prot · GS09141 · 2005-06-16 00:00:00 — Det är väldigt konstigt att man har splittrat upp , polisen, tullen och åklagarna på olika departement. De flesta länder i som vi träffar i EU-sammanhang med mera har ett inrikesministerium där det finns raka rör och finns en samordning. Men jag ska ärligt säga att vi inte är ett dugg bättre i , för vi har också delat upp de här myndigheterna på olika utskott. Jag tycker att det är mycket tveksamt. Vi kan inte ha den ordningen om vi ska samla arbetet för en effektivare brottsbekämpning. är vi bortom budgetfrågorna och bortom räknande av enskilda poliser och tullare, utan vi bara skapar ett effektivt arbetssätt. Vi tror, som vi pekar på i reservation 11, att man ska samordna ett nationellt underrättelsecentrum för alla brottsbekämpande myndigheters, inklusive polisens, arbete. Samla ihop och strama upp! Om vi går till specifikt polisen, som det här framför allt gäller, tror vi på konceptet med en mer nationell polis. Vi tror att mycket av det som har gjorts inom denna ram är viktigt och riktigt, men har man nått nästan en ändpunkt när vi måste bestämma oss för vad som ska hända med svensk polis. Det finns en diskussion. Några signalerar att vi ska ha en en-myndighets-lösning, också för polisen. Det ska vi börja diskutera. Några andra tycker att vi ska föra in en polis. Det finns dock inga reservationer, vill jag understryka, om detta i detta betänkande från något parti. Jag ska erkänna att vi från sida är ödmjuka i den här frågan. Vi är inte helt säkra på vilken väg vi ska gå, men vi är oroliga för att inte ens regeringen har en aning om vart den vill gå. Det står ganska tydligt i vår grundlag att vi från är förbjudna att styra direkt över svensk polis, men det är regeringens skyldighet. Därför finns det en viss oro över utvecklingen. Vi vänder oss dock från sida definitivt mot den utveckling vi ser där polisens lokala ansvar, lokala ledarskap, flyttas längre bort från medborgarna, manifesterat genom nedlagda polisstationer och genom massiva sammanslagningar av närpolisområden. Det innebär att det i många kommuner finns något slags platschef för polisen, men det finns ingen riktig chef. Däremot har alla kommuner i fortfarande i regel en turistchef. Men det saknas en riktig polischef. Detta är en utveckling som vi måste fundera på i , inte minst i vårt utskott, om det är rätt väg att gå. Jag tror att ett bra polisarbete är bortom att vi ska bura in bovar i större utsträckning inte så lite heller, utan ganska många. Effektiviteten inom polisen finns det ju synpunkter på, av goda skäl. Och hur ska man förebygga brott? Det krävs ett lokalt starkt förankrat polisiärt ledarskap. Det ser vi en utveckling bort från , och det tror jag är olyckligt. Om man nu säger att vi kan vända det, och vi kanske skulle kunna bli överens om det, ser vi tyvärr inte att det finns utrymme för det . Majoriteten bakom betänkandet och regeringen ger inga signaler som säger att det till exempel är viktigt med en lokalt närvarande polischef, med riktigt ansvar, alltså ingen platschef. Regeringen har däremot synpunkter på exakt hur många kronor och ören som ska anslås till människohandel. Regeringen har haft synpunkter på vilken ammunition polisen ska använda. Och så vidare. Detta att det ska finnas en polischef är tydligen för kontroversiellt för majoriteten och regeringen, vilket vi från beklagar. Vad ska man ha för kunskaper som polis? Jag är mycket glad åt att vi åtminstone har en enighet om att det är lite konstigt att vi i har akademisk behörighet och akademisk utbildning när det gäller actionfilmskunskap, spabehandlingar, vinprovning och annat. Att polisens verksamhet inte ska vara det är lite märkligt i det perspektivet, för att inte säga näst intill bisarrt. Här är då frågan: Vad vill regeringen? Det vet vi inte. Därför är det så bra att utskottet markerar vad vi tycker och vart vi vill gå. Om man lyssnade på regeringens utspel , gick det ut på att dagens poliselever ska sitta i samma matsal som andra studenter. Man ska närma sig varandra, och därmed ska poliselever under utbildning känna att de är mer en del av den övriga högskolan eller , eller var man nu planerar att driva flera av de utbildningar som enligt regeringen ska komma till. Det viktiga är att man inte håller på med krusiduller och tror att elever blir mer akademiska för att de delar juiceapparat i lunchmatsalen. Det som också är viktigt är att man kommer vidare med forskningen, som vi också pekar på i reservationer från . Det måste bli mer av forskning inom svensk polis: Vad fungerar? Hur fungerar det? Hur blir det bättre? Där finns en del att önska. Det finns mängder av forskare och professorer i kriminologi som anser att brottsligheten inte har ökat. En del av dem skulle kunna styras över till att användas för att se vad som fungerar brottsförebyggande. Det är också viktigt, som vi pekar på, att polisen ges rätt till vidareutbildning. När jag är ute hos poliser är de mycket bekymrade, men kanske inte så som lyfts fram av i en reservation, att man har för lite vapenträning, det vill säga att man står och skjuter på måltavlor på skjutbanan. Det är viktigt att poliser kan skjuta korrekt. Men det som är allvarligt är att man saknar alltför mycket återkommande taktisk, operativ ledarskapsträning, hur man ska agera som polis när man kommer i situationer som är hemska, hotfulla och mycket problematiska för att undvika att människor kommer till skada och att poliser som ska gripa personer kommer till skada. Vi menar att ledarskapet har varit ett av de strukturella problemen inom svensk polis, något som har fastslagits av och som för sedan också slogs fast av en annan utredning om de strukturella problemen i svensk polis. Ledarskapet är viktigt. Det handlar inte bara om pengar, utbildningsplatser och hur många poliser och verktyg det finns. Ledarskapet är det absolut viktigaste för att man ska kunna förändra förutsättningarna för en bättre och mer effektiv polis. Det ska man koppla ihop med det resonemang som jag hade om vikten av ett lokalt förankrat ledarskap och riktiga chefer, som ska kunna ges ansvar men också vara beredda att ta det och leverera resultat. En annan fråga som har varit uppe är frågan om specialister. Det var också med i det utspel som regeringen kom med . Det sammanföll med polisdagarna det kanske inte var en slump; vad vet jag? Då pratade man om att ha fler specialister. Det är helt nödvändigt det är också uppfattning. Vi kan inte ha en polis som bara består av duktig polisutbildad personal och duktig administrativ civil personal, som håller på med viktiga stödfunktioner. Däremellan krävs det andra personer med framför allt akademisk utbildning. Det kan vara psykologer, beteendevetare, jurister, ekonomer som kan jobba i analysverksamhet, i utredningsverksamhet för att öka effektiviteten i svensk polis. Dessa kan svensk polis anställa . Problemet är bara att de i praktiken är förbjudna att göra detta av regeringen, för att varje ny polis måste anställas. Jag har träffat ett antal polischefer jag kan ange namn om någon tvekar, så ni kan ringa upp och kolla som inte kan anställa någon annan, eftersom de måste anställa alla nya poliser som kommer ut. Valfriheten är begränsad med den informella styrningen från regeringen. Min talartid är ute, men jag såg att någon annan hade , så jag tar mig extra. Vi har god tid kvar av dagen, såg jag. Vi pekar också på vikten av att stärka förtroendet för svensk polis. Vi tror att man verkligen ska gå vidare med att få polisens förtroende, om någon påstås ha begått ett brott som polis, prövat i en oberoende instans. Vi pekar på att detta skulle kunna placeras i någon form hos Justitiekanslern. Det är kanske inte helt idealiskt men mycket bättre än att vi kommer dragandes med ytterligare en ny myndighet. I praktiken vet ju alla att det är poliser och åklagare, som precis som kommer att fortsätta att utreda de här brotten, som ska ha den kompetensen. I ett sådant här betänkande, fru talman, dyker det upp också andra saker som är intressanta att nämna, som inte rör de stora linjerna som jag helst skulle vilja att vi fokuserade på här i kammaren, utan det blir lite andra saker. Det handlar om skärpning vid vapenbrott. Jag hade en interpellationsdebatt med justitieministern om vikten av att få ned antalet vapen. Vi pekar ju i utskottet här på amnesti. Det är bra. Det finns en reservation om amnesti. Det är en majoritet för amnesti. Det är mycket bra. Men när det gäller lagstiftningen tror vi att det är nödvändigt att skärpa straffen för vapenbrott. Priset för att inneha ett vapen måste öka. används det här för att skydda en tänkt illegal verksamhet eller en pågående illegal verksamhet. Slutligen, fru talman, måste man också lyfta upp en sak som för många medborgare kan framstå som konstig. Om polisen omhändertar människor som är berusade, enligt lagen om omhändertagande av berusade personer, måste man kunna tillstå att de människor som så begär, och är kapabla att begära det, ska få göra ett eget alkoholtest för att kunna bevisa att de kanske inte har den höggradiga berusning som påstås. Här finns det tyvärr annars risk för ett omfattande godtycke med stora förluster för enskilda individer. Det finns ingenting som pekar på att detta skulle innebära betydligt färre omhändertaganden av personer, utan det skulle vara en rättssäkerhetsgaranti som skulle vara väl värd att pröva. Jag yrkar för tids vinnande endast bifall till reservation nr 11 men står självklart bakom samtliga reservationer. 81 (): Vi moderater står bakom alla våra 13 reservationer men yrkar bara bifall till reservationerna nr 2 och nr 21 och de särskilda yttrandena. Justitieministern brukar börja alla debatter med att berätta hur mycket regeringen gör för att förbättra inom polisen, hur många poliser som utbildas på si och så många skolor. Men tyvärr är regeringens ambitioner för lågt ställda. Det här räcker inte. Jag hade hoppats att justitieministern skulle ha varit kvar, men det är han inte. Han kanske kommer tillbaka. Det som däremot inte sägs från justitieministern eller från den socialdemokratiska regeringen är att väldigt många friska och arbetsföra poliser nu ska gå i förtida pension. Det beräknas vara uppemot 1 200 poliser . Regeringen säger att det handlar om verksamhetsskäl och att polisverksamheten i själva verket blir bättre utan dessa personer. Det tycker jag är märkligt. Det är en märklig människosyn. Det handlar närmast om att se ned på medarbetare i staten. Det är yrkesverksamma och erfarna människor som det handlar om som är behövda. De är till besvär och till hinder för verksamheten. Vi vet att polisyrket är något som är väldigt typiskt när det gäller att det tar att lära sig. Det handlar framför allt om den långa erfarenheten och förmågan att hantera besvärliga personer och besvärliga situationer, som kräver långvarig träning. Det kräver tålamod, eftertänksamhet och förmåga att tala till bönder på bönders vis och till lärda på latin. Det är detta som man inte lär sig på en polisutbildning, utan man lär sig genom att arbeta och möta människor i kris och katastrof. Bara i finns det drygt 80 poliser som har fått erbjudanden om att sluta. De ska sälla sig till de övriga, drygt en halv miljon, förtidspensionärerna här i . De är betalda med skattemedel, visserligen ur , men ändå. Det är ett otroligt slöseri med mänskligt kapital. Jag tycker att det är sorgligt att höra från en arbetarregering att människor inte behövs. Vi vet ju alla, fru talman, att våldsbrotten ökar och att brotten blir ännu mer komplicerade och svåra att utreda. Det blir mer internationell brottslighet, och det blir mer organiserad brottslighet. Inbrotten i våra bostäder ökar, och vi är säkert flera här i kammaren som är oroliga när vi åker på semester för om vi ska komma hem till ett plundrat hem eller inte. Våldtäkterna ökar, och otryggheten breder ut sig. Som tonårsmamma kan jag märka att det finns en rädsla bland tonåringar för att vara ute själva . Att man då från regeringen säger okej till att friska och kunniga poliser ska sluta är för oss moderater en gåta som jag gärna vill att Socialdemokraternas företrädare förklarar. Eller så kan man kanske ta chansen att rätta till det fatala misstag som har gjort att de här personerna nu ska gå i pension med fel motivering. Jag tycker inte att de ska sluta sin yrkeskarriär med att känna sig som problem och som att de inte duger någonting till. Jag tycker inte att människor, när de slutar efter 30 eller i statens tjänst, kanske med en helt prickfri tjänstgöring, ska behöva känna att de inte är behövda. De ska inte sluta med motiveringen att de saknar kompetens och inte längre bidrar till verksamheten. Det är inte syn på medmänniskor. Det finns pengar i . Man pratar om att man har råd att pensionera ungefär 1 200 poliser, och jag tror att man kommer att hitta ungefär 1 200 poliser som inte längre behövs och som är mest till besvär. Är det inte i själva verket så att polisverksamheten saknar nödvändiga ekonomiska resurser för att kunna betala de poliser som anställs från polishögskolorna? Det är en fråga jag ställer. Sedan kommer vi in på några andra viktiga frågor. Det gäller det här med rätt verktyg för polisen. Grunden för poliser är att de får en professionell utbildning, rätt utbildning. Polisen måste ha allmänhetens förtroende, och allmänheten måste känna att det är just deras polis, att polisen har en spegling av samhället i övrigt. Det ska vara kvinnor och män, yngre och äldre, personer födda i och födda någon annanstans och personer med annan sexuell läggning, annan kulturell bakgrund eller annan religiös bakgrund. Det är det som är det viktiga, att rätt personer rekryteras och ges en utbildning som svarar upp mot de krav som finns i yrket. Innan vi vet detta kan vi inte ta ställning till frågan om akademisering eller inte. Det viktiga är att de som anställs och rekryteras får rätt utbildning. Vi moderater menar att man måste utvärdera den nuvarande grundutbildningen för poliser för att veta hur den eventuellt ska förlängas, förkortas, förändras och utvecklas. Det är det viktiga, inte om den de facto är akademisk eller inte. Det ska vara rätt utbildning för arbetet. Våldet och hoten i samhället ökar det har jag varit inne på tidigare. Det drabbar även anställda inom rättsväsendet, och det är allvarligt. För att kampen mot de grova brotten ska lyckas kommer det att krävas att poliser och andra anställda i rättsväsendet både vågar och vill ingripa och arbeta mot grov organiserad brottslighet. Det finns risker förknippade med det. Det finns också poliser, liksom andra i rättsväsendet, som blir utsatta för grova, allvarliga hot och till och med våld. När våldet ökar i samhället kommer det också att kräva sina offer inom rättsväsendet. För att kunna få personer som vågar arbeta med de här uppgifterna, som är viktigt för att trygga vår demokrati, krävs det också att de känner ett starkt stöd från arbetsgivaren staten. Det är viktigt att när en person i rättsväsendet, en polis till exempel, blir utsatt för hot och våld ska den personen kunna få ersättning för den kränkning som det innebär. Därför menar vi moderater att man, när det finns en lagakraftvunnen dom, när domstolen har utdömt ett sakprövat skadestånd, ska se över möjligheterna för personer i rättsväsendet att få skadestånd och få ersättning från staten. fungerar inte det. Det är som ska förskottera ut pengar när gärningsmannen själv inte kan betala. ser det som att man ska tåla en viss kränkning när man är anställd inom rättsväsendet. Det behöver ses över, och där har vi en reservation. Avslutningsvis är det väldigt glädjande att det finns en majoritet i justitieutskottet som på allvar vill göra en insats för att minska antalet illegala skjutvapen i vårt samhälle. Det finns en majoritet som vill pröva en nygammal modell med vapenamnesti, där den person som självmant lämnar in vapen eller ammunition till polisen ska slippa risken att bli åtalad för vapenbrott. Det viktiga med en sådan ordning blir att ett livsfarligt vapen som riskerar att användas mot människor försvinner från gatan. Det är det som vi moderater och även utskottsmajoriteten vill uppnå. Jag hade hoppats och förväntat mig att även skulle stödja detta förslag. Vad har man egentligen att förlora? Det hoppas jag att representant kan förklara. Om bara ett enda skjutvapen lämnas in till polisen, bara ett enda vapen, innebär det att just det enda vapnet aldrig någonsin i något fall kan skada eller döda någon. Är det då inte värt att pröva? lämnade människor in ganska många vapen. Hundratals vapen, har jag hört, men jag är inte säker på den siffran. Det lämnades in många illegala vapen till polisen, vapen som efter det att de lämnades in inte har kunnat användas i brottsliga sammanhang. föreslog även en statlig utredning, SoU 1998:44, att man borde ha vapenamnesti, inte som vi föreslår nu tillfälligt utan mer permanent. Men det har regeringen inte ansett. Därför har det inte heller kommit några förslag. Jag hoppas att jag kan få svar på de här viktiga frågorna. Det går inte att gå in på alla delar i ett viktigt betänkande. 82 (): Det sades tidigare i debatten att ministerns närvaro skulle tolkas som ett uttryck för betydelsen av ärendet i hans ögon. noterar vi att när det gäller polisfrågor har han lämnat lokalen. Titeln på utskottets betänkande som vi debatterar nu är Polisfrågor. En mera adekvat titel hade varit Polis satt ifråga. Den mest lågambitiösa stat där bara den allra mest basala funktionen är en gemensam angelägenhet, funktionen att samarbeta till skydd för liv och egendom, brukar man kalla nattvaktsstat. Många tycker att vi inte ens når upp till denna fundamentala samhällsfunktion . Många lever i otrygghet och oro för våld, en otrygghet som är så stor att den hindrar ett fritt liv. Den hindrar kvällspromenader, resor och promenader till grannar och vänner. Den hindrar ett fritt val av boende. I mitt hemlän är många rädda för att bo utanför tätorterna. Alltfler drabbas, inte bara av oro utan också av faktiska, verkliga brott. Andra hindras i sin näringsverksamhet genom upprepade inbrott, så frekventa att man lämnas utan försäkring. Vårt gemensamma samhälle misslyckas i att skydda medborgarna mot brottslighet. Företagare, privatpersoner och kommuner skyddar sig efter förmåga genom att hyra in väktare. På många håll organiseras medborgarsamverkan som snubblar i gränslandet av medborgargarden. Det samhälle jag beskriver är inte medeltida eller ett nybyggarsamhälle från Vilda västern. Jag beskriver dagens . Polisen tycks i allmänhetens ögon ha abdikerat som brottsbekämpare. fanns det dubbelt så många poliser som väktare och ordningsvakter i . har vi fler väktare än poliser, och dessutom 9 000 ordningsvakter. I av anmälda brott kan en gärningsman bindas till brottet. Polisen i hittar 4 gärningsmän av 100 vid överfallsvåldtäkter. klarades av brotten upp, nu . Man kan lägga märke till att polisen i klarar av 21 av 100 bostadsinbrott, polisen i 3. Polisen i klarar upp 20 av 100 bilinbrott. I är siffran 6. Listan kan göras längre. Vi har vant oss vid termen vardagsbrottsligheten. Vad döljer sig bak detta ord? Dagens status kan teoretiskt ha två förklaringar. Den ena är att vi vill ha det så här. Den andra är att vi har det så här trots att vi inte vill ha det så här. Om det skulle vara så att vi har det så här trots att vi inte vill det har den politiska majoriteten misslyckats i sin mest fundamentala uppgift, medborgarens säkerhet till liv, lem och egendom. vid makten av kan man inte snacka bort sitt ansvar. Man kan inte hänvisa till att man minsann just nu utreder och planerar för det ena eller det andra i departementet . Man har redan haft sex decennier på sig, så dagens status måste rimligen vara den önskade. Den enda haken är att medborgarna tycks vara missbelåtna med rådande tillstånd. accepterar inte rådande tillstånd. Vi längtar efter att få skapa trygghet för medborgarna. En enkel analys visar att bakgrunden till haveriet är ett sammelsurium av resursbrist, personalbrist, organisationsbrist, kompetensbrist och ledarskapsbrist. Först och främst är antalet poliser i för litet. menar att ytterligare minst 2 000 tjänstedugliga poliser behövs för att klara målen. vill öka polisutbildningen till 19 000 poliser. Vi vill ha en närpolis per 1 000 invånare. Närpoliserna är viktiga i det nödvändiga brottsförebyggande arbetet. Det enda sättet att förebygga nya brottsoffer är att förebygga brott. Ett uteblivet brott behöver heller inte utredas, en dubbel vinst alltså. närmast töms hela regioner på poliser, och polisstationer sommarstängs i glesbygd. stängdes 56 stationer, och öppettiderna minskades på 75. I denna situation ägnar sig poliser åt fordonsvård, lokalvård och administrerar i stället för att utföra polisarbete. Ännu mer polistid förbrukas av den stora bristen på häktesplatser som medför att poliser kör långa körningar med frihetsberövade som tar mycket tid. Det här kan vi inte acceptera. Att många poliser är långtidssjukskrivna och begränsat tjänstbara ökar ytterligare krisupplevelsen. anser att arbetsmiljön inom polisen måste bli bättre och att det bara kan ske genom ökad kompetens i ledarskap. Detta förutsätter en central utbildning för chefer på olika nivåer. Det är också uppenbart att det finns ett stort behov av kompetensutveckling inom själva polisprofessionen. Polisens specialistkompetens måste utvecklas med minst samma takt som brottslingarnas och samhällets i övrigt. Vi ser behov av att göra polisutbildningen högskolemässig. Vi ser behov av tydligt ökad specialisering inom polisprofessionen. Den brottsförebyggande närpolisen har sannolikt en annan kompetensprofil än den som utreder övergrepp mot barn. Av de extra resurser som vill avsätta till polisverksamheten är , motsvarande 100 polistjänster, reserverade speciellt för att bekämpa narkotikabrott och narkotikabruk bland ungdomar. Här är inte tiden och platsen för en komplett analys av det svenska polisväsendet, men några exempel har jag nämnt. Polisens brist på modern utrustning är en fråga som behöver lösas. Polisen behöver alternativa vapen som elpistol och pepparsprej. Polisen måste också få tillgång till skyddade fordon för att kunna upplösa våldsamma folkmassor med så liten risk för skador som möjligt. måste omgående åtgärda polisens brister i rapportering till . Trots att polisen har skyldighet att anmäla till när barn far illa får, enligt , bara en tredjedel av de barn som upplevt våld i sin familj skydd eller hjälp för sina upplevelser en tredjedel. Detta är oacceptabelt, speciellt eftersom vi vet att situationen kan hindra barnets naturliga utveckling. vill ha en polisverksamhet med större lokalt inflytande. Det nya styrsystemet inom polisen och länspolisstyrelsernas reella möjligheter att genomföra verksamhetsplanen måste utvärderas omgående. En översyn av anmälningarna mot ordningsvakter är också nödvändig. Flera incidenter med ordningsvakter har skett, och detta indikerar att rättssäkerheten är i fara. En enskild person som anmäler en ordningsvakt för misshandel har små möjligheter att hävda sin rätt. leder de flesta anmälningar till att förundersökningen läggs ned eller att vakten gör en motanmälan. En samlad bild av anmälningarna mot ordningsvakter är nödvändig. Rätten till alkoholtest efter omhändertagande för misstänkt påverkan är också en nödvändig rättssäkerhetsåtgärd. Trots att jag står bakom alla våra reservationer begränsar jag mig till att yrka bifall till reservationen nr 13. 83 (): Polisväsendet är ju en mycket viktig del av ett fungerande rättssamhälle. Polisen har extraordinära befogenheter. De har i fredstid monopol på att använda våld när det krävs i enlighet med den lagstiftning vi har. Sammantaget kan man hävda, utan att på något sätt överdriva, att polisyrket är ett svårt och mycket krävande yrke. Poliser ska kunna möta människor i de mest skiftande situationer.