prot · GS09131 · 2005-06-01 00:00:00 — Men det som saknas i betänkande i beskrivningen av det här är att frågan också var upp i . Då sade så här jag citerar: Ers majestät! ska användas för att samråda med i utrikesfrågor som är viktiga. Vi har på olika sätt försökt få till stånd ett samråd med regeringen i en fråga som vi tycker är viktig, nämligen hur representeras i Europeiska unionen. Vi är inte riktigt tillfreds jag tror att jag delvis talar för alla borgerliga partier, som gemensamt har skrivit brev till statsministern med det sätt på vilket de svenska kommissionärerna har utsetts. Eller rättare sagt: Vid det första tillfället, , uppnåddes en bred politisk enighet, men sedan har så inte skett. Vi borgerliga partiledare har tagit upp detta i brevet, som vi inte har fått något svar på. Vi har tagit upp det i , men vi får inte heller där något bra svar. Sedan avslutar sitt inlägg i : I vilken form avser statsministern att samråda med övriga partier när det gäller frågan om svensk EU-kommissionär? Det är alltså så att regeringen har nekat att informera om den här hanteringen i , vilket är väldigt allvarligt enligt min mening. Den här frågan i har ju ingenting att göra med rikets säkerhet, så det är inga särskilt stränga krav på hemlighetsmakeri i denna fråga. Det är bara ett sätt att komma undan ansvaret. Det är därför regeringen inte har tagit upp den här aspekten. Jag menar att det här är allvarligt eftersom statsminister har använt sig av de lösliga beslutsformer som har uppkommit i den här situationen den finns ju inte reglerad sedan EU-medlemskapet för maximal maktkoncentration och maximal ensamrätt till den relevanta informationen i det här utnämningsärendet och minimal insyn för andra partier och partiledare. Det här är fel och främmande och ett missbruk av ställningen som statsminister i en modern demokrati av skandinavisk modell. 135 () replik: Det är kanske ett sidospår men jag tänker på de här uppläsningarna ur protokoll. Är inte de hemliga? Det är mer en reflexion. Jag har i alla fall aldrig sett att jag har fått dem, men det är möjligt att man kan hantera dem på lite olika sätt. Jag begärde egentligen ordet av historieskrivningsskäl, för har ju ägnat sig rätt mycket åt att tala om hur det verkligen förhåller sig. Jag tycker att man i debatten om vapenembargot mot också bör nämna utrikesutskottets betänkande, där socialdemokrater och moderater har förenat sig om en skrivning och där , kd och c är reservanter. Det finns alltså tydligen mer av gemensam syn på vapenembargot mot mellan socialdemokrater och moderater än vad som avspeglades enbart i det här veteringsläget i . Jag begär egentligen inte att ska svara på det här. Jag vill bara notera att den samsyn som uppstod mellan s och m faktiskt också har manifesterats i utrikesutskottets betänkande kring de här frågorna. 136 () replik: Det senaste var väl nästan ett rekord i att blanda bort korten. Det här är alltså ett betänkande som inte ens är diskuterat i kammaren . Låt oss gå tillbaka till sakfrågan, ! Är de här protokollen hemliga? Det som jag läste upp var inlägg. Och är med på att jag läser upp hans inlägg här. Det är inte taget från protokollet utan från hans anteckningar. Tycker att det är ett bra exempel på hur man bedriver demokratisk politik i ett skandinaviskt land som det här var fråga om alltså det sätt som statsministern gjorde på? Han exploaterade den här situationen, den formlösa situationen, genom att ha bilaterala telefonkontakter med olika partiledare för att på så sätt undvika att de kunde avlyssna varandras argumentation, instämma eller ta avstånd från den och ha en diskussion på det sätt som man normalt har till exempel i ett sammanträdesrum för ett utskott. Det är inte ett bra förfarande, särskilt inte som det fanns och finns ett forum för detta som heter och där ett av partierna försökte ta upp frågan. Jag tycker att det här är fel, och jag tycker att det är skruttig demokrati. Det är en nonchalant inställning till hur man i en modern parlamentarisk demokrati hanterar en så här viktig fråga. 137 () replik: Först får jag säga att förfogar väl inte över sekretessen i ? Han förfogar inte över sekretessen i . Det är väl det oomkullrunkeliga faktum som kan slås fast i det här sammanhanget: förfogar inte över sekretess. När det sedan gäller samrådet, det som skedde genom att talade med partiledarna, har jag inga djupare synpunkter på det. Det är väl ett förhållandevis vanligt sätt att samråda mellan partierna. Den intressanta frågan är ju, , om har avslöjat att han i det här samrådet krävde att det skulle ske ett formellt samråd i ett formellt forum eller motsatt sade att om det inte blir det avstår jag från att delta i detta samråd. Jag vill inte ha det här informella samrådet. Jag avstår från att delta i beredningen av svensk kommissionär. Det hade varit principiellt viktigt och bra. Det hade varit något att gå ut med och säga att han hade haft den ståndpunkten. Var det så, , att krävde att det skulle ske samråd i helt andra former där alla fick vara med även och då, kan jag tänka mig? 138 () replik: Först säger att inte ens får tala om vad han själv har sagt. Jag tror ändå att han får göra det, särskilt i en fråga som inte har med rikets säkerhet att göra. Det är ju ett väldigt viktigt tillägg. Sedan säger att jag ska gå utöver detta och tala om ifall hade sagt något därutöver. Nej, jag vet inget annat än vad sade i sitt skriftliga inlägg. Det är vad jag vet. Men du har ändå inte svarat på frågan, . Är det här ett lämpligt uppträdande i en modern parlamentarisk demokrati av skandinavisk modell? Vi som svenskar hyllar offentlighetsprincipen. Vi talar om insyn i andra sammanhang, och vi försöker exportera detta. Är det då lämpligt att uppträda på motsatt sätt? 139 (): Egentligen kräver inte retoriska resonemang om vad som är värdigt en skandinavisk eller nordisk demokrati något svar. Det där är ju folkpartiretorik i ett desperat läge där man är mer och mer marginaliserad i politiken. Det är ju så att ingen har kommit fram till att det har skett något brott mot någon av de regler som vi har i det här sammanhanget. Jag tror att magsurhet i den här frågan mer hänger samman med att det var som fick äran av att bilda en majoritet i frågan om vapenembargot mot och inte något annat parti. Jag tycker kanske att det är något förmätet att säga att vi exporterar öppenhet och insyn till andra men har en annan politik inrikes. Det är ju inte det faktiska förhållandet, . blev informerad, och han hade möjligheter att samråda med sin partistyrelse. Han hade alla möjligheter i den här processen. Vi har i tagit upp detta. Det gällde den lite misslyckade bojkotten av sedan hade fått för stort inflytande där. Då skedde det också ett samråd mera informellt. Vi uttalade då att man bör söka de formella samrådsmöjligheter som kan finnas, men det var närmast en utrikesnämndsfråga eller möjligen en EU-nämndsfråga. Frågan om kommissionär har ju lite annan karaktär. Jag har svårt att se att det finns anledning att vara särskilt uppbragt över den processen i annan mening än att man kanske inte fick den kommissionär som man ville ha i det här sammanhanget, men det är en annan fråga än en fråga om demokratin håller tillräcklig kvalitet eller ej. Justitieminister agerande gentemot SVT gällande ett tv-program (avsnitt 4.1) 140 (m): har vid åtskilliga tillfällen haft anledning att påpeka att ministrar bör iaktta stor försiktighet i förhållande till, i synnerhet, public service-medierna. En vidsträckt tryck- och yttrandefrihet är bland de viktigaste fundamenten i en demokrati och i konsekvens härmed också mediernas frihet inom ramen för gällande regelverk. Denna yttrandefrihet tillkommer givetvis även ministrar, men på grund av deras speciella maktställning är deras ageranden och låtanden, till exempel gentemot public service-redaktioner, särskilt känsliga och bör föranleda stor aktsamhet. Fallet med justitieminister agerande gentemot redaktionen för underhållningsprogrammet illustrerar detta ganska tydligt. Ett inslag i programmet med var redan inspelat och annonserat för sändning . , alltså innan, hade några intagna vid kriminalvårdsanstalten i avvikit med gisslan, i vilken någon möjligen, enligt polisinformation som förfogade över, kunde befaras ha fått sätta livet till. , mellan fri- och gisslantagningen vid anstalten och lät justitieministern sin pressekreterare ringa upp redaktionen för underhållningsprogrammet och informera om vad som hade utspelat sig på Mariefredsanstalten. ansåg att det skulle kunna verka anstötligt om landets justitieminister medverkade i ett humorprogram som ett nationellt krisläge kunde anses råda. Programredaktionen fattade därefter, självständigt som det heter, beslutet att inte sända det förinspelade inslaget med som planerats och annonserats till . Ett långt ifrån ovanligt alternativ i sådana här fall hade för del kunnat vara att låta en programpresentatör informera tv-publiken före och efter programmet om att det var inspelat i förväg, innan händelserna vid Mariefredsanstalten blev aktuella. Jag talar, fru talman, lite av egen erfarenhet, på . Det är svårt att komma till annan slutsats i det här fallet än att syftet bakom justitieministerns uppmaning till sin pressekreterare, att upplysa redaktionen för Grynets Megashow om vad som enligt spekulation kunde ha timat med gisslantagandet, var just att undvika att justitieministern skulle komma att framstå i oförmånlig dager därest den förannonserade och programsatta sändningen kom till stånd. Yttrandefrihetsgrundlagen uppställer strikta krav på frihet. Således får inga åtgärder verka hindrande för offentliggörande eller spridning av framställningar i grundlagsskyddade medier, till exempel tv-program. Det kan till och med vara tillräckligt om menligt påverkande eller försvårande åtgärder vidtas för att de ska anses otillåtna. Avslutningsvis nöjer jag mig, fru talman, med att konstatera att den borgerliga alliansen i reservation nr 11 menar att åtgärden från sida i detta fall inte står i god överensstämmelse med principerna för tryck- och yttrandefriheten och att, med beaktande av deras centrala och grundläggande roll i vårt samhälle, departementets åtgärd därför inte borde ha vidtagits. 141 (): Jag vill bara säga att jag tycker att beskrev ärendet på ett heltäckande, förtjänstfullt och bra sätt. Jag kan instämma i det har sagt. Jag behöver inte återupprepa det. Jag ställer mig helt bakom inlägg. 142 (): Jag har inte gett upp hoppet om att vi ska kunna klara av det här . Jag ska visserligen inte hålla ett så kort anförande som men ändå föredömligt kort. Det här ämnet intresserar mig väldigt mycket. Justitieministerns pressekreterare ringer upp till den här dagen och meddelar att det vore anstötligt, eller åtminstone är syftet att påpeka att det vore anstötligt, om landets justitieminister medverkar i ett skämtprogram som en enskild människas liv står på spel. Regelverket säger att det är otillåtet för myndigheter och därmed också för regeringen att ingripa i produktionsprocessen, till exempel när det gäller ett program. Slutsatsen är att direkt eller indirekt var samtalet till ett försök till ingrepp i produktionsprocessen. Därmed skulle också justitieministern ha förtjänat samma kritiska meningar som i . 143 (): Även här skulle jag kunna vara föredömligt kort, men för att inte helt förstöra könsbalansen i talarstolen tänker jag uppehålla mig vid denna fråga. Man kan, som sagt, ställa sig den grundläggande frågan: Förelåg det en risk för att regeringen, ett offentligt organ, och särskilt statsrådet skulle ha fått en förmån av att Grynets Megashow inte sändes den aktuella kvällen med medverkande? Ja, vi har fått ett svar från själv där han anför att det skulle ha verkat anstötligt. Av det kan man väl inte dra någon annan slutsats än att man åtminstone inte kan säga att det inte förelåg en risk för att det var en förmån som skulle erhållas för , för regeringen, till följd av att det här programmet ställdes in. Man kan också fråga sig, mot bakgrund av vad som hände, varför pressekreterare och andra tog de här kontakterna och varför det var just det här programmet? Man brydde sig inte om andra funderingar i den delen. Det är alldeles uppenbart att det förelåg en risk och att vi i vårt agerande har alla skäl att peka på att detta inte får förekomma. Mot den bakgrunden står vi bakom den reservation vars anmälan jag inte, för tids vinnande, yrkar på godkännande av. 144 (): hände något mycket exceptionellt. Det var inte rymningarna i sig, däremot gisslantagandet som skedde. Det är inte särskilt ofta det sker i , inte på det viset i alla fall. Den information som vid det tillfället framgick från polisens sida var att sannolikt hade gisslan också bragts om livet. Den informationen var inte känd för några andra just vid det tillfället, inte ens för medierna. Den var inte tillgänglig någonstans. valde då att informera ett medieföretag om denna händelse, SVT, . Men det är inget brott mot tryck- och yttrandefriheten att delge någon information om en speciell händelse. Det har utskottet mycket klart konstaterat i sitt betänkande. Om resonemanget i reservationen fullföljs måste slutsatsen bli att reservanterna menar att justitieministern farit med osanning i samband med utfrågning. Där förklarade han klart och tydligt att syftet med samrådet var att ge SVT all nödvändig information om en mycket speciell händelse vid ett speciellt tillfälle. Att rikta en anmärkning mot ministern enbart därför att man inte tror på hans ord är att sätta en farlig standard för hur granskningarna ska gå till och hur resultatet av dem ska utvärderas. Därför, fru talman, yrkar jag på godkännande av utskottets anmälan och avslag på godkännande av anmälan i reservationen. 145 (m) replik: Det är, som säger, så att justitieministern eller hans pressekreterare tog initiativet till att informera programredaktionen om vad som hade utspelat sig med gisslan. Syftet bakom den informationen kan inte vara annat än att försöka underförstått, man uttalade det naturligtvis inte för programredaktionen säga: Lyft ut det här inslaget för det skulle se tokigt ut om jag medverkar i ett humorprogram och denna allvarliga sak sker. Det måste ändå förutsättas vara syftet bakom att man informerar om detta. Sedan tog programredaktionen sitt så kallade självständiga beslut. Det här är ändå ett uttryck för ett slags påverkan. Som jag sade i mitt huvudanförande finns det alla möjligheter för ett programföretag att informera tv-publiken, både före och efter programmet, om att det här var ett förinspelat program. Justitieministern kunde inte ha kännedom om vad som skulle komma att ske på Mariefredsanstalten under medverkan i programmet. På det viset skulle man ändå ha kunnat ge tv-publiken uppfattningen att det inte ska läggas justitieministern till last att han medverkar i ett humorprogram medan det allvarliga inträffar. Man kan alltså förfara på det sättet. Jag har själv varit med om att agera på det sättet. Jag kan ändå inte frigöra mig från intrycket att syftet måste ha varit att försöka få programredaktionen att återkalla eller avstå från att sända programmet för att just skydda justitieministern i det här läget. 146 () replik: Ja, visst hade det sett ganska märkligt ut om i den ena kanalen hade suttit och lekt i Grynets show, som för övrigt är en mycket trevlig show, och i den andra kanalen pratat om om vi nu föreställer oss det värsta som kunde hända att en av de anställda på våra anstalter tyvärr har avlidit i ett gisslandrama. Att informationen i sig kom fram på det viset är inte fel. Jag måste upplysa om att det faktiskt inte är SVT som vi granskar. sade i sitt huvudanförande, och i sin replik, att man självständigt har fattat det här beslutet. Javisst, SVT hade många möjligheter, som själv har påpekat ett antal gånger, att välja hur de lägger upp sin sändning och sitt program om de vill gå in i programmet och informera eller om de vill göra det före eller efter programmet. De gjorde ett självständigt val. 147 (m) replik: Rent praktiskt är det väldigt svårt för en regering i ett sådant här läge att gå in och säga att nu tar vi bort den här sändningen. Det går inte att göra på det viset. Det är alla medvetna om. Men att påverka måste ändå ha varit syftet, jag återkommer till det. Annars finns det ingen anledning att ringa upp om man inte vill tända funderingen, tanken, hos programredaktionen: Ska man sända programmet eller ska man inte sända det därför att justitieministern medverkar? Låt mig också säga en annan sak till . Det händer väldigt mycket i vårt land och runtom i världen. Det kan vara händelser som i så fall kanske ska relateras till förbandade program och inslag som kommer att sändas och där man skulle kunna tycka att det vore känsligt med någons medverkan därför att det inte är riktigt passande med hänsyn till de allvarliga ting som inträffar, olyckor och liknande. Det går inte att dra alltför hårda slutsatser och säga hur man ska agera från departement i sådana lägen för att, om möjligt, försöka rädda statsråd från att delta i sammanhang som kan verka anstötliga. Då blir det fullständigt omöjligt att skildra nyheter och liknande. 148 () replik: Man kan inte konstitutionellt kritisera en regering för att man ger information till ett medieföretag, däremot om man hindrar dem att göra någonting. Det har utskottet kommit fram till att man inte har gjort. Bara som en parentes det är inte SVT vi granskar. Eftersom har erfarenhet av SVT borde han veta att det inte är något ovanligt att SVT lägger om i sin programtablå beroende på vad som händer ute i världen. Man ändrar ganska ofta i sin programtablå på grund av att det händer saker i vår omvärld. Då är det viktigt att public service är uppdaterat och ger korrekt information vid rätt tillfälle och också plockar bort program som verkar anstötliga för publiken beroende på saker och ting som händer i omvärlden eller i . 149 (): Vi har i ett tidigare ärende om projektet understrukit vikten av att ministrar håller sig inom de gränser som tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen sätter upp. I en del fall kan det finnas anledning att påyrka ett visst så kallat respektavstånd till denna gräns, så att ministrarna så att säga inte står och hänger på staketet. Men vi får inte driva kravet på respektavstånd så långt att man utmanar löjet eller hamnar i helt absurda ståndpunkter. Jag tycker nog att reservanterna närmar sig den positionen här. Det är inte så svårt att sätta sig in den situation som rådde och som ju var, vilket har sagts här tidigare, ganska så exceptionell. Med beaktande av dessa omständigheter och det är så man måste bedöma en sådan här sak och se den i dess faktiska sammanhang och inte bara på ett väldigt abstrakt plan och den reella innebörden av vad som sagts och gjorts kan jag inte komma fram till något annat än att detta befinner sig, gott och väl skulle jag till och med vilja säga, inom de gränser som ministrar har att hålla sig till. Vi kommer tillbaka till det i ett annat ärende. Jag är lite bekymrad över att vi kanske inte alltid resonerar om var någonstans gränsen lämpligen ska gå. Det handlar i stället om att flytta gränsen så långt som möjligt åt ett eller annat håll. Jag tror att det mer är det första förhållningssättet som vi ska försöka att ha. Jag tror att lagstiftningen, i det här fallet yttrande- och tryckfrihetslagstiftningen, vinner på att man har så väl avvägda gränser och tolkningar av lagstiftningen som möjligt snarare än så snäva gränser som möjligt . Meddelande om inställd votering Jag har ett meddelande att lämna. Vi kommer inte att kunna hinna med debatten . Voteringen utgår, och vi får votera kring ärendet . Statsråds ansvar för uttalanden kring tvist i arbetsrättsfrågor (avsnitt 4.2) 151 (): i , där den svenska arbetsrätten delvis stod på spel, är bakgrunden till detta ärende. Anmälan handlar om ett försök att tysta svenska statsråd när de försvarar de svenska intressena i denna konflikt på direkta propåer från den lettiska regeringen. Samtliga uttalanden av statsråd som anmälan tar upp är gjorda innan frågan väckts i svensk domstol. När frågan väcks där ska självfallet inget statsråd ge några anvisningar om hur en svensk domstol ska döma. Men i EU måste den svenska staten försvara intresse. Ett enigt utskott konstaterar därför att regeringen självfallet måste försvara svenska lagar och svensk rättsuppfattning vid tvister i . Allt detta vet också anmälaren. Varför gör han då denna anmälan? Här ser vi ett tydligt exempel på hur det partipolitiska behovet av att lämna in en anmälan för granskning för att försöka sätta press på enskilda statsråd under pågående politisk behandling av ett ärende får fritt spelrum. Anmälarens bakomliggande syfte blir därför tydligt avslöjat. Anmälan handlar bara om att störa statsråden i deras arbete så att man bakvägen kan få en ny ordning inom arbetsrätten fastlagd en ordning som bättre överensstämmer med anmälarens politiska uppfattning. är granskningsinstrumentet inte till för den här sortens politiska krypskytte, och den här typen av okynnesanmälningar tar vi socialdemokrater bestämt avstånd ifrån. I själva sakfrågan finns det ingen som tvivlar på att vi står för att försvara svensk arbetsrätt även när vi utsätts för massiva attacker i förtäckta former. Det råder som sagt total enighet i utskottet och i utskottets ställningstagande i det här ärendet. Statsrådet uttalande kring tillbakadragande av en rapport från (avsnitt 5.1) 152 (): Vad får ett statsråd säga? Ett statsråd för säga precis vad som helst, som alla andra människor. Men det finns en begränsning. Han får inte uttala sig på ett sådant sätt att han kan ge intrycket av att vilja avvika från grundlagen eller av att faktiskt avvika från grundlagen. Då är det att titta närmare på den övriga arbetsmarknaden. Denna del av granskningen, som handlar om statsrådet uttalande, är i grunden ganska enkel. Det råder inget tvivel om vad som har förevarit. har publicerat en rapport som bland annat vissa befattningshavare på har kritiserat. Statsrådet har i tv ifrågasatt beslut att publicera rapporten. Rapporten ska ha varit behäftad med vissa undersökningsfel, men den har av publicerats i vederbörlig ordning. Rapporten innehöll uppgifter som har uppfattats som positiva till studieresultaten vid ett antal friskolor och positiva till vissa lärare utan formell behörighet. Det råder inte heller någon tvekan om att statsrådets uttalande i tv har uppfattats som en mycket tydlig kritik av offentliggörande av rapporten. Det finns här en uppenbar risk för att statsrådet ger en felaktig styrimpuls till , vilket påpekades i talarstolen av . Statsrådet har inte varit uppmärksam på hur han själv har uttryckt sig och om han har haft en annan mening än den som han uttryckte. Även om statsrådet säger att han inte har haft för avsikt att ge anvisningar till så är det en del av det politiska uppdraget att vara så tydlig att det inte kan misstänkas att ett statsråd kan uppfattas ha avsikten att påverka en myndighet på annat sätt än vad grundlagen föreskriver. Om ett statsråd börjar bli suddig på den punkten så kommer det politiska ansvaret att bli mycket svårt att lokalisera och utkräva. En sådan utveckling är inte förenlig vare sig med rättsstaten eller demokratin. Statsrådet har vid utfrågningen även klart redovisat att han var mycket väl medveten om regeringsformens bestämmelser för hur styrning av statens myndigheter ska gå till. Därmed, fru talman, är saken klar. Statsrådet har uttalat sig på ett sätt som inte ligger i linje med den av honom väl kända grundlagen. Det förtjänar kritik. 153 (): har behandlat många granskningsanmälningar den här våren. Trots att debattiden har varit lång så ska åhörarna veta att vi debatterar långt ifrån alla anmälningar. En av de intressantare i granskningen tycker jag är den anmälan som vi behandlar just . Den handlar om och skolministerns agerande samt agerandet inom och kontakterna mellan departementet och .