prot · GS0978 · 2005-02-17 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om kompletteringsval till vissa utskott Förste vice talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp anmält som suppleant i kulturutskottet under sjukledighet. Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält som suppleant i utbildningsutskottet och i arbetsmarknadsutskottet under föräldraledighet. Förste vice talmannen förklarade vald den 21 februari31 juli till suppleant i kulturutskottet () Förste vice talmannen förklarade vald den 18 april20 november till suppleant i utbildningsutskottet () suppleant i arbetsmarknadsutskottet () 3 § Anmälan om sammansatt utrikes- och socialutskott Från det sammansatta utrikes- och socialutskottet hade följande skrivelse inkommit: Sammansatt utrikes- och socialutskott (USoU) 1 bil. och socialutskottet har jämlikt riksdagsordningens 4 kap. 8 § i separata beslut överenskommit att genom deputerade i sammansatt utskott gemensamt bereda vissa frågor rörande hiv/aids och andra globala smittor. Till deputerade i det sammansatta utskottet har utsetts de i bifogade förteckning upptagna riksdagsledamöterna (bil.). Det sammansatta utskottet, som benämns Sammansatta utrikes- och socialutskottet (USoU), har vid konstituerande sammanträde denna dag utsett följande presidium: (), ordförande (), vice ordförande Förteckningen hade följande lydelse: Sammansättning av det sammansatta utrikes- och socialutskottet (USoU), Deputerade: Suppleanter: ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() () () () () Skrivelsen lades till handlingarna. 4 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Förste vice talmannen meddelade att skulle bordläggningsplenum äga rum. 5 § Meddelande om plan för kammarens sammanträden Förste vice talmannen meddelade att plan för kammarens sammanträden delats ut till kammarens ledamöter. 6 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2004/05:353 Till Interpellation 2004/05:353 av om Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokat engagemang. 7 § Svar på interpellation 2004/05:337 om tillsättning av ledamöter i lärosätenas styrelser 1 Utbildnings- och kulturminister (): har frågat vad jag avser att göra för att säkerställa dels att ledamöterna vid lärosätenas styrelser har en bakgrund i sådan verksamhet som är av betydelse för högskolans utbildnings- eller forskningsuppdrag, dels ett politiskt inflytande i högskolestyrelserna som i större utsträckning återspeglar resultatet vid senaste riksdagsval. Universiteten och högskolorna har fått en allt större betydelse i samhället. De har ställts inför stora utmaningar, bland annat i form av en kraftfull utbyggnad av den högre utbildningen, ökade krav på forskningsprioriteringar samt samverkan med det omgivande samhället och därtill ökade krav på samarbete lärosätena emellan. Dessa viktiga uppgifter samt de omfattande resurser som samhället tillför universitet och högskolor ökar betydelsen av inflytande från allmänföreträdare i lärosätenas styrelser. Sammansättningen av styrelserna ska skapa förutsättningar för ett starkt och handlingskraftigt arbete. I sin interpellation anför att en ändring av högskolelagen har berett marken för en politisering av lärosätenas styrelser. Den förändring som syftar på och som har beslutat om infördes därför att det bedömdes som överflödigt att ha en särskild lagbestämmelse om ledamöternas bakgrund. Att en mening togs bort ur lagtexten var inte avsett att innebära någon ändring i sak. Det är regeringens ansvar att utse personer som på bästa sätt kan vara av betydelse för högskolans utbildnings- och forskningsuppdrag (prop. 1996/97:141). Precis som jag framförde till vid frågestunden här i kammaren ställer jag mycket höga krav på kompetens och bred samhällsförankring hos personer som ska leda lärosätenas verksamhet. Den ordning som tillämpas, där styrelseordförande och rektor har möjlighet att föreslå externa ledamöter inför regeringens beslut och därmed har ett inflytande när de externa ledamöterna utses, fungerar enligt min mening väl. I betänkandet Högskolans ledning (SOU 2000:101) och i propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) har också redovisats att de externa ledamöterna bidrar till att intern polarisering undviks i styrelsearbetet och att tonvikt läggs på övergripande strategiska frågor. Av remissyttrandena över förslagen i betänkandet angående styrelser framkommer att de externa ledamöterna uppskattas av lärosätena eftersom de tillför kunskaper och viktiga impulser om den arbetsmarknad som högskolan utbildar för. Enligt högskoleförfattningarna har styrelserna det övergripande och yttersta ansvaret för högskolornas verksamhet. Deras arbete bör fokuseras på långsiktiga strategifrågor och uppföljning av beslut. Detta gäller såväl grundutbildning som forskning och forskarutbildning. När det gäller frågor som rör forskningens närmare inriktning och innehåll är det forskarna själva som granskar forskningen och bedömer inomvetenskapliga frågeställningar en ordning som är viktig både för forskningens frihet och för dess kvalitet. Det är en missuppfattning från sida att avsikten med att ha externa ledamöter i lärosätenas styrelser är att de ska utöva ett politiskt inflytande och att sammansättningen av styrelserna därför i större utsträckning behöver återspegla resultatet vid det senaste riksdagsvalet. Lärosätenas styrelser ska, som högskolelagen stadgar, ha inseende över högskolans alla angelägenheter och svara för att dessa uppgifter fullgörs. Styrelsen ska inte vara en politisk arena. Att söka efter kvalificerade kandidater som, och detta är viktigt, är beredda att ta på sig uppdraget att företräda allmänintresset inom universitet och högskolor på ett trovärdigt sätt är en angelägen och ständigt pågående process. Min bild är således att nuvarande ordning för att tillsätta ledamöter i styrelser för universitet och högskolor fungerar väl, och jag har inte för avsikt att verka för att den ändras. 2 (): Allra först vill jag tacka utbildningsministern för svaret på min interpellation. Den högre utbildningens viktigaste uppgift är att utveckla och förmedla kunskap. För att göra det möjligt behövs kompetenta lärare och forskare och en stimulerande arbetsmiljö både för studenter och för personal samt en studiesocial trygghet. Högskolor, universitet och forskning bär bildning, kulturarv och samhällets grundläggande värden. En bred och fri bildning bidrar till utvecklingen och bibehållandet av demokratin. Högskolan ska ta till vara människors kreativitet. Den enskilde studenten ska ha makt över sin utbildning, liksom forskaren och forskarlaget ska ha stor frihet att bedriva den forskning de bedömer som intressant. Lärosätena ska därför vara fria att forma sin verksamhet. Under historiens gång har det visat sig att akademin har haft en avgörande roll för att utveckla nya idéer som på olika sätt varit till gagn för samhället. Det är därför nödvändigt att slå vakt om fria lärosäten med heterogena akademiska miljöer. Om lärosätenas frihet inskränks tystnar det fria och öppna samtal som är kännetecknande för en demokrati i mångfald. Varje tendens till att politiskt minska lärosätenas frihet är ytterst ett hot mot demokratin och mångfalden. Det gäller därför att vara vaksam inför varje tendens till partipolitisering liksom inför riskerna med mångsyssleri. Makt kan korrumpera oavsett vilka goda intentioner som en gång kan ha legat bakom politisk kraft. har Socialdemokraterna haft makten i 64 av . har på enklaste sätt med hjälp av Internet genomfört en undersökning av vilka partier som de ledamöter i högskolestyrelserna som den socialdemokratiska regeringen har utsett har anknytning till. Resultatet är slående. Det finns bland de ledamöter som har en tydlig partipolitisk koppling en omotiverad överrepresentation av personer med vänsteranknytning. I stort sett hela överrepresentationen består av personer med anknytning till Socialdemokraterna. Sex av tio med partipolitisk koppling är s-märkta, tre av fyra politiska ordförande är s-märkta. Exemplen är många. Ett av de mer graverande exemplen är förstås universitets styrelse med en socialdemokratisk ordförande, en rektor som har socialdemokratisk bakgrund och fem socialdemokratiska styrelseledamöter jämfört med en borgerlig. Det är nog så intressant när vi vet att Socialdemokraterna delade ut universitetstiteln trots den kvalitetsgranskande myndighetens, , avrådan och att partiledaren, som råkar vara statsminister, fick en doktorshatt som tack för hjälpen. Genom en tydlig bindning till makten hotas frihet och mångfald, och därmed hotas också i ett längre perspektiv tankefriheten. Och blotta misstanken om det är allvarlig nog. Vi kristdemokrater vill därför se friare och mer självständiga lärosäten som formar sina strategier självständigt även om dialogen med staten utifrån den finansiering som staten står för givetvis måste vara tydlig. I sitt svar påstår ministern att sammansättningen av styrelserna som de ser ut ger grund för ett starkt och handlingskraftigt arbete. Menar verkligen utbildningsministern att Socialdemokraternas ensidiga utnämningspolitik ger den mångfald som för handlingskraft och styrka? Vore det inte mer tilltalande av en ny minister på detta område att i stället ta sitt ansvar för långsiktighet, för mångfald och för frihet och se till att lärosätena och deras styrelser får en friare och mer strategisk roll, så att blotta misstanken om en tveksam utnämningspolitik inte får grogrund? 3 (): Jag tycker att det är väldigt bra att tar upp den här frågan. Jag vill också passa på att tacka ministern för att han ger ett svar, även om vi har olika uppfattningar om vad svaret på frågan borde vara. Genom historien har framgångsrik forskning och utbildning frodats framför allt vid fria universitet. Universiteten har varit en kritisk spegel av det omgivande samhället. De mest fria universiteten i och på andra håll i världen är de som har stått fria från både politisk och religiös styrning. Min utgångspunkt som liberal är att forskare alltid ska få ställa de frågor som de vill och att vi inte vet vilken forskning som kommer att bli nyttig . Vi har exempel på datachipp, genforskning och så vidare som bygger på grundforskning som man från början inte hade en aning om vad den skulle leda till men som 30, 40 eller visar sig ha stor betydelse. Ju närmare politisk styrning som forskning och även utbildning ligger, desto större är risken för styrning. Begreppet universitets och högskolors frihet och autonomi har varit ett oomtvistat begrepp i . Då ändrade Socialdemokraterna inriktning. hade ni accepterat universitetens autonomi. Men då tog ni över det politiska inflytandet i forskningsstiftelserna som de borgerliga hade infört. Ni ändrade högskolestyrelserna så att regeringen skulle utse de flesta ledamöter och utse ordförande i alla högskolestyrelser. Man kan inte säga att detta blev ett ministerstyre, men det blir en väldigt stor risk för indirekt ministerstyre när regeringen faktiskt genomgående utser personer med värderingar som liknar regeringens. För mig är det självklart att det avgörande inflytandet ska ligga hos människor som har anknytning till forskning och utbildning. Det är de som ska ha det avgörande inflytandet över hur forskning och utbildning ska bedrivas. När av högskoleordförandena är s-märkta kan man naturligtvis fråga sig om de är beredda att ta strid för den enskilda högskolans intressen och se frågorna ur dess synpunkt. Det är naturligtvis också risk för dålig kompetens, men inte därför att socialdemokrater skulle vara mindre kompetenta än andra. Men man kan däremot fråga sig varför just socialdemokrater skulle vara mer kompetenta än andra att sitta som ordförande och styrelseledamöter. Om man bara premierar människor med en viss politisk inriktning finns det naturligtvis en väldigt stor risk för att andra meriter blir mindre viktiga och att sådana meriter som kunskap i forskningsfrågor och kunskap om högskolan kommer i andra hand. Jag tycker att frågan om öppnare tillsättningar är väldigt bra. Därför följer jag gärna upp den frågan och hoppas att ministern kan svara mer konkret på hur han vill göra dem öppnare. vill jag också säga att vi tycker att det vore mycket bättre om universitet och högskolor fick tillbaka den rätt som de har haft att utse styrelser själva och att helt enkelt ta bort regeringens utnämningsmakt. Den borgerliga alliansens grupp för utbildningsfrågor har kommit fram till en enad linje. Om den borgerliga alliansen får vara med och bestämma efter 2006 kommer vi att ta bort regeringens rätt, alltså även en borgerlig regerings rätt, att utse ledamöter i styrelser för högskolor. Styrelserna ska utses av lärosätena själva. Det vore det viktiga och stora steget för att minska indirekt ministerstyre. 4 (): Jag vill först tacka interpellanten för att han har väckt denna mycket centrala fråga och självfallet också tacka ministern för det svar som han har avgivit. Den här frågan är viktig och intressant ur två olika perspektiv. Först handlar det om ett generellt utnämningspolitiskt perspektiv där vi har fått alltfler rapporter om att Socialdemokraterna utnämner sina egna partikamrater på löpande band till alla ledande poster i svensk statsförvaltning. Det kan gälla generaldirektörer, ambassadörer och allra senast ordförande i de statliga kommittéerna. Detta har tyvärr också lett till att den paragraf i regeringsformen som föreskriver att tillsättningarna ska ske på sakliga grunder i praktiken har blivit så att säga en död bokstav. Men det är också intressant ur ett annat perspektiv, nämligen det perspektiv som interpellanten väcker, alltså synen på högskolans frihet och förhållande till den politiska makten. Den statistik som har tagit fram i en rapport men som också har pekat på när det gäller högskolestyrelserna är mycket avslöjande. Den socialdemokratiska regeringen tillsätter konsekvent partikamrater och personer från närbesläktade partier till alla ledande poster inom den svenska högskolan. Politiseringen ökar, och det politiska greppet stärks. Den fria akademin har fått nya överrockar. Detta hotar den fria forskningen, det hotar de akademiska miljöernas självständiga ställning. Och detta är förstås väldigt allvarligt. Det är allvarligt av flera skäl. Det hotar den fria forskningen. Och en fri forskning har enligt min uppfattning ett egenvärde. Vi ska ha en självständig och oberoende fri forskning för att generera ny kunskap men också därför att den fria forskningen har visat sig vara den mest effektiva forskningen. Om man jämför de länder som har haft en väldigt tydlig statlig politisk styrning med de länder som har haft en väldigt tydlig fri forskning så är det de senare länderna som har lyckats bäst i forskningen. En del brukar invända mot detta resonemang jag misstänker att vi kommer att få höra det från utbildningsministern och säga att tanken med att från regeringens sida tillsätta ledamöter i de statliga högskolestyrelserna inte är att dessa ska utöva politisk makt och att det inte heller finns några exempel på detta. Men det intressanta är då: Varför har regeringen skaffat sig denna makt att utse ledamöter i de statliga universitets- och högskolestyrelserna om makten inte är tänkt att utövas? Varför kan i så fall inte regeringen säga: Det kan finnas sådana misstankar, och vi drar tillbaka detta. Självklart ska universiteten utse sina egna styrelser. Statsrådet nämner i svaret att det är viktigt med kompetens exempelvis från politiken eller från näringslivet i universitets- och högskolestyrelserna. Och jag tror att alla är överens om att det är bra. Frågan är bara vem som ska utse de personer som ska sitta i universitets- och högskolestyrelserna. Problemet när regeringen utser dessa personer är att de i praktiken får sitt mandat från den socialdemokratiska regeringen eller från en eventuell borgerlig regering efter valet . Mandatet borde komma från högskolan eller , det vill säga att och högskolan inser att det är jättebra att man har politisk kompetens eller näringslivskompetens och att man därför utser ett antal personer som sitter med i styrelsen för att bredda kompetensen så att man kan få en bra kontakt med näringsliv eller politiker. Vi behöver en ny kurs för den svenska högskolan och svenska akademin. Enligt min uppfattning borde de statliga universiteten och högskolorna själva få utse sina ledamöter i universitets- och högskolestyrelserna. Det är en modell som tillämpas på många andra håll runtom i världen och som har visat sig väldigt framgångsrik. Jag skulle vilja ställa frågan till : Är beredd att återvända till en klassisk svensk och västerländsk bildningstradition i det här avseendet? 5 Utbildnings- och kulturminister (): Det var väldigt stora ord om hur det är ställt inom den svenska forskningen och de svenska universiteten. Jag antecknade några av orden: ingen tankefrihet, korruption, ministerstyre, ofri forskning alla var från kd, som ju numera är värst på att ta i och som jag brukar kalla för treprocentssyndromet. Sedan kom med liknelser med . Det är väldigt stora ord. Men när det i praktiken kokar ned till vilka missförhållanden som råder i vardagen vid våra universitet och högskolor blir det väldigt diffust. Några exempel åberopas inte, annat än en doktorshatt, en ceremoniell belöning vars värde kan diskuteras. Det diskuteras också i termer av att det är köttgrytor, att man slevar i sig och att det är så fett. Om ni bara visste hur många av dem som erbjuds uppdrag i dessa viktiga styrelser som tackar nej, kanske ni skulle få en annan bild av avvägningen mellan arbete, ansvarstagande och glamour i de här uppdragen. Jag ser högskolestyrelserna på det här viset. För mig är det otroligt viktigt att högskolorna verkar i sin miljö, att de har ett kontinuerligt utbyte med sin omgivning och att de inte isolerar sig. Jag tycker att det är viktigt, och det har blivit bättre. Man har ett förflutet där man var för isolerad. När jag gick på universitet var det fult och tabu att prata om utbyte med det omgivande samhället. Man var sig själv nok, man var finare än de övriga och man höll sig på sin kant. Det har blivit bättre. Jag vill fortsätta på den vägen. Jag tycker att styrelserna ska innehålla representanter från till exempel den arbetsmarknad som universiteten utbildar för. Den största enskilda utbildningen på universitet och högskolor är lärarutbildningen. Det är logiskt att arbetsmarknaden är företrädd av denna yrkesgrupp genom att det finns folk med uppdrag i kommunerna som till exempel sysslar med skolfrågor. Det tänker jag verka för. Sjukvården är ett annat otroligt viktigt område för våra universitet och högskolor. Det tycker i alla fall jag, och jag hoppas att ni tycker det också. Jag tycker att den avnämande sektorn där bör vara företrädd ofta, gärna av folk som har fått förtroende av väljarna i den region där högskolan finns. Det är för mig ett plus, inte ett minus, att man har stöd från många människor. Jag hoppas att jag inte är ensam om att tycka det, men det jag har fått höra gör att jag tvivlar. Dessutom tycker jag att det är rimligt att allmänintresset är företrätt från riksnivå. Jag tänker fortsätta att be era partier nominera folk, och jag hoppas på bra förslag på personer som går att sätta in i högskolestyrelserna. råkar det vara så gudskelov, höll jag på att säga att i stora delar av har medborgarna i sina regioner utsett socialdemokrater att leda landstingen och att leda skolpolitiken i kommunerna. Det kan man ha olika åsikter om. Det varierar över tiden. Men det är klart att det är med och påverkar. Jag håller gärna med om att det har varit många socialdemokrater i styrelserna. Jag skulle föredra att det var lite fler duktiga borgerliga ledamöter. Det som jag har prioriterat, och kommer att fortsätta prioritera, är att få in fler människor från det privata näringslivet. Det är svårt, för så attraktiva är inte uppdragen. Men jag tycker att det är otroligt viktigt och kommer att jobba för det. vill jag veta vad ni vill, för interpellationen och alliansens förslag går i två helt motsatta riktningar. Jag får det inte att gå ihop. Jag kräver ett besked nu: Ska det vara rikspolitiker som speglar de politiska majoriteterna, som kd föreslår, eller ska det som i alliansens förslag alltid vara rent hus? 6 (): Så talade då makten. Allt är bra. Det verkar nästan som om utbildningsministern tycker att det är rimligt att använda utnämningspolitiken som något slags revansch, något slags hämnd för egna upplevelser. Inte kan väl utbildningsministern stå och säga det i kammare och mena allvar med den typen av uttalande. Mer seriöst än så borde vi väl kunna se på lärosätena och deras roll i det omgivande samhället. säger att han ska fortsätta att be om nomineringar, men makten den ska han behålla själv så länge han sitter på maktens taburett. Det kallas för maktens syndrom. Vi kristdemokrater vill slå vakt om fria lärosäten. Därför är det bra att vi i alliansen har kunnat enas om en modell för lärosätenas frihet som lever i ett omgivande samhälle. Jag kan vara överens med statsrådet om att det behövs allmänföreträdare i styrelserna. Självklart behövs det. Men skillnaden mellan oss är att medan ministern säger att det är bra att allmänföreträdarna i sex av tio politiska fall är socialdemokrater, vill vi kristdemokrater värna mångfalden. Vi tror nämligen inte att kompetens och partibok är samma sak, tvärtom. Vi vill inte ersätta socialdemokratiska ledamöter med borgerliga ledamöter när vi får chansen. Det är inte detta det handlar om, även om ministern försöker reducera det till det. Det handlar om kompetens, det handlar om mångfald, det handlar om bredd och det handlar om allmänföreträdare som representerar hela det omgivande samhället och som ska finnas med i lärosätenas styrelser för att de tillför lärosätenas verksamhet olika perspektiv och kunskaper. Självklart gör många som är allmänföreträdare i styrelserna ett gott arbete och gör så gott de kan. Det behöver vi inte diskutera. Men det vi samtalar om är principen för hur dessa utses och om risken för att en enögd socialdemokratisk maktfullkomlig utnämningspolitik leder till att det blir nästan bara socialdemokrater som sitter i de olika styrelserna. Regeringen äger den här frågan. Ändå säger ministern att styrelserna inte ska vara en partipolitisk arena. Men varför, återigen, är det då nästan bara socialdemokrater som sitter på de här olika positionerna. Tre av fyra partipolitiskt kopplade ordförande är socialdemokrater. I alla universitetsstyrelser har Socialdemokraterna majoriteten av de partipolitiska ledamöterna och i 22 av 28 högskolestyrelser som vi kristdemokrater tittat närmare på. Inte menar väl att det är i paritet med ens ett valresultat? Inte menar han väl att det står i paritet med väljarnas dom? Tvärtom har Socialdemokraterna överutnyttjat utnämningspolitiken för att sätta in sitt folk. Därmed finns tyvärr grogrunden för en misstanke om en obalans, en misstanke om att tankefriheten faktiskt kan hotas i det långa loppet. Ministern säger också i sitt svar att det var överflödigt att tidigare ha en särskild bestämmelse om ledamöternas bakgrund. Det var ju faktiskt den borgerliga regeringen som införde den bestämmelsen i linje med den politik som tidigare socialdemokratiska regeringar fört. Den bestämmelsen tycker nu ministern att det var bra att Socialdemokraterna tog bort , och det är klart att det är ju bra ifall man menar att det är besvärligt att ha bestämmelser och krav på kompetens när man ska utse sitt eget partifolk till olika positioner. Kan maktens arrogans bli tydligare än så, herr talman? 7 (): Som ministern säger finns det på alliansens dagordning ett förslag från oss fyra borgerliga partier om att lärosätena själva ska utse styrelserna. Representanter för lärarna, studenterna och personalen ska utse dessa genom ett valförfarande. Vi säger också att det ska finnas allmänföreträdare företrädda.