prot · GS0997 · 2005-04-04 00:00:00 — Därefter har det tagit ansenlig tid för regeringen, för att uttrycka det försiktigt, vilket också har kritiserats av , att komma med förslag som skulle innebära att reformen faktiskt också genomförs. Det är en vanlig socialdemokratisk strategi när majoriteten har bestämt något annat än Socialdemokraterna att man säger att man egentligen också tyckte så från början. Det här är ytterligare ett sådant exempel. Ministern säger att hon är nöjd med uppgörelsen. Hon bör i stora delar tacka för det i så fall. Det var ju vi som argumenterade för den grad av muntlighet som gäller. Regeringen hade ursprungligen en betydligt lägre grad av muntlighet i det förslag man hade när vi inledde förhandlingarna. Det var tillsammans med flera andra partier , som i den utredning som ligger till grund för lagrådsremissen såg till att barns egna asylskäl ska anses som större och viktigare. fick vi också med oss Socialdemokraternas representant. Det är också vi som har drivit frågan om att många av dem som får uppehållstillstånd av humanitära skäl i stället borde få det på flyktingkonventionens grund eller på grund av skyddsbehov i övrigt. Det är bra om ministern är nöjd med att tillsammans med andra partier har lyckats förändra regeringens politik på ett antal punkter. Det finns fler exempel på saker som vi också gärna genomför, och jag kan återkomma till det senare i debatten. De fördelar med den nya processen som ministern nämner är också brister i den gamla. Därför ställde jag min fråga. Alla de utmärkta fördelar med den nya ordningen som ministern räknade upp är ju också brister i hur den gamla har fungerat. Den har inte varit tillräckligt rättssäker. Man har inte fått tala för sin egen sak. Man har inte haft insyn i vilken grund som finns för det beslut som har fattats om ens egen framtid. Därför säger vi nu att det borde vara rimligt att de människor som har kommit hit och behandlats i den tidigare, icke rättssäkra ordningen får en chans att stanna. Är ministern seriöst intresserad av vårt förslag om en nollställning och vill veta mer och tycker att vi borde sätta oss ned och utreda det ja, om det finns en sådan utsträckt hand så kan vi ha ett möte om detta nu direkt efter denna debatt om så önskas. Men det är nog inte detta som ministern är intresserad av. Hon letar i stället efter argument för att avfärda förslaget. Vi lyssnar gärna på vad ministern själv tycker är möjligt. Men för vår del anser vi att detta handlar om de människor som lever gömda i , som har gömt sig för att de har misshandlats av en orättvis asylprocess, om dem som väntar hos och om dem som väntar hos . Dessa människor har, om det inte föreligger synnerliga skäl emot det, rätt till uppehållstillstånd i vårt land. Det är vad en nollställning eller en så kallad amnesti innebär. De har kommit hit under en ordning som har varit rättsosäker. Det handlar om människor som har utvisats till men som har varit alltför rädda för att åka tillbaka de har varit rädda för att stenas när de kommer hem. Det handlar om människor som har utvisats till men som inte kan återvända till sitt hemland. Det finns många människoöden som man skulle kunna berätta om. Ytterst handlar detta om politisk vilja. Jag frågar: Har ministern någon som helst sådan vilja? 12 Statsrådet (): Ska vi tala om historieskrivningen igen? sade att vi hade varit motståndare till domstol. Det är faktiskt inte så, och det tror jag att är väl medveten om. I utredningen föreslogs att ärendena skulle överföras till domstol, och det var alla sju partier överens om. Sedan har det varit en diskussion om hur strukturen ska se ut. Jag tror att det är bra att vi har vänt på alla stenar för att hitta det bästa systemet. Jag noterar trots allt att ändå inte riktigt definierar vad en nollställning handlar om. De som redan har fått ett beslut ska få sin sak prövad igen om jag förstår saken rätt. De som har gått ur systemet och är gömda i och som har fått sin sak prövad inte bara en, två utan kanske tre, fyra eller fem gånger ska också få sin sak prövad en gång till. Om jag förstår saken rätt är det vad som är tanken. är tanken att det ska bli färre ärenden att pröva. De som väntar ska få ett permanent uppehållstillstånd utan prövning. Ska det prövas över huvud taget? Jag skulle ändå vilja att svarar på den frågan. Ska vi inte pröva någonting? Ska vi se till att alla människor får ett uppehållstillstånd oavsett om vi vet identiteten och oavsett om det är människor som faktiskt har flyktingskäl? Det skulle kanske betyda att vi visserligen ger permanenta uppehållstillstånd till människor, men de får inte sin flyktingförklaring som de har rätt till. Det är ändå viktigt att svarar på den frågan. Det är uppenbarligen en väldigt viktig fråga för . för fram det som att det handlar om hänsyn till den nya ordningen. Jag kan inte riktigt se hur det skulle bidra till att få ned ärendemängden och göra handläggningen mer effektiv. Den ordning vi har är inte rättsosäker. De brister vi har är precis det som pekar på. Det är en brist på muntlighet och öppenhet. Det är någonting som är väldigt viktigt att åtgärda. Det åtgärdar vi på flera olika plan. Dels åtgärdar vi det genom att se till att förändrar sitt sätt att arbeta. Dels åtgärdar vi det genom att se till att underlag för sina beslut blir offentliga så att alla människor kan ta del av det. Dels åtgärdar vi det genom reformen så att det blir en mer öppen process. Jag håller med om att det är viktigt. Det är kärnan i reformen. Det är också det som vi har pekat på när det gäller att föra över ärendena till domstol, vilket är det viktiga. 13 (): Migrationsministern vill inte använda ordet rättsosäker. Hon säger att den tidigare processen har haft brister i rättssäkerheten. För mig kan man kalla det lite vad man vill: hänsynslös rättsosäkerhet, brutal flyktingpolitik. Man har förnedrat människor i en process som har inneburit att de ibland har sänts tillbaka till förföljelse och försvinnanden. har föga hedrande världsrekord i antalet fällningar för brott mot . Det är många runtom i hela detta land som just nu gör uppror mot svensk flyktingpolitik, dikterad och stödd av flyktingminister . Vilka ska det gälla? Hade ministern varit seriöst intresserad borde vi sätta oss ned och diskutera den frågan. Jag har inte sett någon sådan inbjudan. Jag kan själv ställa en inbjudan till ministern: mig och ett datum, så sätter vi oss ned och talar om detta. Min uppfattning och ingång i sådana diskussioner skulle vara att de som har funnits i asylprocessen och befinner sig bland de gömda och de vars ärenden är hos Utlänningsärenden för överprövning eller hos för första prövning bör omfattas. Jag kan tänka mig att man gör ett visst undantag för den som har begått grov brottslighet, men i övrigt bör ingen prövning ske. Jo, därför att de har kommit hit av rättsosäkerhet och med brister i rättssäkerheten. De bör inte behöva bära kostnaderna och lidandet som den processen medger. Avslutningsvis vill jag säga att ett stort antal organisationer står bakom påskuppropet. Jag ska nämna några. Det är i , , Centerkvinnorna, Ingen människa är illegal, , i , , , Muslimska Råd och . Kan ge tre, fyra exempel på organisationer som stöder svensk flyktingpolitik av ? Det vore värdefullt. 14 Statsrådet (): vill att vi ska sätta oss ned och diskutera. Men vi står ju här just nu och diskuterar de här frågorna, eller hur? Jag tycker ändå att jag fick ett svar. Det bör över huvud taget inte ske någon prövning. Det ska gälla oavsett om det är flyktingar som kommer eller om det är människor som vi inte vet vilka de är. Det är som jag ser det ändå ett tydligt besked. Frågan om rättssäkerhet blir väldigt konstig i samband med amnestier. En amnesti innehåller också en gräns. Vad jag förstår motsätter sig inte det. Det är en tidsgräns. De som kommer före ska inte prövas, de som kommer efter den tiden ska prövas i vanlig ordning. Antag att det kommer en familj där mannen kommer före fem i tolv och kvinnan kommer efter. Det kan också vara syskon där några kommer före och några kommer efter. Det blir en rättsosäkerhet. Hela grunden för rättssäkerheten slås ut med en sådan ordning. Rättssäkerhet handlar om att få rätt beslut och i rätt tid. Det ska vara en förutsebarhet. Man ska kunna veta att lika fall ska behandlas lika. Det är trots allt grunden för rättssäkerheten i . Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:468 om den svenska asylpolitiken 15 Statsrådet (): har frågat mig vilka omedelbara åtgärder jag avser att vidta med anledning av den allvarliga förtroendekris som enligt honom har drabbat svensk asylpolitik. Jag vill ta interpellationen som ett tillfälle till en öppen och saklig diskussion kring fundamentala frågor, där vi är överens om grundläggande värderingar, men där vi i olika frågor skiljer oss åt i vår syn på verkligheten och då naturligt nog också om vilka åtgärder som är ändamålsenliga. Den nuvarande ordningen för asylpolitiken är tillkommen av lagändringar av , där humanitet och rättssäkerhet i systemet varit i fokus. Det har gällt för lagstiftaren att hitta en hållbar balans som tillgodoser både de värderingar vi vill främja och nödvändigheten av att i den värld som omger oss upprätthålla en reglerad invandring. Nya förhållanden kräver en fortsatt utveckling av politiken. Att se vilka utmaningar asylpolitiken och migrationspolitiken som helhet står inför och lägga fram förslag till åtgärder är regeringens ansvar. Detta måste göras även när den enklaste vägen ibland skulle vara att undvika de svåra bedömningar som krävs för en uthållig politik. Den enskilt viktigaste frågan för mig är hur asylrätten bäst värnas, nationellt, inom EU och i ett globalt perspektiv. frågar om planerade åtgärder. Han nämner själv ett kommande regeringsförslag, och även om det ännu inte ligger på bord vill jag därför också själv ta upp det. Jag syftar på innehållet i den lagrådsremiss om en ny utlänningslag med en ny instans- och processordning i utlännings- och medborgarskapsärenden, som regeringen beslutade om. Remissen bygger på en överenskommelse mellan regeringen, och , men jag hoppas och tror att propositionen kommer att få just en sådan bred uppslutning i , som efterlyser. Rättssäkerheten i asylärenden är enligt min mening i internationellt perspektiv redan på hög nivå, men den nya instans- och processordningen kommer med överprövning i domstol, tvåpartsprocess och möjlighet till muntlig förhandling att få de sökande att känna större tilltro till hur deras ansökningar behandlas. Det finns en stark tendens att diskutera asylsökandes skyddsbehov som en fråga om humanitära skäl. Detta ser jag som angeläget att vi kommer bort ifrån. Fokus bör enligt min uppfattning ligga på skyddsbestämmelserna. Så är också fallet i regeringens förslag till ny utlänningslag. De skyddsrelaterade omständigheter som har lett till uppehållstillstånd av humanitära skäl bör i fortsättningen bedömas inom ramen för skyddsbestämmelserna, och dessa bör därför vidgas. Propositionen kommer att innehålla förslag till den största reformen någonsin på migrationsområdet. De praktiska förberedelserna inleddes för att möjliggöra ett så snabbt ikraftträdande som möjligt. Ytterligare åtgärder förbereds. De gäller bland annat en utvidgning av flyktingbegreppet så att förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning inryms i detta begrepp. Dessutom förbereds en lagändring som stärker skyddet för den som vittnar i tribunaler och deras anhöriga. En rad andra åtgärder planeras vidare för att stärka asylsökande barns ställning. 16 (): Jag vill naturligtvis tacka statsrådet för svaret, men jag måste säga att jag är ganska bekymrad över innehållet. Själva budskapet i min interpellation var att den svenska asylpolitiken, såsom den har utvecklats och såsom den befinner sig, har drabbats av en allvarlig förtroendekris. Min fråga var då vilka åtgärder det ansvariga statsrådet tänker vidta för att återställa förtroendet för den här politiken. När jag läser statsrådets svar och hör det här i kammaren undrar jag om vi befinner oss i samma verklighet. Enligt står allt ganska väl till i den bästa av världar. Ett och annat på marginalen återstår kanske att göra, men även här pågår arbetet för fullt. Så ska man läsa statsrådets svar. Jag vet att befinner sig mitt i den politiska hetluften, och just därför förundras jag över svaret. Jag skulle kunna räkna upp ett antal exempel på det jag kallar förtroendekris, framkallad av icke-beslut från regeringens sida, av passivitet och okänslighet men ofta också av ett slags medveten utmaning av det politiska systemet. På vilket annat område, herr talman, kommer regeringen gång på gång till med förslag som uppenbart har en riksdagsmajoritet emot sig, som man vet har en riksdagsmajoritet emot sig? Det tar att verkställa ett enigt riksdagsbeslut om en ny instans- och processordning. Statsrådet har tidigare här sagt att regeringen alltid har varit för den här reformen. Men den politiska handlingskraften i frågan har varit minst sagt lam. Det var först efter ett politiskt ultimatum från samarbetspartierna som det blev möjligt att genomföra det som varit så omöjligt och förenat med så många hinder. Sådana kovändningar under den politiska galgen inger inte förtroende. Det är inte ägnat att öka förtroendet för den här politiken. Ansvaret för de ensamkommande barnen har begravts i årslånga överväganden på departementet. Den akuta situationen för mer än hundra barn i är den att dessa barn svävar i direkt livsfara, och hela frågan har hänvisats till den nationella samordnarens långtidsuppdrag. Statsrådet upprepar med envishet att detta finns bara i precis som om det inte skulle göra det extra angeläget att hantera frågan. Det finns ju faktiskt i . Kristna konvertiter avvisas till länder med sharialagstiftning där de riskerar dödsstraff. Mitt i allt detta uppskattar rikskriminalen att 1 500 krigsförbrytare lever under skydd i . Det är absurt när sjuka barn skickas ut ur landet, som vi härbärgerar krigsförbrytare. En rapport från en riktar allvarlig kritik mot för hanteringen av barn i asylprocesser. Listan skulle kunna göras lång. Allt står inte väl till i den svenska asylpolitiken. Jag menar fortfarande att vi har en förtroendekris, en djup sådan, och det krävs mer än marginella åtgärder för att återställa detta förtroende. Just dessa veckor växer det fram en folkrörelse i hela landet av både sorg och indignation över bristen på medmänsklighet i asylpolitiken. Jag tänker på det så kallade påskuppropet, som startats av Kristna Råd och som har fått en bred uppslutning från partier, organisationer och massor av enskilda människor. I min interpellation har jag nämnt påskuppropet som ett av flera exempel på förtroendekrisen. Men enligt statsrådet finns det tydligen ingen sådan kris. Jag måste få fråga hur statsrådet ser på detta upprop som organisationer står bakom och som har fått tiotusentals namnunderskrifter. Jag har försökt sondera hur stor uppslutning det här har fått, men det är svårt att få grepp om det. Men den entydiga bilden är att det har en mycket stor uppslutning. Menar statsrådet att detta uttryck för kritik är ogrundat? Är den allvarliga kritiken bara tagen ur luften? 17 Statsrådet (): Jag är ledsen om uppfattade mitt svar som att allting står rätt till. Så är det naturligtvis inte. Allt står definitivt inte rätt till i asylpolitiken. Jag har nämnt en rad olika saker i samband med den tidigare interpellationen. Vi har ett system där människor inte riktigt accepterar besluten och inte heller förstår besluten, därför att de baseras på underlag som till exempel delvis är hemligt. Så kan vi inte ha det, utan vi måste ha en större öppenhet och en större muntlighet i asylprocessen. Det är också därför som den nya instans- och processordningen kommer till stånd. Jag vill bara säga någonting om detta att det skulle ta för regeringen att verkställa beslut. vet mycket väl att så inte är fallet. är mycket väl medveten om att regeringen lade ett förslag om en sådan här reform till Lagrådet och att Lagrådet avstyrkte på det bestämdaste och ställde en rad olika krav på förändringar innan reformen skulle kunna träda i kraft. Det är de förändringarna som vi nu har arbetat med. I den remiss som läggs till Lagrådet har vi åtgärdat alla de synpunkter som Lagrådet hade. är mycket väl medveten om att det förhåller sig på det sättet. Vi har naturligtvis andra problem. Ett problem är det som påskuppropet tar fasta på, som nämndes tidigare. Ett problem är att vi håller på att få en förskjutning av fokus i flyktingpolitiken, från skyddsbehov till humanitära skäl. Det är också någonting som tillmötesgår påskuppropets krav, att vi måste se över lagstiftningen när det gäller skydd så att människor som verkligen behöver skydd får det inom ramen för de skyddsbestämmelser som vi har. Då måste vi titta: Stämmer de skyddsbestämmelserna med de människor som kommer och med de problem som de bär på? Då ser vi att de inte riktigt gör det. Det är precis av det skälet som vi nu föreslår en utvidgning av skyddsbegreppet, så att människor som går år ut och år in och kanske får uppehållstillstånd av humanitära skäl kommer att få det mycket tidigare. Då kommer de att få det av skyddsskäl. Jag tycker att det är en väldigt viktig förändring. Det är också det som påskuppropet, och andra partier i har pekat på. Det är någonting som jag tror är viktigt att genomföra. Visst finns det problem, och visst finns det lösningar på de problemen. Men det är också så, som vet, att det inte går att ändra lagstiftning över , utan det ställs krav på beredning och sådana saker. Jag tycker ändå att vi har kommit ganska långt när det gäller de här förändringarna, som åtgärdar en del av problemen. Det finns ett grundläggande problem, som handlar om att väldigt många som kommer hit kanske inte har asylskäl utan kommer att få nej. De får nej i det här systemet, och de kommer sannolikt att få nej också i ett domstolssystem. Vi måste se att det är det grundläggande dilemmat i flyktingpolitiken och asylpolitiken, att vissa människor kommer att få ett nej oavsett hur systemet ser ut. 18 (): fattade ett enigt beslut om att lägga ned och genomföra den reform som i princip hade föreslagit. Ikraftträdandet av den nya ordningen kommer att ske . Mellan de två tidpunkterna har det gått . Det vidhåller jag fortfarande. Jag vet naturligtvis att det inte bara är att trycka på en knapp, utan utlänningslagen ska ändras efter Lagrådets kritik. Och det är ett förberedelsearbete som ska göras. säger att jag vet. Då kontrar jag med att säga att också vet att har kritiserat den här processen, hur den har skötts och gått till. Vi har suttit i samtal, både och jag och andra partiföreträdare. Jag har också samtalat med företrädare och försökt att trycka på tempot i genomförandet av det här. Intresset har inte varit alldeles på topp, om jag uttrycker mig milt och försiktigt, från regeringens sida. Detta kan vi naturligtvis gräla om länge, men är vi ändå på väg in i den här nya ordningen, och det välkomnar jag. kallar det för den största reformen någonsin på migrationsområdet. Det är naturligtvis starka ord, men jag hoppas att den här reformen kan leva upp till den benämningen. Men, som sagt, om regeringen hade haft en större respekt för fattade riskdagsbeslut hade vi kommit betydligt fortare fram. Jag ska gå tillbaka till påskuppropet och förtroendefrågan. Jag skulle vilja stanna till vid detta. Jag vet att statsrådet diskuterade den så kallade amnestifrågan här. Det är en av huvudpunkterna i det som kyrkorna har tagit upp i sitt påskupprop. Det finns kanske inte anledning att upprepa den förra debatten just , men jag saknar ändå en idé från statsrådet och regeringen kring hur den nya instans- och processordningen ska kunna ges en någorlunda rimlig möjlighet att starta utan en stor belastande ryggsäck av gamla ärenden. Och om det nu är så tabubelagt att över huvud taget diskutera någon form av nollställning borde väl statsrådet ha någon annan lösning att peka på. Själv tycker jag att ordet amnesti leder tanken fel. Jag föredrar ordet nollställning. Att det här skulle stå i strid med varje tanke på rättstrygghet är ett påstående som i så fall faller tillbaka på regeringen själv som ju faktiskt har föreslagit och genomfört så kallade väntetidsregler och liknande. Jag sade också i mitt förra inlägg att asylpolitiken möter kritik från olika utgångspunkter. Jag skulle vilja stanna någon stund vid det också. Det finns krafter som använder den här politikens uppenbara brister i dunkla syften. Därför tror jag att det skulle vara av mycket stor betydelse om vi i den här kammaren kunde nå breda samförståndslösningar kring de här känsliga frågorna. Det är inte nödvändigt och kanske inte ens önskvärt med samsyn i alla andra frågor eller i så många frågor, men på det här området vore det en styrka, inte minst för politikens skull men främst för människornas skull. Vi har inget främlingsfientligt parti över huvud taget i den här kammaren och inget av stor betydelse i den svenska politiken. Låt oss tillsammans, och jag och alla andra här, se till att det förblir på det sättet. Statsrådet pekar på förslaget som kommer, att flyktingbegreppet ska vidgas till att omfatta kön och sexuell läggning. Det är bra. Det har vi kristdemokrater föreslagit . Vittnesskyddet ska stärkas och så vidare. Men den sista meningen skulle jag vilja ta fasta på. Där sägs det att åtgärder planeras för att stärka asylsökande barns ställning. Vad innebär det konkret? 19 Statsrådet (): Vi ska kanske inte prata om historien och så vidare. Men jag måste ändå säga något. När säger att intresset inte har varit på topp känner jag att det inte stämmer. Det stämmer inte därför att jag har faktiskt arbetat med den här frågan från dag ett för att hitta en lösning som är en möjlig lösning och som är en hållbar lösning. Jag tycker nu att vi har fått det. Jag tror också att den process som har lett fram till det här kanske har varit bra. Vi har vänt på alla de stenar som över huvud taget finns. Det här är den största reformen på migrationspolitikens område någonsin, och då tror jag att det är viktigt att man också vänder på de stenar som finns. tar också upp begreppet nollställning. Jag skulle egentligen vilja ställa samma fråga till som jag ställde till tidigare. Vad menas med nollställning? Menar samma sak som , nämligen att man över huvud taget inte ska pröva någonting alls, utan alla som väntar ska få ett automatiskt uppehållstillstånd? Det vill säga att vi inte vet vilka de är. Vi har då inte identitet, eller det kanske faktiskt kan finnas människor med flyktingskäl som då visserligen får permanent uppehållstillstånd men som inte får sin flyktingförklaring som de är berättigade till. Är det det som menar med nollställning? Jag tycker att det är viktigt att se vad det är vi diskuterar här egentligen. Sedan gäller det åtgärder för att se till att den här reformen sker så smidigt som möjligt. Det är en rad åtgärder som regeringen har vidtagit för en bra tid sedan. Det handlar om att arbetar väldigt mycket med att förbereda den här övergången, och det har de gjort under hela , och de fortsätter under hela det här året. Det handlar om att både och har i uppdrag att arbeta fram en så smidig lösning som möjligt. Vi har tillsatt en särskild utredare som också arbetar med att se till att det här ska ske så smidigt som möjligt. Vad som också är viktigt här är att vi har förstärkt och resurser så att de kan avgöra fler ärenden. Jag tror precis som att det är väldigt viktigt att inte ha för stor balans, så att den här nya ordningen får en väldigt tung ryggsäck att bära. Då skulle jag vilja fråga : Vad är en för stor balans för någonting? Vi får nu en ordning där det handlar om ungefär 100 domare som kommer att döma. Om man tänker sig att 100 domare fattar två beslut per dag betyder det 200 beslut per dag. Det betyder alltså 1 000 beslut . Det betyder att om en månad har man arbetat av en balans på 4 000 ärenden. Det tycker jag är för mycket.