prot · GS0965 · 2005-01-27 00:00:00 — Även konstaterade emellertid att en ändring i enlighet med förslag skulle komma att innebära stora svårigheter när det gäller att bevisa om ett jaktbrott har begåtts eller om det varit fråga om tillåten skyddsjakt. fann det därför inte lämpligt att då ändra förutsättningarna för skyddsjakt i enlighet med utredningens förslag (bet. 2000/01:MJU9). Frågan om utvidgning av möjligheterna till skyddsjakt på enskilds initiativ utan tillstånd har behandlats av ett antal gånger efter riksdagsbeslutet, . vidhöll då sin bedömning när det gällde eventuella bevissvårigheter, men gav regeringen till känna att en samlad översyn borde göras av regelverket med beaktande av såväl rättsäkerhetsaspekten som de fastlagda målen för rovdjurspolitiken. En sådan översyn pågår inom . Som en del av beredningsunderlaget ingår remissbehandlade framställan om en ändring av 28 § jaktförordningen. Ändringen, som bland annat innebär att ett angripande rovdjur ska få dödas när det anfaller tamdjur om försök har gjorts att genom skrämselåtgärder avvärja angreppet, har fått ett blandat mottagande av remissinstanserna. Riksåklagaren uttalade i sitt remissvar att Högsta domstolens ställningstagande i det så kallade Gräsömålet borde avvaktas för att kunna bedöma om och i vilken utsträckning en författningsändring behövs. meddelade dom i målet . Genom Högsta domstolens dom har vi fått ytterligare underlag för ett ställningstagande till utformningen av bestämmelserna om rätt att ingripa mot rovdjur som anfaller tamdjur. Vi bereder nu frågan vidare i . När det avslutningsvis gäller en icke vapenägande tamdjursägares möjlighet att ingripa vid rovdjursangrepp har en markinnehavare enligt 5 § jaktlagen (1987:259) rätt att utan tillstånd vidta lämpliga åtgärder för att motverka skador av vilt. När det gäller att freda sina tamdjur mot rovdjursangrepp kan det exempelvis vara fråga om att skrämma rovdjuret i syfte att undvika angrepp. Handlar det om att med vapen försvara sina tamdjur kan djurägaren exempelvis vidtala en vapenägande granne att bevaka hans djur. 158 (): Det har länge stått klart att 28 § jaktförordningen måste ändras. Att den kobonde på som sköt en varg på ön i syfte att freda sina kor fällts i visar med all tänkbar tydlighet att det är mycket angeläget att ändra den här lagen. Jaktförordningen måste ge medborgare rätt att försvara sina tamdjur mot angrepp från rovdjur. Det är orimligt att ha en jaktlag som innebär att den enskilde djurägaren på förväntas ta ett riktigt beslut när vargen springer i samma hage som djuren. Kobonden på hade från grannar fått reda på att en varg uppsökt deras djurhage. När mannen sköt vargen sprang den mot hans kor och kalvar i hagen. Jag tycker att det är ställt utom allt tvivel vad den här vargen hade för syften i tamdjurshagen. Enligt 28 § jaktförordningen får ägare eller vårdare av tamdjur döda björn, varg, järv eller lo utan tillstånd av myndigheter om rovdjuret angripit eller skadat tamdjur och det finns skälig anledning att befara ett nytt angrepp. Då får rovdjuret dödas i, som det sägs, omedelbar anslutning till det andra angreppet. Vad som framkom i var att han fälldes därför att det var och innan vargen gick till angrepp på nytt. Få jaktfrågor engagerar så många medborgare, oavsett om de är jägare eller icke jägare, som rovdjursfrågan. De som bor i områden med ett stort bestånd av de större rovdjuren de områdena blir allt större i landet är ofta mycket kritiska mot den av antagna rovdjurspolitiken. Sannolikheten att befolkningen i rovdjurstäta områden ska kunna acceptera närvaron av rovdjuren ökar om myndigheter och politiker lyssnar på och tillgodoser de krav på förändringar som finns. Sedan beslutet fattades i har alltfler tamdjur skadats eller dödats av varg. Väl känt är angrepp i men också i mitt hemlän men också i andra regioner i landet. Rättsfall i och har gett nytt bränsle i debatten. Jaktförordningen har visat sig vara mycket svårtolkad även i rättssalar. säger jordbruksministern att frågan bereds, men drabbar detta enskilda människor som inte vet vad som gäller och som har i färskt minne den behandling som bonden på fick. Därför skulle jag vara tacksam för om jag kunde få någon form av besked. Ser jordbruksministern framför sig en månad till, , eller är det först det kommer en proposition med förslag till en förändring? Är jordbruksministern överens med mig om att den nuvarande situationen är ohållbar? 159 (): Jag ville vara med i interpellationsdebatten eftersom det här är en fråga som jag får ofta och som diskuteras i mitt hemlän . Det har funnits många oseriösa inslag i rovdjursdebatten, och det finns mycket konstigheter som diskuteras i samband med rovdjursfrågorna. Vi ska inte ta upp tid just nu till att tala om det. Just frågan om § 28 är en viktig och seriös fråga i sammanhanget som är värd att ta att diskutera. Det är några saker som jag skulle vilja ta upp med anledning av jordbruksministerns svar till . Först har jag en reflexion, som även hade. Det som jurister, och för den skull också vi politiker, kan fundera över och analysera ska alltså en enskild person under en som står till buds, av fara eller i en nödsituation, göra en alldeles korrekt juridisk bedömning av. Bara det är orimligt. I början av svaret redogjorde jordbruksministern för vad 28 § jaktförordningen innebär. Det låter enkelt och bra när man får den uppläst i ett svar. Men är det inte så enkelt. i svaret framskymtade det att regeringen, som jag uppfattar det, har fått bränsle till den översyn som pågår genom Högsta domstolens dom i det så kallade Gräsömålet. har säkert alla läst domslutet och beskrivningen av händelseförloppet. Grannen hade haft ett angrepp av varg och varnade därför den nu dömde. Han vaktade sina djur i hagen, och vargen dök upp. När mannen sköt vargen sprang den mot hans kor och kalvar i hagen som vi har fått beskrivet här. Det torde ändå vara uppenbart vad rovdjuret hade för syfte i tamdjurshagen. Sunt förnuft säger vad jag som ägare skulle göra i en sådan situation. Jag tycker att det är bra att vi har fått ett så tydligt fall som klart pekar på hur det är i verkligheten. Frågan är nu vad detta innebär för regeringen i den översyn som pågår. I jordbruksministerns svar redogjordes också för regeringens bedömningar när det gäller § 28. var åtminstone bedömningen att det var mindre lämpligt att ändra förutsättningar för skyddsjakt enligt § 28. Utredningen hade föreslagit en sådan förändring. har det gått , och vi har flera exempel på vad som händer i verkligheten ute i landet. Jag skulle därför vilja fråga jordbruksministern om de händelserna har förändrat regeringens syn på frågan. Vad innebär det underlag som regeringen nu har fått genom Högsta domstolens dom i den beredning som enligt svaret pågår i ? 160 Jordbruksminister (): Jag tycker inte att man kan uttrycka sig som när han säger att det länge har stått klart att vi behöver ändra 28 § jaktförordningen. Det är inte riktigt så enkelt. Frågan har varit uppe ett antal gånger i . Det har väckts många motioner. En del har säkert gett uttryck för att man behöver ändra paragrafen i jaktförordningen. Men har ett antal gånger kommit fram till att vi måste ha en balans mellan möjligheter att uppnå målen i rovdjurspolitiken och att uppnå rättssäkerhet och få förtroende för rovdjurspolitiken. Det har på det sättet varit en komplicerad fråga där man egentligen har landat i att den rovdjurspolitik och det regelverk vi har ger denna balans. Sedan var det frågan om vad vargen har för avsikt med sin närvaro i närheten av tamboskap. Ja, vargen har nog alltid den avsikten att skaffa sig mat. Det är en annan avvägning som görs i paragraferna. Jag menar inte att vi ska vifta bort den kritik som finns mot 28 § jaktförordningen. Vi måste ha en rovdjurspolitik som medborgarna känner förtroende för. Därför var det intressant att notera en attitydundersökning som Fjällmistra redovisade . Man konstaterade att i sin helhet finns det en stor acceptans för mål för de olika rovdjursstammarna. Det finns också en majoritet av dem som lever i områdena med rovdjur som är positiva till rovdjurspolitiken, men det finns också betydande kritik i lokala grupper. Det måste vi ta till oss. Har vi inte en rovdjurspolitik som medborgarna har förtroende för kan vi få vidkännas kontraproduktiva åtgärder. En sådan kontraproduktiv företeelse är den illegala jakten. Vi måste vidta åtgärder som löser konflikterna. Det handlar inte bara om att titta på 28 § jaktförordningen utan det handlar om att lösa problemen genom skadeförebyggande åtgärder. Där har vi kunnat se att det är framgångsrikt att satsa på olika typer av stängsel. Viltskadecenter på Grimsö kan vara behjälplig och utvecklar effektiva stängsel. Det är effektivt att satsa på olika typer av information. Det är effektivt att förebygga jaktbrott och se till att det finns förutsättningar att utreda jaktbrott. Jag tror också att det är mycket väsentligt att de som är berörda har inflytande när det gäller förvaltningen av rovdjurspolitiken. Vi har ett översynsarbete som pågår i departementet. Det är alldeles riktigt att vi dels har ett remitterat underlag, ett förslag från , dels har en dom från , som är utgångspunkter i översynen. 161 (): Jordbruksministern ställer sig tvekande till om det verkligen har stått klart att paragrafen behöver ändras. Jag kan i varje fall överblicka de frågan har diskuterats. För egen del började mitt engagemang på allvar när jag blev utbjuden till fårägare utanför i . Jag vill passa på att fråga jordbruksministern om hon har varit ute hos drabbade fårägare. För mig blev det väldigt avgörande att träffa fårägare som hade fått sina får rivna inte ett eller två utan många och uppleva den frustration som dessa fårägare känner över att inte ha rätten att skydda sina får, sina tamdjur, mot ett angrepp. Den kvällen betydde mycket för mig. Därför är det någonting jag bär med mig när jag engagerar mig i den här saken, att det är enskilda människor vi pratar om. När nu domen har slagits fast i ser vi svart på vitt att lagen inte fungerar. Jag uppfattar att jordbruksministern inte heller tycker att lagen är bra. Då är frågan: När kommer förändringen? Kommer den inom en snar tidsperiod, eller är det någonting som kommer först ? Jordbruksministern säger i sitt svar att grannar eller fårägare som inte har vapenlicens kan försöka sig på skrämselåtgärder. Det är också en diskussion i sig: Vad är en skrämselåtgärd? Är det bu!? Är det ett skott eller två skott? Och hur ska det bedömas sedan? Jordbruksministern säger att om det handlar om att med vapen försvara sina tamdjur kan djurägaren exempelvis vidtala en vapenägande granne att bevaka hans djur. Då vill jag nämna i sammanhanget att i hävdade överåklagare med emfas att det är den som själv drabbats av tidigare skador på tamdjur som får skjuta när en varg går till angrepp på nytt. Det vore intressant att få en kommentar till den saken, om det verkligen är så att man bara kan be en granne att hjälpa till med det. 162 (): Jo, det är jätteviktigt jag tycker också att vi ska ha balans. Vargen har sin plats i naturen. Vi ska stävja tjuvjakt, vi ska bygga staket och vi ska göra allt vi kan. Men jag tror också att det är viktigt att vi lyssnar på människorna, särskilt på dem som bor i områden där vi vet att det finns varg. Jordbruksministern talar också om förtroendet. Då är det tyvärr så att det inte är helt ovanligt att förtroendet för den rovdjurspolitik som har antagits av har urholkats. Jag sade i mitt förra inlägg att just den här punkten är en viktig och seriös fråga, hur vi ser på 28 §, för att man ska ha den här möjligheten när ett angrepp sker. Det handlar inte om att man i allmänhet hatar varg eller försöker hitta på åtgärder, utan det handlar om just rätten och möjligheten att skydda sina egna tamdjur vid ett angrepp. Det är mycket som från olika håll pekar på att det brådskar med en översyn och ett förslag till en förändring när det gäller 28 §. Våra seriösa jägarorganisationer kan sägas vara experter på området, och de har länge pekat på det här. De människor som jag nämnde, det vill säga husdjursägarna på landsbygden, har länge talat om det. Vi har motionerat i . har lagt förslag om en förändring. Då är min fråga: Vad är det som hindrar jordbruksministern från att föreslå en förändring? Och vad är det regeringen väntar på? För mig står det helt klart att det är orimligt att ha en jaktlag som innebär att den enskilde djurägaren på förväntas ta ett riktigt beslut när vargen springer i samma hage som djuren. 163 (): Jag och jordbruksministern har diskuterat den här frågan ett antal gånger, och jag noterar att det finns åtminstone en grad av inriktningsändring hos ministern åt att det kanske trots allt behöver göras någonting. Vi hade en debatt där miljö- och jordbruksutskottet enigt för regeringen tillkännagav behovet av en översyn. fanns en rovdjursutredning för , kanske . Behovet har de facto funnits. Därför är det lite förvånande när jordbruksministern säger att det inte har funnits något behov av ändring. Det måste i så fall bero på att man inte har velat ta till sig det behovet. Jag ställde en fråga och fick ett svar . Då utlovades en eventuell författningsändring , lite grann beroende på när Gräsömålet skulle komma upp. Jag följde upp det med ett öppet brev till jordbruksministern där jag utgick från att jordbruksministern skyndsamt skulle handlägga frågan när inte ursäkten fanns att domen från inte hade kommit. Gräsödomen är upprörande, fru talman. Det är upprörande med tanke på rättsmedvetenheten för de människor som drabbas. Detta bara befäster behovet av en omedelbar förändring. Lagen är dessutom svårtolkad. uttalar att den är svårtolkad. När , högsta juridiska organ i dömande makt, säger att den är svårtolkad begär regeringen att vi som enskilda djurägare ska kunna tolka detta på delar av sekunder. Jag tror att till och med jordbruksministern inser att det måste till en förändring. Jag ska ställa en fråga till jordbruksministern: jordbruksministern avvakta till anfall 2 om det gällde hennes tamdjur? Om svaret är ja är jordbruksministern sällsynt kallhamrad. Jag vill ha ett svar på den frågan. Jag ställde, som sagt var, en fråga och fick svar . Jag ska försöka förflytta tidsutdräkten, och då säger jordbruksministern att dom kan förväntas . Tanken var att det skulle kunna bli en författningsändring . Om jag då gör en tidsparallell förflyttning innebär det att det kommer ett besked . Jag utgår från att det gäller. Om det inte gäller vill jag ha ett svar från jordbruksministern att det inte kommer . Annars kommer jag förmodligen att fortsätta i den här frågeställningen. Avslutningsvis, fru talman, kan jag inte begripa varför man inte antog förslag som kom för . Då hade vi sluppit allt det här, och en människa som skyddar sina djur hade också sluppit bli dömd på ett iögonfallande negativt sätt. 164 Jordbruksminister (): Jag vill börja med att säga så här till : Nej, jag har inte besökt någon fårägare som har fått fåren rivna av ett rovdjur. Däremot har jag träffat ett antal samer som har fått sina renar rivna av rovdjur. Jag vet vad det betyder för tamdjursägaren att få ett djur rivet. Jag förstår också att det kan kännas obegripligt för den tamdjursägaren att då inte få agera. har vi ett syfte med rovdjurspolitiken, och det är att se till att vi kan etablera de stora rovdjuren i den svenska faunan. Man kan då titta på hur har behandlat den här frågan. Jag vill vidhålla att det inte länge har stått klart att det finns ett stöd för att ändra 28 § jaktförordningen. har sagt att det inte ska göras några förändringar, att det är en balans mellan de olika intressena. säger att han inte kan förstå varför man inte antog förslag. Då får man nog gå tillbaka till den diskussion som fördes i den här kammaren, för det var som gjorde det ställningstagandet. Man ville inte gå den vägen av oro för att det skulle innebära att vi inte skulle kunna värna och etablera de här rovdjuren i den svenska naturen, i den svenska faunan. Det är alldeles riktigt att jag uttalade att jag räknade med att vi skulle kunna bereda den här frågan så att vi skulle kunna vara klara . Men det var ett villkor, och det var att kom med sitt beslut. Det beslutet blev fördröjt. Det beslutet kom . När det gäller tidsplanen för det här arbetet kommer vi att bereda frågan skyndsamt. Det kommer inte att finnas en förordningsändring . Det beskedet kan jag ge direkt, men frågan kommer att beredas skyndsamt . Som jag sade inledningsvis vill jag understryka att vi givetvis måste lyssna på dem som är berörda. Jag vill säga det till . Det är klart att vi ska lyssna på de berörda. Annars får vi inget förtroende för den här rovdjurspolitiken, och vi måste ha förtroende för rovdjurspolitiken för att den ska bli effektiv så att vi kan uppnå våra mål. Jag uppfattar det som att vi egentligen inte har några motstridiga synpunkter när det gäller vad vi ska uppnå. Det handlar om att få ett regelverk som går att förstå, som går att tillämpa. Det får inte vara ett regelverk som lockar till övertramp. Då får vi inte förtroende för rovdjurspolitiken från andra intressegrupper. Vi ska vara medvetna om att det finns ett antal organisationer och ett antal medborgare med naturvårdsintressen som har andra uppfattningar. Det är inte så enkelt som att alla tycker att vi ska ändra den här paragrafen. har sagt att paragrafen är svårtolkad, säger . Det var inte det de sade. De sade att det var många som ansåg att den var svårtolkad, men själv tolkade paragrafen och uttryckte inte att den var svårtolkad. 165 (): Jag vill bara betona allvaret i den här frågan. Det är viktigt att det inte får gå någon , för är detta någonting som drabbar enskilda människor. Det handlar om ovissheten, om att inte kunna försvara sina tamdjur. Gör de det riskerar de i dagens läge att i likhet med kobonden på fällas. Sedan vill jag också varna för talet om skrämselåtgärder, för jag tror att det är väldigt svårt att i en rättegång bevisa vad som har gjorts. Är det ett skott eller två skott eller är det ett hallå som ska krävas? Jag anser att § 28 skulle lyda ungefär så här: Ägaren eller vårdaren av ett tamdjur ska få döda en björn, järv, lo eller varg som är under direkt angrepp på tamdjuret. Vid ett angrepp måste man alltså kunna försvara sitt tamdjur. Sedan vill jag också ställa en fråga. Jordbruksministern var inne på det här med stängsel. Är det någonting som jordbruksministern ser framför sig, att vi ska ha stängsel runt en stor del av markerna i de här områdena? Är det det som ska vara lösningen? Sedan vill jag också påminna om . Som ägare till tamdjur riskerar man fängelse om man inte skyddar sina tamdjur mot skador och lidande, enligt . Denna lag och djurrättslagen gäller alltid annars. Varför ska den inte få gälla nu? § 28 måste ändras, så att det här gäller då också. 166 (): Det är intressant att jordbruksministern hänvisar till att det var kammaren som inte var intresserad av en ändring när var framme. är ju detta en förordning. Man behöver inte höra göranden och låtanden, utan det kan regeringen göra på eget bevåg, om man nu vill hålla sig underrättad om de behov som finns. Regeringen har ju visat i andra sammanhang att man struntar i vad beslutar när det passar, så det var inget bra skäl. säger jordbruksministern att det enda hon kan ge besked om i fråga om när det här kommer är att det inte kommer , och så ska det behandlas skyndsamt . Då blir jag orolig. Vad är det som har hänt från när det gäller tidsutdräkten? Då var nämligen jordbruksministern tydlig med att det här skulle kunna gå efter det att domen hade fallit. Om jag räknar fram efter det att domen har fallit skulle det vara , men jag ska vara generös. Ta veckan efter! Jag skulle tycka att det vore okej. Då kanske vi kan tala om att det är skyndsamt från dags dato. Men vad är det som har hänt, eftersom man nu måste ta på sig? Sedan återgår jag till min fråga: Skulle jordbruksministern avstå från att ingripa efter anfall nummer ett på sitt tamdjur, om ett rovdjur angriper det? Det vill jag ha ett svar på. 167 Jordbruksminister (): Jag ska då svara på några av de direkta frågorna om hur jag skulle göra i ett sådant här läge. Det är ganska givet hur jag skulle agera. Det är klart att jag skulle vidta de här skrämselåtgärderna. Jag är nämligen inte jägare, och jag har inte vapenlicens, så jag kommer inte att skjuta något rovdjur eller något djur över huvud taget. Sedan vill säga något till när det gäller det här med vad man får göra och att man måste vara den som äger djuret. Nej, det är den som äger eller vårdar djuret, så det är fullt realistiskt att man kan vidtala grannen som har vapenlicensen. Det är en åtgärd som då kan fungera. Sedan gäller det detta att det är förvånande att regeringen inte har gått på förslag . Jag tycker inte alls att det är förvånande när har sagt att man inte vill ha den typen av ändring i regelverket. Så sent som gjordes ett sådant uttalande. Men jag vill understryka att jag har förståelse för den kritik som finns mot den här paragrafen, och jag menar att vi måste lyssna på den kritiken för att få en rovdjurspolitik som fungerar. Vi gör nu en seriös bedömning i av hur vi skulle kunna justera en sådan här paragraf för att den ska vara lätt att förstå och lätt att tillämpa och så att den inte ska kunna missbrukas för att döda rovdjur. Det är så vi måste jobba för att få en effektiv rovdjursförvaltning och också kunna uppnå våra mål. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2004/05:282 om ensamstående föräldrar med nyfödda barn 168 Socialminister (): har frågat mig om jag avser att ge utredaren i föräldraförsäkringsutredningen tilläggsdirektiv för att även barn med en förälder ska få ett bättre stöd från föräldraförsäkringen samt om jag avser att vidtaga några åtgärder med anledning av detta. Den svenska familjepolitiken kan sägas bestå av tre olika delar: ekonomiska stöd riktade specifikt till barn och deras familjer, ekonomisk familjepolitik, barnomsorg samt övriga offentliga tjänster som kommer barnfamiljerna till del det gäller till exempel mödravård, sjukvård och utbildning. Alla föräldrar behöver stöd i sitt föräldraskap. Därför ska enskilda familjer få det bistånd och det skydd de behöver. Ensamstående föräldrars situation är en fråga som är mycket angelägen i regeringens arbete, och jag delar uppfattning att denna grupp behöver ett särskilt stöd från stat och samhälle. Flera undersökningar visar ju att denna grupp halkat efter . Det finns flera sätt att stödja ensamförälderhushållen, och stödet inom familjepolitiken till ensamstående föräldrar har byggts ut . Som exempel kan nämnas att de tio så kallade pappadagarna inom den tillfälliga föräldrapenningen kan tas ut av annan än fadern i vissa situationer. Reglerna innebär bland annat i motsats till vad påstår att kan besluta att en annan försäkrad får ta ut i de fall när faderskap inte är fastställt. I den utredning som regeringen har tillsatt, där en översyn av föräldraförsäkringen ska göras, kommer även ensamföräldrars situation att belysas, och det finns därför inte någon anledning att ge utredningen tilläggsdirektiv. 169 (): Tack statsrådet för svaret! Översynen, utredningen om föräldraförsäkringen är ju väldigt viktig, och jag är jätteglad att den har kommit till stånd. Den har börjat bra med en spännande ansats och en öppen attityd. Jag har varit med på flera av seminarierna. Det bådar väldigt gott. Det som vi ska debattera här är det som tyvärr inte har kommit med i de direktiv som statsrådet har formulerat för utredningen. De ensamstående föräldrarna finns inte med på en enda rad i direktiven. Jag tycker att det är väldigt allvarligt. Statsrådet är själv medveten om de här problemen och att den här gruppen har halkat efter , som sades i svaret. Direktiv utgör ju en begränsning av vad en utredning ska titta på och avgör en inriktning på vad det är som regeringen vill få fram, vad för slags förslag man vill ska komma fram.