prot · GS09104 · 2005-04-13 00:00:00 — Den utslagningen vägrar vi moderater att acceptera. Vi vill att såväl yrkesinriktade elever som akademiskt studiemotiverade elever ska kunna lyckas och utvecklas i gymnasiet. Problemet är att dagens gymnasieskola varken är anpassad för den förra gruppen eller för den . Det är orimligt att hävda att skolans undervisning ska bli individualiserad som blivande läkare och elever på lärlingsutbildningar ställs inför samma teorikrav. har de kurser motsvarande ett av de tre gymnasieåren gemensamma. Fler obligatoriska kärnämnen ger kanske ett sken av en hög kunskapsnivå, men i verkligheten blir det en gymnasieskola som fungerar sämre för alla. Vi moderater vill på allvar individualisera skolan. Vi vill göra det genom att dela gymnasiet i en studieförberedande och en yrkesförberedande inriktning med var sin examen. Kraven för gymnasieexamen på studieförberedande program bör höjas, och kraven på godkänt i matte, svenska och engelska ska alltid ingå. De gemensamma kärnämneskrav som ställs för samtliga gymnasieutbildningar ska tas bort precis som kravet att alla utbildningar ska ge allmän högskolebehörighet. På lärlingsutbildningen ska inte generella krav på att läsa kärnämnen ställas. Däremot ska alla elever, oavsett utbildningsinriktning, garanteras möjligheten att läsa kurser som ger högskolebehörighet. Eftersom gymnasiet är en frivillig skolform är det också rimligt att eleverna får större ansvar för sin utbildnings utformande, exempelvis genom att välja kurser friare än , oavsett inriktning på utbildningen. I sammanhanget är det viktigt att poängtera att högskolan måste få ställa de antagningskrav som gör att elevernas motivation att läsa svåra och relevanta kurser ökar. Vi är övertygade om att en verkligt individualiserad gymnasieskola ger bäst förutsättningar för såväl yrkesinriktade elever som akademiskt studiemotiverade elever att lyckas och utvecklas i gymnasiet. Därför söker vi moderater tillsammans med alliansen mandat för att efter valet inte bara prata om individualisering i skolan utan också göra verklighet av den. 153 AXEL DARVIK (fp): I går var jag ute på i . Jag pratade med en hel del studenter där ute, och vi samtalade om många saker, bland annat om det liberala bildningsidealet och dess historia och om andra viktiga ideal som liberalismen står för, och om att man ska ge alla möjligheter att få utvecklas. Vad man sedan vill göra med sina möjligheter är det upp till var och en att själv bestämma över. Också den liberala synen på individen var någonting som vi diskuterade en hel del. Bland annat kom diskussionen upp om det här med statligt och privat, vem som driver verksamhet och så vidare. Jag brukar alltid tänka då: Är det detta som är det viktigaste, eller är det människan eleven, vårdtagaren, individen som är det viktigaste? Och mitt svar är självklart alltid att det är individen och människan som ska stå i centrum. Om man sedan väljer ett fristående alternativ eller offentligt driven skola spelar betydligt mindre roll. Jag fick också en fråga från en tjej där, som ganska hade börjat på högskolan. Hon sade: Ni säger att ni står för en kunskapsskola. Då undrar jag: Vad tycker ni om att man söker in på högskolan på de betyg som man fick i ettan? Själv, sa hon, tycker jag att det är fel att betyg från första ring ska väga lika tungt som de man får när man slutar. För mig var det skönt att kunna ge ett tydligt svar. Ja, tycker att det här är fel. Vi vill ha ämneskurser som ger möjlighet att lära sig på djupet och att inhämta kunskaper, och att de betyg som man sedan får med sig från gymnasieskolan faktiskt också visar vilka kunskaper man har när man lämnar gymnasiet och går vidare. Det är detta som måste vara viktigt när man söker in på högskolan. Att få möjlighet att lära sig på djupet är ju en av de reformer som vi i har för att höja kvaliteten inom gymnasieskolan, men vi har också många andra, fru talman. Några av dem tar jag upp här . Det gäller bland annat att försöka höja läraryrkets status. För att detta ska bli möjligt måste man naturligtvis också ha en lärarutbildning som kan ge den här statusen. Att en av tio lärare på gymnasiet har möjlighet att få en lektorstjänst är ett riktmärke för oss. När vi pratar om att också se individen är det inte bara ord utan något innehåll. För att tydligt förklara vad detta innehåller, bland annat, vill vi i ha tvååriga yrkesprogram där de som är väldigt intresserade av att lära sig ett yrke har möjlighet att koncentrera sig på detta. Vill man läsa för att skaffa sig en högskolebehörighet ska det var möjligt, men vill man koncentrera sig på yrkeskurser och yrkesämnen ska man också kunna få göra det. Vi vill ha olika examina, och vi föreslår tre stycken. Man har ju olika mål i livet, och det ska man också tillåtas att ha. Vi vill ha en studentexamen som öppnar för studier vidare in på högskola och universitet. Vi vill ha en yrkesexamen för dem som vill lära för att kunna gå ut i yrkeslivet direkt efter gymnasiet. Vi vill även ha en lärlingsutbildning som har en mycket tydlig koppling mellan arbetsplatsen och det som man lär sig. Socialdemokraterna vänder sig mot detta. De låter inte eleverna själva få bestämma. Det finns stora problem i gymnasieskolan . Antalet avhopp är gigantiskt och kunskapsnivåerna sjunker. Men det största problemet är ändå att det förs en politik som inte är förankrad i verkligheten. Den socialdemokratiska illusionen om hur samhället fungerar ställs framför lärarnas frihet att kunna vara professionella yrkesutövare och elevernas rätt att själva få välja vilken typ av utbildning som de vill ha och vilket livsmål de sätter upp. Jag kan aldrig komma ifrån att göra det ställningstagandet att eleverna själva ska kunna välja. Det är inte socialdemokratiska politiker i som ska ställa upp mål för eleverna, utan det är någonting som man avgör bäst själv. Här går det en skiljelinje, och den blir extra tydlig när man ser på skolpolitiken. Det finns en förhoppning om att en annan ordning är möjlig, och jag känner att det finns en kraft inom gymnasieskolan. Men för att detta ska bli möjligt krävs det en förändring, och det förpliktar oss liberaler att fortsätta att kämpa för en annan regering efter valet . Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservation nr 4 i betänkandet. 154 (): Utanför är våren äntligen på väg med vitsippor och allsköns andra blommor. Det är inte ofta jag gör det, men ska jag citera en gammal kommunistledare: tusen blommor blomma. Så borde det vara i gymnasiet, att alla får blomma och utvecklas, bli sedda och respekterade, vattnade med kunskap och ompysslade med trygg atmosfär. I gymnasieskolan läggs grunden för ett gott liv som vuxen, för studier och yrkesarbete. Där ska alla få plats. Där ska det finnas rum för alla elever att komma närmare förverkligandet av sina drömmar, oavsett om de nu vill bli rörmokare, kirurger eller om de väljer att byta yrkesinriktning under livets gång. Vi kristdemokrater vill se en trygg gymnasieskola som ger kunskaper för livet och bereder för lärande hela livet. Vi utgår från tre hörnpelare. Kunskap skolan ska ge kunskaper som behövs. Ansvar skolan är ett gemensamt ansvar för familj, elev och skolpersonal. Trygghet ingen ska behöva gå till skolan med oro och ångest. blommar inte alla blommor i gymnasiet. Var fjärde elev faller ur gymnasieskolan. Individuella programmet för dem som egentligen inte är behöriga att ens gå i gymnasiet har blivit det största. 9 000 hoppar av redan första året. Då hjälper inte att prata om utveckling när verkligheten visar en skrämmande, annorlunda bild, märk väl: en bild så väl underbyggd av olika undersökningar och fakta att ingen förutom majoriteten kan rulla tummarna och blunda. Det är en bild av en skola där unga människor inte blir bekräftade eller inte får de tydliga signaler och normer om vad ett liv som vuxen medborgare måste innebära, när normlösheten blivit norm. Och som om det inte räcker: De styrande politikerna vill av kollektivistiska skäl stöpa alla elever i samma form, likt tennsoldater. Men människor är inte och ska inte vara tennsoldater. Det behövs en skola som tar fasta på allas olikheter, samma unika värde och rätt till respekt, kunskap och trygghet. Vad beror det då på att det inte är så ? Ja, självklart beror det inte på alla de professionella, hängivna lärare och annan personal som ser till att skolan ändå hankar sig fram. Men de politiker som ser mellan fingrarna när elever far illa, när unga människor inte får den hjälp, den uppmuntran och det stöd de behöver, där ligger ansvaret. I politiken älskar man utredningar. Inget är så kraftfullt som att utreda, var det någon som en gång sa till mig. Inget är så kraftfullt som att kräva en utredning. Då borde alla politiker som värdesätter utredande ha fått sitt lystmäte när det gäller gymnasiet, för den skolformen har då sannerligen utretts. har gymnasiet utsatts för en rad förändringar en del bra, en del sämre. Senast var det 2000 som förväntades komma med radikala grepp. Till slut, efter många om och men, kom det förslag. Men så blev det remissförfarande och hela tänket sågades i hög grad. Socialdemokraterna fick då förstås kalla fötter och sydde ihop en proposition som bidde knappt en tummetott. På några punkter visade Socialdemokraterna och stödpartierna lite klarsyn. Ett första utkast till lärlingsutbildning kom, något som Socialdemokraterna med näbbar och klor tidigare motsatt sig, trots ihärdiga krav från oss kristdemokrater och från branscherna. Vi vill ju se en modern lärlingsutbildning som kombinerar yrkeskunskaper med kärnämnen, gärna på plats i företagen, en utbildning som har egen status som program. införs i stället ett slags halvmesyr med lärlingsutbildning som valbart alternativ lite varstans. Det räcker inte. Vi kristdemokrater vill fortfarande se lärlingsutbildningen som en egen högstatuslösning. Några andra kristdemokratiska önskemål om historia som kärnämne och en ny gymnasieexamen tillgodosågs, även om vi tycker att en examen ska kräva godkänt i samtliga kärnämnen och ska kunna se olika ut beroende på elevens kunskapsinriktning. Det blir vare sig hackat eller malet när kvarnarna borta i malt färdigt, bara trött maktkonst föga inspirerande för någon. är ju propositionen klubbad i . Det återstår att fortsätta driva de förändringar som så innerligt väl behövs. Skolan ska handla om kunskap det måste tydligen sägas om yrkeskunskap och teoretisk kunskap, om kunskap som håller för livet och förbereder ett bra liv. För att se till att så sker vill vi ha nationella prov i fler ämnen och fler betygssteg. De nationella proven ska säkra att betygssättningen sker utifrån samma mål och kriterier i hela landet och stötta elever och lärare. Visst är det bra att regeringen tagit till sig önskemål om ämnesbetyg i stället för kursbetyg detta för att komma bort ifrån den snuttifieringen. Men det räcker inte. Både och har granskat betygen och funnit flera bekymmersamma brister. I från pekas på oklarheter i ansvarsfördelningen. Regeringen har inte gjort det den borde. Vi vill därför se en översyn av betygen så att de blir tydligare och rättvisare. Inför övergången från kursbetyg till ämnesbetyg får det inte heller bli som det har varit, att lärarna ska famla i mörkret på och surfa fram mellan olika versioner av kursplaner och betyg för de kurser som redan pågår. Det måste bli tid att genomföra nya planer och betyg på ett professionellt sätt där myndigheterna stöder skolorna och lärarna. Alla sorters kunskaper ska rymmas i skolan. Därför vill vi kristdemokrater se en uppgradering av yrkesutbildningen, inte enbart i lärlingsutbildningen utan överlag genom samverkan mellan skolan och arbetslivet. Det räcker heller inte att, som Socialdemokraterna så ofta gör, tillsätta små delegationer och myndigheter för att grubbla över problem senast Yrkesutbildningsdelegationen. Tvärtom behövs större steg än så. står bakom beslut om en parlamentarisk översyn av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna. Regeringen har i stället valt att tillsätta en egen utredning som ännu inte lämnat sitt betänkande, trots att den är försenad. Hur länge ska människor och företag tvingas vänta på en nationellt likvärdig och högkvalitativ yrkesutbildning? Att en sådan inte kommer till stånd hindrar både människor i deras utveckling och vårt lands tillväxt. Lika självklart borde det vara med fullvärdig valfrihet och kvalitet för alla elever. Självklart ska de fristående gymnasieskolorna få ge det individuella programmet. Det finns det också majoritet för om skulle lösgöra sig från den påträngande vänsterfamnen. För att främja ett jämställt samhälle fritt från i dessa tider så uppskruvade och konstlade tongångar om konflikter behövs ett medvetet arbete för att båda könen ska komma till sin rätt och inte fastna i märkliga föreställningar. Grunden är förstås att skolan behöver goda värderingar. Jag kan inte med min människosyn acceptera att en enda elev kränks och mobbas i gymnasiet. Tyvärr utsätts många för just detta. Därför vill vi kristdemokrater se ett starkare värdegrundsarbete på varje skola. Religionskunskapsämnet borde utvecklas till det naturliga hemmet för värderingsfrågorna. Ämnet ska ge god grund i kristendomens och andra livsåskådningars synsätt och ge eleverna möjlighet att reflektera över de etiska frågor och livsfrågor som berör alla oss människor. Vi kristdemokrater vill se en gymnasieskola med kunskap, trygghet och ansvar. Det är en skola där människor är människor, inte tennsoldater. Flytta in vårens mångfald i gymnasiebesluten så att vi ser en skola där tusen blommor verkligen blommar! Fört att främja det står jag givetvis bakom alla kristdemokratiska reservationer i betänkandet men yrkar för tids vinnande bifall enbart till reservationerna 12 och 22. 155 (): Jag väljer att använda mina minuter till att tala utifrån några av de funderingar som har och som vi också har formulerat i några reservationer. I utredningen Den könsuppdelade arbetsmarknaden pekas på vikten av att föra en politik som luckrar upp de stelheter som är starkt förknippade med kön som finns på arbetsmarknaden. Det vill säga en politik som avlägsnar både synliga och osynliga hinder som finns för kvinnors och mäns fria val. Utredningen ger ett antal förslag på åtgärder inom ramen för , Myndigheten för skolutveckling och olika arbetsmarknadspolitiska program. Jag kan som vänsterpartist instämma i många av förslagen. Jag vill peka på vikten av att satsningar som syftar till att få kvinnor att göra otraditionella utbildnings- och yrkesval ges fortsatt prioritering, som vi anser att regeringen ska förtydliga och konkretisera uppdrag till berörda myndigheter i syfte att öka mäns deltagande i kvinnodominerade yrken. I första hand gäller det kanske Myndigheten för skolutveckling, som ska få i uppdrag att utarbeta kurser i enlighet med det koncept som tidigare använts för flickornas kurser i teknik, det vill säga kurser som ger pojkar möjlighet att pröva på yrken inom vård, skola och omsorg. bör också få i uppdrag att granska den arbetsplatsförlagda verksamheten, som bedrivs för elever inom grund- och gymnasieskolan, för att se att den överensstämmer med de skrivningar om jämställdhet som finns i läroplanerna. Myndigheten för skolutveckling borde se till att gruppen praktikhandledare, mentorer och studie- och yrkesvägledare får kunskap om hur man aktivt kan arbeta för att bryta könstraditionella mönster, inklusive yrkesvalet. I samband med detta yrkar jag bifall till reservation 8. I dagens samhälle blir de val som varje individ ska göra alltfler och alltmer avgörande. Det ställer stora krav på individen. Det gäller att veta vilka val som ska göras, när och vilka konsekvenser de får. Det handlar också om att skaffa sig information, kritiskt granska och dra slutsatser. För den som går på gymnasiet handlar valen om fortsatta studier och om att ta sig ut på arbetsmarknaden. Det är det viktigt att ha kunskap om. Också i livet som familjemedlem, partner eller konsument gör vi mängder av val. I ett samhälle som kännetecknas av valfrihet gör sig skillnader i individers förutsättningar gällande på ett nytt sätt. För möjligheten att göra väl grundade val är faktorer som socioekonomisk bakgrund och föräldrarnas utbildningsnivå saker som spelar stor roll. Det finns en uttalad målsättning om att minska snedrekryteringen till högskolan. ska göras utifrån individuella intressen och egen förmåga inte utifrån traditionella könsmönster, socioekonomiska möjligheter eller etnisk bakgrund. Inte heller ska man hindras utifrån funktionshinder eller sexuell läggning. Gymnasieskolan är en viktig länk, inte bara för att man ska uppfylla de formella kraven för antagning till högskolan utan också för att ge kunskaper om valmöjligheter, ansökningsförfarandet och livet som student eller arbetande. Det finns många situationer i vuxenlivet som man kanske kan känna sig skrämd av när man är ung. Det vi ofta talar om som vett och etikett handlar inte bara om reglerna för beteende vid en fin middag utan över huvud taget om hur man uppträder i olika livssituationer om anställningsintervjuer, om hur man hävdar sin rätt som konsument och om kontakt med myndigheter, liksom om olika mer privata situationer, relationer med partner, föräldrar, barn och andra medmänniskor. I regeringens ungdomspolitiska proposition tas steg i rätt riktning genom den kursplaneöversyn som uppdragits åt . Där är uppdraget att överväga hur kunskaper i arbetsrättsliga frågor kan ges ökad betydelse. Gymnasieskolan måste ta ett större ansvar än tidigare för att ge eleverna en god kunskapsbrunn för livet efter gymnasiet och för alla de val som ska göras. Därför menar vi att uppdraget till bör utökas ytterligare. Jag kan ta några exempel. Förutom att man får kunskaper i arbetsrättsliga frågor är det viktigt att man får klart för sig vilka studievägar som finns, kunskap om studiemedelssystemet, kunskaper i olika konsumenträttsliga frågor, kunskap om hur man gör när man söker arbete, kunskap om bostadsköer, hyreskontrakt och om de rättigheter och skyldigheter som hör ihop med det. I det här sammanhanget kommer det naturligtvis också in frågor om sex- och samlevnadsundervisning. Jag tror att vi skulle vara betjänta av att fick ett vidgat uppdrag. Livet efter gymnasiet är rikt på möjligheter. Gymnasieskolan ska ge eleverna redskap att hantera dessa möjligheter. Den kunskap som erfordras är så omfattande att det skulle behövas utrymme för ett nytt ämne i gymnasieskolan. Vi från avstår dock från att i detta läge föreslå något nytt ämne. Vi vill inkludera den kunskap som jag har försökt tala om i befintliga ämnen. På det sättet kan gymnasieskolor också inspireras till att utveckla lokala kurser inom området. Genom ändrade direktiv till angående den kursplansöversyn som pågår vill vi från inkludera det mest basala kunnandet om livet efter gymnasiet inom ramen för befintliga ämnen. Avslutningsvis, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 20. 156 (): För del gör vi storsatsningar inom . Det kommer jag att utveckla i nästa veckas debatt. Anledningen till den satsningen är 27 906 elever, alltså. Det är 27 906 elever som inte har klarat skolan med godkända betyg. Det är var fjärde elev. När gymnasiereformen sattes i sjön 1992 var en av påhejarna. I reformen fanns många riktiga förslag om ökad valfrihet och större samverkan mellan ämnena. Ett led i den reformen var att ge alla elever grundläggande högskolebehörighet. trodde ärligt att det var möjligt att klara det med dagens djupa kunskap om pedagogik och elevers olika inlärningsstilar. Behovet av ett livslångt lärande, av att kunna gå vidare och fortbilda sig hela livet, är stort och kommer att bli ännu större. Alltfler människor byter under sin yrkesverksamma tid arbetsgivare, och alltfler byter dessutom spår i yrkeslivet. Om det kunde vi till exempel läsa i gårdagens . har inte det jobb som de är utbildade efter examen. Många av dem är arbetslösa, studerar något nytt eller har ett jobb som de inte är utbildade för. Bara var femte fick det jobb de studerade till enligt den kartläggning som DN har gjort. I stället för en skola som ger alla en ärlig chans har vi fått en skola som stänger dörrarna till jobb och livslångt lärande för alltfler. Det är slutsatsen när vi konstaterar att av alla avgångselever tvingades lämna gymnasieskolan utan slutbetyg. Det leder i sin tur till ökat utanförskap och ökad långtidsarbetslöshet bland ungdomarna. Störst är misslyckandet när det gäller de elever som vi redan från början visste behövde extra mycket stöd eller särskilt anpassad undervisning för att klara av gymnasiet. Bara var femte elev som började på det individuella programmet kunde lämna gymnasiet 2004 med slutbetyg alltså bara var femte elev i IV-programmet! Antalet elever på det individuella programmet har vuxit så mycket att det är gymnasieskolans näst största program. Tydligare går det inte säga det: Tanken med en gymnasieskola som gav alla möjligheter att gå vidare till högskola eller universitet var god, men den visade sig svår att infria. Följden har i stället blivit att många elever har fått en svårare situation. får tiotusentals ungdomars självförtroende en knäck då de får uppleva att de inte duger och inte kan leva upp till de krav som utformats enkom med tanke på den högre utbildningen. ställer sig frågan: Varför är det så? Vad kan vi göra? Vi i vill se en gymnasieskola som erbjuder eleverna tre olika utbildningsvägar. För det första är det ett program som är högskoleförberedande. Den elev som är mogen att redan i gymnasieskolan skaffa sig behörighet till högskolan ska kunna göra det. Det är en självklarhet. För det andra är det ett yrkesförberedande program. Den elev som på grund av skoltrötthet eller av andra skäl vill skaffa sig en gymnasieutbildning men inte är motiverad att läsa in en högskolekompetens ska kunna välja en yrkesförberedande väg i gymnasiet. Det innebär inte att vi gör avkall på kunskapshöjd och kunskapsinnehåll i ämnena. Det betyder att eleverna inte behöver läsa alla teoretiska ämnen som krävs för en högskolebehörighet. Men de som så önskar ska själva kunna välja ämnen som ger högskolebehörighet. I yrkesförberedande program är det också så, som vi vet, att det går väldigt många elever som har väldigt höga betyg men som valt yrkesförberedande program i stället för att gå högskoleförberedande. De ska ges möjlighet till både högskolebehörighet och yrkesförberedelse. För det tredje vill vi också se en modern och flexibel lärningsutbildning som riktar sig både till den elev som av olika skäl behöver göra huvuddelen av sin gymnasieutbildning på en arbetsplats och till de elever som vill utbilda sig i ett yrke där det är en fördel att få en utbildning direkt i en praktisk verksamhet. Det kan till exempel handla om att utbilda sig genom att skaffa sig en väldigt specifik verkstadsutbildning eller en hantverksutbildning, till exempel tapetserare eller finsnickare. Genom att de ges möjlighet att få in en fot i ett företag kan det hända att det företag som de har lärlingsplats hos får förtroende för eleven. De kan få ett jobb efter avslutad skolgång. Viktigt att nämna i detta sammanhang är också att vi anser att det behöver vara en lärlingspeng. Annars är det bara de stora företagen som har möjlighet att ta emot lärlingar. ska få utreda, säger utskottet. Skolminister har sagt några positiva ord, bland annat under skolmässan i nu i går. Det gör han i sina försök att hitta lösningar på regeringens misslyckade utbildningspolitik. Den socialdemokratiska regeringen har konsekvent vägrat att se de problem som finns och hävdat att det är gymnasieskolans sak att täppa igen de kunskapsluckor som eleverna har från . Men att lappa och laga i efterhand är sällan en långsiktigt klok strategi. Målet måste vara att åtgärda problemen när de uppstår. Därför behöver också uppdrag förändras, som jag sade inledningsvis och som jag kommer att utveckla ännu mer .