prot · GT093 · 2005-09-14 00:00:00 — Men det är klart att det finns en del andra saker som jag också gärna skulle vilja se vore bättre. De fanns med i diskussionen i går. Det har vi också redovisat öppet och även här. Det är en ganska ovanlig sak det som har hänt i budgetförhandlingarna, delvis i stängda rum men allt som oftast inför öppna ridåer. Vi i har nämligen sagt att vi är beredda att göra ganska stora eftergifter, eller jag kanske ska säga väldigt stora eftergifter, på andra för oss väldigt viktiga områden om det här går i lås, om vi får en lösning för de människor som befinner sig mitt i lidandet. Jag är stolt över att vi i mitt parti har gjort det ställningstagandet. Det finns väldigt många politiska frågor som är otroligt viktiga, men alla frågor handlar inte om människor av kött och blod på det sätt som den här frågan gör. Jag är stolt över att mitt parti har tryckt på och kämpat för att vi ska komma så långt som det bara går med Socialdemokraterna. Jag är stolt över att vara en del av den flyktingrörelse, den rörelse som kräver förbättringar av flyktingpolitiken och som börjar nå någonstans. Vi har fått de apatiska barnen, men vi har kommit fram där. Vi har fått nedläggningen av , ämnet för debatten . Vi har fått de saker som jag, och har redovisat och som ska komma ännu längre. Jag fick frågan på vägen in hit om det finns anledning att hoppas att det blir en majoritet bakom kraven på en nollställning . Jag sade: Jag ger aldrig upp hoppet. Vi kan inte ge upp hoppet, inte före omröstningen och inte heller efter den om den går fel väg. Det är rätt många månader kvar till . Vi ska lyckas. 68 () replik: Det var egentligen tre saker som jag fann anledning att replikera på i anförande. Som politiker har vi alltid att ta ansvar för och stå till svars för de beslut som vi fattar och de frågor som vi tar ställning i. Det är viktigt. I denna stund är denna en av många frågor. Men vi har också framför oss ett stort budgetarbete där det gäller att ta ansvar för helheten i det svenska samhällets utveckling. Det är också viktigt. När vi då kan kombinera de här två sakerna från socialdemokratins sida, att ha en human flyktingpolitik och kunna utveckla den genom en ny instans- och processordning genom att vi har jobbat fram en stark ekonomi som vi tar ansvar för och kan få en miljard till den här processen, är det också att ta ansvar och visa att vi också i budgetarbetet tar vårt ansvar. Det innebär också, om misstror oss i den frågan, att vi alltid röstar med huvud och hjärta när vi tar ställning. Och vi gör det därför att vi vet att vi har att ta ansvar för de ställningstaganden som vi gör. Det utgår jag från att alla som har fått politiska förtroendeuppdrag gör. Det kan kanske vara så att det också på den sida som nu befinner sig kan finnas personer som funderar: Gör jag ett riktigt ställningstagande? Jag kanske skulle rösta för det majoritetsförslag som finns från utskottet i just denna specifika fråga. 69 () replik: Jag fick en replik tack för den från om ansvar. Det är ett vackert ord. sade att Socialdemokraterna i regeringen tar ett helhetsansvar. Jag tror att jag kan replikera med att det gör vi i också. Under det samarbete som våra partier har haft har vi lyckats med flera stora saker där det kanske inte alltid har varit så att Socialdemokraterna egentligen har tyckt att det var bra från början men som vi lyckats genomföra, till exempel friåret för att mota ohälsan och arbetslösheten, skatteväxlingen för att komma åt den växthuseffekt som härjar med naturkatastrofer över hela världen, försvarsomställningen som innebär att vi får pengar över till just de saker som jag nämnde i början skola, vård och omsorg som ger trygghet. Det är stora frågor där det ibland funnits principiella motsättningar. Det som vi försöker genomföra nu handlar om någonting som inte borde fläckas av principer. Det handlar om människor, om mänskliga rättigheter, om mänskligt värde. Det handlar om den där flickan som hade sett sin mamma bli våldtagen och som tvingas leva gömd och om de där makedonska barnen som vi träffade i går eller i alla fall hade möjlighet att träffa i går var också inbjuden och som var rädda varje gång det ringde på dörren och hade levt mer än halva sina liv på flykt. Det är de människorna som det handlar om, och det är därför som jag inte förstår varför det ska vara så svårt att ta det ansvaret i den här budgeten. Det ansvaret går liksom inte ihop, som jag sade, med en människosyn att det blir som svårast när man ska göra någonting som gör att det blir bättre för andra människor. Ansvar är också att ha ett svar på de frågor som ställs. Jag ställde en väldigt konkret fråga till er som talat emot amnesti, och jag ställer den gärna igen så att kan svara på den i sin nästa replik. Om vi nu röstar nej till det här, måste vi erkänna sade det också att de här människorna ändå finns i . Vad gör vi då i stället för dem? Vi har kommit med ett förslag för att göra det bättre för dem och lösa det här problemet. Ge mig ett annat förslag! 70 () replik: Ska jag tolka inlägg när det gäller att ta ansvar så att är beredd att åter lyfta fram frågan i sin riksdagsgrupp? Är han beredd att diskutera på vilket sätt vi ganska snabbt kan komma fram till ett gemensamt ställningstagande i den budget där vi har att ta ansvar för den helhet som det politiska ansvaret kräver av oss som riksdagsledamöter? Jag har naturligtvis den förhoppningen. Den empati som visar på från talarstolen möter jag när jag träffar internationella organisationer, UNHCR och andra organisationer. De påtalar just värdet av att står i spetsen i de här frågeställningarna. Det må vara så att vill gå längre. Men i det internationella perspektivet står i spetsen när det gäller humanitet, biståndsfrågor och så vidare. Vi får inte glömma bort det i den här debatten. Det är viktigt att också ha med sig det. 71 () replik: Tack för det, . Jag skulle givetvis som en av de saker som har drivit igenom i det här samarbetet ha tagit upp biståndet, som äntligen når enprocentsmålet. Jag fick frågan om vi kan tillkalla riksdagsgruppen för att återigen hitta konstruktiva lösningar. Vår riksdagsgrupp kan nog samlas på en kvart om vi får en anledning till det. Jag tror att vi kan gå dit och diskutera direkt. Det är en sak som vi vill ha på det här området, ett krav som vi ställt som varit väldigt tydligt för att kunna komma framåt. Det är en gemensam politisk utfästelse om att om man nu gör den nya prövningen av gömda barn och barnfamiljer som vi talat om ska vi åtminstone ha den gemensamma ansatsen att det här ska innebära att de allra flesta av dessa människor får stanna. Jag vill gärna kompromissa. Jag vill visa att vi inte är fyrkantiga trots att det handlar om människor av kött och blod, trots att det, som tidigare redovisade, handlar om människor som kanske till och med har fått sin åldersbestämning felaktigt gjord och som därmed inte blir klassade som barn fast de är det. Vi har redan gått flera steg mot det som vi försöker rösta om och driva igenom ; en fullvärdig nollställning i enlighet med fempartimotionen. Men vi behöver åtminstone den utfästelsen. Vi behöver åtminstone den gemensamma ansatsen så att det inte bara blir en lång och brutal ny prövning som slutar med ytterligare ett avslag. Sådana har de här familjerna fått tillräckligt av. 72 (): Jag vill ta min utgångspunkt i de asylsökande barnens situation. Tänk om vi som ska rösta här för skulle tänka tanken att våra egna barn eller barnbarn skulle tvingas leva med en ständig oro för var de har sitt hem och, kanske allra värst, leva gömda utan kamrater utan skolgång och med en alltid närvarande rädsla för att familjen ska splittras eller skickas iväg dit där inget hem finns kvar och där man upplevt så många hemskheter. har skrivit på . Därmed har vi också inbegripit alla barns rätt till goda levnadsvillkor. Men som utvecklingen har varit och är, och risken är att den också fortsätter att vara det efter dagens beslut, bryter öppet och medvetet mot . Att som barn tvingas leva gömd utan kontakter med jämnåriga och utan undervisning är som alla förstår en katastrof socialt men också på så vis att den tid som för andra barn lägger grunden för kunskaper och erfarenheter att ta med sig ut i livet suddas bort. Inte heller här tar som land ansvar även om vissa skolor gör det när det gäller möjligheter till undervisning. Skolministern har svarat på en fråga från mig om att rätten till undervisning behöver utredas. Ja, men när? säger här att frågan är under beredning i . Men när kommer det ett förslag? som förloras för ett barn får konsekvenser för detta barns vandring mot vuxenlivet. Jag ska fatta mig kort, för det har sagts väldigt mycket här . Vi går mot en omröstning och det finns flera talare kvar. Jag behöver inte upprepa alla de goda argument för att rösta för reservation nr 7, det så kallade nollställningsbeslutet, som , och många andra har beskrivit. Men jag skulle ändå vilja sluta med att inför dagens votering vädja till moderata och socialdemokratiska riksdagsledamöter som jag har anat delar vår uppfattning: Använd er möjlighet att lägga er röst för fempartimotionen om nollställning! Säkert skulle ni själva må bättre men det är inte skälet för min vädjan. Skälet är att er röst skulle kunna ge de utsatta barn som jag och andra har talat om här en vardag som är mer lik den som vi alla tycker att våra egna barn och barnbarn ska ha. 73 (): av frustration över hur beslut i flyktingärenden har fattats är vi framme vid nedläggningen av . Förhoppningsvis ska vi få en rättssäkrare och mänskligare prövning av om människor som kommer hit ska få stanna eller inte. Kolleger här i salen, åhörare på läktaren, ni som tittar på tv och lyssnar på radion! Många av er är föräldrar, morföräldrar, farföräldrar. Alla har vi något gemensamt. Vi vill skapa en trygg omvärld för våra barn att växa upp i. Kvinnor, män och barn som kommit hit är inte annorlunda än var och en av oss. De vill också att deras barn ska få leva utan hot om att sprängas i luften eller bli nedskjutna när de går ut på gatan, när de vill sparka fotboll eller bara gå barfota i gräset. Vad är naturligare för oss än att i lugn och ro göra en utflykt med familjen en solig dag eller att få lära oss att läsa och skriva? Hur skulle ni känna om ni inte kunde sova utan mardrömmar, utan känslan av att när som helst kunna bli väckt och släpad ur sängen, kanske till tortyr och förnedring? Kanske blir man väckt för att se sin mamma våldtas mitt framför ögonen på en. Skulle inte ni också försöka fly och ta er bort från dessa hemskheter så fort som möjligt och till vilket pris som helst? Bakom varje ansikte finns upplevelser som vi inte ens i vår vildaste fantasi kan förstå. ser vi på tv och hör på radio om krig, våld, terror, naturkatastrofer och hungerkatastrofer. Inte många av oss ledamöter som finns här i salen har varit med om detta själva. Allt blir mer påtagligt när man själv kommer i kontakt med flyktingars upplevelser, när man får prata med människor från andra länder eller när man själv reser och med egna ögon får bilda sig en uppfattning om vad som har skett. var socialförsäkringsutskottet på besök i och Bosnien och . Vi var bland annat i . Detta namn känner nog många igen från kriget i . Just i miste över 8 000 män livet i en massaker. Där blev många kvinnor av med sina män och familjeförsörjare. Barn blev av med sina pappor. Offrens familjer blev av med sina barn och syskon. Det var mycket starkt att stå just på marken där detta brott hade begåtts, där man med egna ögon kunde se byggnader där männen försökt undkomma, när man kunde se kullarna där männen hunnits upp och dödats. grävde man fram rester av människor. Jag pratade med en man där, och han sade att det fortfarande fanns 31 massgravar på kullarna runtomkring som inte var uppgrävda. Vi besökte också andra delar av Bosnien och . Där kunde vi med egna ögon se hur man på ett systematiskt sätt drivit människor från hus och hem och sedan totalt förstört deras bostäder detta bara för att de tillhörde en viss grupp människor. Är det konstigt att människor flyr till andra länder när ens granne kan vara den som bränner ned huset, startar förföljelserna eller dödar en? Det här är bara ett exempel på vad som pågår runtom i världen. Vi ska också besluta om ett betänkande som handlar om uppehållstillstånd för tribunalvittnen, exempelvis sådana vittnen som ska hjälpa till att ställa just de skyldiga personerna i inför rätta, ställa dem till svars för vad de gjort. har ingått avtal med internationella domstolar och tribunaler om överföring till av vittnen och vid behov också deras nära anhöriga. Man ska då kunna få uppehållstillstånd och arbetstillstånd . , , , och anser att det är viktigt att dessa personer kan ges möjlighet till permanent uppehållstillstånd. Vi anser att en individ som kan betraktas som tribunalvittne har en hotbild runtomkring sig, och detta ger synnerligen starka skäl till att bevilja personen en permanent . anser, tillsammans med de partier som jag tidigare nämnde, också att de personer som genom en preliminär lista hos internationell domstol eller tribunal kan antas komma att bli kallade till internationell domstol eller tribunal också kan behöva skyddas. Därför har vi genom en gemensam reservation uttryckt rättighet för personer som redan är kallade som vittnen. Vi måste alla se till att de som begår brott mot mänskliga rättigheter också ställs inför domstol och döms. Jag ska citera : An eye for an eye only ends up making the whole world blind. Jag hoppas att vi kan hjälpa till så att det inte blir så. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet SfU 17 och till reservation nr 7 i den. Dessutom yrkar jag i SfU 18 bifall till reservationerna 1 och 2. I detta anförande instämde , och (alla mp). 74 (): Jag gladde mig åt att tre kolleger här i redogjorde för öppningsceremonin i går eftersom jag hade förhinder och var på ett möte med politiska utskottet i om min rapport om behovet av att internationellt fördöma kommunismens förbrytelser. Jag är glad att jag fick höra en del om hur ceremonierna hade gått till här. Jag är också glad att vi äntligen är framme vid den punkt där en ny instansordning ska antas. sade tidigare här att hon var stolt över svensk flyktingpolitik. Jag tyckte att det lät som om det borde smaka illa i hennes mun. Socialdemokraterna har ju dragits baklänges in i förhållandet att man nu behöver ändra instans- och processordningen. Redan under förra mandatperioden, då jag var ledamot i socialförsäkringsutskottet, beslutade en enhällig riksdag om att skulle läggas ned och att ärendena skulle hanteras i domstolar i stället. Av det har det inte blivit annat än ett riktigt dåligt förslag som refuserades av Lagrådet. Sedan har man inte gjort någonting alls, och sedan har man inte gjort någonting alls, och , slutligen, äntligen och efter stora påtryckningar från samtliga andra partier i , har regeringen kommit fram med ett förslag som gör att vi kan få någon rätsida på migrationspolitiken. Det tycker jag är det som känns bra här . sade alltså, liksom andra, att hon var stolt och tyckte att det var en bra politik. Men resultatet av politiken då? Resultatet av den flyktingpolitik som har varit stolt över har ju blivit ett elände. Människor har inte alls blivit individuellt prövade utan schablonmässigt prövade. Samma beslutsunderlag har använts i olika ärenden. Jag har haft anledning att få del av ett antal fall som har hanterats i och i . Jag kan inte påstå att jag har någon total statistik eller har sett alla, men det är ju hemskt konstigt att det i varje ärende som man får anledning att titta på är någonting som är konstigt. Det talar för att systemet inte har varit rättssäkert och att man inte har gjort den individuella prövningen. Staten har alltså misshandlat ett antal individer. Att då tala om att man till varje pris ska ha en individuell prövning, men man när man inför den individuella prövningen hoppar över den grupp som inte har blivit riktigt individuellt prövad utan som är misshandlad av systemet och bedömer den kollektivt, förstår jag inte logiken i. Därför har jag bestämt mig, efter stor vånda, att jag kommer att stödja reservation 7 och rösta för det som kallas amnesti. Jag skulle hellre själv ha velat kalla det något annat och göra på ett lite annorlunda sätt, nämligen låta dem som kan och vill arbeta få stanna och få uppehållstillstånd och arbetstillstånd. Jag skulle också gärna ha sett att man sänkte ribban för det som kallas humanitära skäl. Då skulle väldigt många ytterligare få möjlighet att stanna. Slutligen blir jag inte särskilt upprörd om ett antal förbrytare utvisas. Det tror jag kan vara bra. Men jag tycker att det är viktigt att det stora flertalet av de människor som är misshandlade av systemet, alla som har råkat illa ut, faktiskt ges möjlighet att stanna. Sedan kunde man kanske ha kallat det något annat än amnesti. Men jag tycker att jag har svårt att sova gott och leva med den modell som innebär majoritetslinjen i det här betänkandet, och jag kommer därför att rösta med reservanterna. Jag hoppas också att det är flera ledamöter från Socialdemokraterna och som kommer att göra så. Jag vet att från mitt parti är inne på samma linje. Vi har pratat om det. Jag vet att det finns några kolleger som tänker avstå i omröstningen, och det respekterar jag också. Man kan nämligen göra på lite olika sätt i sina meningsyttringar. Det tycker jag är bra. Däremot häpnar jag när jag hör och relatera till vad statsministern har sagt , nämligen att han fruktar att enskilda ledamöter kan rösta efter sin egen övertygelse. Det är väl faktiskt vår skyldighet att rösta efter vår övertygelse i den här kammaren. Vi är ändå valda av folket. Är det ett tecken på vilket slags partipiska och partidisciplin Socialdemokraterna har så är det skrämmande. För mig som moderat vore det häpnadsväckande att man inte i en så här viktig samvetsfråga skulle ha möjlighet att få rösta efter sin egen övertygelse utan att hotas med än den ena repressalien, än den andra, vilket tydligen är fallet i den socialdemokratiska riksdagsgruppen. Jag hoppas att statsministern är felciterad, men så är det väl antagligen inte. Jag vill ta upp frågan om arbetslinjen. Jag tänkte ställa en fråga till och . Det finns ju en reservation, nr 13 i betänkandet, som handlar om att just de personer som kan och vill arbeta och får arbete skulle kunna lyftas ur systemet och ges arbets- och uppehållstillstånd. Jag var på ett möte med iranska och några afghanska asylsökande. Det var säkert många fler än det antal personer som är här i kammaren inklusive personerna på läktaren. Det gläder mig, fru talman, att läktaren är besatt igen. Den var ju tom efter en incident tidigare. Jag var alltså på ett möte, och det visade sig att i stort sett samtliga dessa gömda asylsökande hade arbete. Många hade mer än ett arbete. Det har ju talats om i någon annan debatt. Det var väl i partiledardebatten det framfördes att det var så förfärligt att vissa hade flera arbeten. Problemet är ju att de här människorna är utanför systemet. Det betalas ingen skatt och inga sociala avgifter. De har inte rätt till sjukvård och så vidare. De har heller inte rätt att få hjälp av polisen om de blir utsatta för brottslighet. Jag ser därför att det vore mycket bra om och kunde ansluta till den här reservationen, nr 13. Då har vi majoritet i kammaren för att åtminstone låta en stor del av gruppen stanna. Det är en konkret handling som vi kan utföra , här, , utan minsta tvekan, tycker jag. Just när det gäller brottsoffer bland gömda, så att säga illegala, människor i landet finns det problem. De skulle kunna gå till polisen, men vi vet ju alla hur polisen fungerar. Jag har debatterat polisfrågor förut. Det mesta avskrivs ju innan man har hunnit lämna polisstationen. Det som kommer att hända om en gömd asylsökande går till polisen och anmäler ett överfall, en stöld, en våldtäkt eller något annat är att vederbörande själv blir satt i arrest och skickad ur landet, medan brottslingen troligen inte hittas. Det här är ett fullständigt oacceptabelt system. Jag besökte, som jag ofta gör, polisen i och frågade just hur de gör med det här. De har ju flera miljoner människor som vistas utan papper i staden. Ja, sade de, alla får göra en anonym anmälan, och vi bryr oss inte om ifall personen har uppehållstillstånd eller inte. Det är en sak för migrationsmyndigheterna. Vi bekämpar brottslighet, och det viktiga är brottsoffren. Vi sätter dem i centrum och ser till att vi griper förövaren. Det är en helt annan attityd, och jag tycker att vi här i riksdag skulle se till att införa den. har det också kommit många mejl och telefonsamtal från människor. En kvinna som skrivit till mig har haft liknande erfarenheter som jag när det gäller . Hon skriver att i hennes värld finns en mängd människor som i det gamla systemet inte fått sina asylskäl prövade på ett vettigt, hederligt och rättssäkert sätt. Och det kan vi vara rätt överens om i kammaren eftersom vi tar bort det gamla systemet. Därför är det för både henne och mig obegripligt att man inte låter dessa människor få upprättelse för den felaktighet som staten begått mot dem. Om vi återgår till arbetslinjen hade väldigt många av de människor som jag träffade på mötet med iranska asylsökande ordentliga yrkesutbildningar, det vill säga folk som vi kan ha nytta av. De var advokater, läkare och tandläkare, alltså folk i min egen bransch. Det finns ont om tandläkartider . Det skulle vara lätt att utfärda legitimation och se till att dessa människor kom i arbete i stort sett eftersom de ofta har en utbildning som är väl i klass med den svenska. När det gäller sjukvården har man faktiskt lyckats göra en jämförande bedömning av kompetensen hos människor från andra länder i motsats till en del andra yrkesområden där regeringen långhalat. Detta har då haft en dålig effekt på det som kallas integration, eller som jag hellre säger, det som är ett sätt att bryta utanförskapet och ge delaktighet. Sammanfattningsvis, fru talman, vill jag för det första uppmana kollegerna från och att rösta på reservation 13 så att vi åtminstone kan vara alldeles säkra på att en större grupp ges möjlighet att stanna. För det andra vill jag ge en uppmaning till socialdemokrater och de moderater som ännu inte bestämt sig att stödja reservation 7. (Applåder) I detta anförande instämde (). 75 () replik: Jag ska börja med den fråga som ställde och som handlade om varför vi inte nu ska fatta beslut om en ökad arbetskraftsinvandring. Det handlar nämligen om att vill att arbetskraftsinvandring ska vara möjlig på de villkor som han själv och hans borgerliga kolleger i alliansen angivit och inte vänta in den utredning som ser över just den frågan. Vi är från sida mycket angelägna om att man ska få rätt att arbeta i . Vi var ett av de första partier som såg behovet av en framtida arbetskraftsinvandring till , både vad gäller människors vilja att komma hit och arbeta och också för att det svenska samhället kommer att behöva det. Det är bara det att arbetskraftsinvandringen naturligtvis måste vara så organiserad att den inte på några villkor kan komma att ifrågasättas. Man ska ha samma förutsättningar löne- och försäkringsmässigt, kollektivavtalsmässigt och så vidare, och det kräver en hel del utredningsarbete. Den utredningen är nu samtliga partier representerade i, och vi tänker avvakta vad den kommer fram till för att då ta ställning till förslagen och självfallet fortsätta att driva debatten i den frågan. Sedan vill jag för protokollets skull göra en korrigering av vad jag upplever är ett missförstånd. Jag nämnde i mitt anförande, och tog upp det som ett citat, att statsministern hade uttryckt oro. Som jag sade i mitt anförande var det ett referat från Ekot som jag återgav om att det finns en oro över att man riskerar att en del röstar efter egen övertygelse. Det var inte statsministern som uttryckte sig på det sättet utan det var Ekots referat.