför viktigt att man lyfter fram kvinnors situation inte bara i utan överallt. Tittar man på har regeringen ändå undertecknat konventioner. Det gäller säkerhetsrådets resolution , som jag tog upp tidigare. Den rör kvinnors roll i konflikter. Det är viktigt att kvinnorna nu kommer med i fredsprocessen. Där sade utrikesministern i svaret att kommer att stödja just arbetet för resolution . Det är oerhört viktigt att man följer upp det med tekniskt bistånd för ge möjlighet att följa implementeringen av resolution . Det är också viktigt att man lyfter upp att har ratificerats av . Även i finns det ett kapitel som handlar om gender. Där sägs att brott mot kvinnor är brott mot mänskligheten, och våldtäkter räknas också in bland brotten i . Det är viktigt att även de frågorna tas upp i fredsprocessen och i de krav man ställer på . Oavsett vilken fredsprocess som man kommer att inleda är det viktigt att man tar hänsyn till de aspekterna och att kvinnorna nu får vara med om återuppbyggnaden och uppleva ett tryggare . Det kommer att kräva att kvinnorna får sin rätt och sin plats i samhället. 73 (): Jag tänkte upprepa min fråga till utrikesministern som jag ställde i min interpellation. Vilka åtgärder avser utrikesministern att vidta för att klargöra att ett fortsatt stöd till demobiliseringsprocesserna är avhängigt ett godtagbart ramverk som utgår från internationell godtagbar minimistandard i fråga om straff för brott mot de mänskliga rättigheterna? Med andra ord och kort uttryckt kan det sägas: Först lag, sedan process. Det känns väldigt omvänt för mig att man först processar och sedan kommer efter med lagen och den lagstiftning som ska fälla de eventuella brottslingar som man har fångat in. Det ligger väldigt långt ifrån svensk rättspraxis att hantera problemen på det sättet. Det var egentligen min fråga. beslutade om ett mindre, tekniskt och ekonomiskt stöd till OAS verifieringsmission. Det stödet som löper ut har kritiserats av Human Rights Watch. De menar att alla givarländer ska hålla inne med stöd så länge inte garantier finns för att paramilitarismen nedmonteras i sin helhet, garantier ges för att straffrihet inte ska ges och att offrens rättigheter tillvaratas. Det ska finnas ett juridiskt ramverk för hur man ska hantera situationen. är den officiella svenska ståndpunkten att det juridiska ramverket är helt centralt för processens möjligheter att lyckas. Det är en ståndpunkt som jag till fullo delar. Därför borde engagemang koncentreras ytterligare till att verka för att ett av FN godtagbart juridiskt ramverk kommer till stånd. Vi borde avvakta med ytterligare stöd till OAS eller till någon annan instans som arbetar med den omtvistade nu pågående demobiliseringsprocessen. Likväl väljer regeringen till skillnad från i många andra länder att inte sätta press på genom att avvakta med allt stöd till processen till dess att ramverket är klart och färdigt. 74 Utrikesminister (): och tar upp samma fråga, nämligen att det borde finnas ett juridiskt ramverk för demobiliseringsprocessen innan man över huvud taget är där även i stödet till OAS. Självklart vore det bra om det redan fanns ett juridiskt ramverk på plats. Det är det som vi försöker få colombianska regeringen och parlamentet att få till stånd. Det är ett krav från vår sida att vi inte kommer att ge stöd till demobiliseringsprocessen förrän det finns på plats. Men vi skulle vilja det därför att den är nödvändig för att vi ska kunna hantera den här konflikten och få slut på allt det våld som finns. Men eftersom samtal mellan regeringen och paramilitärerna redan pågår vi kan inte komma ifrån det faktum att de redan pågår, och det träffas överenskommelser och även om inte ramverket finns där för demobiliseringsprocessen som sådan och vårt stöd för den inte kan finnas där måste vi också ge stöd för att kunna verifiera det som de facto sker på marken. Det är faktiskt viktigt. Jag delar inte uppfattning att vi ska avvakta med ytterligare stöd till OAS i väntan på att det finns ett ramverk för demobiliseringsprocessen. Jag delar alltså inte den uppfattningen utan tror att det är viktigt att vi finns på plats för att kontrollera vad som sker på marken. Sedan gäller det den fråga som ställer varför EU inte ställer upp med valövervakning. Den frågan har varit uppe och diskuterats inom EU inför de senaste två valen. Slutsatsen har blivit att EU inte ska kunna bidra med någonting genom en valövervakning. Det har alltså inte varit möjligt att få politisk enighet kring frågan. Det har att göra med att det nuvarande valsystemet i är i stort behov av reformering. Ett mindre svenskt stöd utgår faktiskt till det interamerikanska och dess arbete med stöd till reformering av valsystemet i . pekar på att det är ett rikt land med stora klyftor. Den aspekten tycker jag att det är väldigt viktigt att lyfta fram, särskilt som också pekar på behovet av att inte minst ge barnen möjlighet att gå i skola. Det finns en rad sociala frågor som behöver omhändertas i . Det finns också ekonomiska förutsättningar för landet att göra det; man måste använda sina egna resurser. Men naturligtvis lever man under svåra förhållanden. Likafullt är det viktigt att omvärlden också ställer krav på och myndigheter att säkerställa befolkningens möjligheter till utbildning och omvårdnad sjukvård och annat sådant även under de förutsättningar som föreligger i landet. tar återigen upp frågan om vapen. Till honom vill jag bara säga att stöder , som framförhandlades under colombianskt ordförandeskap, och arbetar på olika sätt för att hjälpa till med att förverkliga konkreta initiativ inför nästa års stora konferens om små och lätta vapen. fäster stor vikt vid att det normativa arbetet på det internationella planet drivs framåt här. Inom EU har aktivt medverkat till att ta fram ett gemensamt synsätt som vägledning för förhandlingarna inom FN:s ram om ett internationellt instrument och om identifiering och spårning av små och lätta vapen. återkommer till frågan om kvinnorna. Jag kan inte annat än hålla med om att det är en oerhört viktig fråga. Men jag vill också säga att kvinnors situation och kvinnors rätt i internationella sammanhang faktiskt är en svensk profilfråga. har varit en av de mest pådrivande medlemsstaterna i FN när det gäller att implementera resolution . Genom en dialog med den colombianska regeringen uppmärksammar vi det och uppmuntrar till implementering. 75 (): Avslutningsvis vill jag tacka utrikesministern för att hon har deltagit i den här debatten. När det, helt kort, gäller vårt stöd till verifieringsprocessen tycker jag att det är rimligt. Vi ska vara med. Det pågår samtal, och kan vi ge stöd där är det oerhört positivt. Uribe har till de olika illegala militära krafter som finns i landet satt upp ett enda krav för att inleda förhandling, och det är eldupphör, att de ska sluta med sina fientligheter. Det har paramilitärerna en massa gånger brutit mot sedan samtalen påbörjades. Det är det som vi vill verifiera. Vi ser ju hur man gång på gång bryter mot det enda krav som presidenten själv satt upp för att förhandla. Den här verifieringsprocessen i sig blir inte tillräckligt meningsfull, kan jag tycka, om vi inte går in och säger: Hallå där! Vad är det som pågår? Har ni inte själva satt upp minimikraven för att en förhandling över huvud taget ska komma till stånd? Sedan har vi detta med internationella övervakare. Ja, att det finns olika linjer i EU är väl inte första gången, liksom att man har olika syn. Men vi har varit spjutspetsen när det gällt att se till att en fredlig lösning kommer till stånd och att se till att den demokrati som ändå finns i får blomstra. Vi var med i fredsförhandlingarna under den förra presidentens tid, och vi var med då Londondeklarationen och G 24 bildades. tycker jag att som land inom ramen för EU ska säga: Ja, vi ska driva linjen att faktiskt vara där och se till att nästa val i blir så demokratiskt som möjligt, inom ramen för den konflikt som finns där. 76 (): Jag konstaterar att jag ännu inte har fått svar på någon av mina två frågor, dels om nya sätt att bekämpa de illegala nätverken, de interglobala nätverken, dels om hur man avser att agera för att verkligen följa upp det som utrikesministern talar om som två olika sätt detta med att jobba från två olika håll. Jag förstår att det är väldigt svårt att svara på den typen av frågor, så där kan man kanske inte förvänta sig så mycket. Jag vill bara fylla på det som sade och säga att jag uppfattar väldigt tydligt att pågående samtal riskerar att legalisera paramilitarismen som en samhällsfunktion så att säga. Men jag vet också att månar mycket om relationen till . Av alla de representanter för olika organisationer som vi träffade uppfattade jag att stora delar av det colombianska samhället är väldigt måna om relationerna till . Jag tror att de lyssnar det är nog väldigt viktigt vad gör. Men självklart måste självt lösa de flesta av de här problemen. Jag ser dock det hela så att vi mera måste arbeta för ett ökat internationellt, globalt, arbete mot de globala brottsliga nätverken. Det handlar då om narkotika, kvinnohandel, penningtvätt, utpressning, sedelförfalskning och alla sådana moment. För att vi ska komma till rätta med sådant krävs det ett större samarbete internationellt. Sedan måste vi också på något sätt hjälpa till så att vi under den här processen får någonting annat än bara en militär uppbyggnad. Det måste också komma till moment som gör att vi får sociala, kulturella och ekonomiska reformer. De kraven måste finnas med för att vi ska nå fram. 77 (): Jag tolkar ministerns svar om barnens rättigheter positivt och litar nu på att utrikesministern på möten med EU, FN och colombianska företrädare lyfter fram kravet, rättigheterna, när det gäller skolutbildningen. Vi har här talat en del om demobiliseringsprocessen. Jag reagerar lite grann på siffrorna i ministerns svar. Det står där att 4 000 vapen har lämnats in under den demobiliseringsprocess som pågår. Är den siffran rätt det skulle det vara väldigt intressant att veta eller mörkar regeringen? President säger till oss att 11 600 vapen har lämnats in. Det är en väldig skillnad mellan 4 000 och 11 600. Naturligtvis låter siffran 11 600 som vi fick höra betydligt bättre , om det nu råkar vara sant, siffran 4 000. Det skulle alltså vara intressant att få information där. Narkotikan har vi också talat om här . Odlingen av koka är, som vi vet, ett stort problem. av det kokain som säljs runtom i världen kommer från . Bönderna har en besvärlig situation. De tvingas att och hotas med att de måste odla koka. De måste få tillbaka sin jord och odla vad de vill, inte vad de tvingas till. Dessutom förstörs markerna av att man flygbesprutar dem. Bönderna försöker varva odling av koka med matproduktion för att förhindra flygbesprutning, men det hjälper inte. Snarare blir det större områden som besprutas. Där skulle jag vilja att man gör någonting. Jag hoppas att ministern lyfter upp de här problemen inom EU och FN. Allra sist vill jag passa på att tacka för det fantastiska arbete de gjort med vårt program. Jag vill tacka ambassadör, som har varit mycket vänlig mot oss och gett oss mycket information både före och efter vår resa. Tack också till utrikesministern för det engagemang som jag känner finns. 78 (): Utrikesministern hänvisar angående vad avser att göra till att man kommer att lägga fram frågan för den som ska äga rum . Vi får väl avvakta och se vad den svenska delegationen kommer att framföra. Vi kommer med intresse att bevaka den frågan i fortsättningen. Jag ser fram emot fortsatta debatter i detta ämne, och jag tackar för debatten så här långt. Jag känner att styrkan i engagemanget, som utrikesministern pratade om, är att vi som känner oss engagerade i den här frågan är från så pass många partier. Det tycker jag är en fördel både för frågeställningarna och för den här debatten. Avslutningsvis vill jag tacka för debatten. Vi ledamöter som deltagit i den här interpellationsdebatten med utrikesministern tänker ta en kopp kaffe efteråt. Jag tänkte fråga om utrikesministern och ambassadör vill följa med på den koppen kaffe så att vi kan ha en efterdiskussion. Vi kommer strax och hämtar ambassadören. 79 (): Jag ser fram emot kaffestunden. Först lag, sedan process jag vill återkomma till det. Jag tycker att det är oerhört viktigt. Det har att göra med både vårt sätt att tänka och vårt sätt att agera i , och det borde gälla överallt. Vi måste värna om någon form av rättstrygghet. Under de diskussioner som vi hade med olika representanter i hade vi bland annat ett långt samtal med vice presidenten. Han ville han var kanske rätt ensam ge paramilitären straffrihet. Det är sådana synpunkter och tankar som gör att man blir väldigt fundersam över var det här kommer att ända någonstans. Det är det som gör att många organisationer hävdar att man måste sätta press på den här processen. Min fråga var också hur regeringen såg på det. Jag kan väl, efter vår diskussion här, tycka att vi har ett gemensamt mål, utrikesministern och jag. Det är bara när det gäller medlet som det kanske skiljer lite grann. Jag tycker att det är bra att höra att man från regeringens sida ändå uppmärksammat problemen, vill komma till rätta med dem och vill stödja i det de håller på med. är ändå äldsta demokrati och, som någon har sagt här, ett fantastiskt land, oerhört vackert och har oanade resurser bara man får ordning på de här problemen, som är mycket speciella för landet. Jag vill tacka för en intressant debatt. 80 Utrikesminister (): Jag måste få upprepa att jag inte tycker att det är meningslöst att delta i verifieringsprocessen, även om jag håller med om det principiella i först lag, sedan process. Men när det finns en verklighet kan man inte blunda för det, utan man måste acceptera att den är där. Dessutom är det, , på grund av att vi deltar i verifieringsprocessen som vi kan säga att vi vet att det är 4 000 vapen. Det är antagligen fler, men det är vad vi har kunnat konstatera i samband med den kontrollmission som utförs. Det är ett exempel på värdet av det, men det finns också annat. När det gäller valövervakning tycker jag ändå att det stöd som vi ger till reformering av valsystemet, vilket vi ser som en nödvändighet, är ett sätt att föra den frågan framåt. återkommer om de kriminella nätverken. Anledningen till att jag inte går närmare in på dem är att det är en något annan problematik, även om de är en del av problematiken i . stöder naturligtvis det FN-organ som arbetar mot internationell brottslighet. Det pågår ett mycket omfattande arbete internationellt för att bekämpa både illegal narkotikahandel och annan internationell kriminalitet, som också har bärighet på . Det här är en fråga där justitieministern säkert skulle kunna redovisa mycket noggrannare. Det gäller vad som sker till exempel inom EU:s ram och även i samarbetet mellan och . Avslutningsvis: Tack för inbjudan till kaffe, men tyvärr har jag fler interpellationer att besvara. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2004/05:480 om de bortförda barnen 81 Utrikesminister (): har i sin interpellation återkommit till frågan om vilka åtgärder jag avser att vidta så att föräldrar till bortförda barn får den hjälp som krävs för att få hem sina barn. Det är en angelägen uppgift för att bistå föräldrar vars barn blivit bortförda till ett annat land i samband med en vårdnadstvist. Det finns få frågor som är så svåra att hantera som dessa. Bakom varje enskilt fall finns människor med olika syn på barn, familj och samhälle. Den ökade rörligheten över gränserna har lett till att antalet vårdnadstvister med internationella inslag har ökat. Jag kan försäkra att jag och mina medarbetare inom UD och inom utrikesförvaltningen energiskt arbetar för att barn inte ska vara åtskilda från vårdnadshavare. Såväl i större internationella sammanhang som i enskilda ärenden hävdar vi barnets rätt med hänvisning till om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn och om barnets rättigheter. När det gäller åtgärder för att hjälpa barn som bortförts till andra länder har generellt visat sig vara ett bra verktyg för att förebygga och motverka internationella bortföranden av barn. Konventionen bygger på samarbete och ömsesidigt förtroende för myndigheter i konventionsstaterna. Ärenden om bortförande till länder som inte är anslutna till är svårlösta, och handläggningstiden blir ofta lång. Men även i ärenden med länder som är med i Haagsamarbetet visar erfarenheterna att det kan ta mycket innan en lösning kan nås. Kvaliteten på rättsväsendena skiftar. Trots de omfattande ansträngningar som vi gör i dessa ärenden är det ibland svårt att nå fram till en lösning. Den personal som handlägger dessa grannlaga och komplicerade ärenden besitter såväl den juridiska som den psykologiska kompetens som krävs för att med både kunskap och empati handlägga dessa ärenden. I varje enskilt ärende lämnar UD:s konsulära enhet och berörd ambassad eller konsulat omfattande stöd och hjälp till den drabbade föräldern. För varje enskilt ärende finns det en handläggare som har det huvudsakliga ansvaret och en som har ett andrahandsansvar. Jag har för avsikt att se till att den nuvarande höga kompetensen på handläggarna bibehålls, och jag ser inget behov av någon ytterligare förstärkning. Inkomstgränsen för rättshjälp är en generell begränsning, som alltså gäller alla typer av ärenden. Målet för rättshjälpen är att den ska ge bistånd till dem som annars inte skulle ha möjlighet att ta till vara sina rättsliga intressen. 82 (): En rättsstats trovärdighet visar sig genom det sätt varpå man tar till vara sina svagaste medborgare. Och vilka kan vara mer svaga än barn som berövats en av sina föräldrar genom att de bortrövats till annat land? Det borde vara en rättsstats självklara mål att alla tillgängliga resurser sätts in för att se till att dessa barn kommer tillbaka till sitt hemland och till den förälder som har vårdnaden och är kvar i . Enligt uppgifter är 107 barn bortrövade från till annat land, varav de flesta finns i de länder som skrivit under . Jag har fått tillåtelse från att nämna hennes fall som ett exempel på hur illa det kan gå när UD inte gör rätt. Hennes dotter har varit bortförd till , och ! Konstadina är folkbokförd och bor i , går i förskola där och har sin mor och halvbror kvar där. Hennes mor har ensam vårdnaden om Konstadina. Hon brukar på sommarloven åka till sin far i , och 2003 beslöt sig hennes grekiske far för att egenmäktigt hålla kvar Konstadina i . prövade grekisk domstol om Konstadina skulle lämnas ut enligt , och den grekiska domstolens dom var att flickan är grekiska. Trots otaliga bevis på dagisgång, läkarbesök, vaccination i och hyreskontraktet i motiverar den grekiska tingsrätten domen med att flickan ska ha bott hela sitt liv på . Det allra senaste är att den grekiska centralmyndigheten avslog överklagande för att få dottern återförd till . Det kanske till och med är så illa att detta avslag inte går att överklaga. Detta är en rättsskandal, och det är en stor skam för UD att detta har gått så långt. Här har en kvinna litat på att ett svenskt medborgarskap skulle innebära att staten, UD, skulle hjälpa henne i en ytterst svår situation. Enligt om bortförande eller kvarhållande av barn ska barnet för barnets skull skyndsamt återföras till sin vårdnadshavare. Om det därefter blir en vårdnadstvist ska den avgöras i det land där vårdnadshavaren bor, alltså . Inget av detta har hänt med åttaåriga .