prot · GT0914 · 2005-10-13 00:00:00 — Domstolarna och socialnämnderna måste göra riskbedömningar för att barn inte ska riskera att utsättas för kränkande behandlingar eller riskera att utsättas för någon form av kränkning eller hot. Tingsrätter och domstolar måste upprätta särskilda barnprotokoll, där de på ett exakt sätt ska redovisa och motivera på vilket sätt domen har tagit hänsyn till barnets bästa. Det är några av de förslag som har lagt fram för barnets bästa. 222 (): Vi har diskuterat sjukvårdsproblem men också sociala frågor . Jag vill lyfta upp några viktiga och angelägna frågor som handlar om tillgänglighet och vårdgaranti. Vi kan läsa i tidningarna om hur vårdköerna ringlar långa över hela landet. Personalen går på knäna, och det rapporteras om dålig effektivitet. Operationssalarna står tomma och outnyttjade som behovet av vård växer. Vi läser i tidningarna om patienter som inte får den vård de har rätt till. Glädjande nog är privata företag på frammarsch. Flera av de stora aktörerna ökade sina vinster . Det känns tryggt med tanke på att det just är de privata entreprenörerna som bidrar till att köerna kortas. Det ser vi flera exempel på runtom i landet. Vi i den borgerliga alliansen är övertygade om att mångfald av princip är bäst för alla, patienter, personal och inte minst skattebetalare. En verksamhet som konkurrerar kommer helt enkelt att vara tvungen att erbjuda den bästa möjliga servicen och vården till lägsta möjliga pris. Det finns inga motsättningar mellan god hälsovård och lönsamhet. I , fru talman, uppfattas landstingen som normaltillståndet för hur sjukvård ska drivas, och där kan däremot köerna växa i oändlighet. Så länge det inte finns någon kortare kö att stå i kan patienten inte göra något annat än att vänta. Ett monopol är inte en garant för vare sig lågt pris eller god kvalitet. Med bara en vårdgivare blir sjukvården kvar vid den situation som råder , det vill säga långa köer, bristande effektivitet och stelbenta strukturer. Vänsterkartellen har målat in sig i ett hörn. Man förstår trots allt detta, och genomför man en vårdgaranti . Men för att klara detta behövs mer av mångfald. Då kan vi få en dynamisk vårdsektor som utvecklas. Då är patienten inte längre ett problem utan någon som snabbt ska tas hand om. Vi har här i kammaren sagt att en vårdgaranti är bra. Vi tycker också att det är bra att många hjälper till att bidra till att korta köerna. Men då krävs det att vi inför en riktig vårdgaranti. Garanti betyder säkerhet, borgen vilket är ett bindande löfte. Vänsterkartellens vårdgaranti lever inte upp till detta. Patientens rättigheter är fortfarande svaga. Den kommande vårdgarantin kommer att innebära att det ska ta från allmänläkarens remiss till dess att patienten får träffa en specialistläkare. Sedan ska det ta från specialistläkarens beslut tills behandling ges. Det innebär att den sammantagna maxtiden kan sträcka sig över eller ännu längre. Det anges nämligen inget maximum för hur allmänläkaren får ta i anspråk för att genomföra sin undersökning. Med röntgenremisser, provtagningar, svar som ska anlända från labb och återbesök rinner veckorna och väntetiden snabbt undan. Det finns inte heller några sanktioner mot den vårdgivare som misslyckas med att leva upp till garantin. får inte den mera tvingande typ av vårdgaranti som är tänkt att fungera bland annat i . Där är det tänkt att det ska ta från besöket hos allmänläkaren tills behandlingen har inletts. Ambitionen är att undanröja uppskov med start av garantitiden till följd av långsamma remisser med mera. Den vårdgivare som inte lever upp till garantin riskerar att mista sin rätt att ta emot offentligt finansierade patienter. I , däremot, kommer vi även fortsättningsvis att behöva slåss för rättigheten att få vård trots vårdgarantin just för att den inte är en riktig garanti. Vi moderater föreslår en tydlig patienträttighetslag som innehåller en vårdgaranti på riktigt med tydlig valfrihet att söka vård hos både privata och offentliga aktörer. Först då kommer vi att klara att korta ned tiden i väntan och i många fall smärta och oro. En tydlighet mot alla som erbjuder sjukvård, likt den som införs i , behövs. Det är tiden från första mötet till behandling som är det viktiga. Det är först då som vi kan prata om en riktig vårdgaranti, och det är först då som vi tar köerna på allvar. Vi kunde tidigare i debatten höra att har både den bästa och den sämsta sjukvården. Det sade jag till . Man kan se det i en bilaga till i går. Där beskrivs att vi i många delar har en bra sjukvård i men att vi är sämst när det gäller tillgänglighet. Jag läser att de svenska patienterna spenderar mycket tid i köer i väntan på behandling och att det är mycket svårt att få träffa sin husläkare med kort varsel. Med detta vill jag säga att trots löfte om vårdgaranti, trots införande av vårdgaranti, blir det ingen riktig garanti. Patienterna har inga rättigheter utan får fortsätta att vara beroende av vad politikerna bestämmer, tycker och tänker. behöver en ny regering. 223 () replik: Jag tog i mitt anförande upp den ökande ekonomismen, som kan innebära ett etiskt dilemma för vårdpersonalen. Jag tänker på en händelse i . Jag vet inte om känner till den. Ett privat företag som bedriver närsjukvård på en vårdcentral hade infört en bestämmelse att patienter som inte kan betala när de kommer till en beställd mottagningstid blev stoppade. De fick inte komma till mottagningen eftersom de inte hade pengar med sig. Det skickades inte någon faktura. De blev stoppade. Personalen fick hindra dem att komma till närsjukvården. Anser att det är rätt att göra så? Jag har ställt en fråga till ministern, och jag vet att partikamrat i försvarar detta. 224 () replik: Jag känner inte till det enskilda fallet. Jag kan konstatera att det är ett bekymmer med många som inte har pengar med sig när de kommer till sjukvården. Det vanliga sättet är att skicka en faktura till patienten i fråga. Så gör vi i där det finns många privata vårdcentraler. Det är det bästa sättet. Jag tycker inte att man ska neka patienter vård, varken privat eller offentlig vård. Men jag konstaterar att det är stora brister i många landsting där det finns vänsterstyre och socialdemokratiskt styre, där det varken finns möjlighet att komma till en privat vårdcentral eller en offentlig vårdcentral. Då är det naturligtvis ett oerhört mycket större bekymmer att man inte ens får . 225 () replik: partikamrat landstingsrådet i tyckte att det Carema hade infört var bra och ansåg att det gick att tänka över om det skulle införas i den offentliga hälso- och sjukvården. Sedan ändrade hon sig när hon fick klart för sig att en sådan bestämmelse strider mot hälso- och sjukvårdslagen. För oss i är det viktigast att följa hälso- och sjukvårdslagen. 226 () replik: Det är bra att man ändrade sig. Jag hoppas också att man i ändrar sig när det gäller vänsterkartellen, som förbjuder valfrihet i vården, gör stora indragningar och inför restriktioner just till den överenskommelse vi har om rätten att välja vård utanför landstingsgränserna. Det är klokt att försöka hitta en så flexibel och bra vård som möjligt både i och i alla andra landsting. I , tyvärr, bryter man mot rätten att söka vård utanför länet. Det tycker jag är allvarligt. 227 (): Här växlar vi mellan olika saker. ska jag tala om utsatta barn. talade jag också om utsatta barn i den allmänpolitiska debatten, och jag talade då om barn till missbrukare och psykiskt sjuka, barn med särskilda behov, barn som fått fosterskador av alkohol och droger, apatiska barn, ensamma barn på flykt, barn med neuropsykiatriska funktionshinder och så vidare. Dessa frågor har vi samlat i en barnmotion som har lämnat in. Jag talade om åtgärder som man kunde vidta, men väldigt lite har hänt. tänkte jag ta upp en annan grupp barn, barn som har en förälder i fängelse. Jag ska först ta två exempel. , , drar sig ofta undan på fritis och funderar över varför pappa inte bor hemma längre. Hon tror att hennes pappa inte tycker om henne längre och att det är därför som han inte kommer hem. , , är ledsen och okoncentrerad och svarar kort på tilltal. För blev hon vittne till polisens gripande av hennes pappa. Hon klagar ofta över huvudvärk och äter huvudvärkstabletter. Hon försover sig ofta på morgnarna och har börjat skolka från vissa lektioner. Det här är två exempel på barn som har en förälder i fängelse. deltog jag i ett seminarium i med . Det handlade om ett projekt som pågått i samarbete med kriminalvården, och frivilligorganisationer, i detta fall räddningsmission via sina två verksamhetsgrenar Agora, som jobbar med kvinnor, och Solrosen, som jobbar just med barn som har föräldrar i fängelse. Det jag fick med mig från seminariet var att både personal och de frihetsberövade kvinnorna som deltog sade: Glöm inte barnen! Jag lovade att jag skulle ta upp dessa barns behov här i . Om de här kvinnornas situation skulle jag kunna prata mycket och länge, men det som jag mest fäste mig vid var just barnens situation. Det vill jag berätta mer om här . Barn som har en eller två föräldrar som är frihetsberövade på grund av brott har rättigheter utifrån , liksom alla andra barn. De har rätt att upprätthålla kontakten med en förälder även om denne är häktad eller intagen på anstalt. Vad jag vill lyfta fram är att samhället måste ta sitt ansvar för att göra kontakten mellan barn och deras frihetsberövade föräldrar så positiv och meningsfull som möjligt. Barnet ser ju inte föräldern som en brottsling utan som sin mamma eller pappa. I lever flera tusentals barn som har föräldrar i häkte eller på anstalt. anger i en grov uppskattning att det rör sig om ca 8 000 barn som har minst en frihetsberövad förälder. presenterade rapporten inte barnet som visar på allvarliga brister utifrån barnperspektivet inom kriminalvården. Den här undersökningen gjordes också 1997, men det visade sig nu att väldigt lite hade hänt. ansåg i rapporten att det måste tydliggöras i lagstiftningen att barn som har frihetsberövade föräldrar har rättigheter enligt och att hänsyn måste tas till dessa rättigheter. Viktigt är också att dessa barn synliggörs för att kunna få den hjälp och det stöd som de behöver. Det är viktigt att olika myndigheter, som till exempel polisen och kriminalvården, som har kontakt med den intagne får kännedom om att personen också har barn. Det är en förutsättning för att dessa barn över huvud taget ska få sina behov tillgodosedda. ansåg också att det är viktigt att och utarbetar rutiner för ett ökat samarbete kring dessa frågor. Kriminalvården bör åläggas en skyldighet att inrätta besöksrum och besökslägenheter, se till att barn får ringa och bevilja permissioner för att barnen ytterligare ska få träffa sina föräldrar, och förstås öka samarbetet mellan socialtjänst och kriminalvård. Det finns två bra exempel: Bryggan i och Solrosen just inom i . Det är bra ställen dit barn kan få komma för att bearbeta sina upplevelser och sorger över separationen från den frihetsberövade föräldern. Barnet behöver bearbeta och få svar på många frågor, träffa andra barn i liknande situationer och helt enkelt bli sedda. Det är inte så många av de 8 000 barn som finns i som får hjälp, men det är så få ställen som kan ge den här hjälpen. Det behövs många Solrosen, som vi har i , i hela landet. Straffa inte barnet! Jag vädjar till regeringens företrädare. De har försvunnit ur den här salen, men jag hoppas att de hör ändå. Gör något nu! Tillbaka till det seminarium som jag bevistade . var projektet slut. Pengarna hade beviljats , och de var slut. Alla var ense om att kanaler hade upparbetats men att det inte skulle kunna fortsätta på det sätt som det fungerade. Det var bra att det fanns projektpengar ett tag, men sedan var det tillbaka till det gamla vanliga. Det är förödande med dessa projektpengar det skulle i stället ha varit en satsning på permanent verksamhet. Om vi ska bli trovärdiga mot våra kommuner och deras socialtjänst och mot barnen kan vi inte bygga upp samhället på projekt som bara finns och sedan tar slut, utan det måste finnas permanenta insatser. Regeringen har satt dessa treårsprojekt i system, för att låtsas att den är aktiv och gör något. Och visst kan det hända mycket , men i mötet med förtroendevalda från kommun och landsting hör jag ofta att det är svårt att sedan få in denna verksamhet i ordinarie budget, utan man bara lägger ned verksamheten. Gör något för dessa barn! 228 (): Det finns få saker som upprör oss så mycket som när barn och oskyldiga får sätta livet till eller skadas allvarligt. Sorgen och vreden ökar ytterligare när den eller de som orsakat skadorna har gjort detta i berusat tillstånd. Om dessutom den eller de ansvariga tilldöms ett straff som inte står i paritet med brottet eller brott av motsvarande slag övergår frustrationen lätt i ren ilska mot rättssystemet. Ett exempel på detta lämnades oss då en kraftigt alkoholpåverkad bilförare som dödat två ungdomar fick sitt straff nedsatt till . De signaler som sänds ut av ett sådant domstolsutslag står i direkt motsats till lagarnas preventiva syften. Om man döms till fängelse för att ha fredat sin boskap och näringsinkomst mot ett rovdjur, som dödande av två oskyldiga människor får reducerad straffsats i högre dömande instans trots ett redan lågt straff i ett tidigare domstolsutslag, minskas tilltron till rättsväsendet och lagstiftarna. När det gäller problemen med den ökande alkoholkonsumtionen är dessa tyvärr inte avgränsade till trafiken. Våld, kriminalitet och social misär följer ofta i spåren på en okontrollerad alkoholkonsumtion. Till detta kommer även droger som, har det visat sig, inte sällan blandas med alkoholhaltiga drycker. Då blir problemet ännu större. Påverkan kan inte alltid konstateras utan sofistikerade mätinstrument. Om man avgränsar sig endast till dödades 54 personer och 1 000 personer blev svårt skadade i trafiken . Var femte bilist som var inblandad i en trafikolycka med dödlig utgång var alkohol- eller drogpåverkad. En stor del av dessa förare var kraftigt påverkade, och ett alltför stort antal var dessutom återfallsförbrytare. ertappas i 4 000 förare som är påverkade. Man beräknar att detta är hälften av det faktiska utfallet. Men det finns exempel på att det går att göra någonting åt problemen. Polisen i har framgångsrikt prövat ett system som kallas Smadit, Samverkan mot alkohol och droger i trafiken. Projektet är ett samarbete mellan polis, , sjukvården, kriminalvården, och . Som en viktig del i projektet ingår att man vid tillfället för gripandet erbjuder den ertappade föraren rehabilitering enligt ett visst system, där olika kompetenser ingår. Resultatet överträffar alla förväntningar, och därför har man nu beslutat att permanenta projektet. Alkoholkonsumtionen i har ökat i sådan omfattning att man kan tala om rekordkonsumtion. Orsakerna är flera, bland annat ändrade införselkvoter för privatpersoner. Men detta är inte hela förklaringen. Det har också skett en attitydförändring till alkohol, och nya dryckesmönster har etablerat sig. Mest alarmerande är konsumtionsökningen hos ungdomar. Det är vetenskapligt belagt att alkoholkonsumtion kraftigt ökar risken för bestående skador och för att man fastnar i ett livslångt alkoholberoende. I försöken med att få stopp på den ökande alkoholkonsumtionen har olika förslag lagts fram. har föreslagit en del preventiva insatser och justering av åldersgränser vid servering av alkohol. Man har dessutom föreslagit kraftigt sänkt skatt på alkohol. Regeringen har önskat höja skatten på sprit men dess bättre ännu inte fått gehör för förslaget. De motiv för sänkt alkoholskatt som framförts gäller en tänkt minskning av privatinförseln från andra länder, Systembolagets legitimitet och minskad langning till ungdomar. är det närliggande land som gjort det som förslagen går ut på. Alkoholskador, rattfylleri och alkoholrelaterade sociala problem har skjutit i höjden, och man ser ännu ingen ljusning i problemen. Ser man till skulle en sänkning av alkoholskatterna innebära en stor ökning av den redan stora alkoholförsäljningen, inte bara vid landets gränser utan i hela riket. Den eventuella minskningen av privatinförseln vid gränserna till och skulle med råge ersättas av en rikstäckande ökning av alkoholkonsumtionen. Vilka konsekvenser detta skulle få för exempelvis rattfylleri och våld i det svenska samhället kan man bara spekulera om, men situationen skulle inte bli bättre mot . Systembolagets monopol är i praktiken inte ifrågasatt, vilket bekräftas av den senaste tidens ökning av försäljningen vid Systembutikerna. När det gäller langning till ungdomar är denna olaglig och ska beivras. Ungdomar får över huvud taget inte köpa alkoholdrycker oavsett var de kommer ifrån. Polisen har påtalat att det finns vissa problem med bevisföringen och att frågan är nedprioriterad. Det finns alltså möjlighet att förbättra möjligheterna att stoppa illegal vidareförsäljning. Men framför allt är problemet en fråga om personligt ansvar för vuxna, som måste föregå med gott exempel. Barn och ungdomar gör inte som man säger. De gör som man gör. Givetvis måste en folkhälsofråga av denna dignitet angripas med ett brett anslag och involvera flera aktörer. har en tradition av ett stort antal frivilligrörelser med kunskaper i folkhälsofrågor. Självfallet bör det vara ett utökat samarbete mellan myndigheter och ideella organisationer med kunskap om folkhälsofrågor och missbruk. De bör involveras i arbetet för ett nyktrare . anser att riksdag bör avvisa förslag som urholkar folkhälsan. Ett sådant förslag är sänkning av skatten på alkohol. För att återta möjligheterna att föra en effektiv alkoholpolitik bör återställa införselkvoterna för privat bruk till rimliga proportioner. 229 (): Det är så trevligt att det finns några åhörare här, så att man inte pratar för en alldeles tom lokal. Jag ska prata om mina hjärtefrågor. De handlar om barn och socialtjänst, för det har varit en del av mitt liv innan jag kom in i . har väckt en omfattande motion som handlar om barn. Där föreslår vi en massa åtgärder som ska göra livet bättre och tryggare för barn i dagens samhälle. Men jag tänker framför allt prata om anmälningsskyldigheten. Det finns massor av barn som far illa i , barn till missbrukare, psykiskt funktionshindrade. Barn blir misshandlade, utsatta för sexuella övergrepp. Det handlar om tusentals och åter tusentals barn. Då har vi en anmälningsskyldighet som är till skydd för barn. Allmänheten har en moralisk skyldighet att anmäla om man misstänker att barn far illa medan vissa personalgrupper har en obligatorisk skyldighet att anmäla. Men se, det här fungerar inte. Vad beror det på? Ja, det finns en mängd olika orsaker. Det kan till exempel bero på att personalen liksom inte vet vad den här skyldigheten går ut på. Man är rädd att barnen får det ännu värre om det blir en anmälan. Man är rädd för att det ska bli omhändertaganden. Man kanske själv har problem som personal som gör att det är väldigt känsligt att anmäla. Man tänker: Jag skulle kanske behöva anmäla mig själv också. Sedan är det många som säger: Det är ingen idé att anmäla för det händer ändå ingenting. Det är många sådana signaler som jag får. Det finns en massa rapporter som talar om att av de här anmälningarna är det bara ungefär hälften som leder till utredning, när nu människor äntligen kommer till skott och anmäler, de få som gör det. Och vad de här utredningarna leder till vet man inte. Det kanske är ingenting eller på sin höjd, som redovisar, samtal med en socialsekreterare. Det är en kontaktperson eller en kontaktfamilj. Jag menar att det här är väldigt dåliga verktyg för att hjälpa barn och familjer i behov av stöd. skulle jag vilja ha många åhörare, särskilt föräldrar, personal och socialarbetare, som tycker till om det förslag som har. Det är att vi ska ha en smalare men vassare anmälningsskyldighet. Det vill säga att när ett barn utsätts för brott, misshandel, sexuella övergrepp eller grav försummelse, ska det vara en ovillkorlig skyldighet för dem som ser detta att anmäla till och ge barnet skydd och stöd, och det ska vara förenat med vissa sanktioner om man inte gör det. Men vi vill vända på perspektivet. Det är ju så att man i de bästa familjer har problem . Man kanske har ganska stora problem också. Vart ska man vända sig? Ska man vända sig till socialnämnd och barnpsyk? Vi måste hitta några nya vägar att hjälpa människor att lösa problem i ett nätverk av olika kompetenser som inte registrerar, där det inte läggs upp journaler och akter som får folk att känna sig misslyckade. Det är linje. Det ska vara en vass och smal anmälningsskyldighet men mycket större öppenhet för att människor som har problem ska kunna plocka hjälp ur ett nätverk som finns. Jag har följt frågor som rör barn , och jag tycker att deras situation har blivit svårare och svårare. Det är ett ganska tufft samhälle för både föräldrar och barn att leva i. När jag möter folk från barnavårdscentraler och förskolor säger de så här: Man kan se redan i förskolan, i den åldern, vilka barn som det kommer att gå illa för. Jag tycker att det är så beklämmande, så cyniskt, att vi då bara står och tittar på och ingriper först i ett väldigt sent skede. Jag tänkte just på det när jag hörde på den rättspolitiska debatten. måste vi politiker komma till skott och se till att det är möjligt att ge barn ett tidigt stöd för att de inte ska råka illa ut när de är vuxna. De här utredningarna, som kommer, visar att anmälningsskyldigheten och stödet inom är otillräckliga, eftersom det ska till väldigt mycket innan det blir ett LVU-omhändertagande. Det är ju inte det som ska vara målet, att vi ska göra så många tvångsomhändertaganden. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att vi ska ha kvar en lagstiftning som bara är bra på papperet. Vi måste se till att vi får i gång en samverkan som är värd namnet och att föräldrar faktiskt med gott samvete kan säga: Jag klarar inte av mitt föräldraskap, eller vi har problem inom familjen. Vi har börjat dricka, eller vi är osams. Kan ni hjälpa oss? Det tror jag är en bra väg till en bättre tillvaro för barn. 230 () replik: Jag vill instämma i mycket av det som har tagit upp i sitt anförande. Det är mycket mycket viktiga frågor. Även jag lyfte i mitt anförande upp mycket kring barnfrågorna. Dessvärre är det inte bara anmälningsskyldigheten som brister i , utan det är tyvärr mycket mer. Från sida har vi försökt hitta ett recept på hur man skulle kunna ge barnen en större rättssäkerhet och framför allt en tydlig instans dit även barn kan vända sig eller där, så att säga, någon kan lyfta fram barnens sida. Vi vet ju att tillsynsfunktionen hos länsstyrelserna är alldeles för liten. har ingen möjlighet att vara tillsynsorgan och se till så att fungerar på det sätt som intentionerna har varit. Det känner ju till mycket väl. Det handlar också om att det måste finnas en instans som tittar på de här frågorna. tycker vi bör få en utökad befogenhet. Vad tycker och om det? 231 () replik: kommer nog att bli väldigt nöjd med mitt svar. Ända har jag drivit frågan om kommunala barnombud. Förra mandatperioden då jag var politiker i kommun inrättade jag första kommunala barnombudsman. Det här har vi också i program . Vårt högsta politiska organ har ställt sig bakom barnombud. Så i vår motion som vi har lagt nu finns barnombud och att det är oerhört viktigt att man har någon som för barns talan och lyfter barnfrågorna i kommunen. 232 () replik: Det låter jättebra. driver ju också att varje barn ska ha rätt till ett eget juridiskt ombud, även i frågor som inte har med brottmål att göra. Här skulle det handla om att skulle få befogenheter som en granskande myndighet. Man skulle kunna anmäla ett fall, till exempel en hantering av , och skulle kunna gå in och granska det, komma med utlåtande och framför allt påpekanden. Det är kanske där det skiljer sig. Tycker att även det är bra? 233 () replik: Vi säger inte att barnombudet ska vara någon form av jurist som granskar på det sättet.