prot · GS0990 · 2005-03-15 00:00:00 — Ett stort ansvar är lagt på länderna i Lissabonprocessen att komma vidare med det livslånga lärandet. Människor ska kunna ta ett eget ansvar. Om man ska ta ett eget ansvar måste man ha resurser. Man kan inte bara lägga på människor ansvar, man måste också ge dem befogenheter. har inte människor befogenheter i form av pengar, om man känner att man behöver vidareutveckla sig och skaffa sig ny utbildning under livets gång. Den möjligheten finns inte . Det vore bra om statsrådet kunde komma med en förklaring till hur man ska få det att fungera på ett bättre sätt än vad det gör . Det finns många, både män och kvinnor, som inte har en chans att förnya sin utbildning eller göra något annat när man kanske är utsliten, inte trivs längre eller känner att det vore roligt att satsa på något annat och behöver en portion mer utbildning. Den möjligheten finns inte om man inte råkar vara arbetslös. Vi ska väl hoppas att färre människor blir det, inte fler än vad det är . 65 (m): Det brukar sägas att socialdemokratiska statsråd är stolta, men inte nöjda, på nästan alla områden. Det skulle vara intressant att inledningsvis få höra hur statsrådet kommunicerar stolthetens budskap om han nu är stolt. Han har ju möjlighet att tala om att han just på sitt fögderi inte känner någon stolthet. På något sätt skulle man tycka att det vore mer naturligt, men jag anar att han ändå är stolt, inte bara över att vara statsråd utan över att föra någon form av politik. Hur kommunicerar statsrådet stolthetens budskap till de flera hundra tusen människor som inget hellre vill än att komma in på arbetsmarknaden och på något sätt försörja sig själva och genom skatt bidra till andras försörjning? Det är ju en kuslig bild. Vi hade i arbetsmarknadsutskottet en ganska intressant genomgång av framtidens arbetsmarknad. Försörjningskvoten är ju inga nyheter, inte ens för statsrådet. Förhållandet mellan dem som blir försörjda och dem som försörjer är ju en dramatiskt kuslig utveckling med mycket stora otäcka regionala variationer. Det skulle vara intressant att höra hur man kommunicerar stoltheten över att möta och presentera detta för de flera hundra tusen människor som på goda grunder det måste vi moderater säga, och jag tror att det är en allmän uppfattning hos de partier som ingår i alliansen tycker att regeringen har ett gott uppsåt, vilket jag är övertygad om att man har, men skändligen misslyckas på det här området. säger att det är märkligt att när vi i kammaren debatterar de här frågorna, liksom många andra frågor, är det ofta små detaljer vi nagelfar. Vi säger att det inte går att göra si eller så och att vi anslår det ena eller andra. De stora greppen och visionerna saknas. Statsrådet borde egentligen känna frustration över att flera hundra tusen människor man kan summera det till miljonen, beroende på hur man räknar står utanför arbetsmarknaden och tvingas bli försörjda av andra. Var är de stora djärva greppen? Det gäller ju nu att diskutera outnyttjade resurser på arbetsmarknaden. Var är de stora djärva greppen för att dra nytta av de människor som faktiskt vill göra något? Det skulle vara utomordentligt intressant att höra. Jag delar uppfattningen var också inne på detta att det är ett strategiskt misstag att med hänvisning till ett antal ganska komplicerade regelsystem och avtalssystem hänvisa till att vi inte får ha social dumpning och inte får släppa in företag och arbetskraft på några andra villkor än de vi av tradition haft i . Jag säger inte, statsrådet, att vi ska slopa något och skrota kollektivavtalen. Det har jag också gett uttryck för i den debatt vi hade om kollektivavtalen före juluppehållet. Jag tror att det är ett historiskt misstag om vi inte bejakar de möjligheter och utmaningar som rörligheten över nationsgränserna innebär. Där kan vi inte bara dra nytta av likheterna utan också, vilket egentligen är mest charmigt, av vissa olikheter. Annars leder det fram till, precis som säger, att den produktion som praktiskt och rationellt kan flyttas utanför nationens gränser kommer att förläggas där. Verksamheter som av olika skäl inte kan flyttas kommer att bedrivas här, och vi får svårare och svårare att hävda oss kostnadsmässigt. Jag tror att det är en utomordentligt farlig väg. Den är framför allt väldigt fantasilös och bejakar inte integrationens möjligheter. Det finns många exempel i historien på att man har försökt skydda sig med regelsystem där man i stället borde bejaka och öppna upp. Jag delar helt uppfattning om fördelarna med öppenhet och större frihet och rörlighet över nationsgränserna där man också bejakar varandras olikheter. 66 Statsrådet (): överskattar vad man kan hinna svara på , men underskattar vad vi uträttat i regeringsställning de . Jag ska göra ett försök. Jag börjar med frågor. Vi brukar beskylla varandra för att aldrig ge några svar. Jag vill ändå att säger något om på vilket sätt hon tycker att det finns hinder för utländska företag att komma till och konkurrera. Vilka hinder finns? Jag ser inte dem. Jag vill också utveckla en annan fråga. Det gäller synen på våra regelverk i . Enligt min och regeringens uppfattning innebär de regler vi har och omfattas av, som utstationeringsdirektivet som vi har implementerat här i , inte att det ska finnas en rättighet för företag att komma till och konkurrera med lägre löner och sämre anställningsvillkor än man har i . Däremot innebär reglerna att det finns en skyldighet för att leva upp till att garantera skydd mot sämre villkor än vad man har i för arbetskraft som kommer från andra länder och jobbar i . har skyldighet att se till att de inte blir sämre behandlade än löntagare på den svenska arbetsmarknaden. Det är det som är innebörden av utstationeringsdirektivet. Det är mycket prat om detta. Vi får debattera juridiskttekniskt svåra saker. Det finns två delar i utstationeringsdirektivet som man anvisar. Den ena är minimiregler. Den andra är allmängiltigförklaring. Vi har fått en debatt om huruvida det är tillämpligt i eller inte. Regeringen har redovisat sin uppfattning. Låt mig komma med ett tankeexperiment. Allmängiltigförklaring anges som ett sätt att implementera och följa . Det innebär att vi med lag skulle ha kunnat höja avtal i den omtalade till lag. Om vi hade gjort det innan företaget kom hit från hade det lettländska företaget varit skyldigt att följa avtal just det kollektivavtal som med den svenska modellen, med stridsåtgärder, försökte förmå företaget att tillämpa. Det hade inte blivit något annat avtal om vi hade haft en allmängiltigförklaring av avtalen. Det finns alltså inget hinder för att använda de regler vi har så fick jag det sagt. Individuell kompetensutveckling kallas ju IKU. IKU är i KU, om skämtet tillåts. Därför vill jag inte fördjupa mig i det. Låt mig bara säga att vi inte saknar politik när det gäller kompetensutveckling. Det är framför allt tre nivåer. Det är den individuella nivån, där utbildningsväsendet ska tillgodose möjligheten och rättigheten för människor att utbilda sig. Här finns studiestöden och komvuxutbildningen som individer kan använda sig av. Det är arbetsplatsen, med kollektivavtal och arbetsgivarens skyldigheter. Det är arbetsmarknadspolitiken, vilken vi också utvecklar. 67 (): Jag tycker visst att man kan ha lite skämtsamheter i den här salen. Annars kan vi bli alldeles för allvarliga. Jag kan respektera att vi inte får någon stor debatt om individuellt kompetenssparande, kompetensutveckling eller vad vi nu talar om. Men jag tycker ändå inte att jag har fått något bra svar på det här med svartjobben. Frågan om RUT-avdraget som skulle öka kvinnors arbetsmarknad, som skulle se till att de hade möjligheter att starta fler företag, som skulle göra detta till en vit marknad har ministern fortfarande inte svarat på. Sedan var det detta med utstationeringsdirektiv och tjänstedirektiv. Mina frågor om tjänstedirektiv har ministern inte heller svarat någonting på. Vad jag har upplevt är att andra länders företrädare, till exempel i de nya EU-länderna, är väldigt oroliga och tycker att det är väldigt flummiga regler. De är osäkra på vilka regler som gäller. De blir väldigt upprörda när de hör en del av de ställningstaganden som kommer från den och undrar vad detta kommer att innebära för deras företag. En fråga som kan vara värd att fundera över är vilken lönenivå som ska gälla. Är det medellönen, och ska det i så fall vara för hela eller för regionen där det händer? Medellönen i är definitivt högre än medellönen i ; det vet jag. Det finns det statistik på. Det är likadant med lägstalönen. Är det den regeln som ska gälla? Det finns fortfarande en hel del saker som man måste lösa för att detta ska fungera snabbt och bra i EU-samarbetet. De nya medlemsstaterna har också rätt att kräva att vi ska vara ganska tydliga. Sedan tycker jag fortfarande att kollektivavtal är ett väldigt bra sätt att lösa problem på arbetsmarknaden, men ibland får vi kanske hitta nya sätt även för hur människor ska få kollektivavtal att fungera. 68 (m): Jag begärde inte av statsrådet att han skulle ge en fullödig redovisning av politik. Inte ens denna kammare skulle känna någon större dragning till detta, tror jag. Däremot tycker jag fortfarande att det skulle vara väldigt intressant om han på något sätt, om inte annat så för protokollets skull, kunde redovisa vad han speciellt är stolt över med tanke på den målsättning man hade att kraftfullt reducera den öppna arbetslösheten och få betydligt fler människor i arbete. Vi kan hålla på med detaljer, som jag sade i mitt förra inlägg, men den storstilade bilden av både statistiskt och hur människor i olika delar av landet upplever det hela är ju att Socialdemokraterna, som ändå haft ansvaret , inte har förmått skapa fler arbetade timmar som faktiskt är det som skapar välståndet. Frågan är: Vad vill man förmedla att man är stolt över i dialog med de människor som står utanför? Har statsrådet någon idé om vad han har lyckats bäst med när det gäller avsikten att sänka arbetslösheten och få fler människor i arbete? Jag fick ingen kommentar mer än att det var svårt att redovisa arbete, men jag vill också ytterligare markera det som säger: Jag är övertygad om att det är en historisk miss för , för svenskt välstånd och för svenska löntagare att inte kreativt försöka hitta nya former gärna inom kollektivavtalets former, tankar och anda så att man i vissa branscher, där vi bevisligen har flaskhalseffekter, kan dra större nytta av den arbetskraft som skulle kunna komma till och måhända få en väsentligt bättre försörjning här än i sina hemländer. Då kan man också tala om en relativ social dumpning. Det upplever man ju inte om man kan få det bättre här i än i sitt hemland. Vi gör här ett historiskt misstag, och jag är övertygad om att domen kommer att bli mycket hård på den punkten. 69 Statsrådet (): Jo, , jag är stolt som en tupp, men inte nöjd. Så är det. Jag är stolt därför att vi har en modell som fungerar bättre än de allra flesta modeller trots allt. har en poäng när han attackerar mig och den socialdemokratiska regeringen för en för hög arbetslöshet. Mandatperioden är dock inte slut . Låt mig få summera den och redovisa hur stolt och nöjd jag är när den är slut! Vi har en modell som möjliggör en stark omvandling av svensk arbetsmarknad och svenskt näringsliv som människor deltar i. Människor deltar i förnyelse av arbetsplatser och verksamheter. Vi har en förmåga att kombinera trygghet och utveckling på ett sätt som vinner respekt i andra länder. Jag är stolt över att vi har en modell som ger högre sysselsättning totalt sett än praktiskt taget något annat land i , även om jag inte är nöjd med den vi har i just . Jag är stolt därför att vi har en ekonomisk tillväxt som är högre än i många andra länder. Jag är stolt därför att vi har en sysselsättningsgrad bland kvinnor som man bara trånar efter i många andra länder. Vi har ett samhälle som har byggts utifrån dessa grundprinciper och som har blivit ett av de allra mest jämlika samhällena i världen. Detta är vi stolta över, men inte nöjda. Det kan bli mycket bättre. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2004/05:431 om Ams 70 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att reformera Ams och så att organisationen på ett mer effektivt sätt blir ett instrument för den svenska arbetsmarknadspolitiken, vilka åtgärder jag kommer att vidta för att sätta fart på den svenska sysselsättningsutvecklingen, vilka åtgärder jag avser att vidta för att komma till rätta med den statistikpolitik som styr den svenska arbetsmarknaden, samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att ett nytt överordnat mål för sysselsättningen grundat på antalet arbetade timmar ska bli styrande för den svenska arbetsmarknadspolitiken. Jag vill inledningsvis slå fast att arbetsmarknadspolitiken i stort fungerar väl utifrån det konjunkturläge vi befinner oss i. Sedan finns det alltid inslag som behöver förändras av olika skäl. Det är viktigt att vara tydlig med vad arbetsmarknadspolitiken och i förlängningen arbetsförmedlingarna kan göra och bidra med. Verktygen som arbetsmarknadspolitiken förfogar över ska bidra till att förenkla och snabba på matchningen mellan arbetssökande och arbetsgivare, utbilda arbetslösa så att de kan ta de arbeten som efterfrågas men också kunna bidra till att personer som av någon anledning inte efterfrågas av arbetsgivare kan få arbete till exempel genom anställningsstöd eller lönebidrag. Det är utifrån denna inriktning som arbetsmarknadspolitikens mål har formulerats och dess bidrag till att öka sysselsättningen och antalet arbetade timmar. Jag ser därför ingen anledning till att arbetsmarknadspolitikens mål ska formuleras om enligt förslag. När det gäller arbetsmarknadsutbildningen är det riktigt att volymerna varit låga. Detta beror bland annat på att efterfrågan på arbetskraft har varit låg, och därmed har inga bristyrken på nationell nivå uppstått. När efterfrågan ökar måste givetvis fler arbetslösa få yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning. Det finns kvalitetsbrister i aktivitetsgarantin. Det är naturligtvis inte acceptabelt. När kvalitetsbrister uppstår i programmen ska de korrigeras, vilket också Ams gör i sin kontinuerliga uppföljning med länsarbetsnämnderna. Jag ser ingen som helst anledning till att reformera utifrån de tidningsartiklar som refererar till. påstår att arbetsmarknadspolitiken endast är statistikpolitik. Detta tycker jag är mycket nedvärderande mot de arbetslösa, men också mot en hel yrkeskår av arbetsförmedlare. bidrar arbetsförmedlingen till att många arbetslösa via till exempel utbildning eller anställning med anställningsstöd hittar en lösning på en svår situation, som ju arbetslöshet innebär. Den som förringar arbetsförmedlarnas insatser till att endast vara av administrativ art bör besöka en arbetsförmedling. Besökaren kommer då att få en annan bild. Bakom varje siffra i arbetslöshetsstatistiken finns en person med unika förutsättningar och behov. För att kunna ta till vara individens egenskaper måste insatserna granskas och ifrågasätts så att eventuella kvalitetsbrister kan rättas till. Sådan uppföljning och korrigering görs kontinuerligt. 71 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Jag noterade att statsrådet var stolt men inte nöjd i den förra interpellationsdebatten. I svaret säger statsrådet att arbetsmarknadspolitiken i stort fungerar väl utifrån det konjunkturläge vi befinner oss i. Vi befinner oss i en högkonjunktur. Ändå har vi av arbetskraften som är öppet arbetslösa eller i åtgärder. Vi är på elfte plats bland de gamla, 15, EU-länderna i förmåga att skapa nya jobb under och Socialdemokraternas regeringsperiod. 1,3 miljoner svenskar i arbetsför ålder försörjs av bidrag på olika sätt. Bara fyra av tio har försörjning från heltidsarbete. Man kan peka på många siffror, många kurvor. Hur kan du säga, , att arbetsmarknadspolitiken i stort fungerar väl? Hade det varit en djup lågkonjunktur i vår omvärld hade jag bättre kunnat förstå detta. Men svaret säger just att utifrån det konjunkturläge vi befinner oss i fungerar det väl. Vi vet att det finns omfattande kritik mot hur arbetsmarknadspolitiken fungerar. Och det är inte så att det är de enskilda arbetsförmedlarna som är problemet. Problemet är det regelverk och den politik som de tvingas förhålla sig till. Arbetsförmedlarna själva klagar på att det är för mycket krångel, för mycket blanketter, för mycket byråkrati. Man hinner inte besöka företag. Arbetet med friårsreformen beräknas sysselsätta 800 tjänstemän. Ett ärende tar mellan fem och att bereda. Det är 60 inom arbetsförmedlingen i . Och inte en enda person mer har blivit sysselsatt jo, i statistiken. Men i praktiken har vi inte fått fler arbetade timmar. Det är bland annat därför som vi kristdemokrater säger att vi måste ha ett mål som fokuserar på antal arbetade timmar i relation till befolkningen. Det är det som är intressant, inte olika statistiska kolumner att flytta människor mellan som alltför mycket har präglat arbetsmarknadspolitiken både under ledning och under tidigare arbetsmarknadsministrar. Det är inte bara vi kristdemokrater som klagar. 13 fackavdelningar inom LO, som totalt sett samlar 70 000 LO-medlemmar, säger att arbetsmarknadspolitiken har havererat. I uppropet konstaterar man bland annat att behandlingen av de arbetslösa är förnedrande. Man kräver Amschefens avgång. , ordförande i en i , säger att det finns en växande kritik bland arbetsförmedlarna. Många är förtvivlade för att de inte kan hjälpa de arbetslösa. De är bakbundna. Om de sköter alla uppgifter de är ålagda finns ingen tid över för de arbetssökande. Vittnesbörd på vittnesbörd visar att det system som är ansvarig för inte fungerar. Det är det vi menar med att det finns för mycket av statistikpolitik. Vi vill frigöra arbetsförmedlarna. Vi vill ge dem mer möjligheter att ha närkontakt med företagen. Vi vill pröva nya aktörer som hjälper till med att skapa jobb och förmedla jobb. Vi vill flytta fokus från kolumnen öppet arbetslös till antal arbetade timmar. Sätter du ett sådant fokus på politiken, på myndigheterna, kommer du också att få fram förslag som faktiskt leder till arbetade timmar, vilket behöver, och inte till olika åtgärder. Det finns många exempel på att just statistiken får ta över framför konstruktiva lösningar. Det är det vi efterlyser svar på i den här interpellationen. 72 Statsrådet (): får i gång mig på de här frågorna i interpellationen. På tre ställen i interpellationen kallar vår politik för statistikpolitik. Så här skriver han: Att regeringen, eller deras myndigheter, håller på med statistikpolitik är ingen nyhet. Det är dock allvarligt eftersom det går ut över de arbetslösa, de som är utslagna från den svenska arbetsmarknaden. Det där, , är oförskämt. Det är okunnigt och det är oseriöst. Det säger jag. Jag har tagit fram några exempel, och jag ska plåga dig med dem. Lyssna och begrunda! Det är fingerade namn. Hon har jobbat som assistent sedan hon slutade gymnasiet . Hon behövde komplettera sin yrkeserfarenhet med arbetsmarknadsutbildning. Arbetsförmedlingen hjälper henne med en vägledande insats. bättrar hon på sin yrkeserfarenhet med utbildning i ekonomi. har och 17 000 andra personer förberedande utbildning och 10 000 har en yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning. Arbetsmarknadspolitiken ger över 27 000 människor möjlighet till utbildning och bättre möjligheter till jobb. Det är inte statistikpolitik. Så tar vi exemplet . Han har kommit till . Han har utbildning och yrkeserfarenheter från som arbetsgivarna inte känner till. Arbetsförmedlingen hjälper att få kontakt med arbetsgivare genom arbetsplatsintroduktion. har och nio andra denna möjlighet till arbetsplatsintroduktion. Det är inte statistikpolitik. Vi tar exemplet . Hon har jobbat . Hon har ryggproblem och svårt att få ett nytt jobb. Genom lönebidrag får ett jobb med avtalsenlig lön. har och 55 000 andra personer ett jobb med lönebidrag. Det är individer som får en chans i livet. Det är inte statistikpolitik. Vi har exemplet . Han har en färsk högskoleutbildning men ingen yrkeserfarenhet. Arbetsförmedlingen hjälper honom att få praktik. har och 17 000 andra praktik. Det är inte statistikpolitik. Så har vi exemplet . Hon har svårt att få ett jobb på grund av åldern. Genom aktivitetsgarantin får hon kontakt med en arbetsgivare som anställer henne. Genom anställningsstöd kan hon konkurrera med många andra och yngre. har och 23 000 andra, yngre som äldre, fått ett jobb med just anställningsstöd. Sedan är det exemplet . Han har jobbat som hantverkare på en liten firma som fått lägga ned. vill han starta eget. och 6 800 personer får starta-eget-bidrag . Det är inte statistikpolitik. Arbetsmarknadspolitikens insatser omfattar den här veckan 130 000 personer. Jag tycker att det är förnedrande mot de arbetslösa att påstå att vår arbetsmarknadspolitik, som handlar om att rusta och stötta arbetslösa till att få ett nytt jobb, handlar om statistisk. Vår arbetsmarknadspolitik, , ökar människors möjligheter att få jobb. 73 (): Jag har inte, som säger, påstått i interpellationen att allt endast är statistikpolitik. Jag har sagt att det är ett stort inslag av statistikpolitik i det som och hans företrädare sysslat med. Det kan jag ge ett par bra exempel på. För det första: Hur kom aktivitetsgarantin till? Det var en stor reform som skulle genomföras med försöksverksamhet. drogs försöksverksamheten i gång. Man permanentade systemet från . fattade vi beslutet om fullskaligt genomförande från med en månads försöksverksamhet som bakgrund. byggdes aktivitetsgarantin upp från nästan noll, från 2 000, till nästan 40 000 platser. Det var samma termin som regering sade att nu skulle de nå öppen arbetslöshet, och tack vare denna kraftiga uppbyggnad av en helt ny reform lyckades de precis klara den gränsen. Sedan ökade arbetslösheten igen, och vi vet att om det finns något som lidit av stora kvalitetsproblem så är det just aktivitetsgarantin. Jag säger inte att idén var dum i sig, men jag säger att dess genomförande, dess kraftiga volymökning och dess offrande av just statistikhänsyn gjorde den till en i stora delar misslyckad reform. Där finns mycket goda inslag, men där finns också många misslyckanden. Friåret som jag nämnde, som tar så oerhört mycket resurser från handläggarna, ska fullt utbyggt ge 12 000 platser. Det innebär att de som går på friåret registreras som sysselsatta eftersom de har tjänster som de är tjänstlediga från och vikarien får då en plats i deras ställe. Men det ger inga fler arbetade timmar, så visst är det också ett trollande med statistiken för att det ska se snyggare ut. Om man tittar på olyckstalen, det vill säga lägger ihop kostnaden för arbetsmarknadspolitiken, a-kassan, sjukskrivningarna och förtidspensioneringarna, ser man att sedan och hans kamrater tog över regeringsmakten har den kurvan stigit. Arbetslösheten har sjunkit något i början mycket och sedan ökat lite grann igen. Däremot har sjukskrivningarna stigit . Människor har alltså gått mellan olika system, och den totala effekten är att vi har över en miljon människor som, omräknade på helårsbasis, är försörjda av bidrag i olika former. Det är ett gigantiskt misslyckande, men många av dem räknas som sysselsatta för att de är lediga från ett arbete. Sätt i stället fokus på antalet arbetade timmar så får du bort mycket av de avarter som ni hållit på med i regeringsställning. Om man tar bort många av de saker som ni hållit på med, och som definitivt kan hänföras till statistikpolitik eller statistikhänsyn, kommer det att skapa ett ökat utrymme för arbetsförmedlarna att syssla med det som de verkligen vill göra, nämligen hjälpa de arbetslösa. Om ni dessutom släpper in fler aktörer nya idéer, nya grepp, nya arbetsmetoder kommer ni att kunna hjälpa de arbetslösa mycket bättre.