prot · GS0994 · 2005-03-22 00:00:00 — Jag ska uppehålla mig vid ett par stycken, närmare bestämt två. har varit inne på en av de sakerna här. Det är den utbildning som krävs för yrket. Vi kan konstatera utifrån gårdagens rapport från att det finns en närmast förödande kritik mot svensk lärarutbildning på en rad olika punkter. Jag vill då nämna de lärarutbildare som i stor utsträckning lojalt har genomfört de intentioner som fanns i den proposition som antogs av och som stöddes av en majoritet, dock inte av . Det är ju framför allt där som kritiken skjuter in sig. Det handlar inte om att man har gjort ett dåligt arbete när det gäller att genomföra den nya lärarutbildningen, tvärtom: Man har lyckats rätt bra med det, och då blir resultatet och kritiken förödande. Jag undrar: Är regeringen beredd att ta det ansvar som man faktiskt har efter att ha fattat beslut om genomförande av en lärarutbildning som har misslyckats på en rad av de punkter som man skrev om i propositionen? Den andra saken jag tänkte ta upp när det gäller yrkets status gäller behörigheten. Vi har ett antal yrken här i där det krävs någon form av behörighet. Ett av de yrken där det är svagast markerat vad behörigheten betyder är läraryrket. Läkare har legitimation och får inte arbeta som läkare utan legitimation det ser vi som självklart. Det går att nämna en rad andra yrken där man också har specifika behörighetskrav eller legitimationer, och det är helt uppenbart att man där inte kan finta bort dem som sitter med den formella behörigheten. I läraryrket är det inte så. Det finns gott om exempel på hur kommuner i det här landet vid olika tillfällen går förbi personer som dels har den formella behörigheten, dels har goda vitsord om hur de fungerar som lärare. Detta skickar också en signal om yrkets status till dem som funderar på att välja yrket och till dem som befinner sig i det, nämligen att din utbildning, din behörighet, ses inte som tillräckligt viktig. Vi kan ta någon annan än dig. Jag undrar om skolministern kan tala om vilka åtgärder regeringen är beredd att vidta när det gäller det ansvar den har för att lärarutbildningen misslyckats på ett antal punkter, och vilka åtgärder regeringen är beredd att vidta för att behöriga lärare i större utsträckning än inte ska kunna förbigås vid anställningar. Ska behörigheten betyda något i den svenska skolan? 97 Statsrådet (): Det ställdes ett antal frågor som jag ska försöka besvara. Jag vill först säga att jag inte finner det acceptabelt att lärarutbildningarna håller så låg kvalitet. Vi måste se till att de som utbildar sig till lärare har rejäla kunskaper i att lära barn och ungdomar att läsa, skriva och räkna. Vår framtida utveckling bygger på att alla får en god utbildningsgrund att stå på. Här krävs kraftfulla insatser för att de nya lärarna ska få de kunskaper som krävs för att fungera som lärare i skolan. Ett antal åtgärder måste till för att förbättra kvaliteten i lärarutbildningarna. Låt mig nämna några av dem. För det första behövs tydliga direktiv om vilka moment som måste ingå i lärarutbildningen. Det innebär att det nu kommer att stå i klartext att en lärarexamen för de tidiga åren kräver tillräckliga kunskaper i skriv-, läs- och matematikinlärning. kommer kravet på att studenterna får goda kunskaper i utvärdering, kunskapsförbättring och betygssättning att klargöras. Dessutom uppdateras utbildningsmålen för att lärarna ska få kunskaper som bättre möter den nya strängare regleringen mot diskriminering och kränkande särbehandling i skolan. Det andra är att lärarutbildningen måste vara ett ansvar för rektor och högskolestyrelse. Lärarutbildningen är den största yrkesutbildningen i vår högskola och har ofta en isolerad ställning vid universitet och högskolor. Därför är det väldigt viktigt att framhålla att utbildningen är ett ansvar för rektor och högskolestyrelse. Dessutom måste en bättre matchning mot förskolans och skolans behov ske. Studenter på lärarutbildningarna ska aldrig ha frihet att välja bort sådant som är viktigt för att våra barn och unga ska få en bra utbildning. Därför tror jag att det också är nödvändigt att se över den så kallade valfriheten och se om den inte i det avseendet gått för långt. Jag tror för det fjärde att vi måste införa höjda krav genom uppstramning av kursplaner, litteratur och examination. Som en femte punkt tror jag att vi även måste stärka samverkan mellan lärarutbildningen och förskolan och skolan. Jag har varit inne på att vi behöver öka forskningsanknytningen och stärka kompetensutvecklingen för lärarutbildningarna. Vi vet att det bedrivs alldeles för lite verksamhetsnära, praxisnära, forskning. Därför är det viktigt att se till att detta område får utvecklas. Jag tror dessutom att det är viktigt att vi i den nya skollagen stärker lärarnas ställning i skolan och att deras ställning och befogenheter förtydligas. Det har vi varit inne på tidigare. Det är också viktigt med genomgripande kontinuerliga utvärderingar, och därför måste vi fortsätta att utvärdera den svenska lärarutbildningen för att på det viset ytterligare förbättra den. Det är mycket viktigt. Jag och utbildningsminister kommer att samla representanter för alla lärarutbildningar för att resonera med dem om både de brister och möjligheter som finns när det gäller lärarutbildningen. Den situation som vi har vid landets lärarhögskolor är inte acceptabel. Slutligen vill jag bara framhålla att jag tror att det absolut viktigaste vi kan göra för att förbättra miljön i skolan är att se till att vi fortsätter att satsa på den så att fler lärare och andra specialister kan anställas. har den satsningen varit väldigt effektiv. På bara har vi anställt 12 000 fler lärare och andra specialister i den svenska skolan. 98 (): Det var ju bra att skolministern och utbildningsministern planerar att träffa representanter för lärarutbildningarna. Det kanske vore bra om skolministern och utbildningsministern också träffade representanter för Socialdemokraterna i . röstade vi nämligen i denna kammare om lärarutbildningarna, och då röstade Socialdemokraterna mot de förslagen. Vi kan ta reservation 15, som handlade om att kunskap om läs- och skrivinlärning ska vara en självklar del för dem som utbildar elever i lågstadiet. Det röstade man emot. Man var emot att det i lärarutbildningen skulle ingå kunskaper om konflikthantering och mobbning. Det var man emot. Ni kanske inte bara skulle träffa lärarutbildningarnas representanter utan också Socialdemokraternas representanter i den svenska . Där behövs uppenbarligen en del nya idéer. Det räcker inte med att skriva en DN Debatt-artikel någon dag innan man får reda på att ska lägga fram en kritisk rapport. Det måste finnas en genomtänkt politik på det här området. Man kan inte rösta nej ena veckan för att skriva en DN Debatt-artikel om någonting helt annat. Låt mig läsa upp några meningar: Dessa morgonpromenader till skolan i mörker och oväder. Lektioner i de halvmörka och ofta kalla rummen. Vädringarna då alla fönster ställas på vid gavel och inte finnes en vrå att rädda sig undan tolvgradig inrusande köld. Allt det där är nog för att hålla spartanen levande i mig. Det är inte en beskrivning av en skola i , eller , utan detta skrev i ett brev till en vän 1895. Det finns naturligtvis stora skillnader mellan att vara lärare nu och att vara lärare , när var det. vill jag säga att när bestämde sig för att lyfta nationen till stort välstånd var det just skolan man pekade ut som det absolut mest strategiska området. Och det gällde inte bara skolan i sig, utan man skulle se till att både läraren och skolan hade hög status. Samma sak gäller i grunden . Om ska lyckas behålla sitt välstånd, om vi ska kunna se till att är ett attraktivt land att få jobb i, krävs en rejäl satsning på skolan och hög status för läraryrket. Men en sådan politik finns inte. Det som förs är en veckopolitik där man röstar emot en sak i den ena veckan och skriver DN Debatt-artiklar och samlar lärarutbildningar veckan därpå. Det som i stället behövs är en strategi för att höja läraryrkets status så att de mest lämpade människorna i det här landet ska söka sig till lärarutbildningarna. Vi vet nämligen att det mest avgörande för att en elev ska klara sig i skolan och få de kunskaper hon eller han behöver för att klara sig i livet och utvecklas som människa är att eleven träffar en bra, engagerad och kunnig lärare. För att vi ska lyckas med detta behövs mer än enbart veckopolitik. Det behövs en strategi för att höja läraryrkets status. Det krävs också att vi ser till att vi inte har de lägsta lärarlönerna inom . Det krävs möjligheter att kunna utvecklas i läraryrket, och de utvecklingslinjerna får inte handla om att man ska bli mer av administratör och vara mindre i klassrummet. Det måste vara fint att vara i klassrummet, för det är trots allt skolans kärna. Det gäller att se till att läraryrket behålls som ett fritt akademiskt yrke. går vi åt andra hållet. I alla andra akademiska yrken får man mer frihet och större möjligheter att bestämma över sin arbetstid, men för lärarna är det på väg åt andra hållet. De tvingas sitta mer i skolan och får fler och fler administrativa uppgifter. av de äldre lärarna säger att deras arbetsbelastning ökat kraftigt , vilket beror på att de fått mer administrativa uppgifter. Vi måste också se till att lärarna får ordentliga befogenheter. Den debatten förde Axel Darvik med skolministern tidigare. Hela paketet, hela strategin, behövs, och då duger det inte att ena veckan rösta nej och skriva DN Debatt-artiklar. 99 (): Det vi talar om är inte bara läraryrkets status, som vi är inne på, utan över huvud taget den bild som ges av läraren. I kan man göra film med i huvudrollen, som på ett positivt sätt skildrar lärarens yrke. Det mest kända exemplet på en lärare i svensk film är i Hets. Det säger kanske lite grann om hur man sett på lärare på olika håll i världen. Ett par saker bör tas upp. När det gäller det som var inne på, nämligen att de lärare som undervisar de allra yngsta barnen i läsning och skrivning faktiskt ska ha kunskaper i detta, är det inte något nytt. Det togs upp i en interpellationsdebatt med för ganska exakt . Endast min blygsamhet förbjuder mig att säga vem som var interpellant den gången. Det kan alltså inte komma som en överraskning för regeringen att kritiken funnits även från lärarhögskolor. Det andra jag än en gång skulle vilja ta upp är yrkesutbildningens status när du väl blivit utexaminerad som lärare. Vad betyder det att du då har behörighet? Kan du lita på att du alltid har företräde framför de obehöriga lärarna när du söker tjänst i en svensk skola? Det är en oerhört viktig signal om statusen på ditt yrke och den yrkesutbildning du har. Det krävs en kvalificerad utbildning för att vara lärare, och det krävs dessutom att du har behörighet för att få undervisa. Då går du alltid före de andra. Så är det tyvärr inte . Kommer det att finnas tydliga regler i den skollag som kommer om att behörighet alltid har bättre giltighet? 100 Statsrådet (): Först och främst har vi rörande oro för huruvida jag träffar mina socialdemokratiska partivänner här i . Jag kan lugna dig med att jag gör det, och det gör jag regelbundet. Vi har ett bra samarbete. Det behöver du inte oroa dig för. Jag känner igen dessa nostalgiska tillbakablickar från . Deras skola är gårdagens skola. Den skola ni drömmer om handlar om det som var . kan man med nostalgiska tillbakablickar se på tidigare tider. Naturligtvis är engagerade och kompetenta lärare en väldigt viktig faktor för skolans framgång. Jag menar att i vår skola finns många kompetenta och engagerade lärare som gör ett jättejobb, som både trivs med sitt yrke och ser till att våra barn och unga får en bra utbildning. Det är viktigt att framhålla, särskilt i skenet av att gång på gång försöker svartmåla den svenska skolan. Det köper jag inte. Sedan kan man naturligtvis fråga sig om inte läser den skollag som finns. Självfallet är det så , i den skollag vi har, att behöriga lärare har företräde i fråga om tjänster. Det är bara om det finns särskilda skäl som det kan frångås. Sedan vet jag att detta har utvecklats på ett sätt som jag inte är nöjd med. Och jag är beredd att förtydliga detta ytterligare . Dock blir jag också här fundersam när det gäller . I ord är ni naturligtvis alltid beredda att framhålla detta, men jag har aldrig hört kritisera det faktum att de fristående skolorna har den högsta andelen obehöriga lärare. Hos de fristående gymnasieskolorna är av lärarna obehöriga. Detta brukar , av någon anledning, tiga med. I andra fall brukar man framföra att behörighet är viktigt, och det håller jag verkligen med om. 101 (): Jag kan börja med att glädja skolministern med att vi i vårt nya skolprogram faktiskt lyfter fram det skolministern efterlyste om friskolorna. Det finns många bra exempel i svensk skola. Det finns många bra lärare. De allra flesta är bra. Problemet är att vi har för många obehöriga och att vi har svårt med rekryteringen framöver. Jag skulle vilja återupprepa den konkreta fråga jag ställde till skolministern och som det är viktigt att få svar på. Vad ska ske med dem som lämnar den lärarutbildning som finns nu innan förändringarna har trätt i kraft, som utbildningsministern har förebådat? Vad gör vi med dem som lämnar den lärarutbildning som , och också skolministern och utbildningsministern, har sågat? Ger vi dem en chans att hämta hem den kunskap de behöver för att ge fler elever chansen att lyckas? Det var en chansning att citera vad en av ledande författare, , skrev . Det är inte så att jag vill ha 1890-talets skola i med tolvgradig värme inomhus. Det jag ville fokusera på var att när man förr ville lyfta upp ekonomi, när man förr ville se till att vi klarade välståndet, när man förr ville ge fler människor chansen att få makt över sina liv, då såg man skolan och lärarna som nycklar. Samma sak gäller . Vill vi se till att som samhälle är rikt och starkt är skolan viktig. Vill vi se till att fler människor får chansen att utveckla sig, stärka sig och ta makten över sina liv är läraren den absolut viktigaste faktorn i skolan. Skolministern låtsades inte förstå detta, men jag tror att han egentligen gjorde det. Det är bra att skolministern träffar socialdemokratiska ledamöter i . Men vore det inte också bra att säga till dem att de förslag som fanns med i utbildningsutskottets betänkande om lärarutbildning och lärarna var något som ministrarna bara någon vecka senare skulle hålla med borgarna om och vara mot socialdemokraterna? Det är farligt att svartmåla. Det ska man inte göra. Det gör inte heller. Men det är lika farligt att vara nöjd. Är man nöjd tar man inte fram den strategi som behövs för att stärka lärarna, läraryrket och svensk skola. 102 Statsrådet (): Jag är på många sätt stolt över mycket av det som svenska skolan gör. Väldigt många av våra elever får en alldeles utmärkt utbildning av engagerade lärare som enligt senare rapporter trivs allt bättre i sitt yrke. Det är viktigt att framhålla. måste jag också uttrycka att jag inte är nöjd. Vi har fortfarande alldeles för många elever som lämnar skolan utan behörighet till gymnasium och högre studier. Det är också viktigt att framhålla att vi behöver utveckla den svenska skolan vidare, även när det gäller läraryrket och läraryrkets karriärmöjligheter och status. Vi har en skola där vi behöver göra ytterligare satsningar. Det kommer vi från regeringens sida att fortsätta att medverka till. Det handlar om att satsa på den svenska skolan, se till att stärka uppföljningen, se till att tydliggöra skolans ansvar men också skolpersonalens befogenheter. Det är frågor som står högt upp på min dagordning och som jag kommer att jobba med. Jag välkomnar gärna i det arbetet, men det måste vara ett som är betydligt mer nyanserat och betydligt mindre tillbakablickande än det som spelar långt ut på högerkanten, så pass långt ut att inte ens hänger med på den kanten. När ni återigen kommer tillbaka till de ideal som socialliberaler och socialdemokratin samarbetade om för att utveckla den skola vi har är ni också välkomna med i det arbetet. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2004/05:408 om individuella programmet 103 Statsrådet (): har frågat vilka åtgärder jag ämnar vidta med anledning av rapporterna om dels det individuella programmets resultat, dels om stöd i . Utbildningen i syftar till att ge eleverna de kunskaper och färdigheter och den skolning i övrigt som de behöver för att delta i samhällslivet. Den ska ligga till grund för fortsatt utbildning i gymnasieskolan. Särskilt stöd ska ges till elever som har svårigheter i skolarbetet. Därmed har ett tydligt ansvar för att möjliggöra för eleverna att nå målen för utbildningen. Detta ansvar kan inte överlåtas till nästa skolform. För att uppnå ökad måluppfyllelse är det centralt att stödinsatser sätts in tidigt, och det är på lokal nivå som den bästa bedömningen kan göras i det enskilda fallet. har i sitt betänkande Skollag för kvalitet och likvärdighet (SOU 2002:121) lämnat förslag om att den arbetsprocess som ska leda fram till beslut om särskilda stödåtgärder ska anges i skollagen. Elevens stödbehov ska uppmärksammas, utredas, dokumenteras, åtgärdas samt följas upp och utvärderas. Förslagen bereds i Utbildnings- och . Regeringen avser att återkomma med förslag om stödåtgärder i den kommande propositionen om en ny skollag. Jag har tagit del av den publicerade slutrapporten från Rådet för skolans måluppfyllelse och fortsatta utveckling. Som skäl till att elever får mindre stöd än vad de skulle behöva anges inte sällan bristande resurser. Rådet konstaterar i sin rapport att bristande kvalitet och måluppfyllelse i inte nödvändigtvis måste vara en fråga om bristande ekonomiska resurser. Det primära är snarare hur befintliga resurser används. Det är viktigt att eleverna inte bara får stöd utan att de får rätt stöd. I de skolor där andelen elever med utländsk bakgrund är stor dominerar till exempel språkliga svårigheter. Ytterligare resurser behövs för att förstärka insatserna i skolor i segregerade områden. Regeringen föreslog därför i budgetpropositionen (prop. 2004/05:1) att det avsätts 70 respektive för detta ändamål. Propositionen har antagits av . För att kunna ge eleverna en bättre utbildning och ett ökat stöd behöver grundskolorna fler lärare och andra specialister. Regeringen har tagit initiativ till riktade statsbidrag avsedda för personalförstärkningar i skolan. har satsningen gått mycket bra och lärartätheten ökar nu . Enligt uppgifter från har kommunerna /04 ökat sin personaltäthet med sammanlagt 12 000 heltidstjänster jämfört med /01, varav 8 000 är finansierade med statsbidraget och 4 000 med kommunernas egna medel. undrar även om jag ämnar vidta några åtgärder med anledning av rapporterna om det individuella programmets misslyckade resultat. Individuella program är till för de elever som inte läser ett nationellt eller specialutformat program, till exempel på grund av bristande behörighet. På individuella program finns elever med allvarliga sociala problem, studietrötta elever, elever som befinner sig på gränsen till särskolan samt elever med språkliga svårigheter. Dessa elever har i många fall inte haft samma förutsättningar att klara målen för som andra elever, och vissa har kommit så sent till att de inte har gått i alls. Alla elever, inte minst de som haft studiesvårigheter i , har rätt att inom gymnasieskolan få en individuellt anpassad utbildning av god kvalitet. Regeringen avser inte att stänga dörren för dem som har det svårast och hänvisa dem till kvarsittning i . Kvaliteten på individuella program måste höjas för att alla elever ska få de kunskaper de behöver för att kunna fortsätta på ett nationellt program och för att öka deras möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. I budgetpropositionen för föreslogs, i enlighet med vad som aviserats i gymnasiepropositionen (prop. 2003/04:140), att utbildningen på individuella program ska bedrivas på heltid. Det utökade åliggandet för kommunerna kompenseras genom att det generella statsbidraget höjs med . Svaret till blir således att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att öka måluppfyllelsen såväl i som på gymnasieskolans individuella program. 104 (): Jag tackar ministern för svaret. Jag ställde denna interpellation på grund av en ny rapport. Det är en i raden av rapporter om sämre resultat i den svenska skolan som har kommit . Men jag ställde också frågan på grund av att jag personligen känner flera ungdomar som har misslyckats i och som har skickats vidare till gymnasieskolan utan tillräckliga förkunskaper. Och det är grymt när det går upp för en tonåring att hela skoltiden har resulterat i ett ofullständigt gymnasiebetyg och att chanserna till jobb är små. Det är också grymt för en skoltrött 18-åring att få höra att den enda chansen är att komma in i nya utbildningspaket och nya åtgärder. Jag har hört ungdomar som själva säger att de är medvetna om att det måste vara något fel när man skickas igenom hela skolsystemet och först i slutet får reda på att man inte har en chans att klara målen. Den senaste rapporten som låg till grund för min interpellation kom från Rådet för skolans måluppfyllelse. Man konstaterar i sin rapport att nästan en fjärdedel av eleverna inte uppnår målen för . Och det har alltså ökat med sedan motsvarande undersökning gjordes 1997. Dessa elever skickas vidare till gymnasieskolan, och där har man det individuella programmet, som ministern talade om här. Och idén med det är, som alla vet, att man ska repetera i viktiga ämnen som svenska och matte. Men som eleverna repeterar ska de börja läsa andra gymnasieämnen. Det säger sig självt att det inte är så lätt att läsa in gymnasiekurser i historia, geografi, samhällskunskap och naturkunskap om man över huvud taget har svårt att läsa svenska. Många av dessa elever som är infödda svenskar och har svenska som modersmål kan alltså inte läsa en sammanhängande text. Det säger sig självt att det inte heller är lätt med fysik och kemi om man inte har klarat matte. Och resultaten är inte roliga. Det är av eleverna på det individuella programmet som faktiskt klarar sig fram till en avslutad gymnasieutbildning med godkända betyg. Ministerns svar innehåller en åsikt som jag i och för sig delar, nämligen att utbildningen i skolan ska ge eleverna de kunskaper som de behöver för att delta i samhällslivet. Vi är överens om det. Men skillnaden mellan skolministern och mig och mellan Socialdemokraterna och är att ni envisas med lösningar som ständigt misslyckas på grund av er socialdemokratiska skolideologi. Skillnaden är alltså att skolministern försvarar ett skolsystem där man tror att problemen kommer att lösas senare . Skolministern har säkert en ärlig vilja att skapa en bra skola för alla elever. Men varför är han då så låst i modeller som faktiskt slår ut eleverna? Sanningen är ju att vi har en utslagsskola . I slutändan av gymnasieskolan är det av eleverna som inte har klarat av gymnasieskolans mål . Min och enkla utgångspunkt är att det är mänskligare och billigare att lära sjuåringar läsa och skriva än att lära 17-åringar det. Därför måste förkunskapsprincipen bli den vägledande i den svenska skolan. Skicka inte elever vidare till utbildningar som de inte har förutsättningar att klara av. Sätt in stödet tidigt, och ge gärna ett extra år tidigt i , till exempel i årskurs 3, om eleverna halkar efter. Det skulle man kunna göra om man lade ned större delen av det individuella programmet som kostar 1 ½ miljard kronor . 105 Statsrådet (): Återigen är det viktigt med beskrivningen. När talar om att inte får godkänt i samtliga ämnen, är det inte samma sak som att dessa sedan hamnar på det individuella programmet. Det är ändå viktigt att framhålla att det handlar om de som inte har behörighet för gymnasiet när de lämnar . Som och mycket väl vet har detta många skilda orsaker. Jag tror att vi kan vara helt överens när det gäller dem som går igenom hela grundskolesystemet.