prot · GS0983 · 2005-03-02 00:00:00 — är Elisebeht förkyld, och det var kanske därför hon började prata om någon presskonferens och budgetdebatt. Det hänger ihop. Vi kan stifta en lag, men om det inte finns några myndigheter som kan använda den, finns det inga myndigheter som kan genomföra bra förhör, då blir det en tandlös lagstiftning. Det måste hänga ihop, det vill säga bra lagstiftning och myndigheter som kan verka. Det är helt avgörande. Jag blir förvånad. Jag vill att Elisebeht ger en kommentar om hon inte kan se att det faktiskt finns män också i den här kammaren som gör insatser för att rätta till den bristande könsmaktsordningen och den strukturella underordningen. Bunta inte ihop alla. Ge oss inte kollektiv skuld. Vi har ett gemensamt ansvar. 33 ELISEBEHT () replik: Det är alldeles riktigt att män som grupp lever överordnat oss kvinnor som grupp. Det betyder inte att varje manlig individ är överordnad alla kvinnor. Det betyder inte att alla kvinnor som individer är underordnade, men som grupp är vi kvinnor definitivt underordnade. Det kan vi se på en mängd områden, för att inte säga livets alla väsentliga områden. Min mening är inte att bunta ihop alla män i en grupp. Men det är oerhört viktigt, , att män som vill förändra världen i en mer jämställd riktning inser att det är så det ser ut. Vet man inte hur det ser ut är det också svårt att veta vart man vill gå. Om man som man går runt och tror att vi lever i ett jämställt samhälle har man missat något väsentligt. Mitt hopp satte jag i mitt inledningsanförande till de män som inser att könsmaktsordningen styr och ställer på många områden, också när det gäller hur rättsväsendet bemöter kvinnor som kommer som brottsoffer till polisstationen och domstolen, hur försvaret uppträder mot ett kvinnligt brottsoffer. Känn dig inte alls på något sätt utpekad. Tvärtom, , är jag glad att du, och de andra männen som sitter här är engagerade i frågorna. Det jag ber er om är att vara lika medvetna feminister utanför kammaren som ni är i era anföranden här, så att de kommer att spegla en verklighet så att min dotter och hennes barn när de är vuxna kommer att möta ett mer jämställt samhälle än . 34 () replik: Om detta är vi överens. En stor del av den tid som upptagit mina tankar för mina barn gäller att de ska gå en tillvaro som är mindre förutsägbar till mötes, där mina döttrar inte ska behöva underordna sig beroende på att de just är tjejer eller kvinnor. Det brinner jag för, Elisebeht , här och utanför. Det vill jag försäkra. Talet om det förebyggande och strukturella får inte ta bort fokus från det faktum att det finns ett ansvar för lagstiftaren Elisebeht och den regering som hon ansvarar för. Vi som är kritiska har en reservation, nr 4. Vi pekar där på vikten av att förstärka situationerna och skyddet, att man objektivt kan befinna sig i någon form av särskilt utsatt situation. Då säger att vi ska lita på praxis, att det här är en förändring. Men det står i regeringens egen proposition att kriminaliseringens räckvidd i stora drag är avsedd att vara densamma som enligt gällande rätt. Detta innebär att den praxis som utvecklats när det gäller innebörden av rekvisitet hjälplöst tillstånd kommer att vara vägledande även i fortsättningen. Det står här att praxis inte ska ändras i den delen. Detta innebär att en mängd människor kommer att bli besvikna trots att Elisebeht lever på hoppet. Elisebeht skriver tillsammans med justitieministern som inte är här, en man som inte är här i tidningen att lagen nu stärks. Det kommer att innebära att fler människor kommer att åtalas för våldtäkt, grov våldtäkt, men de kommer inte att fällas eftersom ni inte vill ändra den del som vi fokuserar på. Det är avgörande. Det är ett ansvar som inte går att skylla på könsmaktsordningen och det underordnade. Det är ett ansvar som man har när man sitter i regering och ska ta fram lagstiftning. Det har dessutom tagit . ska vi votera. Då är det Elisebeht , inte könsmaktsordningen, som kommer att rösta nej till och som kommer att se till att detta fortsätter. Det är ditt ansvar, ingen könsmaktsordning. 35 ELISEBEHT () replik: Det är härligt när blir engagerad. Det är riktigt att jag har ett ansvar som lagstiftare. Jag företräder Socialdemokraterna i kammaren. Den socialdemokratiska regeringen har lagt fram ett utomordentligt bra lagförslag på bord som vi kommer att fatta beslut om . Det är alldeles riktigt. Jag tar mitt ansvar. Jag kommer så till reservation nr 4. upprörs av att majoriteten inte har köpt resonemanget om att vi borde, utöver hjälplöst tillstånd, lägga till uttrycket särskilt utsatt situation. Man skriver i sin reservation att nuvarande praxis kommer att fortsätta att gälla. Det är helt fel. Domstolarna kommer att använda den nya lagstiftningen, inte den gamla lagstiftningen. Då är det naturligtvis inte oväsentligt att vi i lagtexten räknar upp ett antal tillstånd som ska innebära att den som utnyttjar en situation gör sig skyldig till våldtäkt respektive grov våldtäkt. Om man läser helheten, inte bara några stycken och paragrafer, framgår det tydligt i propositionen, s. 51, att begreppet hjälplöst tillstånd ger utrymme för ytterligare förtydliganden och tolkning i praxis. Det skriver regeringen. Hur , och för övrigt andra partier, kan komma fram till att praxis kommer att ligga still förstår inte jag. Jag har större tillit till att domstolarna läser inte bara självaste lagtexten utan också kommentarerna, förarbetena, betänkandetexten och propositionen kanhända även reservationerna, vad vet jag. 36 () replik: Apropå män skulle gärna ha velat vara här, men han befinner sig lite för långt bort. Han skulle med nöje, lust och glädje ha deltagit i den här debatten. Det är jag övertygad om. Jag känner däremot inte igen Elisebeht verklighetsbeskrivning när hon säger att vi är överens om ett betänkande där det finns 23 reservationer och tre särskilda yttranden. Det är ett våldsamt påstående. Jag har en fråga till Elisebeht . Den kommer här . Kan Elisebeht tänka sig att en man kan utföra en sexuellt kränkande handling mot en kvinna utan att behöva använda sig av någon form av våld eller hot men det är helt mot kvinnans vilja? 37 ELISEBEHT () replik: Att gå in på särskilda fall eller särskilda händelser är, om man ska ta fullt ansvar, svårt i talarstol. Men med lagstiftningen och praxisen är detta fullt möjligt, såvitt jag har kunnat läsa mig till. Betvingande av någons kropp eller att utsätta någon på det sättet att man hotar med en brottslig gärning, det vill säga inte begår en brottslig gärning med hot, tvång eller våld, och på det sättet tilltvingar sig samlag eller gör ett övergrepp på en kvinna ska bedömas som våldtäkt med den nya lagstiftningen. Det är mitt svar. Sedan kan vi måla upp olika scenarier och stå här och dividera, men jag tror inte att det är så intressant. Såvitt jag förstår är svaret på fråga ja. 38 () replik: Det var lite duckande i början, men det blev ett ja till slut. Det är precis den här problematiken som domstolarna står inför. Det är precis den här problematiken som gör att jag anser att den lagstiftning som vi har att fatta beslut om inte kommer att räcka till för det här fallet. Detta kommer inte att betraktas som ett brott, eftersom hot, våld eller något annat av de tillstånd som föreskrivs inte kommer att föreligga. Då uppstår den här problematiken. Regeringen har alltså valt att inte närmare utreda möjligheterna att förstärka lagstiftningen för kvinnans rätt. Det handlar om att förändra strukturerna, som Elisebeht har varit inne så mycket på. När man då säger att vi avstår från det här utredandet beroende på att vi inte vill att brottsoffret ska komma i fokus, handlar det om att man gör ett val där man säger att det är mer viktigt att inte ytterligare fokus riktas mot brottsoffret. Det är ett jättefokus på brottsoffret, vilket både Elisebeht och jag beklagar. Men att göra det lite ytterligare kontra att få till stånd fler fällande domar är det val man har att göra. Jag vet inte hur långt samtycket skulle kunna leda, om man hade en juridiskt säkerställd process utifrån ett samtyckesrekvisit. Men jag tycker att det är att avfärda det i ett för tidigt skede att säga att vi bryr oss inte alls om att över huvud taget titta närmare på det här för det blir för mycket fokus på brottsoffret. Kvinnan som står i domstolen är mer intresserad av att få en fällande dom än att få något lite mer eller något lite mindre uppmärksamhet för sin egen person. 39 ELISEBEHT () replik: Jag vet inte vad har för kristallkula att titta i när man kan hävda att den ändring som vi nu gör, när vi trappar ned kravet på våld och hot till att någon har begått en gärning som motsvaras av att man hotar med att begå den brottsliga handlingen, inte kommer att ha någon som helst betydelse vare sig i praxis eller någon annanstans. Det resonemanget förstår jag inte. Jag tror att det närmast handlar om att så innerligt gärna vill att det ska finnas någonting att kritisera, och då hittar hon denna punkt. Jag har svarat och klargjort för att det finns en sådan möjlighet . Man behöver inte ha betvingat en person rent kroppsligen, utan det räcker att hota med att begå en brottslig gärning. När det sedan gäller samtycket har vi varit inne på det. Det är inte så att vi säger nej till att utreda det. Det jag säger är att vi har utrett det. Vi gjorde det och . Den utredningens, , betänkande ligger till grund för det material som vi har att ta ställning till . Utredningen och remissinstanserna ett sextiotal, med kvinnoorganisationerna i spetsen, brottsofferjourerna och andra, som var mycket intresserade har synat detta. De har avslagit detta. Att påstå att vi inte vill utreda är inte med sanningen överensstämmande. Jag säger att vi redan har utrett det här. Vi ser ingen anledning att utreda det på nytt. Men vi är naturligtvis öppna för en diskussion, om det skulle visa sig att en sådan här ordning är oerhört mycket bättre och mer skyddande för brottsoffer än vad vi tror att den är. Vi håller alla dörrar öppna. Säg inte att vi inte vill utreda, för det har vi gjort. 40 (): Arbetet med den här lagstiftningen har pågått . Det har påpekats från talarstolen tidigare. Jag har inte varit med om arbetet på den mer än den tid som jag har suttit i . Det här är en mycket viktig, kanske den viktigaste, lagstiftning som vi har haft på mycket . Det är även en lagstiftning som har fått stor uppmärksamhet hos allmänheten, dessvärre på grund av en del aktuella fall som har hamnat utanför. Den här lagstiftningen ger ett ökat skydd emot den kränkning som sexuella övergrepp innebär. Här vill jag passa på att tacka Elisebeht för hennes anförande. Jag tyckte att hon berörde någonting synnerligen väsentligt, nämligen orsakerna och skälen till att de här kränkande maktövergreppen mot andra människor över huvud taget sker. nämnde också att det inte enbart handlar om könsmakt, utan snarare handlar om makt i en annan bemärkelse, nämligen att vissa individer tycker sig ha makt att kunna kränka andra människor oavsett kön, till och med djur. Jag måste säga att det finns förunderliga mekanismer som fungerar hos människan. Vi försöker reglera detta med lagstiftning. Vi försöker få det hela att hamna innanför samhällets reglerade normer. Jag tycker att vi har tagit ett steg framåt just genom att vi ger ett ökat skydd till barnen, som jag ser som en mycket svag och utsatt grupp när det gäller de här handlingarna. När det gäller den här lagstiftningens praktiska delar har vi från sida hävdat att det är ett steg framåt. Det finns punkter som vi vill fortsätta att arbeta med. Precis som Elisebeht säger är lagstiftningen någonting som är pågående, och det här kommer också att fortsätta. Vi har hävdat kravet på ett bättre bemötande av de brottsoffer som ställs inför myndigheter, poliser och domstolar, för att de inte ska behöva uppleva kränkningen igen. Här hoppas och tror jag att genom att vi har satt fokus på den här frågan och gång efter annan lyft upp den kommer praxis att utvecklas bättre. Utbildningar har skett och kommer förhoppningsvis att ske även så att brottsoffren får ett bättre bemötande. Vi har från sida ingen reservation, men vi har två särskilda yttranden. Ett av de särskilda yttrandena handlar om ikraftträdandet. talade om att miljöpartisterna ville ha retroaktiv lagstiftning, men vi har bara gått med på det vid ett enda tillfälle, och det var i samband med tsunamikatastrofen. Det handlar inte om retroaktiv tillämpning av den här lagen. Men vad vi säger är att det vore väldigt bra om den här sexualbrottslagstiftningen kunde träda i kraft . berättade att det inom sker en våldtäkt per dag. är det , som innehåller bland annat påskhelgen, innan lagen träder i kraft. Jag tycker att det känns lite olyckligt. Jag har inte gjort något annat yrkande, men vi har pekat på att det känns olyckligt att det under de här , som gäller fram till lagens ikraftträdande, kan hända saker och med största sannolikhet händer det saker där den nya lagen ännu inte kan tillämpas trots att den är beslutad här och finns. Allmänhet och press har naturligtvis observerat den här lagen, så man kan ju inte på något sätt hävda att de är ovetande om det som vi har arbetat med . Därför har vi ett särskilt yttrande där vi önskar att man kan få lagens ikraftträdande närmare beslutet än vad som är fallet. Trots det ska jag medge att inte är någon , men vi hade gärna velat slippa dem. Vi har ytterligare ett särskilt yttrande som handlar om översynen av sexköpsförbudet. Vi har fått stor uppmärksamhet för den lagstiftning som vi genomförde här i , och det känns värdefullt att den har diskuterats så mycket och att den fortsätter att diskuteras. Därför ser vi fram emot den dag då vi får, så att säga, ett mer officiellt facit på vad det här har inneburit. Det har nämligen skett vissa förändringar i beteendet genom att den här lagen kom till. En del sexköp och prostitution har flyttats från gatan till andra forum där man nu har samma verksamhet. Jag har valt att inte upprepa allt det som andra har sagt, utan jag har framfört de punkter som vi från tycker är synnerligen viktiga. Vi står givetvis bakom den proposition som är framlagd och tycker att vi har tagit ett steg framåt, och vi är övertygade om att vi måste ta flera. 41 () replik: Det är intressant att som har ansvar för vilken regering vi har i och som själva har tjänstemän på departementet nu det har alltså gått tillsattes 1998 får bråttom och vill skynda på lagen . Ni kunde, liksom vi i har gjort, ha kommit på lite tidigare att det faktiskt har varit bråttom med att få en ny modern sexualbrottslagstiftning, men det är kanske bättre sent än aldrig. I mitt tidigare replikskifte med Elisebeht försökte jag föra upp frågan kring samtycke till en principiell nivå. Oavsett om med sin samtyckeslagstiftning inte har fått fler fällande domar och trots att det kan bli så att fokus sätts på bevisningen kring samtycket tycker jag att det är så principiellt viktigt att vi i har en lagstiftning som utgår från varje människas rätt till sin egen kropp. Menar vi allvar med att vi tycker att varje människa ska ha rätt till sin egen kropp kan vi inte ha en lagstiftning som utgår från att kvinnan är sexuellt tillgänglig tills hon har sagt någonting annat. Då borde det självklara vara att ha en lagstiftning som utgår från varje människas rätt till sin kropp tills hon har sagt att det är okej. Kan inte hålla med mig om detta? 42 () replik: När du tog upp det här exemplet med bilen tänkte jag i mitt stilla sinne att det måste vara lite konstigt. Det är ju faktiskt en ganska stor skillnad på handlingarna att köra bil eller låna bil utan tillstånd. Men du ska få svar på din fråga. Det är ganska enkelt. Det här handlar om väldigt subtila känslor. Jag tror att av alla sådana här sexuella verksamheter sker med samtycken, tysta samtycken, samtycken genom kroppsspråk, genom åtgärder som kan vara väldigt svåra att tolka. Därför är det ännu mer svårt att i domstol behöva gå in och bevisa och diskutera den saken. Och det här tror jag att både nämndemän och domare är medvetna om. Jag har fullt förtroende för domstolen, att de ser och bevisar att det finns en människa som har använt övergrepp på något sätt, även psykologiska övergrepp, och att de då kan hävda att den människan har tvingat sig på den andra personen mot den personens vilja. Jag är övertygad om att de har förmågan att se skillnaden. Jag kan inte teknifiera den här frågeställningen. Den är alldeles för subtil för detta. Och jag vill inte, som jag sade, att en människa, ett offer för en sådan här handling, ska behöva upprepa sig och återigen känna en kränkning genom att det fokuseras precis på den personen i stället för att man bevisar vem som är brottsling. 43 () replik: finns det ett stort fokus på brottsoffret, och det måste vi göra någonting åt. Sedan trodde jag att , som är en klok man, skulle kunna höja sig till en principiell nivå och diskutera. Om vi nu pratar om samtycke vad det gäller saker eller samtycke vad det gäller en mänsklig kropp borde det vara ännu viktigare att ha ett samtyckeskrav i lagstiftningen när det gäller en mänsklig kropp än när det gäller saker. Ändå har vi valt att göra precis tvärtom i vår lagstiftning, och det tycker åtminstone jag är mycket märkligt. Jag gjorde en jämförelse till i mitt tidigare anförande, som jag är säker på att lyssnade noga på, vad gäller samtyckesinvändningar. Det kan ifrågasättas om en kvinna som har skador i underlivet efter ett sexualbrott faktiskt inte har samtyckt till det sexuella umgänget som ledde till skadorna. Det är inte sällsynt att domstolar friar männen med motiveringen att det inte kan uteslutas att samtycke fanns till handlingarna. Ställ detta mot ett våldsbrott, en misshandel! Visst skulle en domstol aldrig komma på tanken att säga: Ja, vi kan inte utesluta att mannen med den brutna näsan faktiskt samtyckte till slaget, och därför ska vi fria den som är åtalad för misshandel. Varför är det så stor skillnad? Varför är det så stor skillnad i samtyckesinvändningar vad gäller sexualbrott och våldsbrott? Jag vill göra någonting åt det, och jag hoppas att och också vill göra någonting åt det. 44 () replik: Jag tror inte att någon kvinna, om hon blir tillfrågad i förväg, skulle acceptera att bli misshandlad i underlivet, som du säger. Men jag tror att det kan finnas människor som har accepterat att vara med på samlag eller liknande till en viss punkt. Långt innan det här finns det då en acceptans för samlaget, som sedan kanske utvecklar sig på ett sätt som inte alls var meningen eller avsikten. Då blir det så att säga inte våldtäkt i det första momentet, men i det andra momentet kan det ju tänkas bli något sådant. Då är det alltså en person som inte har accepterat ett nej, för förmodligen har den andra personen sagt ifrån: Nej, du får inte skada mig. Jag tycker, återigen, att det här måste vara en sak för tingsrätten och domstolen att avgöra och att man inte ska föra in det här med samtycke i lagtexten . Vi vet inte riktigt hur lagarna kommer att utvecklas. Finns det skäl till att få in detta? Det här är så subtila saker. Jag tycker att jurister har lite svårt att hantera detta med ord och bokstäver. Vi har ju sett flera exempel på hur orden inte riktigt räcker till för att täcka begreppen. I princip, , håller jag fullkomligt med dig. Inga människor ska behöva utsättas för någonting som de inte vill acceptera. Men hur ska man då kunna bevisa detta? Det måste ju då framkomma att man tittar på precis den punkten. Och i det här fallet pratar vi om sexualövergrepp och om våldtäkt. Samlag kan spåra ur, även om det är ett normalt samlag, så att säga. Då är det den frågeställningen som vi ska ha. Vad säger vi om en människa har accepterat något som blir något som den människan inte vill acceptera? Det här är svåra saker. 45 () replik: Jag ska inte ge mig in i attack på jurister som har svårt med orden och betydelsen, men det säger väl en del om hur man från regeringsunderlaget ser på lagstiftning och betydelsen av att man gör saker i sin rätta ordning. vill gärna se att vi från och med har en ny lagstiftning. Det är ett uttryck för hur man ser på de här frågorna. Då skulle man spara . Jag hävdar att om tillsammans med och Socialdemokraterna hade använt mer kraft i de här frågorna så hade vi haft en ny lagstiftning . Ansvaret ligger ju på att det inte har hänt något tidigare. Vi har stått här och krävt en ny lagstiftning om sexualbrott. Så ska man nu stifta lag utan att den finns tryckt i lagstiftning och finns på advokatbyråer och domstolar. Det ska bara stiftas en lag utan att den är tryckt. Det är häpnadsväckande att regeringsunderlaget fungerar så när det gäller rättssäkerhet. Det är mycket viktigt med bemötandefrågorna. Jag har kritiserat och lyft fram i nästan alla mina repliker att det också handlar om hur man tillämpar lagen. Vilken möjlighet finns det för våra myndigheter? Här hoppas, önskar och vill så det värker och andra att verkligheten ska se annorlunda ut. var det , en stor konferens med . På seminarier kunde man lyssna på poliser som berättade hur det ser ut i verkligheten . För alla förhör som görs hos någon polismyndighet skulle det vara intressant att räkna ut exakt hur många av dem som görs av en person som har utbildning i intervju- och förhörsteknik. Det är inte så bra bevänt med det. Poliser som medverkar och pratar om det här, bland annat på konferensen om brottsoffer och bemötande, menar att det är väldigt illa ställt. Det beror ju på någonting. Det är inte för att polisen inte vill detta. Det finns inga resurser till den utbildningen . Det hänger ihop. Ansvaret för den lagstiftning man har hänger ihop med de medel man anslår för att kunna verkställa lagstiftningen. Man kan inte bara önska. 46 () replik: Vi är helt överens. Bemötandet måste förbättras. Vi behöver bättre utbildningar, och det handlar kanske inte alltid om hur mycket pengar vi tillskjuter utan om hur man använder de pengar man har. Man kan sätta mer fokus på det. Det var inte det intressanta. Vi är egentligen överens om att det måste bli bättre. Det som var intressant var att tycker att jag anklagar juristerna för att det svenska språket inte räcker till. Det gör jag inte. Språket har faktiskt en alldeles egen utvecklingsform. Det är vi människor som måste finna konstruktioner för att klara det. Om vi pratar om mindre allvarlig våldtäkt eller grov våldtäkt är bägge begreppen olyckliga och inte tillräckligt täckande. Det har vi bara inte andra ord för. När det gäller ikraftträdandet av den här lagen kan vi tänka oss att någon på påskafton begår ett sådant brott som vi har pratat om här och som omfattas av den del som skärps i straffskalan. Jag tror inte att den personen kommer att stå inför skranket förrän senare eller ännu längre fram. Då kommer den gamla lagen att gälla, för brottet har begåtts just innan lagen har trätt i kraft. Det är det som känns som det sorgliga. Det är inget slarv från min sida på något sätt eller något anklagande mot juristerna. Då har de haft en del månader på sig att läsa in den nya lagen och veta att den skulle ha gällt från och med . 47 () replik: Jag måste bemöta det sista. Här har vi företrädare för regeringsunderlaget som tycker att vi ska stifta lagar nu som ska börja gälla direkt. De ska inte komma ut från trycket, och det beror på att man ska tjäna tid. Att det ska vara ett argument är bland det värsta av förenkling och mest konstiga jag har hört i den här kammaren . Vi kunde ha sparat 28 månader om hade bidragit till att sätta in lite kraft för att vi skulle få den här lagstiftningen på bordet. Det har dragit ut hur långt som helst, och ska man tillämpa lagen utan att den ska finnas i tryck för någon att kunna läsa. Vi pratar om straffrätt. Vi pratar om en rättsstat. Politiker i verkar vara beredda att göra vilka abrovinker som helst och attackerar domstolarna för deras sätt att döma. Det är väldigt onyanserat. Det här tycker jag är väldigt allvarligt.