prot · GS09115 · 2005-04-29 00:00:00 — Vi tycker att man i förordet borde betona den kristna traditionens roll för de värderingar som styr EU på ett tydligare sätt. Men det här fördragsförslaget har stora fördelar. Det är logiskt uppbyggt. Det har förenklats. Det har gjorts tydligare. EU blir mindre svåråtkomligt för medborgarna. De folkvalda Europaparlamentarikernas inflytande ökar, och de nationella parlamentens roll förtydligas och förstärks. Det finns en del som vill göra gällande att fördragsförslaget skulle innebära stora förändringar i förhållande till EU. En del talar om gigantiska maktöverföringar till . Men det är fel. Jag tror att det kanske är ordet konstitution som spelar oss spratt i det här sammanhanget. Det leder felaktigt tankarna till en europeisk stat. Det är felaktigt, eftersom fördelningen av makten mellan unionen och dess medlemsstater i allt väsentligt består. gäller principen att det bara är medlemsländerna som kan tilldela unionen befogenheter. Fler beslut kommer med det här att kunna tas med kvalificerad majoritet. Säger man nej till det säger man också nej till den beslutskraft som EU behöver ha på viktiga områden. Ett område som jag tänker på är det som handlar om det rättsliga. Detta borde inte vara kontroversiellt. Ett nej till de förändringarna innebär i praktiken ett nej till att kunna bekämpa organiserad brottslighet, narkotikahandel och sexslavhandel över gränserna på ett effektivt sätt. Fördraget är ändock betydelsefullt. För oss kristdemokrater handlar det om ett ansvarstagande för , förstås, och också för vår kontinent. Vi vill ta det ansvaret som folkvalda. Frågan är vilket ansvar de tar som förordar en folkomröstning i den här frågan. I praktiken finns det inte två enkla, tydliga och klara alternativ som skulle sättas under folkomröstningsluppen. En ja-röst skulle visserligen vara tydlig: Ja till det framkompromissade nya fördraget. Men ett nej? Ett nej skulle innebära ett ja till alla de fördrag som har lagrats på varandra , exempelvis Fördraget om Europeiska unionen, Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen i dess lydelse enligt , Amsterdamfördraget, Europeiska enhetsakten, Fusionsfördraget och Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen. Den som har läst kan räcka upp handen. Det nya fördraget har inte serietidningskaraktär precis. Men det är oerhört kompakt, oerhört mycket mer överblickbart, tydligt och logiskt utformat. Det fungerar på ett sådant sätt att det ändå blir tillgängligt. Jag vill inte bli anklagad för att filibustra här i kammaren så jag ska inte räkna upp det femtiotal protokoll som man också borde läsa om man ska förstå vad det är som kommer att gälla om vi säger nej till fördraget. Det nya fördraget omfattar, i den tryckning som vi riksdagsledamöter har fått, drygt 350 sidor. Det är mycket läsbart och mycket kompakt i förhållande till alla fördrag och protokoll som det ersätter. Fördraget lämpar sig ändå inte för en folkomröstning på grund av sin omfattning och sin komplexitet. Jag är säker på att en sådan kampanj snabbt skulle övergå till att handla om helt andra saker än fördragets fördelar och brister. Den diskussionen hade vi 1994 när blev medlem i EU. Frågorna om det nya fördraget bör studeras och diskuteras i alla möjliga sammanhang i vårt samhälle, men jag anser att folkets i val utsedda representanter grundligt ska debattera och granska och avgöra frågan här i riksdag. Låt oss inte glömma att fördraget främst är det ramverk som ska få EU att fungera. En debatt om framtidens EU måste också sätta fokus på vad EU är och bör förbli, nämligen en samling kring värden. EU är en gemenskap kring värden som har inspirerats inte minst av den kristna traditionen. Jag tänker på de mänskliga fri- och rättigheterna, på demokrati, ekonomisk frihet, socialt ansvarstagande, på hållbar utveckling, gemenskapernas möjlighet, på en mångfaldens mosaik och på en gemensam värdegrund. EU har massor av brister, men EU måste vara inriktat på att även i fortsättningen vara en moralisk ledfyr. De goda värden som EU bygger på behöver global spridning, men där finns det en del exempel där europeisk eller nationell egoism går före mänskliga rättigheter. Jag tänker på EU:s jordbruks- och fiskepolitik. Jag tänker på sveket när det gäller biståndsåtaganden. Jag tänker på flyktingpolitiken i , men också i i stort. Jag tänker på EU:s agerande när det gäller humanitära katastrofer och brott mot mänskliga värden. Detta är allvarligt och . Inte minst regeringens agerande i EU det återkommer jag till anser jag ger starka varningssignaler för framtiden. Mänskliga rättigheter är inte en flagga som man kan vifta med när det passar. När det gäller EU i stort finns det anledning att kritisera regeringen som genom en vacklande hållning har försuttit möjligheten att tydligt etablera som en konstruktiv och framåtblickande medlem av Europeiska unionen. 5 (): hörs så många fina ord som när debatterar EU-frågor. Demokrati, hållbar utveckling, jämlikhet, jämställdhet allt detta ska uppnås i ett europeiskt samarbete, och framför allt ska det uppnås genom att vi först ställer oss bakom det förslag till grundlag som har diskuterats fram av regeringar. De fina orden är det ju lätt att instämma i. Men varför vågar ni så sällan ta debatten i sak? Varför vågar ni inte möta folk i en diskussion om konstitutionens innehåll? Varför vågar ni inte låta folket bestämma? Jag ska börja med något ovanligt. ställde en fråga, och jag ska svara på den. Han frågade: Hur kan ni lura väljarna genom att stå bakom EU:s militarisering genom det försvarspolitiska beslut som togs ? Problemet, , är att inte stod bakom den säkerhetspolitiska propositionen. Vi röstade emot den och hade reservationer. Hur agerade får de själva förklara. är motståndare till EU:s militarisering och kommer att så förbli. Tänk er tanken att vi hade ett svenskt grundlagsförslag som innehöll regler om att inflationsbekämpningen skulle gå före miljöhänsyn och rätten till arbete, som innehöll krav på militär upprustning, på att den fria rörligheten ska gå före miljöhänsyn, folkhälsa och fackliga rättigheter och som innehöll krav på att ska gå med i . Tänk också tanken att fem partier i riksdag skulle vara överens om att införa denna grundlag med ett enkelt riksdagsbeslut. Det skulle naturligtvis bli uppror. Mängder av människor skulle säga: Vad gör ni? Varför vill ni införa en grundlag som gör det omöjligt att förändra? Varför vill ni ha en grundlag som sätter ramar för demokratin och väljarna i stället för att ge spelregler för hur demokratin ska fungera? Det är just detta som sker om den nya konstitutionen blir verklighet. Min vision handlar om något helt annat. Den handlar om samarbete för att möta klimathot, ökade klassklyftor, tillbakaträngda fackföreningar och underordning av kvinnor. Jag vill samarbeta för att utveckla internationell solidaritet. Det ska ske på demokratisk grund. Det ska ske med demokratin som förutsättning. I denna demokratiska syn finns också synen att människor inte ska fjärmas från ett samarbete utan tvärtom delta i ett samarbete. Det demokratiska underskott som det talas om är en realitet. Människor känner inte samhörighet med EU:s institutioner och eliter. Ni vill fortsätta bygget utan hänsyn till folkopinioner. Vad innehåller då konstitutionen? Jo, den innehåller tydliga krav på avregleringar avregleringar av marknader. Det är den politik som vi har sett resultatet av i form av avregleringar av svenska marknader som inte alls har lett till det de skulle leda till, nämligen lägre priser, bättre konkurrens och bättre villkor för alla. Den har tvärtom lett till utarmning, sämre regionalpolitik, sämre miljöpolitik och sämre möjligheter att använda demokratin och politiken för att styra utvecklingen. Konstitutionen innehåller en ekonomisk politik som skulle kunna vara hämtad från den borgerliga alliansens papper. Det är en ekonomisk politik som handlar om att prisstabiliteten är överordnad alla andra politiska mål, en ekonomisk politik som underlättar avregleringar, utförsäljningar och privatiseringar, konkurrensutsättning av vård och omsorg, en ekonomisk politik där rätten till arbete har reducerats till rätten att söka arbete. Konstitutionen innehåller ett krav på ökad militär kapacitet. Länderna ska förbinda sig att öka sina militära resurser. Den innehåller krav på att alliansfriheten ska försvinna. Om ett land blir angripet ska alla andra länder vara förbundna att försvara detta med, som det står, alla till buds stående medel. Konstitutionen innehåller en fortsatt anpassning till EMU-politiken, den politik som svenska folket avvisade i folkomröstningen . Konstitutionen innehåller en massiv överföring av makt till den europeiska unionen. Ytterligare 45 områden ska beslutas med kvalificerad majoritet i stället för med enhällighet. Det står tydligt att denna konstitution går före svensk lag till och med före svensk grundlag. Det finns kuriosaartiklar i konstitutionen som tydligt pekar mot en statsbildning i . Man ska ha en nationalsång: sång Till glädjen. Man ska ha ett motto: Enighet är mångfald. Man ska ha en nationaldag: . Dessutom ska man inrätta en utrikesminister, en ordförande för . Det står tydligt och klart att unionen har en valuta: euron. av svenskarna röstade emot att skulle anslutas till euron. Det bryr sig inte konstitutionen om. Konstitutionen innehåller överföring av makt till ett parlament, vilket är en grundförutsättning för en statsbildning på Europanivå. Detta diskuteras nu i och i i intensiva debatter. Det anordnas tv-debatter och möten över hela landet. I räknar man med att bara har det genomförts 10 000 möten och debatter inför den folkomröstning som ska vara . Det är en enorm folkbildning och ett engagemang för konstitutionen eller mot konstitutionen, och folkomröstningen får avgöra. Något motsvarande finns inte här, därför att ni fem partier som förvägrar svenska folket rätten till en folkomröstning är rädda för att möta dem med era argument. Jag har lyssnat noga på vad det finns för argument för att säga nej till folkomröstning. Någon har sagt att det här är väldigt komplicerade frågor. Ja, det var EU-medlemskapet också, och det är självklart komplicerat att ta ställning för eller emot EMU. Men det mest komplicerade val som vi begär att väljarna ska träffa är det val som man gör när man väljer till riksdag, för då tar man ställning till alla politiska frågor . Och vi tilltror människor möjligheten att ta ställning i allmänna val, precis som vi tilltror människor möjligheten att ta ställning för eller emot den riktning av EU som konstitutionen innebär. Ett annat argument är att den här konstitutionen inte innehåller några förändringar, att det är samma som . Det är ett märkligt argument. Varför ska vi då över huvud taget anta den? Är det bara en förenkling, är det bara en sammanfattning av vad som har beslutats? Jag har på område efter område visat att konstitutionen pekar i en mycket bestämd riktning vad det gäller den nyliberala ekonomiska politiken, vad det gäller planerna på en statsbildning i och vad det gäller innehållet i det militära samarbetet som enligt konstitutionen ska leda till ett gemensamt försvar. Och ni påstår att den inte innehåller några förändringar. är satt att fatta dessa beslut, säger statsministern. Var var statsministern i EU-debatten i valrörelsen ? Ni passade i den debatten. Ni vågade inte ta debatten därför att ni vet att er uppfattning om EU och er uppslutning bakom EU-staten inte har ett folkligt stöd. Det har lett till att vi har haft en riksdag som inte alls representerar folket i synen på EU:s utveckling. Om denna riksdag fått fatta beslut om EMU-anslutning hade här inne röstat ja. av riksdagsledamöterna representerar den stora majoritet av svenska folket som röstade nej. Egentligen kanske det bara finns ett argument. Ni förlorade folkomröstningen om EMU. Det gjorde ont, och ni vill inte vara på den förlorande sidan igen. Ni tror inte på era egna argument. Ni tror inte på era möjligheter att övertyga en majoritet av svenska folket om att säga ja till denna konstitution. Därför förvägrar ni folket möjligheten att ta ställning. Vad betyder ett nej? Jo, det betyder att ett annat är möjligt. Det betyder att vi måste arbeta för att få en demokratisk förankring för det samarbete som är nödvändigt och en uppslutning och ett engagemang för det samarbetet som helt saknas . Om nu det franska folket säger nej faller den här konstitutionen. Då finns det rimligtvis inga möjligheter för den svenska att fatta något beslut över huvud taget. Och jag hoppas att fransmännen som får möjligheten att ta ställning använder den till att såga ett fördrag som innehåller så mycket olyckliga förslag om utvecklingen i . 6 (): kommer att skrivas in i historien som det datum då inte längre var delat och då det europeiska samarbetet verkligen blev europeiskt. Medborgare från de gamla kommunistiska staterna fick äntligen gå med i en demokratisk union. Glädjen över det solkas emellertid av det ovärdiga spel som föregick de nya medlemsländernas medlemskap. När skeptiker i det ena landet efter det andra i det gamla, i det rika drev fram övergångsregler för de nya medborgarna, trodde vi att vi kunde säga: Nej, det kommer inte att ske i , för står ju upp för utvidgningen. Men säg den glädje som varar, innan utvidgningen skedde svängde statsministern och med honom stora delar av regeringspartiet. Plötsligt beskrevs våra grannar som sociala turister ja, ni kommer ihåg det. Vi var tvungna att skydda oss mot dessa sociala turister med övergångsregler, vi också. Det var en i mitt tycke mycket förnedrande diskussion, och jag är mycket glad och stolt över att vi lyckades stoppa detta i . Möjligheten med det nya har för statsministern blivit ett hot, något man försöker skrämma väljarna med. Se bara hur statsministern stod vid sidan och hejade på när jagade ut de lettiska arbetarna ur och försöker skrämma svenska arbetare och tjänstemän med att letterna tar våra arbeten. mumlas det om övergångsregler, trots att de enda sociala turister vi faktiskt har sett är de svenskar som har sökt tandvård i . Jag uppskattar naturligtvis att nu har sagt att hon är glad över att vi slapp övergångsreglerna. Men när får vi höra statsministern erkänna att han har haft fel? Och vad är det egentligen som statsministern försöker säga med allt negativt tal om våra fantastiska grannar? Kanske är hanteringen symtomatisk utebliven Europadebatt i . EU har varit något som har funnits till hands för att skylla på när någonting har gått snett. Besparingar, skattehöjningar, brottslighet, byråkrati ja, har det varit mycket lättare att anklaga EU än att se vad som kunde ha gjorts bättre här i . Därför ska vi inte förbluffas över att stödet för Europatanken är svagare i än i något annat EU-land, för om de som har till uppgift att leda landet abdikerar, då kan man inte förvänta sig att folket ska göra något annat. Jag vill inte att det ska vara så, för jag är stolt över vårt land. Jag är stolt över alla de människor som bär upp välfärden genom hårt arbete, stolt över duktiga företagare, engagemanget i föreningar och i miljörörelsen, den höga utbildningsnivån, alla duktiga människor som gott och väl kan konkurrera i . Jag tror på våra möjligheter, för vårt land har stora möjligheter att vara med och bidra till ett tryggare och bättre . Men då måste vi också axla det ansvaret och inte ständigt fly undan när tillfälle ges. Jag tror på . Därför räds jag inte Europasamarbetet. Det är ingen brist på europeiska och globala utmaningar att ta sig an. Ta den internationella brottsligheten, som länge har struntat i gränser. Varför ska då vi som försöker bekämpa brott stanna vid gränsen? Se att den kvinna som har sålts till prostitution kan finnas i lägenheten intill, eller se att det kan vara dina barn som blir erbjudna smugglad narkotika på skolgården. När vi ser detta, hur kan vi då med gott samvete säga att vi inte behöver mer samarbete? Det är det som är beskedet till de drabbade kvinnorna och barnen från alla er som inte vill använda EU till att göra någonting åt detta. Hur ser ert samarbete ut? Eller ta miljön vårt beroende av oljan, växthuseffekten, vårt gemensamma ansvar för ren luft och rent vatten. Vi klarar inte att rena själva. Jag och tror att EU skulle behöva en ny och stor uppgift, nämligen en gemensam miljöpolitik en vision där vi ställer om från fossildrivet transport- och energisystem, där vi hittar alternativen till alla kemikalier och där vi verkligen hittar en ny miljöteknik som ger både miljövinster och nya jobb. De som avvisar gemensamma beslut för en bättre miljö bär ett tungt ansvar inför våra barn och barnbarn. En tredje fråga handlar om global säkerhet, att vi ska vara med och sätta stopp för folkmord, övergrepp på civilbefolkning och systematiska våldtäkter. Det kräver att vi samarbetar, också om försvaret av demokratin. Den tiden är förbi när försvaret handlade om att skydda gränser. handlar det om att skydda mänskliga rättigheter och demokrati i hela världen. Kan egentligen någon sitta hemma och se på dessa övergrepp utan att reagera? Och vad finns det för alternativ till att vi tillsammans i tar vårt ansvar? är inte stort nog att självt ta på sig att lösa alla dessa frågor. Men tillsammans med andra vet jag att vi har mycket kunnande och många idéer att bidra med. Jag vet att många med mig känner så, för när jag reser runtom i landet och ställer frågan: Vad ska vi ha EU till? finns det mycket svar och åsikter. Svaret är ofta: Jo, EU behövs för de stora frågorna miljön, säkerheten, tryggheten, konkurrenskraften, jobben. Men ni ska inte lägga er i de frågor som vi kan lösa här hemma i kommunen, hemma vid köksbordet. Däri ligger EU:s problem. tillämpar EU majoritetsbeslut i fråga om jakt på småfågel, men inte för att besluta om miljöskatter. Man kan besluta om badvattenkvalitet med majoritet, men det måste vara enhällighet för att diskutera säkerheten i . EU måste bli smalare men vassare och lägga mer tid och mindre på att detaljstyra vardagen. Detta kan tyckas som en självklarhet, men uppenbarligen är så inte fallet. Den har i bästa fall varit likgiltig och i sämsta fall rent av bromsande när vi diskuterat gemensamma lösningar för miljö och säkerhet. Hur som helst har man inte varit intresserade av EU annat än när det kunnat ge glans åt den egna politiken. Med en sådan njugg inställning till EU-samarbetet är det inte svårt att förstå skepsisen mot det nya fördraget. Men det legitimerar inte heller den motståndsrörelse som och bedriver i taktiska syften med stora överord. Ni som avvisar samarbetet och det nya fördraget har också ett ansvar för att beskriva vad ert alternativ är i stället. Ni måste tala om varför ni föredrar dagens obegripliga härva av fördrag framför ett samlat dokument som på ett enkelt sätt beskriver EU eller varför det inte skulle vara bra att EU blir öppnare och att ministrar tvingas redovisa hur de röstar i . Ni måste ge besked om varför inte de folkvalda i ska få mer att säga till om eller om varför de nationella parlamenten inte bör få ökade möjligheter att sätta stopp för centralistisk lagstiftning. Och ni blir naturligtvis svaret skyldiga i fråga om varför ni nu avvisar ett fördrag som beskriver hur man gör för att lämna EU, något som ni har efterlyst . För trots unionens alla fel och brister har vi i bara EU att samarbeta i. Ni må tala om alternativt Europasamarbete och andra forum för att fatta beslut. Men fram till att ni beskrivit hur det ska gå till är det bara tomma ord och innehållslös propaganda. I debatten heter det att EU får nya stora befogenheter. Men, mina vänner, de stora stegen har vi redan tagit i och med medlemskapet. Det finns ökade inslag av ökad överstatlighet. EU får mer att säga till om när det gäller internationell brottslighet. Jag har hört väldigt få röster som inte tycker att det behövs. EU får större möjligheter när det gäller kulturpolitiken. Jag tycker att det är helt onödigt. Det sköter vi bättre själva. Men jag har svårt att se att det skulle vara den avgörande invändningen som gör att man säger nej till fördraget. Kort sagt: Det är inte ett perfekt förslag. Men det är ett steg framåt. EU blir lite tydligare, lite öppnare och lite lättare att påverka. Det går i rätt riktning. Därför är positivt till det nya förslaget till fördrag. Det europeiska projektets själ och utmaning är den ständiga förändringen. Det är de nya projekten och de gemensamma tagen för att ta sig an nya, stora utmaningar. Det är den stegvisa utvidgningen mot ett alltmer enat som vi har det gemensamma ansvaret för att klara av. Då måste vi också ha ett fördrag, en beslutsordning, i som gör det möjligt att få ett öppnare, mer demokratiskt och samlat . 7 (): Jag vill börja med att tacka de politiska företrädarna i , , , , , , , och för att de låter folken rösta om förslaget till den nya EU-konstitutionen. Det innebär att åtminstone en majoritet av EU:s befolkning har rösträtt i den här frågan, dock ej folket i än så . Här anses människorna nämligen inte tillräckligt intellektuellt begåvade. Det är en för svår och komplicerad politisk fråga för folket att avgöra enligt både regeringen och den borgerliga alliansen. är de förändringar som föreslås i konstitutionen inte alls särskilt stora enligt samma partier. Ni människor som lever i är alltså, till skillnad från majoriteten av EU:s befolkning, intellektuellt inkapabla att säga ja eller nej till trots att den bara påstås innehålla några små, knappt märkbara, förändringar. Däremot är ni uppenbarligen kompetenta nog att utse en hel riksdag, politiker, för att avgöra frågan åt er trots att frågan över huvud taget inte diskuterades i den valrörelse som föregick det val till som var . Jag tycker inte att den här argumentationen går riktigt ihop i mitt huvud. Jag har en helt annan uppfattning än regeringen och den borgerliga alliansen. Jag anser att folket i både kan och borde få rösta om konstitutionen. Dessutom är det min bedömning att den här konstitutionen innehåller stora förändringar av EU i riktning mot en allt starkare och mer maktfylld politisk union. Genom de folkomröstningar som genomförs ges en möjlighet till en seriös och allmän debatt om EU:s framtid bland en majoritet av EU:s befolkning. Jag tycker att det är synd att vi missar den chansen i , för det är hög tid för en sådan diskussion. I den konstitution som vi pratar om finns till exempel följande förslag: EU ska ha en permanent rådsordförande som företräder EU utåt och en gemensam utrikespolitisk talesperson. De stora EU-länderna får större inflytande på bekostnad av de små. Vi är ett ganska litet land i det avseendet. Vetorätten, alltså de nationella regeringarnas möjlighet att säga nej till förslag, avskaffas på 31 nya områden enligt tjänstemäns informationsblad. Euron slås fast som unionens valuta, och har inte begärt något undantag. Man fastslår att ska ha företräde framför medlemsstaternas lagstiftning. Det finns de som anser att det redan är så , men här slås det definitivt fast i konstitutionen att det ska vara på det viset. Det innebär att lagar som vi stiftar här i riksdag kan förklaras ogiltiga om de strider mot en lag som beslutas i EU. Det innebär att när vårt folk väljer sina företrädare i kan man inte vara säker på att man kan utkräva ansvar för de beslut som fattas. Det kan vara andra länders politiker som bestämmer vad det är för lagar som ska gälla. Det är också ganska intressant att titta på vad man inte ändrar i den här konstitutionen. Man har fortfarande kvar Euratomfördraget, som syftar till att främja kärnkraftens utveckling. Jordbruks- och fiske- samt transportpolitiken, som är viktiga miljöfrågor, är fortfarande satta på undantag. Jordbrukspolitiken är en kopia av texter. Det känns inte särskilt modernt, tycker jag. Det sker inte heller någon förstärkning av miljögarantin. Det finns alltså fortfarande ingen generell rätt för enskilda länder att ställa hårdare miljökrav, utan man kan fortfarande hävda att hårdare miljökrav är handelshinder.