prot · GT0931 · 2005-11-16 00:00:00 — Vi har i två skrivelser från regeringen fått en beskrivning av hur den har lyckats med att integrera de här perspektiven i sin politik. Vi kan konstatera att vi bara är i början av den här utvecklingen. Vi från är oroade över att det finns ett perspektiv som håller på att försvinna. Vi anser att klass- och könsförhållanden inverkar på samhällets utveckling och påverkas av den internationella politiska utvecklingen, något som finns i regeringens proposition. har man ersatt de fem tidigare målen med två perspektiv. Det ena perspektivet är kampen mot fattigdomen. Det andra perspektivet är rättighetsperspektivet. Vi tycker att det finns en stor risk att könsmaktsperspektivet får en andrahandsroll när det gäller både kampen mot fattigdom och kampen för rättvisa. Vi vet alla att satsningar på kvinnors rättigheter, kvinnors möjligheter, är en stark förutsättning för att kunna genomföra förändringar i världen. anser därför att vi måste ha ytterligare ett perspektiv, ett tredje, och det är könsmaktsperspektivet. Det är en förutsättning för att lyckas på alla de andra områdena. Med det yrkar jag bifall till reservation nr 4. Vi från har också kritik beträffande skrivelserna från regeringen med tanke på möjligheterna för oss i att följa upp hur man lyckas genomföra de här målen: Hur driver man politiken framåt? Det finns en brist i skrivelserna. Man blandar stora och små frågor. Man för inte fram något helhetsperspektiv. Det är svårt att urskilja i blandningen av stort och smått. Det blir inte heller tydligt vilka de stora problemen är, för det är problem när man ska integrera alla politikområden. Man lyfter inte heller upp var motsägelserna mellan åtgärderna på olika politikområden ligger. Det finns heller inte tydligt utsagt hur regeringen hanterar målkonflikter. Där vet vi bland annat att handelspolitiken är ett område där vi får en målkonflikt mellan en politik för en global utveckling och de svenska egenintressena. Krigsmaterielexporten är också en fråga där vi faktiskt vet att vi påverkar negativt i världen, men det finns andra svenska intressen. De här målkonflikterna behöver lyftas upp och tydligare redovisas i de framtida skrivelserna. Vi vill också se flera problematiserande frågeställningar. Framtida skrivelser anser vi bör inrikta sig på de stora utmaningarna när det gäller att skapa samstämmighet mellan de olika politikområdena och hur regeringen har tagit itu med det här för att vi från mer tydligt ska kunna ta ställning till om man är på rätt väg eller om man fortfarande har stora brister. Vi behöver också lyfta fram miljön mer. En rättvis globalisering förutsätter ett rättvist förbrukande av världens naturresurser och att alla länder tar ett ansvar för omställningen till en hållbar utveckling. Beräkningar som har gjorts för liksom för övriga delar av den industrialiserade världen visar ju att vi släpper ut mer föroreningar och förbrukar långt mer resurser än vad som är långsiktigt hållbart. Och vi inkräktar faktiskt på det globala miljöutrymmet. Med andra ord lever vi i inte på ett sådant sätt att vi kan kalla det hållbart och solidariskt. I stället tar vi, eller kanske till och med bestjäl, andra människor på deras rättmätiga miljöutrymme och resurser. Det bistånd och annat stöd som vi ger fattiga länder uppväger inte på långa vägar vår, i ett större globalt perspektiv, slösande livsstil. Vi anser att de kommande skrivelserna måste utgå från vad som sägs i miljömålspropositionen och redogöra för de faktiska förhållanden som råder när det gäller förbrukningen av världens resurser. Vi vill också att skrivelsen tydligare ska lyfta fram och mer ingående presentera redogörelser för hur agerar i IMF och i och för hur har agerat för att stärka position i IMF och i , så att den svenska politiken när det gäller IMF och tillsammans med övrig global utvecklingspolitik kan utvärderas ur ett samstämmighetsperspektiv. Vi anser nämligen att det är svårt att skapa makroekonomisk stabilitet och ekonomisk tillväxt och bekämpa fattigdomen. Det blir för det mesta fattigdomsbekämpningen som får stryka på foten. Jag vill avslutningsvis säga att det finns mycket positivt när det gäller den svenska politiken. Det är positivt att har tagit steget till att se att detta inte bara handlar om biståndspolitik. Det här handlar om att alla våra politiska beslut och agerande påverkar andra människor i världen, att vi har ett ansvar och att är ledande på detta område. Men det är viktigt att visa att vi kan göra mycket mer och att vi ska göra mycket mer. 68 (): Politik för global utveckling är inte enbart biståndspolitik. Det är viktigt att ha det i minnet. Biståndspolitik är bara en del av politik för global utveckling. Jag kan börja där slutade. När man är ute och reser i världen kan man konstatera att på många håll har ett gott rykte i fråga om utvecklingspolitik. Vi ligger långt framme när det gäller att sätta upp mål för att integrera utvecklingspolitiken på andra områden. Det är bra om fler länder gör det eftersom effektiviteten då blir bättre. Men ingenting är så bra att det inte kan bli bättre. Och vi har, sanningen att säga, inte kommit så våldsamt långt ifrån att mest diskutera bistånd när vi diskuterar global utvecklingspolitik. De mål som vi har satt upp är ambitiösa och många. Kampen mot fattigdomen är det ena övergripande perspektivet, och rättighetsperspektivet är det andra. vill föra in ett tredje perspektiv, ett jämställdhetsperspektiv. Och självklart är jämställdheten viktig också i all utvecklingspolitik. Till dessa två övergripande mål har vi åtta huvuddrag att också ta hänsyn till när vi formar vår utvecklingspolitik. Det är grundläggande värden som demokrati och god samhällsstyrning, som man säger. Det är hållbar utveckling, konflikthantering och mycket annat. För min del är det väldigt viktigt att vi har det ekologiska perspektivet ihop med det ekonomiska och det socialt hållbara perspektivet när vi diskuterar målsättningar. Vi får kanske akta oss för att rada upp för många mål, perspektiv och huvuddrag och så att säga förlora i effektivitet och blanda bort oss i alla begrepp. Mänskliga rättigheter och demokrati måste vara grundläggande viktiga värden också när vi diskuterar utvecklingspolitik. Jag kom in hit till kammaren från en resa till . Jag har varit där och diskuterat bland annat möjligheter för ett EU-inträde. Det är ibland skrämmande hur lite vikt vissa andra medlemsstater fäster vid värden som mänskliga rättigheter och demokrati. Därför tycker jag att det är viktigt att ha med det i sammanhanget, både när vi formar och integrerar de politiska mål som vi har i vår utvecklingspolitik och när vi diskuterar det ur ett internationellt perspektiv. Jag tänker inte gå särskilt djupt in i utskottets betänkande när det gäller politiken för global utveckling. Dels har vi ännu inte arbetat så länge utifrån det enhälliga beslut som vi tog om den utredning som lade upp riktlinjerna för detta, dels har vi nu fått ett par redovisningar, men jag tycker att regeringen ändå inte har hunnit särskilt långt i sitt arbete med att redovisa och samordna denna politik. Det tycker vi inte är så bra. Vi från har i första hand velat fokusera på att man nu kommer i gång med detta helhetsperspektiv och att man ger en redovisning som visar att vi vill, kan och måste gå den här breda vägen. Men det är svårt att utläsa vad regeringen prioriterar och vilka målsättningar som fortfarande finns och som gäller i utvecklingspolitiken. Framför allt saknar vi från nya och mätbara mål för hur politiken på ett mer samstämmigt sätt ska bidra till en global hållbar utveckling och en rättvis utveckling och fördelning av dessa resurser. Det handlar exempelvis om vilka ambitioner som regeringen har för att finna alternativ till hur de fattigaste länderna ska kunna avskriva skulderna och om vilka instrument och förslag som ska presentera för skuldavskrivningarna. Där råder det enighet om HIPC-perspektivet och när det inte räcker. Ger man till exempel stöd till en utförsäljning av IMF:s skuldreserver, eller kommer man att lägga fram förslag till globala oberoende skuldavskrivningsfunktioner? Det är en fråga som vi ställer och som jag tycker borde redovisas. En annan viktig fråga är: Vilka strategier och planer har regeringen för att öka de fattigaste människornas inflytande i de globala institutionerna? Det framgår inte av de redovisningar som vi har fått. Vilka ambitioner och mål har regeringen för att minska odemokratiska och informella beslutsformer när det gäller handelsavtal och förhandlingar? Det är naturligtvis ur ett utvecklingsperspektiv också oerhört viktigt vad som händer i Aseanländerna just nu i , och de stora länderna inför WTO-förhandlingarna och hur framtida handelspolitik och framtida jordbrukspolitik ser ut utifrån de fattiga ländernas perspektiv, inte minst i . har också understrukit behovet av inventeringar av problem och konsekvensanalyser av olika politikområden som ska finnas med i utvecklingsperspektiven. Där tycker vi också att regeringen tydligare bör klargöra vilka mål som man har för olika politikområden och vilka problem som man vill lösa. Detta är grundläggande för att det ska gå att mäta vilket genomslag för den nya politiken som ska gälla. För att vi ska kunna följa regeringens hantering av målkonflikter är det naturligtvis nödvändigt att det införs krav på konsekvensanalyser där just fattigdoms- och rättighetsperspektivet ska vara tongivande. Jag yrkar bifall till reservation nr 5 av , där hon pekar just på en ökad tydlighet i redovisningen av politik för global utveckling, men som vi inte har lyckats få stöd för av utskottets majoritet. 69 (): ska jag äntligen åka till och , ett ställe som jag önskat komma till och varit på väg till. Men det har kommit saker i vägen krig och annat. I min packning ligger självklart en trave gröna häften. Det är kortversionen av vår svenska politik för global utveckling, PGU, som jag numera aldrig missar att ta med och sätta i händerna på de människor som jag möter och som bryr sig om världens utveckling och sitt eget lands progressiva politik. är inget biståndsland, men det är ett land som är illa klämt mellan diktatorer, vattenbrist, etnisk rivalitet, geopolitiska intressen och framför allt, fram till , omvärldens glömska. Många saker påverkar utveckling, till exempel naturkatastrofer, korruption, geopolitiska intressen det låter ungefär som om olja vore någon sorts hobby och inte ett dödligt allvar världshandel och långivning med sina subtila eller öppna tvång från dem som är starkare och sätter dagordningarna. Alla dessa faktorer finns i PGU insatta i ett sammanhang som gör det möjligt att förstå och anpassa våra åtgärder och vår politik på ett verkningsfullt sätt. Politiken för global utveckling är inte heller, som flera påpekat, en renodlad biståndspolitik, utan den är ett samlat verktyg där visar sina samlade ambitioner och sin samlade syn på fattigdomsbekämpning och utveckling över huvud taget. Där är bistånd bara ett redskap. Det är en mycket bra produkt, med andra ord, och troligen det betänkande som jag kommer att vara mest stolt över att ha medverkat i när är över. Men det ska alltid finnas ett men den måste kontinuerligt användas, utvärderas och följas upp. Den ska inte bara trona i resepackningen som en inspirerande text om samstämmigt utvecklingstänkande såväl borta som hemma. Regeringen har satt ribban högt: en nyinrättad utvärderingsmyndighet om bistånd och två uppföljningsskrifter i snabb takt, efter deras egen proposition och detta innan varken hela eller hela förstått vilken revolutionerande sak det är. Det tog sin tid för regeringen att redovisa det åliggande som de hade om var en koordineringsfunktion för all denna vackra samstämmighet skulle ligga. Utvecklingsinriktad fattigdomsbekämpning med hållbarhet, rättighetsperspektiv och de åtta grunddragen framför ögonen, som både och tog upp, kräver sitt. Och det luddiga svaret blev ansvarig minister, interdepartemental arbetsgrupp och hela UD. De ska vara de koordinerande och pådrivande krafterna i detta. Det må vi riksdagsledamöter tills vidare låta oss nöjas med. Det är möjligt att vi återkommer. Men så var det det där med pådrivande. brinner det i knutarna för att uppfylla millenniemålen. Årets alla olika FN-dokument och FN-toppmöten har pekat på att det är som inriktningen av världens ansatser, eller brist på ansatser, fäller avgörandet om vi ska kunna halvera fattigdomen i världen eller inte. I den stora globala politiska ansatsen är vår egen svenska PGU en viktig och trendsättande sak, och måste inse sin ledarroll. är ett litet men rikt och stabilt land med gott rykte som generös och uthållig givare. Om vi ändrar kurs, fördjupar analysen och breddar åtgärderna sätter det sina spår! Därför, fru talman, är det också petigt med detaljerna. Vi ska inte skriva om globala utmaningar när vi menar globala nyttigheter, för det är om dem, till exempel vattenresursen i världen, som de verkliga bataljerna står. Det är därför utlåning till gigantiska dammprojekt, som förstör grundvattenbalanserna och riskerar fred mellan länder, måste kritiseras och förvisas från den hållbara utvecklingsagendan. Därför måste WTO:s Gatsavtals krav på privatisering av vattendistributionen kläs av och ställas till beskådan, så fräck som den är. Vi måste i vara eniga om analysen av vad som ska försvaras så att vi kan få med oss de andra inflytelserika krafterna på en verkligt rättvis och hållbar utvecklingsväg. Vatten är den här planetens enskilt viktigaste globala nyttighet. Inte heller duger det att sväva på målet om hur man ska handskas med målkonflikter. Några har varit inne på det . Självklart kommer olika intressen, traditioner och redan tagna beslut att spreta när man sätter sig före att skapa samstämmighet över hela detta fält. Då måste värdehierarkier skapas och prioriteringarna göras tydliga. Skrivelserna, bägge två, och vårt eget betänkande väjer för detta, och särskilt allvarligt är det på en punkt. Jag och många freds- och utvecklingsvänner hävdar att socialdemokratin kör med dubbla standarder, för ingen kan påstå att vapenproduktion, vapenexport, Jasplan till eller , som socialdemokratin försvarar, ens är i närheten av global fattigdomsbekämpning eller hållbar utveckling för någon. Jag hade helst velat slippa att i övermorgon i förklara varför massor av svenska vapen spridit förödelse även där. Betänkandets och rapporternas grepp om detta är, fru talman, blott alltför mesigt. Jag yrkar bifall till reservation 7. Den här kritiken känner regeringen också väl till alltifrån den första stund när jag och började skriva propositionen , och sedan har detta framförts samstämmigt av alla frivilligorganisationer i solidaritets- och biståndsbranschen. Ändå är inga riktningsförändringar, ingen ånger eller bot, över huvud taget synliga i dessa rapporter. Det här Jämtin, , och är den svartaste fläcken på den solljusa svenska utvecklingspolitiken. Vapen skapar ingen utveckling. Demokratisk vattenförsörjning däremot gör det. Jag går vidare, fru talman, till några andra små och stora skönhetsfläckar. Det är inte företagen och handelsintressena som ska styra och ställa i vår värld. Det är omsorgen om människor och natur. Därför ska inte handelspolitiska villkor vara ömsesidigt stödjande mot , det vill säga mot globala avtal om sociala förhållanden eller mot de få natur- och miljövårdande överenskommelser som vi slutit i världen. De ska vara underordnade. Det ska inte vara mer angeläget att roffa åt sig patent på till exempel livsformer och sedan tvingas indiska småbönder till självmord för att de är så skuldsatta av GMO-grödor till agrobusiness-jättarna att de förlorat allt sitt hopp och all sin självrespekt. Om dessa hemska förhållanden berättade , miljö- och globalrättvisekämpen som var på besök i . I samband med premiären på filmen om hennes märkliga liv som kärnforskare, , aktivist och författare fick hon återigen tillfälle att peka ut sambanden mellan storföretagens hänsynslöshet och de små människornas och miljöns utsatthet över hela planeten. Lyssnar man på henne, vilket vi var en skara här i huset som gjorde, inser man att de som behöver tyglas återigen är de stora och de rika. Deras regler och agendor för avreglerad handel och ekonomistisk ekonomistyrning har ju varit kontraproduktiva för fattigdomsbekämpning, något som också lett i bevis. håller sakta på att tänka om vad gäller långivning till exempelvis gigantiska dammprojekt och förorenande gruvor. WTO tvingas tänka om, för de fattiga länderna lämnar inte in erbjudanden i Gatsförhandlingarna om att exponera sig för tjänstehandelsavregleringar, vilket till exempel vårt EU hoppats. De fattiga länderna vill få behålla skydd för både sitt livsuppehållande egna jordbruk och en spirande egen förädlingsindustri. om jordbruk i WTO, där maten blir till vilken handelsvara som helst, står alltså med rätta och stampar. EU och visar blott svaga tecken på att sluta subventionera sina egna kossor mer än fattiga bröder och systrar som bara har två ben. Möjligheten till ett nytt så kallat fiasko för WTO:s Doharunda i är alltså överhängande. En klarhet i den svenska linjen, nu i , om att människor och miljö är viktigare att ta hänsyn till än pengar, handel och business hade varit på sin plats. Därför yrkar jag bifall till reservation 8. Slutligen, fru talman! Vi lever i en bakvänt skuldsatt värld. De största penningströmmarna går de facto från syd till nord, men det är syd som ska återbetala. Inga PGU-åtgärder, hur koordinerade och samstämmiga de än är, kommer att få bukt med världsfattigdomen om inte syds skulder till nord skrivs av effektivt, snabbt och framför allt relaterat till hur man kan klara av sitt millenniemålsarbete. En bättre definition av hållbar skuld inom det så kallade HIPC-arbetet är vad måste verka för och redovisa för oss i . 70 (): Politiken för global utveckling har två mål. Det ena målet är att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling, och det målet gäller samtliga politikområden som vi arbetar med i . Det andra målet är ett särskilt tillagt mål för politikområdet utvecklingssamarbete, och det är att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. Till de här två målen har vi lagt två perspektiv det ena är ett rättviseperspektiv och det andra är de fattiga människornas perspektiv för att den här politiken för global utveckling ska bli lyckosam. Sedan innehåller den här politiken åtta huvuddrag som ska genomsyra alla politikområden, och de är indelade, kan man säga, i tre huvudgrupper. En grupp handlar om de grundläggande värdena, som är demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet, genderperspektivet. En grupp handlar om hållbar utveckling, som innehåller miljömål, mål om den sociala utvecklingen och den ekonomiska utvecklingen. Det är de tre ben som hållbar utveckling har. Sedan finns det två tillagda mål, ett mål om konflikthantering och ett om globala gemensamma nyttigheter. Ja, vi kan på ett sätt kalla dem mål, men det är ändå en liten skillnad. Det är tanken att det här är någonting som ska genomsyra verksamheten utifrån de överordnade mål som vi har satt upp. Dessutom är det meningen att det här paketet av mål och huvuddrag ska medverka till att vi kan uppfylla FN:s millenniemål, de åtta mål som FN satte upp . Tanken är att alla politikområden ska styras mot det här, att alla politikområden samstämt ska verka i den här riktningen när vi talar om utvecklingspolitik, det vill säga politik riktad mot utvecklingsländer och det vi kallar transitionsländer som finns i östra . Meningen är inte bara att ska syssla med det här eller att vi i ska engageras i det, utan meningen är också att hela samhället ska engageras. Även den privata sektorn ska delta i uppfyllandet av de här målen och frivilligsektorn. Det gäller hela det civila samhället. Det är en ny ansats, både vad gäller inriktningen av politiken och vad gäller vilka som ska delta i genomförandet, i förhållande till tidigare. Jag tycker nog ändå att man kan säga att det är en enorm framgång att vi har kunnat komma samman om en sådan här politik. Och, som någon redan har sagt: är först i världen med att kunna besluta om ett sådant här paket för sin utvecklingspolitik. Dessutom är det väldigt glädjande att det har rått så stor enighet om att vi ska arbeta på det här sättet. Oavsett vilket parti man vänder sig till finns det en enighet om att det är en sådan här politik vi behöver. Sedan kan vi strida om innehållet i själva politiken, men vi är överens om att vi måste ha en sådan här inriktning för att vi ska nå framgång i politiken, och det är väldigt väldigt viktigt. måste vi naturligtvis inse att det här är en enorm utmaning. Det är verkligen ett rejält beting vi tar på oss. Vi är först i världen med att sätta ned foten på det här sättet. återstår att se om vi kommer att ligga först i genomförandet av en sådan här politik också, för man möter många svårigheter på den vägen. Det är alla politikområden som ska tänka om och inse att vi måste arbeta i samma riktning när vi talar om en politik för global utveckling. Med vetskap om hur svårt det har varit att samla en politik på miljöområdet eller för all del när det gäller mainstreaming inom jämställdhetsområdet, där det ändå om vi jämför med övriga världen har gått oerhört fort, kan vi förstå att det här kommer att ta tid. Det måste vi vara medvetna om. Regeringen har för att medverka till att vi driver på i den här utvecklingen bestämt sig för att leverera en skrivelse till som redovisar hur arbetet fortskrider. Den första skrivelsen kom , och den andra kom i början av detta år. Den första var ett foto, som beskrev vårt utgångsläge. I den andra skrivelsen började man mer genomföra politiken. Man började sätta upp mål för de olika huvuddragen. De åtta olika huvuddrag som vi har fick under sig olika målformuleringar som berör olika politikområden. Det vi har kvar är naturligtvis att sätta upp operativa mål för respektive politikområde, precis som vi krävde i vårt beslut . Men dit vi har kommit , och som har redovisats i skrivelsen, är att vi har mål baserade på de olika huvuddragen som i sin tur berör de olika politikområdena. Det är väldigt många mål, och jag tycker att det är en väldigt bra ansats som redovisas i skrivelsen. På ett sätt, med vetskap om hur svårt sådant här är, tycker jag att man har kommit längre än vad man kunde förvänta sig. Det framgår också av skrivelsen att nästa steg, steg tre, är att försöka fördjupa sig inom några politikområden, och man räknar också upp dem. Det gäller handel, jordbruk och miljö, där vi redan har kommit en viss bit. Men det finns också andra områden där vi inte har kommit lika långt som man vill ta upp, som säkerhetspolitiken och migrationspolitiken. Sedan vet vi att vi har många fler politikområden, men vi måste börja någonstans. Man måste också diskutera på vilka områden det är viktigast att först få bra operativa mål och bra strategier för hur vi ska nå de här målen. Vi behandlar alltså inte någon biståndspolitik, utan vi behandlar politiken för global utveckling där biståndspolitiken är ett politikområde. Tar vi utgiftsområdena så är det 1 av 27. Det beror på vad man menar med politikområde. Många har lagt ned mycket tid här på att debattera och lägga ut texten om biståndspolitiken, men det är alltså en liten, liten del av hela den här politiken. Det är en viktig del, men det är trots allt bara en del. Från majoritetens sida tillstyrker vi självfallet förslaget i det betänkande som vi diskuterar här. Jag yrkar också avslag på alla reservationer. I betänkandet berör vi målen, och dem har jag redan kommenterat. Men vi berör också utvärderingsfrågorna. Där pekar vi främst på möjligheterna att utvärdera politikområdet biståndet och går igenom lite olika utvärderingsvägar som vi har. Vi pekar bland annat på det nya institutet i , som är en form av extern utvärdering som sätts i sjön .