prot · GT0950 · 2005-12-13 00:00:00 — Sedan finns det förebyggande arbete som jag tror att man kan göra mer av, som inte bara handlar om pengar. Det handlar om tidiga och tydliga signaler, bland annat till de unga män som befinner sig längst ned i näringskedjan i den organiserade brottsligheten med ett stort intresse av att klättra uppåt i den hierarki där man börjar med bötning i . Eller vet ni vad: De håller på med bötning i , hemma i där håller man på med bötning och sätter skräck i ungdomarna. Ingen gör någonting. Generationer får sin rättsuppfattning totalt förruttnad. Vad tror ni det betyder i förlängningen, mina vänner? Det enda jag vet är att det är ni som är ansvariga och att vice justitieminister och vice justitieminister verkligen inte har några svar på detta. Ni säger alltid nej till de åtgärder jag kommer med, till exempel tidigare insatser och att markera att det finns en koppling mellan handling och konsekvens för de här unga människorna, men ni säger bara nej. De ger sig i snabb och rask takt upp längs med näringskedjan i den organiserade brottsligheten som bland annat håller på med värdetransportrån. Då är det så här: Det är ändå några som begår värdetransportrån. Jag vill understryka att det finns väldigt många människor som har levt upp i eländiga förhållanden och som har levt i missbruk och misär men som faktiskt, när de blir stora, inte bestämmer sig för att hämta ett vapen och börja skjuta mot människor. Det är ingen naturlag att man gör sådant. De människor som gör detta mår inte bra, och deras brottsoffer mår i regel ännu sämre. Då, , vice justitieminister i Socialdemokraternas , är det faktiskt så att de personerna själva skulle må bra av att vara inlåsta lite längre. Då skulle de definitivt inte kunna begå brott , och de skulle kunna få hjälp med kraftfull rehabilitering gärna lite arbete, lite utbildning och lite behandling för sina sociala problem. Jag har inget problem med detta. Men de skulle åtminstone vara inlåsta ett tag. Sedan, fru talman, är det ändå så att undersökningar visar att de här personerna är ganska kallhamrade räknenissar. Man ser att om man åker fast på försöks- och förberedelsestadiet så kanske man får ett, ett och ett halvt, kanske i extrema fall fängelse. Avkastningschansen kan vara . Vi var på , några stycken från utskottet. Där berättade man jag vet inte om det är sant, men det är skrämmande om det är det att uppklaringsprocenten för bankrån och värdetransportrån, det vill säga av värdetransportörerna inne på banken, är detsamma som för villainbrott. Men vi kan inte ha det så. Det är ju ett under att det inte begås fler sådana brott i så fall. Vi har alltså en hel del att göra här, mina vänner. Då är det obehagliga saker. Jag säger inte nej till det förebyggande, men de personer som springer runt med automatvapen och skjuter mot människor mår inte bra själva, och de behöver låsas in, därför att de dessutom är farliga. (Applåder) I detta anförande instämde , , , och (alla fp). 108 (): Jag tycker att det är härligt att justitieministern vill lyssna. Du fyller verkligen upp den socialdemokratiska kostymen. Ni blir mer och mer lika varandra på något sätt, allteftersom tiden går. Ni tar alltid ansvar, säger ni, allesammans. Det spelar ingen roll vad som händer. Ni tar alltid ansvar. Och så höjer ni rösten, som om det skulle bli ännu viktigare då. Men vad gör ni rent faktiskt? Det är väl en sak att säga: Jag tar ansvaret. Ni måste väl göra någonting också. Det är möjligt att jag, som du sade, behöver tvätta öronen så att jag hör bättre, men det räcker inte för dig. Du måste ta till något mer kraftfullt för att förändra den bild vi har påtalat här vid den här debatten. Det räcker inte med att säga: Jag tar ansvaret. Du måste visa i handling att du tar ansvaret också. Vi andra, som inte är nöjda och inte stolta, vill försöka lösa det här på något sätt. Då är första frågan naturligtvis: Vad kan man göra för någonting? Vilka är rånarna? Där finns det olika uppfattning. Polisen brukar säga att det är liten skara grova kriminella som, när de är på fri fot, begår allvarliga, grova rån, och när de sitter inne så sjunker antalet grova rån. Men så enkelt är det inte. Alla som läste kunde se att det är ett mycket större nätverk. Det finns personer som inte tillhör de grovt kriminella som också ägnar sig åt den här verksamheten och som har någon form av arbete, visar det sig. Det fanns byggnadsarbetare, bilförsäljare, kroganställda och väktare. Insiderjobbet är alltså ett stort problem. Då menar jag att man måste veta vilka det är som begår brotten för att kunna göra något vettigt åt det och för att förhindra det så att vi allesammans får möjlighet att vara nöjda och stolta. Det är en mycket allvarlig situation, vill jag säga, och frågan är: Vad ska göras? Man hör talas om hårdare straff ibland, fru talman. Jag hör ju till den skaran som inte tror att det är lösningen. snömos om dödsstraff tycker jag uppmuntrar oss att lyssna lite och hoppas att vi ska höra något vettigt, men sedan försjunker man ju igen i någon annan form av verksamhet. Dödsstraff, , förhindrar ju inte brott. Däremot har det en hygglig utdelning när det gäller återfall i brott för den som är utsatt för dödsstraffet. I övrigt har det inte den hämmande effekten. Jag läste i , som kom ut , just om fängelsestraffet. Det är därför som jag inte tror så mycket på hårdare tag. Jag ska citera här. Ordföranden i säger så här: Att bygga fler fängelser för att bemöta brottslighet är som att bygga fler kyrkogårdar för att komma till rätta med en dödlig sjukdom. Jag tror att det är en mindre framgångsrik väg att bara tänka sig längre och hårdare straff. Däremot måste vi göra någonting utöver det, och där är de förebyggande åtgärderna de allra mest framgångsrika, vill jag påstå. Medan vi fortfarande har brottslighet här måste vi ändå se till att förminska brottsligheten. I , läste jag någonstans, har man en GPS-sändare, , i kassetten, och när kassetten är på väg åt fel håll, det vill säga att rånarna har lagt beslag på den så paff! Det tycker jag låter väldigt framgångsrikt: ett paff när den är på väg till ett kasino där den inte ska vara med rånarna. Varför har man inte det i ? Det var ett litet tips till . Eftersom tiden gick ut här nu så återkommer jag i mitt sista anförande med de andra tipsen också, så kanske vi får ordning på det här. 109 (): Först några ord rent allmänt om att vi självklart allihop är angelägna om att bekämpa brott. Men människors integritet är en utomordentligt allvarlig fråga där alla partier också bör analysera noggrant: Vad är det för samhälle vi bygger långsiktigt? Med tanke på alla de pågående diskussionerna om buggning, om användning av preventiva tvångsmedel, om samarbete mellan militär och polis, om lagring av trafikdata, om införande av skyddsidentitet, om införande av möjligheter till brottsprovokation finns det väl anledning att vi allesammans funderar över vad det är för samhälle vi bygger. Vad blir den sammanlagda effekten av alla dessa åtgärder? Till , fru talman, vill jag säga att jag aldrig har föreslagit att vi ska sluta att använda pengar. Det går att läsa om det i protokollet om intresse finns. Jag var mycket noga med att säga att vi skulle ta hänsyn bland annat till människor som är helt invanda på att använda kontanter. Som jag var inne på i mitt förra anförande måste vi tänka på vad som kan bli följden av om vi, som vi alla vill, sätter in åtgärder som försvårar värdetransportrånen. Jag talar om mycket konkreta åtgärder. visade på det som har föreslagit. Jag visade på vad Brå har kommit fram till vad gäller utvecklingen av bankrånen. Det avfärdar med ironiska kommentarer och sedvanliga höga rop om höjda straff. Det är ungefär lika verkningsfullt som när min gamle regementsläkare alltid föreslog huvudvärksmedicin som bot för alla problem. Brottslighet förflyttar sig ofta till nya och angränsande områden när åtgärder sätts in. har vi alltså tvingats konstatera ett flertal uppmärksammade värdetransportrån. har vi upplevt veritabla och mycket våldsamma serier av bankrån. Vad kan komma härnäst om värdetransporterna blir säkrare och minskar i omfattning? Kedjan är aldrig starkare än sin för tillfället svagaste länk. Risken är stor att handeln kan drabbas i ökad utsträckning. Då måste vi självklart ligga före i våra tankar och vår planering . Jag vill därför säga några ord om den kontanthantering som jag tycker också ligger i färdriktningen. Här menar jag att näringen måste ta sitt ansvar. Det finns säkert en hel del att göra säkerhetsmässigt. Ett exempel som har diskuterats är införande av slutna kontantsystem, ett annat är den pågående diskussionen om ensamarbete under kvälls- och i handeln. Enligt fackförbundet begås av alla butiksrån mot ensambemannade butiker. Att riskerna för rån ökar när någon arbetar ensam är uppenbart. Det påverkar också de anställda som självklart vet om detta och i många fall mår dåligt och oroar sig. När ett rån sker lämnas de anställda helt ensamma i en traumatisk situation. Forskning har visat att dubbelbemanning både minskar rånrisken och bidrar till att de anställda upplever att deras arbetsmiljö blir tryggare. Att branschen bör gå i bräschen mot värdetransportrånen, liksom bankerna gjorde mot bankrån, och att vi förmår att se bakom hörnet vad som kan hända i nästa led av kontanthanteringen är konkreta diskussionspunkter. Detta är i högsta grad ett arbetsmiljöproblem, som det påverkar näringsidkarnas verksamhet negativt. har länge motionerat om och föreslagit att man ska hindra ensamarbete i butik . Kanske kan den här gemensamma diskussionen göra att vi kan ta gemensamma tag också på detta område i fortsättningen. 110 (): Ledamöter och åhörare! För att minska rånen mot värdetransporterna vill jag återkomma till att man måste arbeta från flera håll. I det arbetet måste vi fråga oss varför rånen ökar i och varför färre rån upp. hade ett seminarium där man redovisade att 9 av de 14 största rånen inom de länder där de jobbar har utförts i . Ett av nio rån har klarats upp i vårt land, i utlandet tre av fem. De har också redovisat att de har satsat mer på säkerhet i i förhållande till , mer har investerats i säkerhetsåtgärder. Utvecklingen här är ändå skrämmande. Enbart den åtgärden har inte hjälpt till att justera siffrorna här i till det bättre. Med anledning av det vill jag ge justitieministern lite att fundera över. Från sida vill vi medverka med lite konstruktiva förslag för att förebygga brott. En sak har jag reagerat på när jag har läst en del rapporter inför debatten. Det är: Varför kör man till depåer med obrukbara sedlar som ska makuleras? Dessutom har vi bara två kvar av dem. Sedlar som ska makuleras är mycket attraktiva för de kriminella, har jag förstått. De är inte registrerade. Därmed är de också svåra, kanske omöjliga, att spåra. Transporterna verkar vara den mycket svaga länken vad gäller rån på det här området. Ett alternativ jag nämnde det tidigare och vill återkomma till det är att man ger tillstånd till att makulera de här sedlarna vid uppräkningscentralerna, som det finns många fler till antalet. Naturligtvis borde makuleringen kunna ske under övervakning av personal. Jag vädjar till justitieministern att sätta sig ned med Riksbanksledningen och ta itu med detta. Ytterligare centralisering av värdedepåerna, uppräkningscentralerna, medför att vi kommer att få mer penningtransporter ute på våra vägar. Som vi ser från är detta inte klokt i dagens läge och kanske inte heller. har vi otillräckliga polisresurser för det här. För att trygga att en säkrare hantering av penningförsörjning ska ske tycker vi att det vore bra om man hade färre transporter. Därmed behövs det fler centraler som hanterar pengarna. Det slutna hanteringssystemet för kontanter finns på 5 000 ställen. Det har visat sig fungera väldigt bra. Det är också en sak som jag tycker är intressant att vidareutveckla. är det så att oavsett vilka tekniska åtgärder man vidtar och vilka andra ansvarsfrågor man arbetar med är förebyggande arbete det allra viktigaste för att komma till rätta med brotten. Det allra viktigaste förebyggande arbetet börjar inom familjen men sker också i samverkan med samhällets övriga aktörer. 111 (): Även en blind höna lär hitta ett korn, har jag hört. Jag får lov att ge rätt i att de som är inlåsta förmodligen inte klarar av att begå brott de är inlåsta. Det är nog riktigt. I konsekvens med det ska vi låsa in alla brottslingar, helst så länge de är potenta till att genomföra brott. Då skulle vi slippa brott i samhället. Det är en lite absurd slutledning, och jag delar inte riktigt det. Sedan hittar ett korn till, nämligen ungdomsbrottslighet och rekryteringen i den organiserade brottsligheten. Han började tala om ungdomsrån och liknande. Jag delar hans uppfattning där. Ungdomsbrottsligheten ser jag som ett mycket stort och allvarligt problem. Det handlar kanske inte om några stora penningsummor, utan ungdomar kanske rånar varandra på mobiltelefoner, på kameror och på andra värdesaker som man kan tänkas ha. Då ställer jag mig en fråga som jag tycker känns som viktigast: Vad är det för normbildning hos dessa unga människor som gör att man glorifierar brotten på det sättet? Förmodligen är det just storbovarna som är något slags idolgestalter för dem. De kör omkring i vräkiga bilar, har tjocka guldkedjor och spenderar massor av pengar på ett vilt uteliv. Jag tror att det är viktigt att vi tittar på sådana värderingar som dessa ungdomar är omhändertagna på olika anstalter och i olika åtgärder. Jag tror att det är den viktigaste uppgiften med det vi kallar fängelsestraff eller påföljder. Det handlar om behandling, inte om att låsa in människor för att de inte ska kunna begå brott det gäller bara i ett fåtal fall. Vidare instämmer jag i det som tog upp om ensamarbete. Det kan onekligen innebära viss lättillgänglighet till kontanta medel. Det bör man på något sätt försvåra. I övrigt tänker jag inte stå i talarstolen och prata om de olika tekniska lösningarna. Jag är övertygad om att när vi kan skicka folk till månen ska vi också kunna klara av att rent tekniskt göra värdetransporterna helt säkra. Det är en fråga om kostnader, och de kostnaderna måste vi ta. Det är trots allt vi som har ansvaret för kontanthanteringen i samhället. Det är onekligen riktigt. Jag skulle återigen vilja understryka vikten av att bytet inte ska kunna användas, det vill säga att man inte ska kunna avyttra eller använda det som man tillägnat sig genom brottslig verksamhet. Här finns det en möjlig väg att gå, men det ska vi kanske inte diskutera . Det finns verk och institutioner som klarar av att lösa de problemen. 112 Justitieminister (): Jag håller helt med om att ta ansvar inte handlar om att prata utan om att agera. Det är därför vi genomfört åtgärderna med utvidgad telefonavlyssning och beslut om DNA. Vi tar ansvar genom att se till att polisen får möjlighet till buggning, att de får möjlighet att jobba under cover och framför allt att de även fortsättningsvis får möjlighet att kartlägga kriminella personers kontakter via mobiltelefoner. Det är just nu det viktiga, inte, som säger, att det finns risk för mormor och så vidare. Polisen får endast tillgång till uppgifter om dem som är misstänkta för grova brott. Vi ska dessutom komma ihåg att den teknik som finns kommer att försvinna. Om vi inte reglerar detta tar vi ifrån polis och åklagare den möjligheten, för med den förändrade tekniken kommer det inte att finnas tillgång till sådant. Och det är inte mig du bekämpar, . Det är svensk polis och åklagare, och resten av EU:s regeringar, vilka samfällt ställt upp på det här medan de svenska är emot det. Det är unikt i svensk kriminalpolitik. Sedan ska vi fortsätta det brottsförebyggande arbetet. Det gäller förstås också där att se till att inte unga personer rekryteras och att det sociala arbetet behöver göras. Viktigt är givetvis att inte ledande politiker försöker skapa en bild av att det handlar om personer som kommer att leva i lyx och så vidare. Visst, de kan lyckas med ett rån, två rån, tre rån, och uppklaringen ligger på . Men sanningen är, det vet alla som känner till problemet, att alla dessa personer till slut åker fast och till och med går en för tidig död till mötes. Det är så det ser ut, vilket är nog så tragiskt, och vi ska inte försöka skapa en annan bild. Det gäller också, precis som säger, att fortsätta arbeta med den tekniska utvecklingen. Just det samarbetet har inletts, och ni får gärna vara med om det. När man påpekar de här sakerna handlar det inte om att skylla ifrån sig eller säga att andra ska ta ansvar. Tvärtom handlar det om att ta det gemensamma ansvaret, och ni får gärna vara med på det. Tack för en bra och trevlig debatt! 113 (m): Som moderat känner jag mig väldigt stärkt när ministern hävdar att vi vågade stå emot alla regeringar. Det var dock en överdrift när vi vet hur ärendet om lagring av teledata hanterats, med tanke på alla turer och den omfattande kritik som finns mot delar av förslaget. Nog om det. Jag tror att en av de viktigaste saker som justitieministern kunde ägna sig åt vore att reformera påföljdssystemet. Vi har i för låga straff för exempelvis grova rån. Men vad har regeringen gjort? Det enda man åstadkommit är att be riksåklagaren fundera över om det finns ett problem. Problemet är stort, och vi dömer inte ut längre och längre straff i , vilket en del av vänsterkrafterna hävdar. lyckades man öka genomsnittstiden för de domar som dömdes ut från 46 . Då ska man veta att straffminimum ligger väldigt lågt. Här finns det alltså ett behov av reformer. Vi moderater har lagt fram konkreta förslag för att vi ska få en bättre överensstämmelse mellan allmänhetens rättsmedvetande, de beslut vi fattat i kammaren om straffskalor och den verklighet som finns i domstolarna. Tyvärr händer ingenting, utan justitieministern har valt att begrava hela frågan i en eventuell utredning. Kanske har Socialdemokraterna om fem någon liten idé om vad man ska göra med detta. När jag förberedde mig inför den här debatten blev jag mycket förvånad när jag från näringen, som så kraftigt kritiserats från vänsterhåll näringen måste ta sitt ansvar, har vi hört fick en mängd underlag i form av rapporter och olika åtgärdsprogram. Det gäller , , de svenska bevakningsföretagens intresseorganisation och många andra. Polisen, regeringen och Socialdemokraterna har inte kommit med ett enda förslag. Då kanske det inte heller är så underligt att vi i har problem med värdetransporter. 114 (): har i den här debatten redovisat några konkreta åtgärder som vi ser fram emot att få arbeta vidare med om vi efter valet skulle få väljarnas förtroende att vara med och regera. Det skulle handla mycket om att fokusera på det förebyggande arbetet, självklart. När det gäller värdetransportrån tror jag att det är viktigt att inse att det i stor utsträckning handlar om upptäcktsrisk, uppklaringsmöjligheterna och att få en vettigare balans mellan risken att åka fast och den väldigt korta strafftiden. Det gäller framför allt på försöks- och förberedelsestadiet. Det är faktiskt mest en slump hur duktig polisen är i de fallen, eller totalt sett hur många av dessa brott som kan upp när man väl kommer dem på spåren. Jag blir oroad över att vice justitieminister tagit så stort intryck av sin gamla regementsläkare att han här fortsätter att prata om att vi, ifall värdetransportrånen ökar, ska ta huvudvärkstabletter. Det lär dock inte hjälpa, för man kan inte tänka bort verkligheten även om den är obehaglig. , vår andre vice justitieminister, ger sig i väg till en bondgård någonstans och pratar om blinda hönor. Jag kan se hur , och Socialdemokraterna irrar omkring och letar efter effektiva åtgärder. Det är som en . Man måste komma till skott och på ett sakligt sätt titta på detta om vi ska kunna lösa det hela. Förutom försöksbrotten gäller det också vapenbrott, som jag var inne på. Jag tror att det även gäller penningtvättsreglerna. Jag är helt säker på att det gäller förverkandet. har vi en debatt om värdetransportrån. Jag skulle kunna prata i 8 om förebyggande insatser; det har jag inga problem med. Där har jag också mycket bra förslag. Men råkar det gälla värdetransportrånen, och det handlar om vad vi i kan göra. Det var därför jag blev lite upprörd tidigare. Jag ber om ursäkt för det, fru talman. Men man ska inte börja prata om allt annat och om någon annans ansvar när det är vårt ansvar i . Det är vi som stiftar lagar. 115 (): Det känns lockande att gå in i den hönsgård som presenterats här, men jag ska försöka hålla mig utanför. Vi kristdemokrater tackar för debatten. Det är en viktig debatt, och det är alltid trevligt att få debattera med landets justitieminister, även om vi inte är överens i alla stycken. Jag vill avslutningsvis dela upp problemet, även om jag tror att man, trots att man delar upp det, också kan ha det i samma korg. Självklart måste man göra något åt värdetransportrånen för att förhindra att de äger rum. GPS är naturligtvis ett sätt, och det finns också andra sätt att förhindra att värdetranporter åker omkring med säckar med pengar utan kassetter eller färgampuller i. Det finns många sätt att förhindra att värdetransportrånen äger rum. Jag har tidigare i mitt liv träffat ett antal av dem som har åtalats och till och med dömts för värdetransportrån. Jag vet att det är flera saker som gör att de kommer in på det. Nr 1 är svårigheten att skilja mellan vad som är rätt och fel. Det är de förebyggande åtgärderna som de inte har fått med sig från början och som gör att de senare har svårighet att komma tillbaka. Nr 2 är upptäcktsrisken. Det är en stor och nästan avgörande poäng att veta: Jag kan bli upptäckt, eller jag blir inte upptäckt. Om två av tre värdetransportrån aldrig upp är det klart att det har en mycket lockande effekt för dem som vill ägna sig åt det. Vi måste ta med de brottsförebyggande åtgärderna. Vi måste även se till att förhindra det som pågår. Där är det bra, , om du tar ditt ansvar. Men vi vill gärna se lite mer handling! Det är en bra handling att komma hit till kammaren. Visa nu när du går tillbaka härifrån att du tar tag i detta och gör lite nytta! 116 (): Jag levererade ett antal mycket konkreta förslag i mitt första anförande, . Jag rekommenderar en läsning av det utan blockeringar, så kommer du säkert att få mycket goda tips i dina framtida ambitioner. Jag har i mina anföranden mycket konkret betonat, eftersom det är mycket konkret, just vikten av att de företag som verkar i värdetransportbranschen går i spetsen och ser över säkerhetsrutinerna för att nedbringa, och försvåra möjligheterna till, de uppmärksammade rån som vi nu har diskuterat hur vi ska komma till rätta med eller minska. Det finns anledning att studera utvecklingen eftersom andra delar av kontanthanteringen, till exempel post- och bankrån, visar en helt annan utveckling. Brå har vid en stor genomgång fram till konstaterat en stadig minskning . Det beror på många samverkande säkerhetsåtgärder. Skyddsrutiner och utbildning av personal har bidragit till den utvecklingen. Brå menar att just ökningen av värdetransportrånen kan ha samband med minskningen av bankrånen i så måtto att när bankerna satsar på ökad säkerhet väljer förövarna i vissa fall värdetransporter i stället. Det gäller i synnerhet dem som begår ett rån. En självklar slutsats att dra borde vara att det är viktigt med riktade säkerhetsinsatser av branschen. För att också se bakom hörnet är det naturligtvis viktigt att se över hela området för kontanthantering. Där måste även detaljhandels- och butiksrån belysas. Ensamarbete inte minst och nätter är definitivt något som kan, bör och ska ifrågasättas om vi menar allvar med att bekämpa brott mot kontanthanteringen och värna de anställdas hälsa och säkerhet. 117 (): Fru talman, ledamöter och en frånvarande justitieminister! Jag har tidigare presenterat några åtgärder. Jag vill återigen helt kort säga att samhällsaktiviteter mot kriminella är avgörande för slutresultatet.