prot · GS0998 · 2005-04-05 00:00:00 — Att få möta dessa offer och lyssna på deras skildringar och historier om hur de upplever konflikten, att få sitta i kyrkan som sprängdes i bitar, den här gången av Farc, och där 119 människor miste livet och att i samma kyrka få sitta och lyssna på företrädare för sex byar som flytt undan från stridszonen lite längre bort vid samma flod var skakande. Jag tror att många av oss bär med sig de här intrycken av att vara så nära dessa människor. Konflikten i är väldigt svårbegriplig. Det är en av de mest långvariga väpnade konflikterna mellan väldigt många olika grupper. Här har narkotikan verkligen fungerat som en katalysator i hela situationen, och de som lidit mest är byborna i och de civila runtom i hela . Konsekvenserna av detta är alldeles oerhörda. Här har faktiskt varit en positiv kraft som försökt motverka konflikten. Under den förra presidenten tid var väldigt engagerat i de fredsförhandlingar som pågick med Farcgerillan, en av de stora parterna i den här konflikten. Vid det givarmöte som var i hade vi den näst största delegationen på plats efter . Det visar också vårt intresse för att vara med och bidra till att den här konflikten ska lösas på ett fredligt sätt. Så tolkar jag också våra ambitioner när vi gick in och stödde den här verifieringsprocessen, även om det ska sägas här att det är väldigt många som kritiserar den, inte minst från det civila samhället. Men det vill jag lämna därhän. Däremot tror jag att det är oerhört viktigt att vi framöver villkorar de resurser som ges i den här verifieringsprocessen så att det finns ett lagligt ramverk som tar hänsyn till sanning, rättvisa och gottgörelse för de offer som vi bland annat träffade vid Bojayáfloden. I mitt nästa inlägg kommer jag att gå in på de problem med demokratin som finns i . 62 (): Jag vill också börja med att tacka för svaret på interpellationen. Jag måste dock erkänna att jag är lite besviken på det, som jag tycker, mycket allmänna svaret. De här sex interpellationerna som utrikesministern har valt att besvara i ett sammanhang, vilket jag i och för sig förstår att ministern väljer att göra, tar ju trots allt upp flera olika frågeställningar som allesammans, tycker jag, känns mycket angelägna. Utrikesministern inledde med att peka på att är mycket starkt engagerat i situationen i . Med anledning av det vill jag påpeka att jag uppfattar det som ytterst viktigt att vi får en snabb lösning på ambassadörsfrågan i . Den nuvarande provisoriska lösningen är inte så lyckad av flera skäl, tycker jag. Jag tycker inte heller att det återspeglar det här starka engagemanget, så jag hoppas att vi får se en lösning där. Jag har ju ingen erfarenhet eller kunskap om diplomati. Om man kommer utifrån landsbygden så där så är man kanske van att vara lite väl rak, så jag kanske trampar i klaveret lite grann, men jag kan inte låta bli att tycka att svaren på sådana här interpellationer blir väldigt försiktiga. Jag kan i och för sig förstå att tonen i svaret kanske delvis kan bero på att man är orolig för att skada förbindelser eller något sådant jag tror att det brukar heta ungefär så. Men jag tror ju att det i längden är väldigt bra att man pratar ur skägget och är väldigt tydlig. Att då till exempel påstå att demobiliseringsprocessen bidragit till att minska våldet uppfattar jag som en skönmålning. Det betyder inte att jag är emot en demobiliseringsprocess, men man måste vara väldigt kritisk och granska vad som faktiskt döljer sig bakom den. Många av de så kallade demobiliserade är med största sannolikhet rekryterade just för att demobiliseras. Det ser bra ut på papperet utan att det egentligen på något sätt påverkar de paramilitära grupperna i någon större utsträckning. Och de vapen som har lämnats in är i stor utsträckning äldre vapen som egentligen inte har något större militärt intresse. Sedan påstår ministern att under president har upplevt ett minskat våld. Det här med statistik är ju väldigt svårt naturligtvis, men den uppfattning jag har fått från människorättsorganisationer i landet är att paramilitären till exempel har brutit mot den vapenvila man har utlovat, i den halva av landet som man har kunnat kontrollera, så mycket som 340 gånger bara . Det finns närmare 200 fall av försvunna, troligen döda, människor. Under resan i besökte vi, som ni har hört, olika delar av landet, och vi har sett mycket. Vi var i en by där det fanns 1 400 flyktingar som berättade mycket för oss om sin situation. Enligt den colombianska juristkommissionen, som den heter, som vi också träffade, var det ungefär 4 000 personer som miste livet . Som det ser ut står alltså Farcgerillan bara för av det. Det finns alltså mycket talar för att våldet har bytt karaktär. Jag skulle gärna vilja ha en antydan till svar på min fråga om regeringen har för avsikt att på något sätt inom EU och FN ta några nya initiativ för att försöka stärka kampen mot det globala, illegala nätverk som har vuxit fram genom den colombianska maffiakulturen. Jag tycker att det är en väldigt allvarlig fråga som jag hoppas ska få ett tydligt svar. 63 (): Tack, utrikesminister , för svaret! Det är bra att är starkt engagerat för att bidra till fred i . Vi som besökte 8 fick också tacksamma bekräftanden på det. Men det behövs också hjälp, precis som utrikesministern säger, för i finns cirka tre miljoner internflyktingar och dessutom övrig civilbefolkning, som lider av den väpnade konflikt som har pågått . Vi träffade, som vi har hört förut här, internflyktingar som flytt från striderna. De kom från en plats 20 minuters båtväg längre upp längs floden till byn i , där vi befann oss. Vittnesmålen var entydiga. Både Farcgerillan och paramilitärerna deltar i extrema övergrepp på civilbefolkningen. Mötet med flyktingarna skedde där i nordvästra hörnet av , i den kyrka där 119 personer hade mördats brutalt . De beväpnade grupperna, paramilitärerna och Farcgerillan, är ungefär likvärdiga i sina övergrepp mot internationell humanitär rätt. Det handlar bland annat om mord, kidnappningar, stöld av egendom och sexuella övergrepp mot kvinnor. av kvinnorna har blivit våldtagna, och av flickorna har blivit gravida. Det här har lett till väldigt många oönskade graviditeter och med det också illegala aborter. Man räknar med ungefär 300 000400 000 illegala aborter . Rapporter och vittnesmål från bland annat FN:s kontor för mänskliga rättigheter pekar även ut regeringstrupperna som ansvariga för grova övergrepp mot internationell humanitär rätt och mot mänskliga rättigheter. Den sittande regeringen säger att MR-situationen har förbättrats. Man pekar på statistik om minskat antal mord och kidnappningar. Kidnappningarna uppgår till ungefär 3 000 . kunde vi se ett reportage i svensk tv om presidentkandidaten och den gröna politikern , som blev kidnappad av Farcgerillan . Inget har hörts från henne . Dagens vicepresident har också varit kidnappad, och han kommenterade när vi träffade honom: De lyckades nästan avrätta mig. Regeringens siffror om minskat antal kidnappningar och mord kan vara korrekta när det gäller trenden, men det behöver inte betyda att skyddet av de mänskliga rättigheterna faktiskt har förbättrats. FN:s speciella kontor för mänskliga rättigheter pekar på att situationen snarare utvecklas i fel riktning inom flera områden. FN:s speciella kontor för mänskliga rättigheter har funnits i . Det är väldigt viktigt att de finns där, och den colombianska regeringen har också i avtal med FN förbundit sig att följa , som regeringen ifrågasätter FN:s roll. FN behöver få fortsätta att vara representerat i och jobba för de mänskliga rättigheterna. Dess närvaro behöver snarare förstärkas än förminskas. Enligt chefen för , , skulle FN behöva vara närvarande på fler platser i landet än vad man är . Därför undrar jag: Är utrikesministern beredd att fundera över detta förslag och arbeta för att FN ska få utökade möjligheter att arbeta med MR-frågor i ? Vi vet att president vill ha kvar FN i landet, men vad händer när han inte är president längre? Hans tid går ut . 64 (): Jag vill också börja med att tacka utrikesministern för svaret. Jag vill också tacka ambassadör, som just nu lyssnar på oss här nere. Det är så att i är lätta vapen ett mycket stort problem och en stor affär. Vapen som smugglas in från olika delar av världen, bland annat, säljs på illegal marknad till enorma förtjänster. Men den illegala handeln är bara en del av problemet. Många vapen finns kvar sedan dagar, nu i händerna på gerilla, brottslingar och civila och späder på det mer än inbördeskriget. Varje minut i världen, dygnet runt, året om, dödas någon av lätta vapen. Sammanlagt i världen finns över 650 miljoner vapen i omlopp , och har två miljoner barn blivit dödade och mer än fem miljoner blivit invalidiserade av lätta vapen i världen. har det högsta mordtalet i världen, 77 ½ döda per 100 000 invånare vilket vid 44 miljoner invånare i landet ger ca 30 00040 000 döda . Den colombianska polisen säger att av alla mord som sker i sker med lätta vapen. När utrikesministern i svaret säger att över 4 000 vapen har lämnats in, vilket har minskat antalet lätta vapen i omlopp i landet, så är det riktigt. Av de cirka fyra miljoner vapen som finns i landet är det som just nu är inlämnade. Så visst: Det går framåt, men kanske inte tillräckligt fort. Jag skulle vilja veta, utifrån de diskussioner har med : Vad gör vi konkret i för att få stopp på spridningen av lätta vapen? Vad gör konkret för att få en snabbare avveckling av lätta vapen i landet? 65 (): Jag är en av dem som inte var med på den här resan. hade en annan representant som inte hade möjlighet att delta i debatten. Jag kan alltså inte hänvisa till de upplevelser som de andra har haft därifrån, men däremot har jag fått väldigt mycket berättat för mig. Den fråga som var mest på tapeten och som upplevs som väldigt viktig är kvinnornas situation i . Kvinnor, var än i världen det är, där det finns konflikter, inbördeskrig eller våld, är ofta de mest utsatta parterna. Kvinnornas situation i är väldigt utsatt, trots att det har blivit en viktig fråga även på den politiska agendan i . Det beror också på att det finns starka krafter i kvinnorörelsen för att uppmärksamma kvinnors situation. Huvudproblemet som flera av kvinnorna där lyfte upp är att det också blir en kamp mot terrorism, att man inte ser det som en väpnad konflikt på vanligt sätt. Det innebär att man underminerar MR-situationen. Kvinnor säger att regeringens politik, som kallas för demokratisk säkerhet, också påverkar kvinnornas situation, framför allt det som man benämner som godtyckliga arresteringar. Kvinnor som börjar organisera sig i kvinnoorganisationer och kvinnor som kommunala ledare riskerar att bli arresterade i sitt viktiga arbete och bli utsatta för trakasserier från regeringen. Det allra värsta är våldtäkter, det sexualiserade våldet. De blir tvingade till sexuella tjänster. Min fråga till utrikesministern är vilka insatser gör för att trycka på för att man ska följa FN:s säkerhetsråds resolution som tar upp kvinnornas roll i konflikten. Hur tänker den trycka på för att man inte ska ge straffrihet för de allvarliga övergrepp som har begåtts mot kvinnor när det gäller massvåldtäkter och det sexualiserade våldet i den militära kampen, för att de inte ska undgå straffansvar? Den sista frågan är hur är berett att stödja FN ytterligare i arbetet för att stärka kvinnoorganisationer och kvinnors rättigheter i . 66 (): Jag får tacka så mycket för svaret. Jag var med på resan och har fått många intryck därifrån. Jag vill först konstatera att det var en av arrangörerna mycket väl genomförd resa. Vi fick lära oss mycket, vi som åkte dit. Man kan också konstatera att den väpnade konflikten i har skördat och fortsätter att skörda offer . Som någon har sagt här tidigare befinner sig 3 miljoner människor på flykt, inom landet, undan våldet, enligt den statistik som UNHCR publicerar. är ett av de länder som har flest internflyktingar i världen. Civilbefolkningen som hamnat i skottlinjen lider svårt av den längsta väpnade konflikten i . Den colombianska regeringen kan, som ett resultat av sin förda politik, uppvisa statistik på hur antalet mord och kidnappningar minskat i landet. Det är mycket positivt. Men de två huvudsakliga illegala väpnade grupperna FARC och paramilitärerna framstår bägge som likartade våldsorganisationer. Det som ursprungligen kunde liknas vid en politisk agenda har alltmer ersatts av kopplingar till narkotikahandel, kontroll av territorium, stöld av egendomar, sexuella övergrepp mot kvinnor, användande av barnsoldater och andra kriminella aktiviteter. Grupperna är, som någon har sagt tidigare, enligt FN:s MR-kontor att betrakta som likvärdiga i sina övergrepp mot internationell humanitär rätt och de mänskliga rättigheterna. Det är allmänt omvittnat att paramilitärerna arbetar i flera steg där våldet övergår i kontroll över stat och samhälle, inte minst på nivå. Paramilitarismen är ett stort och komplext samhällsproblem som därför måste angripas som ett sådant. Regeringen sitter nu i förhandlingar med paramilitärerna. Men många röster uttrycker oro över att denna fredsprocess inte är tillräckligt djupgående. Tyvärr anser enstaka regeringsrepresentanter att avmobiliseringen av paramilitären skulle kunna resultera i straffrihet och att amnestier kan utfärdas även för grova brott mot mänskligheten. Jag tror inte att en fredslösning kan vara hållbar utan rättmätiga straff och att stulen egendom återbördas till sina rättmätiga ägare. Det diskuteras nu olika förslag till juridiskt ramverk i den colombianska kongressen som ska reglera den fortsatta förhandlingsprocessen med paramilitären och framtida förhandlingar med andra illegala väpnade grupper. Det råder en stor enighet, såväl nationellt som internationellt, om att ett internationellt stöd till en fredsprocess helt bör villkoras av om detta ramverk lyckas leva upp till internationellt godtagbar standard vad gäller de tre grundprinciperna om offrens rätt till sanning, rättvisa och gottgörelse. som bland annat definierar straffsatser och påföljder av illegala exponeringar kommer att bli helt avgörande för huruvida paramilitarismen står inför en nedmontering, en legalisering eller någonting däremellan. Jag ansluter mig till den avmobilisering av paramilitären som redan påbörjats. Där har OAS gått in för att bidra med verifiering av avmobiliseringen. De har dock för lite resurser eftersom många i det internationella samfundet föredrar att avvakta i väntan på ett juridiskt ramverk. Risken är, som många ser det, att ett stöd till OAS i det här osäkra läget legitimerar en process som först måste definieras mycket klarare. Denna ståndpunkt har framför allt framförts av Human Rights Watch i en nyutkommen rapport . Jag återkommer med min fortsättning. 67 Utrikesminister (): Får jag först säga att jag tycker att det är utmärkt att så många riksdagsledamöter har gjort den här resan till . Det är nog bara på plats som man kan få en föreställning om hur komplicerad och allvarlig situationen i är och hur svår den därför är att hantera även för det internationella samfundet. tar upp hur viktigt det är att den verifieringsprocess som vi bland annat deltar i och stöder har ett ramverk och att det är villkorat. Det är viktigt att ha de skilda delarna klara för sig. Det är viktigt att skilja på förhandlingarna mellan regeringen och paramilitärerna å den ena sidan och en oberoende internationell verifikation å den andra sidan. och EU:s villkor för att ge ett utvidgat stöd när det gäller processen för avväpning, demobilisering och återanpassning, det som kallas DDR, är att det finns villkor för hur det ska gå till. Det måste finnas ett juridiskt ramverk som är nationellt förankrat och internationellt acceptabelt. Det var det som syftade på i sin inledning, förstår jag. Jag delar helt uppfattningen att det måste ha en sådan nivå vad gäller rättssäkerhet och krav på icke straffbarhet att det är acceptabelt internationellt sett. Det viktiga här är att ett beslut kommer till stånd och att regeringen och parlamentet gör allt som står i deras makt för att få ett juridiskt ramverk till stånd så att det kan träda i kraft. Det är då det skapas förutsättningar för omvärlden att gå in och ge mer stöd till DDR-processen. har vi bara kunnat vara aktiva i det som kallas verifieringsprocessen. Det är bara en kontrollinsats, för att kontrollera om de fredsuppgörelser som har gjorts på sina håll efterlevs. Det är ju inte tillfyllest för att man verkligen ska få i gång en process som kan leda till att konflikterna och det ohyggliga våldet upphör. tar upp frågan om ambassadör på plats. Jag hoppas snart ha en lösning. Det blev en olycklig situation. Den som tillträdde som ambassadör blev av personliga skäl tvungen att hoppa av, men vi har snart en lösning på gång. tar upp och dess situation. deltar aktivt i EU:s arbete med att åstadkomma ett bra ordförandeuttalande i MRK som uppmanar att implementera rekommendationer. EU har förberett ett uttalande om som överlämnades till den colombianska delegationen. har särskilt verkat för en stark text som uttalar oro för MR- och IHR-situationen, som stöder FN:s MR-kontor i och understryker vikten av att genomför kontorets och . När det gäller vapnen är naturligtvis det enda sättet att verkligen få till stånd en minskning av vapnen att DDR-processen kommer i gång, och därför är det också viktigt att det legala ramverket kommer till stånd. tar särskilt upp kvinnornas situation, och jag kan bara instämma i att det är en viktig fråga i sammanhanget. 68 (): Låt mig kort säga något om det svenska stödet så att det inte blir några missuppfattningar. Det som många civila organisationer uttryckte var att just det stöd som gick in med i verifieringsprocessen de facto uppfattades som en indirekt legitimering av demobiliseringsprocessen. Det var den kritik som kom fram. Det är ett bra initiativ som Uribe tagit att faktiskt försöka få till stånd fredsförhandlingar med en av de stora våldsverkarna i landet, de paramilitära grupperna, och jag tycker att det är helt rätt av Uribe att bekämpa de terrorgrupper som finns i landet. I det arbetet ska Uribe ha stöd. är det oerhört viktigt att det finns ett juridiskt ramverk. Jag kan dock tycka att det hela sker lite grann bakvänt. Först börjar man demobilisera, och sedan försöker man komma fram med hur straffen ska vara och så vidare. Man kan tycka att ordningen egentligen borde vara den omvända. När det gäller den demokratiska utvecklingen i landet tycker jag att där finns mycket positivt. är en relativt väl fungerande demokrati, och landet har tagit flera steg i positiv riktning. För mig som socialdemokrat är det oerhört positivt att en demokratisk vänster på länge får lov att verka i landet utan att bli avrättad, attackerad, mördad eller kidnappad. Borgmästaren i huvudstaden tillhör till exempel samma International som vi socialdemokrater. Det ger en positiv signal, och ska ha stöd och uppmuntran för att man skyddar dem som engagerar sig politiskt. Det är också positivt att flera av de borgmästare som inte kunde verka i sina kommuner, utan i stället fick styra från centralorten i regionen, nu kunnat återvända för att styra de kommuner där de blivit valda. finns det tecken som pekar åt andra hållet. I det förra presidentvalet var valdeltagandet det lägsta. Det fanns regioner där så lite som deltog i valet. Att de inte kunde delta berodde till stor del på konflikten. Internflyktingsituationen gjorde att många inte hade möjlighet att rösta, och i så många som 300 av landets 1 098 kommuner fanns endast en kandidat som ställde upp i borgmästarvalet. Än finns många hot, både indirekta och direkta, mot politiskt verksamma människor. Det är delvis anledningen till dessa siffror. Jag vill ta upp en annan viktig faktor, som jag också tagit upp i min interpellation. Det handlar om att ha ett val som övervakas internationellt, att erbjuda det nu när är öppet och vill ha internationell närvaro i landet. Det kommer att hållas presidentval , och under presidentvalsprocessen har man i landet arbetat på en konstitutionell förändring som eventuellt innebär att Uribe, mot den rådande konstitutionen , åter ska kunna kandidera. Det har varit en mycket infekterad debatt, där egentligen hela oppositionen motsatt sig den förändringen av konstitutionen. Sannolikt kommer den dock att gå igenom. Jag vill avsluta med en fråga. EU har, som sagt, diskuterat frågan om internationella valövervakare. Två gånger har man sagt att det inte är lämpligt. Varför inte ha det denna tredje gång? 69 (): Bland många organisationer och människor som vi mötte i fanns en tydlig oro för att den pågående demobiliseringsprocessen snarare kunde bli en form av legalisering av paramilitarismen som fenomen i stället för ett avskaffande av den. Det är mot den bakgrunden, risken för att själva fenomenet paramilitarism legaliseras och konserveras, som jag ställde min fråga som jag fortfarande egentligen inte fått något svar på. Jag frågade om regeringen har några avsikter att inom ramen för till exempel FN och EU ta nya initiativ för att stärka kampen mot den nya typen av illegala globala nätverk som vuxit fram i den paramilitära narkotikainspirerade kulturen. Det är en väldigt viktig fråga, för den spiller över på alla samhällen i världen. En del av detta har utrikesministern redan pekat på, alltså att processen måste få en form där man har internationellt godtagbara nivåer på straff och dylikt. Verkligheten är dock den att straffrihet för brott mot internationell humanitär rätt och brott mot mänskliga rättigheter håller på att bli norm. Därför är det oerhört viktigt att det internationella engagemanget till stöd för den här processen väldigt tydligt och väldigt snabbt visar att så får det inte gå till. Med en kraftigt ökad militär kontroll kan lugnet på ytan vara en chimär. Så uppfattar jag att det är. Vi har också fått tydliga signaler om att utvecklingen just nu går bakåt. De interpellationer som vi nu behandlar pekar på olika saker: övergrepp mot kvinnor och barn, tvångsrekrytering av soldater, narkotikahandel, trafficking, allvarliga brister i demokratin, narkotikafinansierade rövarband som kontrollerar lokala val, institutioner och dylikt. Det finns alltså många problem. Efter den resa som vi gjorde kan vi emellertid konstatera att också är ett oerhört rikt land med väldiga naturtillgångar och en ekonomi som växer. Jag slogs av att där finns en fantastisk natur, en fantastisk miljö, med ett oerhört fint klimat. Man har en lång formell demokratisk historia bakom sig, även om det finns brister i den. Man har ett bra utbildningsväsende. Den del av samhällets invånare som har möjlighet att ta del av den har alltså hög kvalitet på sin utbildning. är klyftorna stora, såsom de ofta är i samhällen med denna typ av problem. De som lever under fattigdomsgränsen har det mycket svårt. Även sådana problem finns att tackla, förutom de demokratiska problemen. Dessa problem är inte endast nationella, utan vi är en del av dem. Narkotikans makt är beroende av att det finns avnämarländer. Det gäller handeln med narkotika, med kvinnor och så vidare. Därför har världssamfundet ett tungt och tydligt ansvar att se till att någonting händer. Jag tar tacksamt emot det som sägs i svaret, nämligen att uppfattning är att problemet måste lösas från två håll. Det gäller dels att stoppa efterfrågan, dels att erbjuda alternativ. Så ser även jag på det. På vilket sätt försöker realisera den linjen i internationella sammanhang såsom EU och FN? 70 (): Vi vittnar alla om att befolkningen i ofta lever under förhållanden som inte överensstämmer med FN:s krav på mänskliga rättigheter. Speciellt besvärligt upplevde jag att det var för urbefolkningen indianerna och afrocolombianerna. Vi mötte dem och talade med dem. Djupt inne i hjärtat finns en stark känsla av medlidande och sorg, vilket satt sina spår. Och som utrikesministern också säger är det bara på plats man kan uppleva och känna detta.