prot · GS09138 · 2005-06-13 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om återtagande av plats i Talmannen meddelade att () återtagit sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare upphört för . 3 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2004/05:160 till försvarsutskottet Motioner 2004/05:Sk21 till skatteutskottet /05:So39 till socialutskottet /05:Fi24 till finansutskottet 4 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2004/05:KU16 betänkanden /05:NU13 och NU15NU17 betänkande 2004/05:UU12 5 § Forskning för ett bättre liv Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2004/05:UbU15 Forskning för ett bättre liv (prop. 2004/05:80). 1 (): Låt mig börja med att beklaga att utbildningsministern inte tycker att forskningspolitiken är tillräckligt viktig för att delta i debatten, som trots allt handlar om den forskningsproposition som han är ansvarig för. Såvitt jag kan utläsa av regeringens hemsida prioriterar han ett anförande vid Svensk Scenkonsts ledar- och mentorskapsprogram i stället. Möjligen kan det hänga ihop med att propositionen är långt ifrån så bra som utbildningsministern skryter om. Låt mig också så här inledningsvis meddela att vi moderater naturligtvis står bakom alla våra reservationer. Men för tids vinnande yrkar jag endast bifall till reservation nr 1. En av de stora utmaningarna som står inför är den ökade globaliseringen. konkurrenskraft utsätts för prövningar i takt med att den internationella konkurrensen blir allt påtagligare. flyttade inte kunskap och kapital. kan de flytta över . Jobbflykten går inte att blunda för. Hur vi möter den globala ekonomins utmaningar kommer att ha en påverkan på våra möjligheter att långsiktigt skapa välstånd och trygghet i . I den globala arbetsfördelningen ligger konkurrenskraft i att erbjuda världsledande forskning samt attraktiva miljöer för forskningsintensiva företag. Vi ska inte konkurrera med låga löner, utan med kunskap, forskning och välutbildad arbetskraft. Därför är det viktigt att vårt utbildningssystem ger alla människor de bästa möjliga förutsättningarna att växa och utvecklas. Tyvärr har såväl utbildning på lägre nivå som den högre utbildningen och forskningen försummats av den socialdemokratiska regeringen. Men utbildningssystemet kan aldrig frikopplas från resten av samhället. I är ett grundläggande problem att det inte lönar sig särskilt väl att investera i en god utbildning eller att ta risker för att kommersialisera forskningsresultat, åtminstone inte så länge man väljer att arbeta och betala skatt i . I forskarvärlden sattes stort hopp till den här forskningspropositionen. Den kom kraftigt försenad. Först efter månader av schackrande lyckades vänsterkartellen den gången enas. Vänstern fick sin genusforskning, och fick sina pengar till hållbar utveckling. I övrigt liknar propositionen mer ett utvidgat pressmeddelande än en forskningspolitisk proposition. Den innehåller främst en beskrivning av hur regeringen avser att fördela tillgängliga resurser. Mycket väsen för lite ull, sade han som klippte grisen. Kritiken från forskarvärlden har heller inte låtit vänta på sig. För det första handlar det naturligtvis om att satsningarna är för små. Ministern kallar tillskottet på 2,3 miljarder för en kraftfull satsning, när det i själva verket handlar om reala minskningar på grund av otillräcklig kompensation för löpande kostnadsökningar. når inte heller Lissabonprocessens mål, det vill säga att av bnp ska avsättas i offentliga medel till forskning och utveckling. ligger vi på och kommer inte att närma oss målet ytterligare . För det andra går inte en tillräckligt stor del av resurserna till att stärka fakulteterna. går direkt till lärosätena. De fördelas med regeringens och vänsterkartellens vanliga gottepåsemetodik till utpekade lärosäten. Nästan hälften av tillskottet går till de små högskolorna, som i vissa fall skyltats om till universitet, mot rekommendationer. Dessutom har uppenbarligen de pågående försvarsneddragningarna styrt fördelningen. Hur förklarar man annars att Högskolan på , , i och tekniska högskolas filial i är de enda som får sina tillskott? De får tillsammans av den halva miljard som går till lärosätena. Regeringen kallar det kraftsamling. Vi moderater kallar det utsmetning och politisering av forskningen. För det tredje fortsätter regeringen att stärka sitt grepp om forskningen. Forskarna måste även fortsättningsvis formulera sig politiskt korrekt med hänvisningar till miljö- och genusperspektiv i sina ansökningar. Detta trots att den senaste tidens uppmärksamhet kring genusprofessorn kvasiforskning sätter stora frågetecken för denna utveckling. Inte ens forskarutbildningen får lärosätena råda över själva utan tvingas på grund av bristande basresurser i allt högre utsträckning söka medel även till dessa. Om fria och självständiga akademier inte bara ska bli tomma ord måste lärosätena få mer egna fasta basresurser. Regeringen föreslår också att enskilda forskare eller forskargrupper inte får komma in med ansökningar om de särskilda medel som avsätts till så kallade starka forskningsmiljöer. I stället är det de politiskt tillsatta universitets- och högskoleledningarna som ska inge ansökningarna. De innebär att bara de forskargrupper som ligger väl till hos sina ledningar får inkomma med ansökningar. På vilket sätt tror vänsterkartellen att det kommer att gynna den fria forskningen och debatten på våra universitet och högskolor? Vi i den borgerliga alliansen har presenterat en gemensam forskningspolitik som ger möjlighet att bli en långsiktigt framstående aktör i det snabbt framväxande globala kunskapssamhället. Vi prioriterar starka, självständiga universitet och en mångfald av forskningsfinansiärer. Vi vet också att det krävs ett bra företagsklimat för att ska kunna behålla de stora företagens forskning i landet. Alliansen föreslår mer pengar än regeringen till forskning, men framför allt har vi en helt annan attityd till vetenskapen. Medan regeringen skriver allmänt om den fria forskningens betydelse föreslår vi konkreta förändringar som skulle öka akademiernas frihet. För det första ökar vi anslaget till universitetens och högskolornas fakulteter. Det stärker lärosätena och ökar deras självständighet. För det andra vill vi avpolitisera universitets- och högskolestyrelserna. Ordföranden och ledamöterna i styrelsen ska utses av lärosätena själva. För det tredje ska även ledamöterna i de statliga forskningsrådens och forskningsstiftelsernas styrelser utses av vetenskapssamhället för att tillförsäkra forskningen ökad frihet. Även om attityden till forskningen är viktigast så spelar naturligtvis även resurserna som satsas roll. Regeringen tillämpar en pris- och löneuppräkning på . Kostnadsökningen, som i verkligheten är mycket större, urholkar därför de ökade anslagen. Alliansen menar att det krävs ett nytt system för pris- och löneuppräkning. Dessutom behövs ett bättre underlag för hur de statliga resurserna till forskning ska fördelas för att uppnå en balans mellan direkta anslag till universitet och högskolor å ena sidan och resurserna via forskningsråden och å andra sidan. Vi menar att fakultetsanslagen måste öka från nuvarande till lägst av de totala anslagen till forskning. Alliansen prioriterar forskning och utveckling högre än regeringen. Därför vill vi öka forskningsanslagen med ytterligare utöver regeringens förslag . Vi inser att det behövs ytterligare satsningar. Därför arbetar vi aktivt inom ramen för vårt budgetarbete med att försöka få fram mer pengar till forskning framöver. Vi vill att fakultetsanslagen fördelas enligt ett transparent och förutsägbart system som premierar kvalitet och utveckling av forskningsmiljöerna. Vi tänker oss tre kriterier för fördelning av fakultetsanslagen: antalet studenter lärosätet har, vetenskaplig bedömning av lärosätets forskningsresultat samt en kvalitetsgranskning av lärosätets program och strategi för framtida forskning. Framstående forskning inom medicin och teknik är en viktig grund för framtidsmöjligheter. Vi stöder därför att dessa områden ska vara prioriterade. Men vi vill även utveckla ett nationellt och medicin för att kraftsamla kring strategiska områden såsom bioteknik med medicinsk inriktning, bioinformatik, klinisk forskning och IT inom hälso- och sjukvården. Regeringen föreslår en ökning av anslagen till forskning i små och medelstora företag och till forsknings- och utvecklingsprogram i samverkan med näringslivet. Vi stöder denna satsning. Men den räcker inte. Vi måste bli betydligt bättre på att omvandla kunskap till affärsverksamhet i . För att få fart på kommersialiseringen av forskningsresultat behövs inga ytterligare handlingsplaner som regeringen föreslår. Det som behövs är konkreta till de högskolor och universitet som verkar i rätt riktning. Därför föreslår vi i alliansen ett vinstdelningssystem där forskarna ska erbjudas royaltyer, delägarskap eller optioner. Universitet och högskolor som knoppar av framgångsrika företag ska få vinstandel samt även högre forskningsanslag. Universitet och högskolor har egen finansiering för endast omkring hälften av sina doktorandtjänster. Det är inte acceptabelt. Det bör inrättas betydligt fler doktorandtjänster med ekonomi och trygghet som är jämförbara med andra jobb i samhället. Men med regeringens blygsamma uppräkning av fakultetsanslagen är det inte möjligt. Konsekvenserna blir att en hög andel doktorander även fortsättningsvis kommer att tvingas försörja sig på stipendier eller utbildningsbidrag som ger stora brister i den sociala tryggheten. Regeringens förslag om sammanlagt för att öka antalet meriteringsanställningar är ett steg i rätt riktning, men det är otillräckligt. Vi anser att fler såväl doktorandtjänster som postdoktorala tjänster behövs för att skapa bättre villkor för unga forskare. Termen akademisk frihet får inte användas bara i högtidstal och i propositionstexter som den här. Den måste också omsättas i praktisk politik. Vi i alliansen står för en fri akademi, en avpolitisering av forskningspolitiken och ökade resurser till forskning. Kort sagt alliansen står för något helt annat än den politik som tydligast symboliseras av doktorshatt. 2 (): Jag har en stark övertygelse om betydelsen av forskning och att det är en av främsta tillgångar både i internationell konkurrens och i byggandet av välfärdssamhället. Den här starka tron på forskningens betydelse för framtiden ligger till grund både för mitt och för engagemang i forskningspolitik. Jag hyser också en stor beundran för de människor som vill satsa helhjärtat på forskning trots alla svårigheter och trots all otrygghet. Det handlar verkligen om otrygga förhållanden när man vågar sig in på att forska. Jag kan nämna ett exempel. Jag träffar några forskare ibland, och jag känner en kvinnlig forskare i fysik som är ett talande exempel. Hon doktorerade på ett stipendium. Det innebar att hon inte fick någon sjukpenninggrundande inkomst . De allt färre som har tur att få en doktorandtjänst får däremot en basal social trygghet. Efter doktoreringen ska doktoranden meritera sig som postdoktor . Också den perioden är ofta stipendiefinansierad och utan sjukpenninggrundande inkomst. Den person som jag talar om fick dessutom ett barn, vilket inte passar in i systemet. Det ledde till med minimal föräldrapenning och ännu mindre chans till fast tjänst. är den kvinnliga doktoranden i situationen att hon kan se fram emot med projektanställningar. Kanske kan det bli en tillsvidareanställning . Som ni förstår tycker jag att kvinnliga forskare är särskild beundransvärda i denna otrygga tillvaro. Det handlar inte om några enstaka personer som jag har träffat. Enligt uppgift från saknar av forskare och lärare tillsvidareanställning. Det är bara hälften av de kvinnliga forskarna som har en sådan. Dessutom är det alltfler doktorander som inte har någon doktorandtjänst med tillhörande sociala förmåner och så vidare. Det gäller alltså särskilt kvinnliga forskare. Det är många av dem som drabbas av otrygga anställningsvillkor. har en framgångsrik forskning som vi kan vara stolta över. Men vi kan inte ta för givet att den kvalitetsnivån kommer att hålla sig. Vi kan se att vi har varit framgångsrika inom läkemedel, stamcellsforskning, IT, nanoforskning och så vidare. Där exporterar vi kunskap. Jag vill inte svartmåla. Jag är tvärtom glad för att vi har framgångsrik forskning, men problemet är hur det blir . Dagens framgångar beror ju i stor utsträckning på satsningar som är gjorda . Men ser man tecken på att svensk forskning halkar efter. Vi citeras allt mindre i internationella vetenskapliga sammanhang. En politik som inte tar de negativa tecknen på allvar är det att byta ut, liksom den regering som för den politiken. Regeringen säger ofta i högtidstalen att forskningen har betydelse för tillväxt och så vidare. Men man måste också vara beredd att satsa och att ha en strategi för att nå upp till en hög ambitionsnivå. Den svenska staten har stått för en allt mindre del av forskningsresurserna. När Socialdemokraterna tog var resurserna per student i utbildningen högre än . Studentkullarna har ökat, fakultetsanslagen till forskarna har legat stilla och lärarna slits mellan att missköta undervisningen och att glömma bort forskningen. Det är en mycket svår situation. har regeringen försökt att få det att framstå som om man gör en storsatsning på forskning och högre utbildning. Men vi ser att det egentligen handlar ganska mycket om luftslott. Regeringen sparar verkligen i smyg. Forskningsproppen är ju ingen budget. I den talas det bara löst om vad man tänker göra . I årets budget ser vi att forskningsresurserna har höjts i med , men i själva verket har pris- och löneomräkningen gjort att de har minskat med 200300 miljoner. De borgerliga partierna föreslår ett nytt beräkningssystem för pris- och löneomräkning. Det håller inte i längden att jämföra kvalificerad fri forskning med den privata konkurrensutsatta sektorn. Forskningsvärlden och högskolevärlden har väntat på propositionen. Den innehåller inte mycket. Som många har sagt är den ett ovanligt långt pressmeddelande om vad man tänker göra, men det finns inga stora strategiska beslut. Men en sak står klar. Regeringen tänker fortsätta att detaljstyra. Man utlovar anvisningar för hur nya tillskott ska fördelas och så vidare. Det är också uppenbart att regeringen tänker hålla nere de resurser som högskolor och universitet själva får bestämma över. I vår gemensamma borgerliga motion föreslår vi att fakultetsanslagen ska öka. Det är de som går direkt till högskolor och universitet. Det skulle vara en större trygghet för forskarna, men det skulle också vara en garanti för att mer forskning blir fri och oberoende. Genom historien har fri och oberoende forskning varit överlägsen forskning som är politiskt eller religiöst styrd. De stora landvinningarna är ofta frukten av lekfullt och nyfiket forskningsarbete. Det har varit omöjligt att veta i förväg vilken samhällelig nytta forskningsresultaten skulle ge. Det finns massor av exempel. hade knappast en aning om att radioaktiviteten skulle ha betydelse för cancerbehandling. hade knappast någon aning om att relativitetsteorin skulle vara en förutsättning för tekniken i mobiltelefoni och GSM-system. Frågan är om många av de här forskarna som hade klarat av att få anslag om de hade kämpat med det svenska ansökningssystemet. Tror ni att eller hade fått igenom sina ansökningar fast ingen människa kunde tala om vad forskningen skulle användas till? står ju inte fri och långsiktig forskning i någon motsättning till så kallad tillämpad forskning. I vår gemensamma borgerliga motion föreslår vi att universitet och högskolor uppmuntras till att hjälpa till att få ut forskningsresultat till små forskningsbaserade företag. Det finns alltså ingen motsättning här, men regeringen missar att staten har ett särskilt ansvar för att garantera just ett utrymme för den forskning som inte kan omsättas i praktiska resultat. Det kan ingen annan skapa ekonomiska garantier för. Om inte fri forskning är stark blir inte heller den mer nyttoinriktade forskningen framgångsrik. Socialdemokratiska regeringar har fört en politik som på många sätt hotar den fria forskningen. Fakultetsanslagen har som sagt minskat i andel. Dessutom utser regeringen ordförande och en majoritet av ledamöterna i högskolestyrelser. Till detta kommer att forskarna har blivit alltmer beroende av kortsiktiga anslag till projekt där de måste ägna mycket tid åt ansökningsförfaranden. Allt detta tillsammans beroende av externa medel och politisk styrning allt längre ned i systemet skapar mindre svängrum för den fria långsiktiga forskningen. Vi kan se hur forskare i naturvetenskap får mindre utrymme. Humaniora och samhällsvetenskap får rejäla nedskärningar. Den satsning som regeringen gör är i själva verket en stor överflyttning från framför allt humaniora, samhällsvetenskap och naturvetenskap till de områden som regeringen prioriterar. De borgerliga partierna har ibland haft en del olika uppfattningar i forskningspolitiken. Det vill jag säga avslutningsvis. har vi inom gemensamt kommit fram till att det behövs en strategisk satsning på forskning. Sammanfattningsvis har vi en lång rad yrkanden i motionen, bland annat följande: Som ett första steg tillförs forskningen mer än regeringens förslag . Alla dessa resurser läggs på fakultetsanslagen som går direkt till högskolor och universitet. Fler doktorandtjänster ska tillsättas så att forskare får mänskliga anställningsförhållanden och social trygghet. Fler forskarassistenttjänster ska tillskapas för dem som har disputerat. Systemet med att regeringen utser högskolestyrelser och forskningsstiftelser avskaffas. Högskolornas frihet ska garanteras. Den här alliansmotionen erbjuder ett starkt alternativ till regeringens proposition. Vårt förslag innebär ökade resurser men också en ideologisk markering om att vi vill satsa på kvalitet och gynna förstklassiga forskningsmiljöer. Vi vill ta bort politisk detaljstyrning av forskningsvärlden, och vi vill ha en forskningspolitik för vetenskapliga framgångar även i . Jag nöjer mig med att yrka bifall till den gemensamma reservationen 11 under punkt 13. 3 (): Vid läsning av den aktuella propositionen löper tanken osökt till och hans där det står: skulle inte ha skapat världen om den inte vore den bästa av alla tänkbara världar. Propositionen beskriver sida upp och sida ned på samma sätt som den bästa av alla tänkbara forskningsvärldar, helt blind för vad som ändå är. Vi är bäst. beredskap är god. När verkligheten ändå till slut gör sig påmind resignerar och säger: Väl talat. måste vi odla vår trädgård. Åminnelsen av H.C. , som just firats i , avsåg inte hans bidrag till vetenskapen. När jag läste propositionen kom jag ändå att tänka på att han i sin allegori om kejsarens nya kläder tydliggjorde en av vetenskapens huvuduppgifter, nämligen att beskriva sanningen, världen, som den är. Trots att politiskt korrekta ögon trodde sig se kejsarens pråliga kläder, upphov den lille vetenskapsgossen sin röst och klargjorde sanningen: Kejsaren kommer naken. Propositionen utger sig för att vara av guld men är själva verket lagom värd det papper den är tryckt på. Våra nutida företrädare för universitet och högskolor har, likt den lille gossen, avslöjat tricket. De har räknat ut att den stora satsningen i propositionen lagom räcker till pris- och löneuppräkning. Den nakna sanningen är att svensk forskning befinner sig i nedförsbacke. Detta är man nästan undantagslöst överens om. Den för så framgångsrika kliniska forskningen har klart förlorat i volym och kanske i kvalitet. Svensk världsledande odontologi har backat. När det gäller forskning inom samhällsvetenskap och humaniora finns svenska forskningsinstitutioner långt ned på topp-400-listan, och några på de nästan sista platserna långt efter våra nordiska grannar. Att vi ändå inom vissa vetenskapsfält fortfarande har en bra placering beror oftast på insatser som gjordes . Regeringen brukar också förkunna att vi är ledande när det gäller storleken på våra forskningsanslag som andel av bnp. Vi bör då minnas en så elementär sak som att bnp per capita varierar. I till exempel är den högre än i EU. Vi kan också notera att mer än tre fjärdedelar av svensk forskning är finansierad av näringslivet, och den volymen sjunker . Mer än hälften, om jag minns rätt, av den näringslivsbetalda forskningen kommer från storföretag som är utlandsägda. Lägger vi därtill att den verkliga forskningen inom de här tre fjärdedelarna kanske till är verklig forskning, så förstår vi vår sårbarhet. Det är väl känt att den höga graden av extern finansiering av universitetsforskningen dessutom binder upp stora delar av den egna resursen. Det blir i sanning inte mycket kvar att fritt forska med. Listan över problem kan göras lång. Den har presenterats förr här i kammaren, och behöver inte upprepas i varje detalj. Uppmaningen för oss nu är att göra som : måste vi odla vår trädgård. Vi i menar att den vetenskapliga odlingen är ytterst angelägen för framtid. Den är avgörande för landets försörjning. Jag känner därför stor gemenskap med propositionen som faktiskt uttrycker intentionen att satsa på starka forskningsmiljöer och spets. Men vi i alliansen anser att det måste till en real ökning av forskningens resurser, ett nettotillskott. Oförändrat netto räcker inte för framtid. Vi i ser utgifter för forskning som investeringar och inte som löpande kostnader. Vi kan inte vila på historiska lagrar. Läget är akut. Det är alltmer angeläget att rekrytera egna och utländska toppforskare. Många av dem vi har söker sig till utländska universitet där resurser och möjligheter är större. De som är kvar kämpar med kortsiktig och osäker finansiering. Detta måste åtgärdas. Inte ens med de bästa ambitioner i den bästa av världar kan forskning ske utan forskare. Den kreativa processen förutsätter utrymme för det mänskliga, tid för eftertanke, nöje i det man gör, en viss basal trygghet, respekt och uppmuntran och inte minst frihet. Genial forskning förutsätter geniala forskare. Vår resursökning ger möjlighet att uppnå detta. Vi vill tillgripa en rad åtgärder. Vi vill inledningsvis öka forskningens resurser, och då som fakultetsanslag. Vi anslår 2 miljarder mer än regeringsförslaget. Det är fortfarande en för liten ökning, men det är i alla fall en real ökning över rådande förhållanden. Vi vill i första hand öka fakultetsanslagen för att lärosätena med frihet själva ska kunna styra över sin forskning. Vi är övertygade om att långsiktig, fri och grundläggande forskning är en fundamental förutsättning för många avgörande framsteg inom vetenskap, samhälle, kultur och handel. Vi måste ge utrymme för långsiktighet och för fri forskning också inom områden som har svårt att attrahera extern finansiering. Framsteg inom humaniora och samhällsvetenskap kan vara nog så viktiga när det gäller att skapa välfärd. Vi vill införa nya principer för fördelning av anslag. Anslagen till lärosätena ska fördelas med hänsyn till antalet studenter, till redan visad förstklassig forskning och till lovande strategier och forskningsplaner. Vi vill förbättra de forskarstuderandes och framför allt nydisputerades situation som ett instrument för rekrytering, kreativitet, trygghet och uthållighet men också av enkla anständighetsskäl. De finansiella och studiesociala bristerna anges ofta vara det främsta rekryteringshindret, speciellt för kvinnliga forskarämnen. Forskares familjebildning måste underlättas. Vi vill stimulera alltmer gränsöverskridande forskningsperspektiv. Det gäller både över nations- och ämnesgränser. Vi vill ge lärosätena förtroendet att själva styra över sina medel och beslut. Vi menar att politiken ska begränsa sig till ramar och övergripande prioriteringar och lämna inomvetenskapliga beslut och styrelsefrågor till forskare, lärare och studenter.