prot · GS09135 · 2005-06-08 00:00:00 — Överläggningen var härmed avslutad. 33 § Svar på interpellation 2004/05:624 om skolhälsovård och psykiatrisk hjälp för unga 233 Statsrådet (): har frågat socialministern vilka åtgärder som planeras för att trygga varje barns rätt till en god skolhälsovård, barn inte ska tvingas diagnostiseras med olika neuropsykiatriska funktionshinder, bokstavsdiagnoser, och för att föräldrar, barn och skola ska få rätt till ersättning och stöd, barn och unga ska kunna erbjudas samtalsstöd vid helt naturliga psykologiska kriser i livet i stället för att som enbart hänvisas till barnpsykiatrin samt stärka det förebyggande arbetet med barns och ungas psykiska hälsa. Arbetet är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Barns psykiska hälsa och trygghet är en angelägen fråga för alla vuxna i samhället. har ett övergripande ansvar för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden och ska sörja för att unga som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver. bidrar på olika sätt för att stödja kommunerna i deras tillämpning av socialtjänstlagen (2001:453) bland annat genom att förmedla kunskap och ge ut allmänna råd. En väl fungerande elevvård och skolhälsovård är viktigt för att skolan ska kunna fullgöra sitt uppdrag. Skolhälsovården ska följa elevernas utveckling samt bevara och förbättra deras själsliga och kroppsliga hälsa. , som är tillsynsmyndighet för skolhälsovården, poängterar i sina riktlinjer att det huvudsakliga uppdraget är att förebygga ohälsa riktlinjer för skolhälsovården. Psykisk ohälsa bland barn och unga lyfts fram av som ett särskilt prioriterat område. konstaterar att skolhälsovårdens verksamhet på flera håll i landet redan har förändrats mot ett allt större ansvarstagande för psykiska och sociala hälsoproblem. Statens skolverks redovisning av kommunernas kostnader för elevvård visar att det efter en neddragning nu har vänt och att kommunerna har ökat sina kostnader för elevvård med . I sammanhanget bör också nämnas den satsning på fler anställda i skolan som de särskilda medlen för personalförstärkningar möjliggör. I propositionen Hälsa, lärande och trygghet (prop. 2001/02:14) gör regeringen bedömningen att skolhälsovård, elevvård och specialpedagogiska insatser bör ses som ett eget verksamhetsområde benämnt elevhälsa. Arbetet med elevhälsa bör ses som en del av skolans lärandeuppdrag och arbetet för en god hälsa. Förebyggande arbete bör betonas, och lokala mål och strategier bör finnas för arbetet. För att elevhälsa ska kunna införas inom skolan måste skollagen (1985:1100) och sekretesslagen (1980:100) ändras. Arbetet med förslag till ny skollag pågår inom Utbildnings- och , och avsikten är att en proposition ska kunna presenteras . Rätten till stöd i skolan får inte knytas till en medicinsk diagnos. I skollagen (1985:1100) står att särskilt stöd ska ges till elever som har svårigheter i skolarbetet. Om det visar sig att en elev behöver särskilda stödåtgärder ska rektor se till att ett åtgärdsprogram utarbetas samt se till att eleven och dess vårdnadshavare ges möjlighet att delta i utarbetandet. skriver i sin kunskapsöversikt om adhd att problematiken blir särskilt tydlig i skolan. Avgörande för om en utredning ska göras bör vara om barnet har allvarliga problem i dess vardagsfunktion eller om det finns frågor och oro i barnets närmaste omgivning. antog propositionen Målför folkhälsan (prop. 2002/03:35, bet. 2002/03:SOU 7, rskr. 2002/03:145). beslut innebär att folkhälsoarbetets övergripande nationella mål är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Trygga och goda uppväxtvillkor är ett ansvar för flera samhällssektorer. Här vill jag kort nämna några insatser som regeringen har tagit initiativ till: projektet som vill öka medvetandet om hur den ökande kommersialiseringen, utseendefixeringen och sexualiseringen som unga människor konfronteras med i dagens samhälle påverkar flickors och pojkars självuppfattning och syn på varandra, som inom ramen för den nya överenskommelsen med kommuner och landsting avseende 20052007 förutsätts bli avsatta för förbättringar av psykiatrin, avsättning av ytterligare för förstärkningar av psykiatrin, barnmiljarden, det vill säga satsningen på barn i ekonomiskt utsatta familjer med bland annat barntillägg till studerande, höjt underhållsstöd och bättre bostadsbidrag samt en utredning med uppdrag att analysera ungdomars livssituation utifrån stress och dess konsekvenser för den psykiska hälsan (dir. 2005:61). Skolan ska främja barnens harmoniska utveckling och se till att de som behöver särskilt stöd får det. En skola som främjar lärande och som präglas av omsorg om den enskildes välbefinnande och utveckling är också hälsofrämjande. Det är regeringens och kommunernas ansvar att trygga skolans förutsättningar att åstadkomma detta. 234 (): Givetvis vill jag börja med att tacka ministern för svaret. Jag vill också berätta varför jag ställt den här interpellationen och säga att nästa gång jag ställer en interpellation skriver jag kanske någonting mer generellt. Varje gång siktar jag nämligen fel det blir fel minister varje gång. Nästa gång skriver jag nog kort och gott bara ministern. Min interpellation föranleds av att jag bland våra barn och ungdomar ser ett allt större behov av medmänsklig värme. Det ökande våldet, sexbrotten och mobbningen bygger i grunden på väldigt osäkra och kärlekstörstande barn. De far illa utan att bli sedda eller hörda. De blir självdestruktiva i sin iver att bli bekräftade, åtminstone av sina kamrater. Jag vill hävda att vi har stora kommunikationsproblem människor emellan därav bristande relationer och barn som ständigt kläms. När jag gick på högstadiet fanns det en skolsköterska, syster , som såg hur jag mådde och som brydde sig. Syster fanns alltid där på sitt rum eller någonstans på skolan. Det var inga stora saker, ingen psykiatri, utan han log och han hälsade. Men för mig var han ovärderlig. Än tänker jag då och då på denne syster Stig med värme i hjärtat. Hans omtanke kommer att finnas med mig hela livet. slits skolsystrarna mellan olika skolor, gärna till exempel tre skolor där tiden fördelas med på vardera skolan. Man har till exempel 600 elever att se, höra och bekräfta och en syster som är utbildad för att se när det gör ont och som vet hur det onda kan mildras och läkas. Jag anser mig inte ha fått ett riktigt svar vad gäller barn som genomgår normala kriser eller relationsproblem och som lever under ständiga konflikter mellan föräldrarna. BUP är inte riktigt rätt forum, och BUP finns inte heller närvarande på skolorna. Även våra vårdcentraler har små möjligheter att erbjuda hjälp till barn och föräldrar i kris. Samtal med och råd av en barnpsykolog har ersatts med barnpsykiatrisatsningar. Men det är fortfarande svårt att hinna med de barn man tror lider av en mer allvarlig psykisk sjukdom. Detta innebär att barn vid helt naturliga kriser blir osedda. Hur tänker ministern agera för att stärka och stötta barn som hamnar i olika krissituationer, så att en kris som inte är allvarlig men ändå är psykologisk och har en naturlig förklaring inte ska växa sig till en psykiatrisk problematik? 235 Statsrådet (): Det är inte så enkelt att sikta sig in på en minister. Det här är naturligtvis en fråga som spänner över i princip alla samhällssektorer. Det handlar nämligen om hur vi ska se till att skapa en trygg miljö för våra barn och unga. Naturligtvis har skolan ett stort ansvar när det gäller just arbetet med barns och ungdomars hälsa, inte minst när det gäller den psykosociala hälsan. Jag välkomnar interpellantens perspektiv. tycker jag har en väldigt bra ingång i den här diskussionen, som ju handlar om att också barn som mobbar ofta mår illa själva. Det skulle glädja mig om skolpolitikerna inom hade samma perspektiv och syn. Där är det tyvärr alltför ofta hårdare tag som förespråkas, så kallad, för att raljera lite, batongpolitik. Jag tror tyvärr inte att det är det vi behöver. Jag tror att vi kan vara helt överens om att skolhälsovårdens och elevhälsans uppgift i det här fallet är väldigt viktig. Vi har på grund av de besparingar som var haft en nedgång. Jag tror att det på många sätt var väldigt olyckligt. Det är, precis som säger, i skolhälsovården, hos skolsköterskan eller skolkuratorn, som man tidigt kan upptäcka om en ung tjej eller kille är på väg in i en allvarligare sjukdom. Då är det betydligt lättare att åtgärda det innan det har fått utvecklas till någonting allvarligare. Därför är det väldigt viktigt att vi kan stödja skolorna och se till att det blir mer resurser till den svenska skolan, så att man kan anställa fler sjuksköterskor, fler skolläkare och skolkuratorer och också specialpedagoger för att inom kunskapsuppdraget kunna fånga upp dessa elever. Vi har haft en positiv utveckling . Som ett exempel kan jag nämna de uppgifter som har tagit fram och som visar att antalet skolkuratorer har ökat med ca 400 i den svenska skolan . Vi har haft en ökning av antalet skolpsykologer med ca 200, skolsköterskor med ca 300 och skolläkare med ett tjugotal och en kraftig ökning av antalet specialpedagoger. Det är bra, men jag tror att vi behöver göra mera. Det är uppenbart att det finns ett stort uppdämt behov av tillgång till en bra elevhälsa. Elevernas trygghet och studiero är en grundförutsättning för lärandet. Dock vill jag i det här sammanhanget påpeka att skolan inte är en isolerad ö. Naturligtvis händer det väldigt mycket i skolan som inte har sitt ursprung där. Man har både som vuxen och framför allt som barn en ryggsäck med sig in i skolan. Men jag tror att skolan tillsammans med andra aktörer kan och ska göra en viktig insats för att se till att våra unga tjejer och killar mår bra. Det är som sagt en grundförutsättning för att man till exempel ska kunna ta till sig lärandet i skolan. 236 (): Nej, jag anser inte att kör med någon batongpolitik på det här området. Tvärtom, att ställa krav är att bry sig, brukar vi säga. Jag tycker att det är väldigt viktigt att understryka det. Det finns både en mobbad och en mobbare i de situationer som tog upp. Där är det självklart viktigt att man fokuserar på båda dessa barns problematik. Min socialliberala ådra i mig säger att man kan förstå att ett barn kan hamna i en situation där han behandlar sina kamrater illa, men man kan inte acceptera det. Det är två olika saker. Jag är inte riktigt nöjd med skolhälsovårdens budget. En tioprocentig ökning av kostnaderna för elevvården nu har det anställts ett antal personer är ändå inte så stor i förhållande till det väldiga uppdrag som ligger framför skolan att arbeta förebyggande med ohälsa. Problemet är att skolorna också satsar väldigt olika på skolhälsovård. De räknar in också väldigt olika saker under skolhälsokostnad. Till exempel kan på en skola äta upp de här direkt. Men i vilken skola man än väljer att gå och var man än väljer att bo borde väl ändå rätten till en god skolhälsovård tryggas. Borde inte visionen för självmord, , vara noll? Håller ministern med om detta? Vet ministern hur skolhälsovården ser ut på skolor ? Ofta finns det en lapp där det står vilka begränsade tider systern finns där. 237 Statsrådet (): Det är just den socialliberala ådran som jag välkomnar och tyvärr saknar i den skolpolitik som driver. Jag hade önskat en ökad förståelse för att det ofta just är ohälsa och ibland till och med psykisk ohälsa som gör att man även kan vara mobbare. Det handlar inte bara om att stänga ut och slänga ut. Det handlar faktiskt till syvende och sist om barn, unga tjejer och killar som kan behöva hjälp och stöd och som behöver en god utbildning för att kunna ha en chans senare i livet. Det är mycket riktigt så att tillgången på skolhälsovård varierar jag skulle vilja säga varierar alltför mycket . Den viktigaste insats vi gör är naturligtvis att stärka resurserna till dem som är ansvariga för skolorna . Det är kommuner och i viss mån också fristående skolor. Det ökade statsbidraget med sammanlagt 12 miljarder, varav 4 miljarder går till landstingen och 8 miljarder till primärkommuner, är en grundförutsättning för att över huvud taget kunna fortsätta med den här förstärkningen av skolan och specifikt av elevhälsan. Det är väldigt viktigt att huvudmännen, nu när det finns ett utrymme, gör satsningar för att stärka elevhälsan. Det är viktigt att man ser detta som en väsentlig del av skolans verksamhet. Tryggheten och studieron är som sagt en grundförutsättning för lärandet. Vi nöjer oss dock inte med att bara stärka resurserna för skolan, utan vi vidtar naturligtvis fler åtgärder. har regeringen presenterat en lagrådsremiss som förtydligar skolans ansvar för elevernas trygghet och välmående i skolan. Det är ett förslag som jag hoppas vi kan skriva en proposition kring och där vi hoppas på bifall. Det är viktigt att också förtydliga huvudmännens ansvar för elevernas välbefinnande. Det är vidare viktigt att göra en kontinuerlig uppföljning av hur arbetet fortlöper. I de förslag till nya kvalitetsredovisningar som finns tas detta med som en av de faktorer som vi följer upp för att också på skolnivå och kommunnivå följa upp och stärka arbetet med elevhälsan. Jag delar helt och hållet interpellantens uppfattning i den här frågan. Jag tror att det är en bra grundförutsättning för att se till att vi har elever som mår bra. Elever som mår bra trivs bättre i skolan och kan göra bättre ifrån sig. Det är en vinst för alla, inte minst för eleverna själva. 238 (): Det är ändå så att ohälsan växer bland barn och ungdomar, därmed också skolhälsans uppdrag. Det är fetma, alkohol, droger, relationsproblem, undernäring och tandhälsa. Listan är oändlig. Det är också så att över 100 barn väljer att ta sitt liv. Det är en mycket kraftfull signal i sig om att barn inte blir sedda, hörda och bekräftade i tillräcklig utsträckning. För få vuxna vet att tolka signalerna. Här skulle skolhälsovården i större utsträckning än kunna agera rådgivare och stöd, även till lärarna när de möter barnen i sitt dagliga värv, och också vara krishanteringsstöd. Att flytta på en elev, som jag förstår att syftar på, att flytta på den som mobbar, löser egentligen inte konflikten. Det är en åtgärd som man tar till i sista hand. Främst handlar det om att det ska finnas människor som kan konflikthantering och relationer så att barnen kan reda ut det som har blivit ett stort problem mellan dem. Arbetsro, framtidstro och en egen syster skulle jag vilja skicka med vartenda barn i bagaget inför livet. 239 Statsrådet (): Jag kan i stort hålla med. Det skulle också glädja mig om denna syn som nu redogör för kan förmedlas in i när det gäller skolpolitiken. Det skulle vara väldigt glädjande med en sådan omsvängning från i skolpolitiken. Jag vill dock återigen betona att skolan kan och ska göra mer, men jag tror också att det är viktigt att framhålla att ensam kommer inte skolan att klara av detta. Tillsammans med föräldrar, socialtjänst och andra tror jag att vi kan göra mer. Regeringen gör satsningar på skolan och också på den psykiska ohälsan via satsningar på psykiatri med mera, som jag redogjorde för i interpellationssvaret. Jag tror att det är viktigt att vi tar tag i detta på allvar och ser till att öka resurserna, ser till att det finns vuxna som också kan ställa upp för tjejerna och killarna när de behöver prata. Det behöver inte gå så långt så att det blir så förskräckligt att man tar livet av sig. Överläggningen var härmed avslutad. 34 § Svar på interpellation 2004/05:637 om specialdestinerade resurser till skolan 240 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att åstadkomma tydligare styrning av det specialdestinerade bidraget till personalförstärkningar i skola och fritidshem. Statsbidraget till personalförstärkning i skola och fritidshem infördes och har varit mycket lyckosamt. Sedan bidraget infördes har, om man tar hänsyn till att antalet elever har minskat, personalen i skolan ökat med 12 000 heltidstjänster. Av dessa är nästan 8 000 direkt finansierade med bidraget, och nästan 9 000 är pedagogisk personal. Sammantaget har den pedagogiska personaltätheten ökat . Nästan alla kommuner har utnyttjat bidraget, och /04 var det bara sju kommuner som inte använde hela sitt bidrag. som bidraget har gett landets kommuner möjlighet att anställa ett stort antal lärare och andra specialister har andelen lärare med pedagogisk utbildning inte förändrats mer än marginellt. Det är därför fel att säga att bidraget har använts till att anställa obehöriga lärare. Men det är väsentligt att andelen behöriga lärare ökar i skolan. Möjligheterna till detta finns också då det finns arbetslösa utbildade lärare. Det finns heller inget i bidragets konstruktion som skulle kunna premiera kommunerna att använda det till personal med sämre kompetens. Tvärtom ger reglerna för bidraget varje kommun möjlighet att själv välja den personal den anser sig bäst behöva. En utgångspunkt för bidraget är att det ska ses som en del i det gemensamma ansvaret som stat och kommun har för att förbättra skolan. Kommunen är huvudman för skolan och kan bäst avgöra hur skolan ska organiseras för att passa de lokala behoven. Med det perspektivet har det varit självklart för regeringen att inte styra över vilken personal bidraget ska användas till. Ur Statens skolverks uppföljning kan man se att det finns olikheter mellan kommunernas prioriteringar. Gemensamt för många kommuner är att man valt att satsa på specialpedagogisk kompetens. Många kommuner har också valt att satsa på elevhälsan, ett område som utsattes för besparingar . Att personaltätheten ökar i skolan är särskilt viktigt för elever i behov av särskilt stöd. Detta avspeglas också tydligt i kommunernas prioritering av särskolan där personaltätheten ökat sedan bidraget infördes och i där antalet speciallärare ökat . har i sin uppföljning gjort det möjligt för alla berörda, elever, föräldrar och övriga kommuninvånare, att ta del av hur varje kommun använt sitt bidrag. På så sätt finns det goda möjligheter för alla att kunna ta del av kommunens prioriteringar, ställa frågor och påverka användningen av bidraget. Bidraget till personalförstärkning i skolan är en av de satsningar som stat och kommun gör för att förbättra skolan. har i uppdrag att följa upp och utvärdera effekterna av bidraget. Verket lämnar en skriftlig uppföljning, och utvärderingen ska slutredovisas . är det viktigt att komma ihåg att bidraget är en av flera insatser som görs för att utveckla skolan och att bidraget måste ses som en pusselbit som ska hänga ihop och samverka med andra insatser. Det är viktigt att andelen behöriga lärare ökar. Regeringen har också prioriterat olika insatser för att förbättra tillgången på behöriga lärare. Tillsammans med lärosätena stärks lärarutbildningen, och genom olika insatser ges obehöriga lärare möjligheter att skaffa sig behörighet. Tillsammans med skolans huvudmän och lärarnas organisationer kommer jag att fortsätta diskutera åtgärder för att stärka lärarnas status. Med tanke på bidragets goda resultat och genomslag ser jag inget behov av att genomföra några avgörande förändringar av reglerna för bidraget. Det är dock väsentligt att regeringen och tar till sig de synpunkter och rekommendationer som har lämnat i sin granskningsrapport (RiR 2005:9). Men vi måste komma ihåg att har en svår uppgift att balansera kraven på kontroll och uppföljning mot kraven på administrativ enkelhet och flexibilitet. har i sin granskning endast hittat ett fåtal felaktigheter i handläggning, vilket är ett gott betyg på arbete. fortsatta uppföljning kommer också att i högre grad ge svar på hur bidraget påverkar skolans måluppfyllelse. 241 (): Jag vill tacka ministern för svaret. Svaret är på ett sätt tydligt, men jag kan inte säga att jag är nöjd med innehållet. Skolministern tycker inte att det är några större problem med pengarna till personalförstärkning i skolan. Bakgrunden till min fråga är att jag har en väldigt stark övertygelse om att läraren är den viktigaste personen för barnen i skolan. Många andra kan vara viktiga, men läraren är allra viktigast. Alla som har gått i skolan vet hur viktig läraren var och hur vår bild av skolan hänger ihop med hur vi uppfattade läraren. Alla som har sina barn i skolan vet hur viktigt det är att lärarna är bra och att barnen är trygga med sina lärare. Skolans framtid beror på om vi får bra lärare och bra annan specialiserad personal. Skolministerns svar är, trots den lärarbrist vi har, att han inte tänker göra några förändringar för att få fler behöriga lärare till skolan. Min specifika fråga handlar om vilken nytta de specialpengar till skolan som från början kallades Wärnerssonpengarna har gjort. sade från början ja till pengarna men nej till principerna för hur pengarna skulle fördelas. Uppläggningen med hela bidraget från början när det infördes var nämligen fel. Bara uttrycket pengar till fler vuxna i skolan var ett väldigt olyckligt uttryck. Det är ju inte obetydligt vilka vuxna det är. Om det fattas sjuksköterskor skulle nog aldrig skolministern säga att det behövs fler vuxna på sjukhuset. Det är lärare, specialpedagoger och andra som behövs i skolan. Skolministern säger också i sitt svar att det finns en massa arbetslösa lärare, och han ser det nästan som ett slags möjlighet till att avhjälpa lärarbristen. Det är det som är så skrämmande. Trots att så många obehöriga lärare har tillsvidareanställning går så många utbildade lärare arbetslösa. Den statistik som kom i nationella utvärdering är beklämmande. Nästan hälften av lärarna i naturorienterade ämnen har antingen inte lärarutbildning eller också inte ämnesutbildning. I samhällskunskap är utan fullständig utbildning. En tredjedel av svensklärarna har inte heller fullständig utbildning. Om man ser till att man ska ha både pedagogisk utbildning och ämnesutbildning är läget ännu värre än de siffror som har nämnts i debatten. Bakgrunden till min fråga var den rapport från som kom för någon vecka sedan. Min fråga var om ministern tänkte vidta några åtgärder med anledning av den rapporten. Det tänker inte ministern göra. Det vore intressant att i nästa inlägg få höra en motivering till varför revisionens kritik inte behöver leda till några åtgärder. Ministern sade i sitt svar att det här bidraget har varit lyckosamt. säger att det inte går att bevisa om bidraget har haft någon avsedd effekt. Jag tycker att det är väldigt förvånande att skolministern i sitt svar tycker att det är mild kritik som rapporten kommer med. Den är väldigt skarp och tar upp väldigt viktiga frågor. Den säger att regeringens redovisning till visar brister i förhållande till budgetlagen. Ministern har alltså egentligen inte kommenterat kritiken från . Det är den som min fråga bygger på. Därför avslutar jag med tre tydliga frågor. Hur ser ministern på att de säger att utbetalningar sker på lösa grunder, kontrollen är inte tillräcklig och, det viktigaste, det är oklart om målen med bidragen uppnåtts. Det är tre kritikpunkter. 242 Statsrådet (): Låt oss börja med det som handlar om obehöriga lärare. Det är viktigt att skolorna anställer behöriga lärare. Det är också tydligt i den skollag som gäller att det är det som gäller för skolan. Endast i undantagsfall kan man anställa personal som inte har lärarutbildning. Vi vet att det ser väldigt olika ut. Det ser olika ut i olika skolor och i olika skolformer. ser vi en ökning av antalet behöriga lärare i den svenska . ser vi att vi har en fortsatt minskning av behöriga lärare i fristående gymnasieskolor. Där är ungefär hälften av lärarna behöriga. Detta är ett faktum som borgerliga skolpolitiker av någon anledning sällan tar upp som något bekymmer. Jag ser det dock som ett bekymmer. Regeringen har vidtagit ett flertal åtgärder för att se till att de som arbetar som lärare kan få adekvat utbildning. Den särskilda lärarutbildningen har varit en lyckosam satsning.