prot · GS09125 · 2005-05-24 00:00:00 — När myndigheterna överlämnat ett ärende till regeringen för bedömning sker i och för sig inga avvisningar, just nu i alla fall inte av apatiska flyktingbarn, och kanske, kanske är en ny praxis på väg. I alla fall tycker jag att sättet att svara går igen i interpellationen om kvinnors skyddsbehov. Det andas lite samma teknik som vi har sett i debatten om de apatiska flyktingbarnen. Den skriftliga texten från vår minister håller med i en hel del stycken, alla goda ord finns på plats, och regeringen kämpar på. Det som möjligen kan tolkas in som positivt i det skriftliga svaret är att det totala antalet kvinnor som fått uppehållstillstånd enligt den så kallade könsbestämmelsen i utlänningslagen har fördubblats . Men vi vet att det är mycket få som får stanna över huvud taget i . Det är av de asylsökande som får asyl. De som får stanna på grund av de så kallade könsbestämmelserna är mycket få, som också statsrådet redovisar i svaret. I denna interpellation påminner , som och andra partier och andra politiker gjort ett antal gånger tidigare, om utredningsbetänkandet Flyktingskap och könsrelaterad förföljelse, som kom . Flera författningsändringar föreslogs som skulle stärka skyddet för kvinnor. Men någon proposition har vi icke sett. Den har inte lagts fram. Frågan kvarstår alltså: När kommer denna proposition som ska förbättra omhändertagandet och bemötandet av kvinnor som behöver ett särskilt bemötande? I statsrådets skriftliga svar står det att ska det komma en lagrådsremiss i denna sak. Vad är nära framtid? Är det , eller vad kan det innebära? Efter lagrådsremiss ska då propositionen komma, kan ministern ge något tidsbesked om detta? I svaret uppger statsrådet att kvinnors utsatta situation i asylprocessen har uppmärksammats av regeringen. har vi en särskild skyddsgrund i utlänningslagstiftningen. Om välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning finns ska det beaktas särskilt. Har den här skyddsgrunden använts i egentlig mening? När vi har tagit del av enskilda ärenden är det svårt att inte gripas av undran. När ska egentligen denna lagstiftning användas, när den uppenbart inte används i ett antal enskilda ärenden? 56 (): Det här är inte första gången som migrationsministern och jag för en debatt i den här frågan. debatterade vi just om riktlinjer som tagit fram på uppmaning av regeringen om hur kvinnor ska bemötas i asylprocessen. De gäller både själva utredningen och mottagandet, men också hur myndigheterna ska ta särskild hänsyn till att kvinnor kan ha andra behov av skydd än män. Den gången sade migrationsministern att de här riktlinjerna aldrig skulle följas helt eftersom ständigt byter personal. De här orden har inte lämnat mig någon ro. Jag skulle vilja säga att det är samma sak som om ett sjukhus skulle säga: Tyvärr kan en del operationer bli fel, för vi har inte hunnit utbilda de nya läkarna. En läkare som gör fel blir anmäld. En beslutsfattare på kan göra fel utan att något händer. Det gäller ju liv i båda fallen. Varför ska kvinnor offras som man håller på att lära sig? Det är välkommet att det kommer en lag som ger förföljda kvinnor skydd, men om de riktlinjer som finns följdes är jag övertygad om att fler kvinnor skulle ha fått skydd som skyddsbehövande i övrigt. , i samband med , gick migrationsministern ut och sade att kommer förslaget som ger asylsökande kvinnor samma rättigheter som asylsökande män. Det är kvar tills maj är slut. När kommer förslaget? Jag ställer samma fråga som . I ett TT-meddelande säger ministern också att den typiske flyktingen enligt är en man som söker asyl av politiska skäl, inte en kvinna som flyr från sitt land efter att ha blivit utsatt för övergrepp på grund av sitt kön. Det är bra sagt, och jag håller med. Men då kan man väl också förvänta sig någon förändring? Det framgår också av TT-meddelandet att handläggare ska uppmanas att intervjua kvinnorna separat. Men det behöver man väl inte vänta med tills lagförslaget går igenom? De riktlinjer som finns innefattar även detta. Jag hinner inte gå igenom alla detaljer i riktlinjerna, men det finns med sådana saker som att kvinnor ska tillfrågas om de vill ha en kvinnlig tolk och handläggare. Och så ett direkt citat: Särskilt vikigt kan det vara för kvinnan att förvissa sig om att uppgifterna inte förs vidare till mannen eller familjen i övrigt. I riktlinjerna finns också med att kvinnor löper större risk än män. Hänsyn måste tas till varifrån kvinnorna kommer. Även om landets lagar säger en sak kan verkligheten vara en annan. Särskilt påpekas att ensamma kvinnor med minderåriga barn är mer sårbara än andra. Många kvinnor blir ensamma för att de stöts bort av mannen när han får veta att hon blivit våldtagen. I många kulturer anses den som blivit våldtagen förtappad. Det är inte helt ovanligt att hela släkten, både mannens och kvinnans, stöter bort henne och till och med hotar med hedersmord. Dessutom får kvinnan ofta beskedet i avslagsbeslutet att om hon blir hotad kan hon vända sig till polisen i landet samma polis som våldtog henne! Ska fler kvinnor offras innan riktlinjerna följs och innan lagen kommer? Och vad händer med barnen? Det återkommer jag till i mitt nästa inlägg. För det här med kvinnors skyddsbehov och barn hänger faktiskt ihop. 57 Statsrådet (): Jag är helt enig med om att kvinnors skyddsbehov och barn hänger väldigt nära ihop. Vad jag har sagt, och vad jag tror att också refererade till, är att den typiske flyktingen anses vara en man. Om , som skrevs , brukar jag säga, lite slarvigt kanske, att den skrevs av män för män. Vad man såg framför sig då var ju en flykting som kom från andra sidan järnridån. Det var en politisk kämpe, en fackföreningsman och så vidare, som flydde undan myndigheternas förföljelse. Man såg framför sig att det var en man. Vad som har hänt är ju att vi har fått en ny värld, en globaliserad värld. Muren har fallit, men vi ser också att de konflikter som finns i världen ser annorlunda ut. Vi ser väldigt mycket konflikter med etniska förtecken. Konflikter med etniska förtecken syftar kanske inte enbart till herravälde över jord och land utan mer till att förstöra och förgöra en etnisk grupp. Vad man då riktar in sig på i krigföringen är ju ofta kärnan i en kultur, kärnan i en etnisk grupp. Det är reproduktionen, det vill säga kvinnor och barn. Medvetenheten om hur det ser ut har ju vuxit fram både internationellt, inom EU och här hemma. Det är också bakgrunden till att den här särskilda lagbestämmelsen infördes , om att man skulle få skydd om man är förföljd på grund av sitt kön. Den här skyddsgrunden används i alltför liten utsträckning, säger . Det är också helt riktigt. Vad vi såg i den rapport som och presenterade var just att de här olika skyddsgrunderna överlappar varandra, det vill säga att väldigt många flickor som riskerar könsstympning och kvinnor som riskerar förföljelse på grund av sitt kön i stället fick skydd på andra grunder. Kvar blev alltså detta, som inte användes särskilt ofta. har vi den processen att det här ska bli flyktinggrundande. Jag har sagt att jag räknar med att regeringen ska fatta beslut om en lagrådsremiss . Jag talar då om veckor. Därefter kommer vi att lägga fram en proposition till . Sedan var det väldigt bra att tog upp det här som har förföljt henne, det som jag har sagt tidigare, så att vi får reda ut det. Det är inte så att jag har sagt att de här riktlinjerna aldrig kommer att följas eftersom man byter personal. Vad jag har sagt är att det här med riktlinjerna och implementeringen av riktlinjerna är en kontinuerlig process. All nyanställd personal måste också gå igenom utbildningen så att man håller den här nivån. Det är mycket nyanställd personal på , och det är oerhört viktigt att de nyanställda juristerna också får den här medvetenheten, går den här utbildningen och får lära sig alla dessa riktlinjer. Det är en kontinuerlig process som måste fortgå. 58 (): Jag tackar för beskedet att lagrådsremiss angående att stärka skyddet för kvinnor i asylprocessen kommer . Följdfrågan blir då naturligtvis: När kan vi se en proposition på väg till ? Blir det eller när kan det komma att inträffa? Angående skyddsgrunden och om den används säger här att det är svårt att urskilja när den används och inte används. Det är klart att det kan medföra bekymmer. Vi vet att också har kritiserat sig självt för bristande förmåga att se kvinnors skyddsskäl, och därmed också svårigheter att tillämpa denna skyddsgrund som har funnits , . Det kan vara svårt om kvinnor kanske inte uppger könsskäl, som det heter, för sin flykt. Det är oerhört viktigt att kan bemöta kvinnor i asylprocessen på ett mycket professionellt och respektfullt sätt för att man också ska få fram de verkliga skälen till att man har flytt och lämnat sitt land. I den här interpellationen har vi ju illustrerat med ett enskilt ärende som handlar om en svårt misshandlad kvinna som också har fått sina barn misshandlade. Detta verkar inte ha haft någon som helst relevans för uppehållstillståndet. Det gör att man tvivlar på våra myndigheters förmåga att faktiskt tillämpa det som vi alla säger, tydligen också vårt statsråd, nämligen att det är klart att vi ska tillämpa det som har funnits om särskild skyddsgrund för kvinnor i synnerhet om det också är minderåriga barn inblandade. Jag tackar för att det ändå finns någon form av medgivande här av att allt inte är fullkomligt. Det finns en hel del att jobba med när det gäller förmåga att beakta kvinnors skyddsskäl. I det här fallet är det också så att den som vi refererar till i interpellationen är en kvinna som har flytt från . Det här kan ju föranleda misstanken att någon reflex slår på hos personalen som möter kvinnan om att från en demokrati som finns det ingen anledning att fly, utan då ska man med automatik tillbaka. Men så ska det inte vara som jag förstår det. Som inte minst statsrådet har betonat ska ju skälen för att man ska få stanna i prövas individuellt. En följdfråga här måste då bli: Tillämpas det någon form av automatik som säger att när man kommer från en demokrati åker man tillbaka? Vad säger ministern om en kvinnas rätt att prövas individuellt, inte utifrån varifrån man kommer? Sedan finns det en fråga som väcks när man tänker på olika exempel. Hur tillämpas egentligen anhöriganknytningen? Det är naturligtvis inte ett direkt skyddsskäl, ett skäl för att få stanna, men det känns ändå väldigt naturligt och förnuftigt egentligen. Har det blivit så försnävat när det gäller att pröva anhöriganknytningen som det verkar? Det finns ju en rad kriterier uppställda för när man ska få stanna, till exempel hur länge man har bott tillsammans innan, om det finns hushållsgemenskap med mera. I praktiken har också den faktorn raderats när det gäller möjligheten att få stanna i . Hur ser statsrådet på möjligheten till och behovet av en översyn av anhöriganknytningen när mordotter-relation till exempel inte räcker till? 59 (): Det är bra att vi är överens om att kvinnor har särskilda asylskäl. Men varför är det så, migrationsministern, att kvinna efter kvinna som egentligen, om man följde riktlinjerna, har egna skäl att få stanna inte får det? Ofta har de här kvinnorna barn, och små barn. Det kanske är barn som själva har utsatts för övergrepp eller har bevittnat hur mamman har blivit utsatt. Jag återkommer till barnen. När kvinnorna mår allt sämre efter avslag och hot från släkt finns det risk att hon inte klarar av att ta hand om barnen. Det gör att barnen också mår dåligt. Jag tycker inte alls att det är konstigt att barn som har varit med om detta och som har mammor som inte blir trodda eller får hjälp att bearbeta sina hemska upplevelser blir allt sämre och till och med vänder sig bort från världen och blir apatiska. Ett annat scenario när det gäller små barn, men även något större, är att barnen måste omhändertas och placeras i fosterfamilj. Omhändertagna barn som avvisas ska migrationsministern och jag debattera , och apatiska barn har vi debatterat , men jag kan inte låta bli att ta upp detta i det här sammanhanget när det gäller kvinnors skyddsbehov. Som jag sade i mitt förra inlägg hänger det ihop. I går försökte jag få mitt barnbarn att säga tre ord tillsammans. Han är inte så gammal. Det tog tid, men det gick, och jag är ganska tålmodig. ska migrationsministern få en läxa till . Jag ber att migrationsministern tränar på att säga: följer . 60 Statsrådet (): Det tränar jag ofta på. Jag säger det ganska ofta. Men jag lovar att fortsätta att träna till . frågar om rätten till individuell prövning. Det är naturligtvis just precis så. har oerhört starkt drivit just den individuella prövningen. Vi har ju haft en diskussion i EU, som kanske känner till, som handlar om att vissa länder vill ha listor för säkra länder. Jag tror att det var det som var inne på. Det innebär att man helt enkelt inte har individuell prövning, utan man ser bara att de kommer från det och det landet, och alltså blir det avslag. har drivit oerhört starkt i EU att det alltid måste vara en individuell prövning, och detta oavsett varifrån den asylsökande kommer. Vi har asylsökande som kommer från , , och från , som säger. Man måste alltid titta på det enskilda ärendet. Sedan måste man naturligtvis också titta på vilken risk det finns för förföljelse av dessa personer och om staten som vederbörande kommer ifrån har en möjlighet att själv skydda den personen. Hur ser rättsstrukturen ut i till exempel ? Hur ser polisväsendet och rättsväsendet ut i till exempel ? Det vägs naturligtvis in när man bedömer en asylsökande från . Vi är helt överens när det gäller mödrar och barn. Det är klart att det hänger ihop. Barn är väldigt beroende av sina föräldrar. Det betyder väldigt mycket för barnen hur till exempel mamman mår. Det är inte så som tycks tro att riktlinjerna anger huruvida kvinnor ska få uppehållstillstånd eller inte. Riktlinjerna handlar om hur vi ska kunna se kvinnors särskilda asylskäl, det vill säga hur kvinnors särskilda asylskäl ska uppmärksammas i asylprocessen. Här är det väldigt viktigt, som det också står i riktlinjerna, att man skapar ett förtroende och ser till att det är en lugn miljö runt den här kvinnan i asylutredningen. Som , tror jag, var inne på tidigare är många kvinnor också rädda för att berätta detta. Därför är det oerhört viktigt att kvinnan får välja, och där behöver vi inte alls vänta på lagstiftningen, utan det är någonting som står i riktlinjerna. Kvinnan ska välja om hon vill ha en kvinnlig tolk, ett kvinnligt ombud, kvinnlig utredare och så vidare. Sådana saker är väldigt viktiga när det gäller utredning av kvinnors asylskäl. Sedan står det också i riktlinjerna att man rekommenderar att också beslutsfattare ska vara närvarande. Något som jag tror är oerhört viktigt när det gäller kvinnor är sekretessbestämmelser. Det finns ju många kvinnor som har varit med om förfärliga saker som de inte ens vill berätta för sin man. Därför är det oerhört viktigt att man också ser till att kvinnan får en egen tid och att man håller hårt på sekretessen. Det finns också med i riktlinjerna. 61 (): Jag lyckades inte uppfatta om jag fick något klart besked av statsrådet om när propositionen kommer. Statsrådet får gärna återkomma med det i sitt sista inlägg. Beträffande frågan om skyddsgrunden könsskäl används finns det en blandad kompott att ta del av. Det finns en hel del att fortsätta att förbättra där. Jag uppfattar att kommer att arbeta ihärdigt med att det som instruktionerna talar om faktiskt blir tillämpat, för allt är minsann inte frid och fröjd vid beaktandet av kvinnors skyddsskäl. Tack för beskedet att det ska vara en strikt individuell prövning. Man ska inte automatiskt åka ut bara för att man råkar komma från en demokrati. Sedan skulle jag vilja höra lite mer om tillämpningen av anhöriganknytningen. Mordotter-relation duger inte, inte ens när dottern är ensamstående med små barn. Jag tycker att det låter som en brist på sunt förnuft helt enkelt. Det finns så många kriterier uppsatta för detta med anhöriganknytning att det skälet knappt heller kan användas för att få stanna hos oss i . Jag tycker att det finns anledning att påminna oss om historiens erfarenhet. Historieprofessor intervjuades i Vetenskapsradion med anledning av 60-årsminnet av slut. Han varnade för att gör om samma misstag som i början av världskriget. var vi oerhört restriktiva med flyktingpolitiken. Det blev en förändring när och ockuperades. Men egentligen hände ingenting radikalt i flyktingpolitiken förrän . Frågan är: Känner sig ministern helt lugn över policy och praxis i ? Eller finns det anledning till ruelse och dålig sömn om natten? 62 Statsrådet (): När det gäller lagrådsremissen talar vi om veckor. Jag räknar med att vi ska kunna lämna en proposition . Det går inte att ange någon exakt tidpunkt, men det ligger väldigt nära i tiden. Propositionen innebär att man kommer att upphöra att använda den paragraf som handlar om skyddsskäl. I stället kommer man att bedöma detta som flyktinggrundande, vilket jag tror är en oerhört viktig principiell förändring. När det sedan gäller familjeåterförening är lagstiftningen sådan att barn har rätt att återförenas med sina föräldrar i . När det gäller vuxna barn är det ingen absolut rättighet. Det är naturligtvis en rad olika faktorer som man väger in i bedömningarna, till exempel tidigare vistelse i . Men helt klart är det så att barn har rätt att återförenas med sina föräldrar i . Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2004/05:588 om fallet Maarouf 63 Statsrådet (): har frågat mig om fallet Maarouf. Hon har bland annat frågat hur jag avser att agera för att säkerställa rättssäkerheten för en människa som på grund av misstag gjorda av svensk domstol inte kan söka uppehållstillstånd på de rätta grunderna och därmed inte får sina rättigheter tillgodosedda och, som nämner, hamnar i en försämrad situation. Hon har även frågat mig hur jag avser att agera för att en förälder som av svenska ambassaden varken får visering eller information om att han eller hon fråntagits vårdnaden om sitt barn ska få sina rättigheter tillgodosedda. Eftersom frågeställningarna utgår från ett enskilt fall kommer mitt svar att begränsa sig till vad som generellt sett gäller i situationer av det här slaget. Underåriga barn har enligt utlänningslagen en principiell rätt till uppehållstillstånd i om någon förälder är bosatt här. Omvänt finns emellertid inte en sådan ovillkorlig rätt för en förälder att få uppehållstillstånd på grund av anknytning till ett barn. Det finns emellertid möjligheter att genom så kallad särskild anknytning till bevilja ett sådant tillstånd om barnet inte kan återförenas med föräldern utomlands. En huvudförutsättning för uppehållstillstånd på grund av anknytning är givetvis att anknytningspersonen bor i . En bedömning måste göras i varje enskilt fall. Gemensam vårdnad kan utgöra ett skäl för att bevilja uppehållstillstånd, men som jag nämnt finns inte någon ovillkorlig rätt till uppehållstillstånd för en förälder som vill återförenas med sitt barn i . Visering kan beviljas av familjeskäl, till exempel då en förälder önskar utöva umgänge med sitt barn. Att föräldern i det enskilda fallet har vårdnaden om barnet kan utgöra ett starkt skäl för att bevilja besöksvisering men medför inte med automatik en rätt till visering. 64 (): Med anledning av fallet Maarouf tänker jag ta upp en del principiella frågeställningar. Jag hoppas kunna få svar på alla, för jag tycker inte att svaret från var särskilt uttömmande. Min första fråga är: Hur ska och agera i ärenden som rör visum för föräldrar som har barn i för att en förälder ska ha möjlighet att agera för att få möjlighet att ha kontakt med sitt barn i enlighet med socialtjänstlagens rättighet till umgänge? Min andra fråga är: Hur ska och agera i ärenden som rör visum för föräldrar som har barn i för att en förälder som är utländsk medborgare ska ha möjlighet att agera i fall där man måste kunna göra en polisanmälan eller driva en fråga i domstol för att rätta till ett misstag? Min tredje fråga är: Hur tungt vägande är det att en förälder på orätta grunder, till exempel genom misstag gjorda av svensk domstol, har blivit fråntagen möjligheten till umgänge med sina barn när man ska ta ställning till graden av anknytning till , detta speciellt i fall där en förälder blivit fråntagen möjligheten till umgänge under merparten av ett barns uppväxt? Min fjärde fråga: Om någon i bosatt person har blivit av med möjligheten att umgås med sina i utlandet bosatta föräldrar på grund av felaktiga ageranden av både svenska myndigheter och domstolar under merparten av sin barndom, vilken hänsyn ska tas till detta när föräldern vill besöka barnet? Min femte fråga är: Vilken hänsyn ska tas till detta när föräldern ansöker om uppehållstillstånd? Fallet Maarouf är ett av de mest skrämmande fall som jag har mött när det gäller hur vi inte har värnat en förälders och ett barns rättigheter att umgås med varandra. Detta har skett därför att både svenska ambassaden och svensk socialtjänst har agerat på ett felaktigt sätt. Svensk domstol har gjort misstag som har erkänts som misstag av Justitiekanslern. Dessa två människor är trasiga människor , för de har inte fått umgås med varandra under nästan hela barnets uppväxttid. Anledningen är en psykiskt sjuk mamma som gjorde en förfalskning där hon hävdade att pappan frånsade sig vårdnaden. Det här fallet väcker väldigt många viktiga frågor. Jag kan inte låta bli att tro jag vill ändå nämna det att det här barnet har drabbats därför att hennes mamma är svensk, socialt svag som psykiskt sjuk, och hennes pappa är arab, tunisier. Den här familjen har drabbats av en diskriminering och ett utanförskap. Men jag önskar ändå mer principiella svar på de frågor jag har ställt. Jag hävdar att den här pappan hade haft uppehållstillstånd i och fått umgås med sitt barn om vi hade agerat annorlunda. Har man blivit fråntagen sitt uppehållstillstånd på grund av misstag som har gjorts, har man då inte rätt att få tillbaka det fastän barnet är ? Jag vet att du inte kommer att ge något svar om det enskilda fallet. 65 Statsrådet (): Jag är rädd att den här debatten kommer att halta lite eftersom det här väldigt mycket utgår från ett enskilt ärende, ett mycket komplicerat enskilt ärende om jag förstår saken rätt. Vad jag ändå måste hålla mig till är de regler som gäller. När det gäller barn och deras möjlighet att förenas med sina föräldrar finns det, som jag också sade i det tidigare interpellationssvaret, en rättighet för barn att återförenas med sina föräldrar som bor i . Barn har den rättigheten. Föräldrars rättighet att förenas med sina barn är inte, som jag också sade i svaret, en absolut rättighet, utan det är en rad olika omständigheter som myndigheterna ska väga in. Det man tittar på är då naturligtvis barnets ålder och medborgarskap. Har barnet svenskt medborgarskap kan det till exempel inte krävas att barnet återförenas med föräldrarna någon annanstans. Man tittar också på var den andra föräldern är bosatt. Man tittar på tidsaspekter. Man tittar lite grann på hur kontakten ser ut mellan föräldern och barnet, om de har försökt att upprätthålla kontakt genom till exempel brev eller på annat sätt. Man tittar också på förälderns anknytning till hemlandet, om det finns en annan familj i hemlandet. Man tittar naturligtvis också på om vederbörande har begått brott eller inte, alltså den sökandes vandel. På det sättet är det väldigt svårt att svara på hur tungt olika saker väger. Vad som görs är en samlad bedömning av en rad olika faktorer. Det är svaret på frågor. 66 (): Just nu pågår en förhandling med statssekreterare. Det finns ett litet papper om detta. När det gäller frågan om anknytning är det naturligtvis en väldig skillnad om man söker när ett barn är eller , om ett barn är eller . Om en svensk domstol gjort ett misstag, är inte det faktorer som både och i så fall måste ta hänsyn till?