prot · GS09109 · 2005-04-21 00:00:00 — Man skall erbjudas utbildning i sin hemkommun och därmed kunna bo hemma. Att ha närhet till sin familj och sina vänner är av mycket stor betydelse. Detta är något som också har starkt stöd inom handikapprörelsen. Övriga reservationer tar upp frågor som alla har behandlats av och är under beredning i . Sist, men inte minst, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner och reservationer. 179 () replik: Låt mig först notera att det inte finns en enda socialdemokrat i salen, och det förstår jag. Det här är inte precis den debatt som har varit den allra mest vägvinnande för Socialdemokraterna. Adelsbo får stå här ensam. Det kan jag möjligen tycka är svagt mot honom, men det är rätt talande för politiken. Jag har några frågor till . Om beslutet att stänga och nu var så rätt, så genomtänkt och så bra, varför tvingas Socialdemokraterna då backa och i efterhand korrigera besluten? När kommer nästa steg i denna backning? Vad kommer det att innebära? När det handlar om skolfrågor brukar Socialdemokraterna alltid försöka prata om pengar i allmänhet, men det finns en grupp där man aldrig pratar resurser. Det är den grupp som har störst behov av resurser, nämligen de multifunktionshindrade barnen. Varför säger och nej till i nya resurser för de barn som bäst behöver dem? Varför säger och nej till ökade resurser till läromedel till de barn som bäst behöver dem? Varför vill inte och ge just barn med funktionshinder rätt att välja skola? Adelsbo pratade om att man skulle erbjudas utbildning i sin hemkommun och ha rätt att gå i sin hemkommun, och det är väl utmärkt. Men det vi talar om är rätten att gå i en skola där man kan växa, där man utvecklas, där man trivs och där man lär sig saker. Den rätten måste även omfatta specialskolor. Känner inte Adelsbo en viss osäkerhet inför den nysvenska som han ägnar sig åt? Barn ska få komma till något som inte ens längre är en skola, men som har döpts om till , på något som heter men som inte alls betyder utan betyder hela skoltiden, teoretiskt, men bara för en del, och det är inte de själva som beslutar, utan det är någon annan, och man vet aldrig på förhand hur det blir. Känner inte Adelsbo en viss osäkerhet inför det faktum att alla barn utom en grupp i får gå i en klass och veta vilka klasskamrater man har och vilken skola man kommer att gå i? Varför vill inte Adelsbo stärka rätten för barn med funktionshinder? 180 () replik: Visst finns det en risk med den förändring man gjorde som innebär att man har möjligt att gå där längre än bara en termin, som var tanken från början. Det finns en risk med det. Det är helt klart, men man valde ändå att göra detta. Risken är uppenbar, och det var därför man gjorde detta från början, att man gör det för lätt för sig. De signaler man har hört från personalen vid de här skolorna är att tidigare gick det ofta till på det viset att kommunerna gjorde det för lätt för sig. I stället för att ta tag i detta och försöka göra det bra för de här eleverna på hemmaplan så skickade man i väg dem. Det är ju en risk, men man har ändå gjort den bedömningen att den här möjligheten ska finnas så att inte eleven ska komma i kläm om kommunen inte lyckas ordna det på hemmaplan. Jag reagerar kraftfullt när du kallar detta en kränkande reform. I princip all expertis på området påtalar hur viktigt det är att elever med funktionshinder inkluderas med övriga elever i största möjliga mån. Man menar att det skulle vara direkt olyckligt att gå den motsatta vägen och isolera den här gruppen. Jag skulle vilja fråga dig, , om du delar denna uppfattning. Eller menar du att expertisen på området har helt fel när man säger på detta vis? 181 () replik: Ja, det är alldeles självklart att de som då anlitades av Socialdemokraterna som experter hade fel. De handikappolitiska förbund som ingick där företrädde inte sina medlemmar. Det var till och med så att ett stort antal lämnade till exempel i protest mot att man inte tog hänsyn till vad barn och föräldrar på tyckte utan till just politiska principer. Jag har träffat barnen. Jag undrar om Adelsbo har gjort det i någon större utsträckning. Han pratar om att man gör det för lätt för sig. Då undrar jag vem det är som gör det. Är det föräldrarna som gör det för lätt för sig när de strider och år för att barnen ska finnas i en miljö där de kan utvecklas? Är det barnen som gör det för lätt för sig när de vill finnas i en miljö där de får en kompis eller en killetjej-relation, kan delta i en utflykt eller i en skoldans? Eller är det så att det är det system som Adelsbo brukar krama, det kommunalpolitiska systemet, som möjligen ibland gör det för lätt för sig? Vore det då inte en lösning att i stället flytta makten från detta system till barn och föräldrar som rimligen bäst känner sin egen situation? Expertisen för mig och för alliansen är i första hand barn och föräldrar och de som jobbar i verksamheten, inte de politiker som Adelsbo och andra har förlitat sig på. Jag fick inget svar. Om beslutet att stänga och var så rätt, genomtänkt och genomarbetat, varför tvingas Socialdemokraterna då backa och rätta sig efter den kritik som vi för fram? Om resurser i allmänhet är viktigt för barn i skolan, varför är det aldrig viktigt, enligt Adelsbo, för just blinda multifunktionshindrade barn? Varför är läromedel inte en viktig prioriterad fråga för barn med funktionshinder? Varför vill Socialdemokraterna inte ge just barn med funktionshinder rätt att välja skola? Jag fick inte ett svar. Inte ett kommatecken skrivs i betänkandet, och inget kommer här heller. Ointresset är djupt och talande, liksom frånvaron av Adelsbos kamrater i salen. 182 () replik: Jag kan lugna med att eftersom jag har suttit med i har jag varit ute ganska mycket både under arbetet i kommittén och efter det att förslaget lagts fram. Jag var inte med själv när det här förslaget lades fram. Jag pratar om den expertis som vi har träffat under utredningen i . Även om vi inte alltid själva tycker att vi har kommit särskilt långt i arbetet med inkluderad skola fungerar vi ändå som inspirationskälla för specialpedagoger från andra länder. Det tycker jag ger en tankeställare som vi ska ta med oss. Holländarna har varit i en hel del och tittat på hur vi arbetar. Det holländska nuvarande skolsystemet har av tradition gjort en uppdelning i en mycket stor mängd specialskolor inriktade på olika typer av funktionshinder eller andra problem. Alla dessa står utanför det vanliga grundskolesystemet. håller man på att förändra detta. Man studerar bland annat och tittar på hur vi arbetar. Det är intressant att höra vad de säger. De säger bland annat så här: Vi har imponerats av den svenska skolans hållning gentemot barnen, såväl stora som små. Ni visar respekt för barnen och deras åsikter. Ni lyssnar och arbetar utifrån barnens rättigheter. Det är sådant som gör att jag känner att de förändringar som vi har gjort är helt rätt. Vi är på rätt väg, även om det kan ta tid. 183 () replik: Jag är så pass gammal att jag har gått i en skola där väldigt många utvecklingsstörda helt glömdes bort. De satt möjligen i en stor hjälpklass där de inte fick särskilt bra undervisning. Jag är väldigt glad över att vi har fått en särskola som fungerar bra där dessa barn får gå i små klasser, att de har speciallärare och får det stöd de behöver. kom ju med en rapport ungefär när som mest talade om integrering. Den hette I särskola eller grundskola. Där jämförde man den undervisning som särskoleelever fick när de gick i en vanlig integrerad grundskoleklass med dem som inte gjorde det. Resultatet av den utvärderingen borde göra att snart kan svara på den enkla fråga som jag tänker ställa i slutet. Lärarna i grundskoleklassen uppgav själva att deras kompetens för att undervisa de här barnen var betydligt lägre än särskolelärarnas. Det visar också att det främst är lärarna i särskoleklasser som besitter den specialpedagogiska kompetens som behövs. Majoriteten av lärarna även i särskoleklassen ansåg att de barn som gick i grundskoleklass inte fick den undervisning som de har rätt till. Det står i betänkandet att det ska bli ett samarbete för att ta ställning till om det ska fortsätta att vara skilda skolformer. Jag efterlyste redan i anförandet ett slags svar. Det vore intressant att höra om och anser att det är en öppen fråga om särskolan ska få vara kvar som särskild skolform eller inte. Anser att särskolan ska vara kvar som en särskild skolform ? 184 () replik: Överskådlig tid eller inte återstår att se. Jag står helt bakom det som har kommit fram till. krävs det kanske ytterligare samarbete. Samarbetsformerna måste öka innan man slutgiltigt kan ta ställning till om det ska finnas eller inte. Vi ska ha klart för oss att det är en ganska unik företeelse att ha en separat särskola. Jag har varit delaktig i och man har tittat på hur man hanterar detta i andra länder. Där är man ganska frågande när vi förklarar hur vi har det. Det går inte att komma ifrån att när man väger för och emot finns det naturligtvis risker att man, när man har det separerat, inte får till den sammanhållna skolan som man kanske vill ha. Det är viktigt med en sammanhållen skola där barn och ungdomar får möjlighet att mötas och utveckla sin förståelse för barn och tolerans med olikheter. Strävan i skolan och vuxenutbildningen ska ju vara att man i så stor utsträckning som möjligt undervisar elever med olika funktionshinder tillsammans med övriga elever. Jag kan ju fråga dig, , om du inte egentligen delar den grundsynen. Om du delar den grundsynen måste man fråga: Underlättar eller försvårar två skilda skolformer denna utveckling? 185 () replik: Två skilda skolformer underlättar utvecklingen och hjälper de utvecklingsstörda att bli bättre integrerade i samhället eftersom de får det stöd och den undervisning de behöver. De blir då bättre rustade att fungera. Vi vet alla att samarbete mellan särskolan och den övriga kan vara alldeles utmärkt. I , där jag bor, finns de i samma lokaler men är fortfarande separerade skolformer. De kan ha gemensamma idrottsdagar och göra saker tillsammans så att de blir vana vid att träffa varandra. Men man mår naturligtvis mycket bättre om själva undervisningen och det vardagliga arbetet sker i en grupp av elever med liknande behov och med speciallärare. Det är naturligtvis en unik företeelse, men det är också unika barn. Det här är barn som kanske aldrig kommer att uppnå mer än en 34-årings intelligensnivå för att ta de svårt utvecklingsstörda. jämför med utlandet. Det är mycket i skolan som jag kan tycka är bättre i många andra länder i än i . Ett område där jag inte tycker att de flesta andra länder är något föredöme är hur man behandlar sina handikappade och funktionshindrade. Där har vi i varit långt före. Jag tror inte att de flesta andra länder är något föredöme där. Jag uppfattar då svävande svar som att ni inom Socialdemokraterna överväger att inom en ganska snar framtid ta ställning till om man ska avveckla den här skolformen. I en liten kommun som kanske har tio utvecklingsstörda i olika åldrar ska en pojke som aldrig kan lära sig läsa och skriva sitta ensam i en klass med övriga elever. Hjälper det den pojken? Jag tror inte det. 186 () replik: Du svarade inte på det jag sade. Jag förstår att det kan vara bekymmersamt. Jag har svårt att se att man skulle tycka att det vore fel med en sammanhållen skola där barn och ungdomar i så stor utsträckning som möjligt går tillsammans. Du pratar om att ligger långt framme. Det gör vi. Men du säger att andra länder inte gör det. Vi har tittat på bland annat. Där har man jobbat integrerat, och man har en sammanhållen skola. Det har man haft . Man har enormt positiva effekter av det. Det är ingen som över huvud taget ifrågasätter om det är handikappade barn med funktionshinder eller inte i klasserna. Det är som ingenting, och det fungerar oerhört bra. Det som vi har kommit fram till i står jag ju bakom. En utvecklad samverkan mellan skolformerna är en förutsättning för att vi ska kunna ta ställning till behovet av skilda skolformer. Det finns faktiskt anledning att titta på om det verkligen finns skäl att ha skilda skolformer. 187 () replik: Om inte känner sig orolig så blir jag mer och mer orolig ju mer jag lyssnar. Jag har lite erfarenhet som mamma. En av mina söner är lätt hörselskadad. Jag vet hur svårt det var för honom att få den hjälp som han behövde i skolan. Det handlar då om en mycket lätt hörselskada. Den störde hans utveckling när det till exempel var lite högljutt i klassrummet. Specialskolorna är på avveckling. har vi visstidsutbildningen. Jag oroar mig mycket för att man får få sökande eftersom man inte lanserar den i någon större omfattning. De få sökande som kommer får avslag. Jag tog ju exemplet med som hade fem sökande. Alla fick avslag. Två överklagar och båda får rätt i sitt överklagande. Är det att ta hänsyn till varje barns behov att behandla dem på det sättet? Det handlar inte om barn med lätt hörselskada. Det är barn med grava funktionshinder. säger att han har träffat många. Jag förstår inte hur han då kan stå här och tala på det okänsliga sätt som han gör utan att visa minsta tecken på förståelse för vilken otrolig insats de kräver för att över huvud taget få ett drägligt skolliv. Min fråga är helt enkelt: Är trygg? Sover han gott om nätterna när han tänker på de här barnen? 188 () replik: Jag sover gott om nätterna, . Det behöver du inte vara orolig för. Det intressanta är att handikapprörelsens åsikt är att det är viktigt att man fokuserar på de funktionshindrades rätt. Man ska erbjudas utbildning i sin hemkommun och därmed kunna bo hemma. Man menar att närheten till familj och vänner är av mycket stor betydelse. Man har ju gjort förändringar så att man har möjlighet att förlänga på visstidsskolorna om man inte kan lösa det i hemkommunen. Man ska inte behöva välja bort som det har varit förut. Jag står helt bakom det som handikapprörelsen själv driver. I första hand ska man alltid sträva efter att barnet ska kunna gå i skola på hemmaplan, inte minst för att kunna vara nära sin familj och sina vänner. Det har stor betydelse. Jag skulle vilja fråga : Delar du inte alls handikapprörelsens åsikt? Har de helt fel i sitt resonemang? 189 () replik: Jag lyssnar mer på enskilda människor och deras speciella upplevelser än på rörelser av det slag som hänvisar till. Det här är föräldrar som själva ansöker om specialskola. Efter att ha försökt och försökt få den hjälp de behöver inser de att det inte går, och därför kräver de att få komma till en specialskola. Inte skulle jag med mitt mycket lätt hörselskadade barn göra det. Det är väl självklart att alla föräldrar i första hand vill ha barnen hemma. Det är också det jag tror att handikapprörelsen menar. Jag tror inte att handikapprörelsen menar att just det fåtal barn det handlar om som är så gravt handikappade i alla lägen ska kunna beredas hjälp i kommunen. Det är nämligen orealistiskt, och jag tror att handikapprörelsen inser det. 190 () replik: Det är väl lite grann just dessa speciella fall man har tittat på. Som du säger är det inte många fall vi pratar om. Vi kanske egentligen är överens: Målet måste vara att hitta former för att kunna ta hand om dem i hemkommunen och i hemskolan. Och i de fall kommunerna inte klarar av detta finns nu möjligheten att få hjälp både vid och vid . Den möjligheten finns ju . 191 (): Jag ska inte förlänga debatten utan fatta mig ganska kort. Jag ska prata lite grann utifrån utredningen oss tillsammans Om utbildning och utvecklingsstörning från den så kallade som jag hade förmånen att följa. Det är viktigt att notera att det i denna utredning finns enbart en reservation. Sedan finns det ett antal särskilda yttranden. Jag hoppas att alla har tagit del av och läst utredningen, för tillsammans med delbetänkandet tycker jag att den är en ganska bra kunskapsgenomgång av situationen. Som var inne på i sitt anförande har vi också en del att vara stolta över när det gäller arbetet med barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning här i . Den första borgerliga reservationen kräver att särskolan ska vara kvar som egen skolform. Låt oss relatera det till vad kommittén säger. Kommittén säger att särskolan ska utgöras av två skolformer, grundsärskola och gymnasiesärskola. Jag ser egentligen inte vad som är problemet. Jag tror inte heller att det fanns något resonemang i kommittén om att det var ett problem att man diskuterade utifrån den inkluderande skolan, en skola för alla. Andra gemensamma borgerliga reservationer handlar om behovet av ett tydligare regelverk för särskoleplacering, om föräldrars inflytande över särskoleplacering och om rätten till omprövning av beslut om särskoleplacering. Jag har läst utredningen och vet hur diskussionen har gått, och i samtliga dessa fall kan jag inte se annat än att utredningen för ett resonemang som ligger mycket väl i linje med reservationerna. föreslår en striktare bedömning av rätten till särskola och att bestämmelserna om utredning inför beslut om mottagande i särskola skärps. Kommittén föreslår också att försöksverksamheten med ökat föräldrainflytande upphör och att rätten till val av skolform införs i skollagen. Dessutom föreslås att det i förordningsform ska ställas krav på att ett beslut om rätt till särskola regelbundet ska omprövas. Jag har full förståelse för reservationerna. I det här fallet tror jag att vi har en gemensam ambition att ordna utbildningen för barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning på ett mycket bra sätt. Men vi måste föra resonemanget utifrån vad som är läget, och alla här vet att det pågår ett ganska omfattande beredningsarbete runt både och . Jag har en ärlig förhoppning att vi ska kunna ha en konstruktiv debatt om hur vi skapar bra utbildning för barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning. Vi vet alla hur oerhört känsliga de här frågorna är och att det handlar om ganska svaga grupper. Vi får i den debatten konstatera att vad som skiljer skolformerna åt är, lite förenklat, både kunskapsmål, betygssystem och timplaner. Jag ska avsluta med några funderingar inför de framtida diskussionerna som jag inte har någon direkt lösning på. Ska vi fokusera på skolformen eller se på varje elevs behov? Ska vi utveckla möjligheten att skapa särskilda kunskapsmål eller alternativa kunskapsmål? Hur hanterar vi olika skolformer i en situation där de riktade statsbidragen har försvunnit? Det finns ett antal sådana funderingar som jag tror att vi behöver diskutera vidare. Jag avslutar dock med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut i utbildningsutskottets betänkande nr 11. 192 () replik: Jag tog chansen när möjligheten nu fanns, , för det var en sak jag tänkte på. avslutade ju med att visa ett exempel. Jag har tittat i senaste numret av tidningen värde, nr 1/2005, och där fanns ett intressant reportage om en kille som hette och var och började första klass på Ankarskolan i . har Alpers syndrom. Sjukdomen gör att han ännu inte kan kommunicera, och han skulle egentligen ha gått i träningsskola. går han i stället i den vanliga skolan närmast hemmet. Han deltar i klassens arbete på sina villkor. lärare säger bland annat: Det vi gör är inte särskilt konstigt utan helt naturligt. Specialpedagogen och mamma säger också att har utvecklats oväntat mycket under denna första termin han hunnit gå i skolan. har barnen runt honom lärt sig att acceptera och ta hänsyn till honom. Detta reportage har stärkt mig ännu mer i min tro att vi faktiskt är på rätt väg. Då är frågan till : Delar du den uppfattningen? 193 () replik: Det blir ett lite märkligt replikskifte, detta. Jag tror att vi är på rätt väg. ska vi vara väldigt försiktiga när vi hanterar de här frågorna. Jag kan ta ett exempel. I ett tidigare replikskifte nämndes någon kommun som kanske hade elva barn med utvecklingsstörning. Jag kommer från en del av landet där vi har väldigt stora geografiska avstånd och där vi kan ha enbart enstaka elever med utvecklingsstörning eller grava funktionshinder. Det är klart att vi måste ha ett nationellt regelverk som gör det möjligt att bedriva en undervisning som är anpassad till den enskilde eleven oavsett var i landet han befinner sig. Jag har själv haft erfarenhet av att jobba med barn med utvecklingsstörning och även andra funktionshinder. På något sätt har vi varit tvungna att lösa det, ofta med stöd och hjälp från andra håll. Den här frågan är känslig och svår. Jag tror att vi är inne på rätt väg, och jag tror att vi ska vara förhållandevis pragmatiska när vi diskuterar framgent. 194 (): Jag kände bara att jag ville kliva upp och förtydliga mig. Den bok jag kom i kontakt med genom tv och som författarna var vänliga nog att skicka till mig handlar om två speciella barn som faktiskt går i en särskola. De sade uttryckligen i tv: Vi är glada och tacksamma för att vi har våra barn i den här skolan, som det står berättat om i boken men som jag inte namnger just . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 14 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Förste vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2004/05:FPM56 Förenkling av uppbörden av mervärdesskatt och åtgärder för att förhindra skattefusk m.m. KOM(2004)89 till skatteutskottet 15 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2004/05:153 till finansutskottet Skrivelse 2004/05:109 till utrikesutskottet Motioner 2004/05:Ub12Ub14 till utbildningsutskottet /05:Bo10Bo13 till bostadsutskottet /05:Sk14 till skatteutskottet /05:MJ23 till miljö- och jordbruksutskottet /05:L26L31 till lagutskottet /05:N22 till näringsutskottet /05:Ju50 och Ju51 till justitieutskottet /05:A5 till arbetsmarknadsutskottet /05:Sk15 till skatteutskottet 16 § Anmälan om interpellationer Anmäldes att följande interpellationer framställts 2004/05:542 av ()till samhällsbyggnadsminister bostadsbolags villabyggande /05:543 av ()till utbildnings- och kulturminister 2004/05:544 av ()till statsrådet hälsorisker 2004/05:545 av ()till justitieminister ekonomi 2004/05:546 av ()till justitieminister ekonomi 2004/05:547 av ()till statsrådet för rasism Interpellationerna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 17 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2004/05:1462 av ()till justitieminister vid brott mot invandrare 2004/05:1463 av ()till justitieminister regler om ID-handlingar /05:1464 av ()till justitieminister under förundersökning 2004/05:1465 av ()till utrikesminister domstolsväsendet 2004/05:1466 av ()till finansminister möjligheter till självskydd 2004/05:1467 av ()till finansminister friskvård 2004/05:1468 av ()till finansminister över gränserna 2004/05:1469 av ()till utbildnings- och kulturminister informationskampanj 2004/05:1470 av ()till utbildnings- och kulturminister oberoende 2004/05:1471 av ()till näringsminister i /05:1472 av de ()till samhällsbyggnadsminister hyressättning 2004/05:1473 av ()till statsrådet i /05:1474 av ()till statsrådet /05:1475 av ()till statsrådet bemötande av akademiker 2004/05:1476 av ()till statsrådet alkoholpolitik Frågorna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 18 § Anmälan om skriftliga svar på frågor Anmäldes att skriftliga svar på följande frågor inkommit 2004/05:1396 av ()till utrikesminister situation 2004/05:1400 av ()till statsrådet språktest av asylsökande 2004/05:1416 av ()till utbildnings- och kulturminister på armenierna 2004/05:1419 av ()till statsrådet av asylärenden 2004/05:1361 av ()till justitieminister till ny tingsrättsorganisation i Svaren redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 19 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen från sammanträdets början till ajourneringen , av talmannen därefter till och med 9 § anf. 131 (delvis) och av förste vice talmannen därefter till sammanträdets slut.