prot · GT093 · 2005-09-14 00:00:00 — Talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i . Kammaren biföll denna avsägelse. 2 § Anmälan om kompletteringsval till Talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som suppleant i efter . Talmannen förklarade vald till suppleant i () Talmannen meddelade att () ansökt om föräldraledighet . Kammaren biföll denna ansökan. Talmannen anmälde att () skulle tjänstgöra som ersättare för . 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2004/05:174 till lagutskottet /05:175 till trafikutskottet /05:176 till justitieutskottet /05:177 till miljö- och jordbruksutskottet /05:178 till lagutskottet Skrivelse 2004/05:173 till miljö- och jordbruksutskottet 5 § Ny instans- och processordning i utlännings- och medborgarskapsärenden och uppehållstillstånd för tribunalvittnen Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2004/05:SfU17 Ny instans- och processordning i utlännings- och medborgarskapsärenden (prop. 2004/05:170 delvis) och socialförsäkringsutskottets betänkande 2004/05:SfU18 Uppehållstillstånd för tribunalvittnen (prop. 2004/05:170 delvis och 172). Kammaren biföll utskottets förslag att ärendena fick avgöras efter endast en bordläggning. 1 (): ska debattera förslaget om en ny instans- och processordning i utlännings- och medborgarskapsärenden. Jag vill börja med att yrka bifall till den moderata reservationen nr 1 i betänkandet samt säga att vi för att vinna tid avstår från att yrka bifall till övriga reservationer som vi undertecknat, även om vi står bakom samtliga. Den proposition som ligger på bord är redan debatterad en gång tidigare, nämligen i den remissdebatt som hölls när regeringen inlämnade den till . Jag tänker därför inte gräva ned mig på nytt i propositionens innehåll utan bara konstatera ett par viktiga detaljer, göra några klarlägganden och slutligen också komma med några kommentarer till hur debatten har utvecklats och fram till . Först och främst är det viktigt att konstatera att genomförandet av den nya instans- och processordningen välkomnas av oss moderater. Vi har ända varit starka kritiker av den ordning som rått, och vi har upprepade gånger påpekat att rättssäkerheten i processen är undermålig. Dessa brister rättas nu i stort sett till genom den nya ordningen. Vi kommer att få en praxis som blir transparent, möjlig att överblicka, och i förlängningen får vi också det som alla hoppas på, nämligen en större trovärdighet för den svenska asylprocessen i förhållande både till den asylsökande och till den svenska allmänheten. Med detta sagt är det dock inte så att det inte finns några kvarstående problem. Mycket beror givetvis på hur den nya ordningen fungerar efter att den sjösatts. Vi moderater är mycket medvetna om den problematik som ligger i att många fall nu står i kö för att avgöras. Dessa fall har rätt till en rättssäker prövning och att få de skäl som ligger till grund för respektive asylansökan granskade i en juridiskt oantastlig ordning. Detta fordrar dessutom både resurser och utbildning för att de som verkar i processen ska bli kompetenta. Detta är en grannlaga uppgift som visar på att processer måste göras noggranna för att ha trovärdighet. Från vissa partier i den här kammaren har det i motsats till detta framförts krav om att ge alla de som kommit till inom en viss tidsrymd permanent uppehållstillstånd, ett slags hopkok av amnesti och asyl, något som närmast kan kallas en amnesyl. Detta är inte en ordning som mitt parti kan ställa upp på. Tvärtom är det en helt felaktig slutsats som kommit till uttryck i den fempartireservation som förespråkar ett sådant förfarande. Det är i grunden naturligtvis absurt att dra en gräns och säga att de som lämnade in sin ansökan före datumet och klockslaget si och så är berättigade att få stanna, men att de som råkade komma dagen efter får skylla sig själva. Förslaget innebär i praktiken en inställning till asylbegreppet som är helt skev, och detta blir ännu mer tydligt när man noterar de förbehåll som de undertecknande partierna gör, exempelvis att den som lämnat in en ansökan men som redan lämnat inte ska komma i fråga för amnesylen. Att öppna gränserna bara för vissa som anlänt till före ett visst datum är, som jag sade, inte acceptabelt, men att dessutom strunta i de asylsökande som inte längre finns här snuddar faktiskt vid det rättsvidriga. Vi moderater vill inte att de som följt myndigheters beslut och lämnat på uppmaning ska hamna i en sämre sits än de som struntat i lagar och förordningar och hållit sig gömda. Dessutom är det inte rimligt att frångå kravet på individuell prövning, det vill säga att varje enskilt fall ska prövas för sig och bedömas på sina egna grunder. Tvärtom är detta hörnstenen i en god asylpolitik. Men den vill man nu från reservanternas sida överge. Granskningen spelar enligt dem över huvud taget ingen roll, utan beslutet att låta folk få stanna ska i princip uteslutande baseras på tidpunkten när man kom hit. Följderna av detta blir ännu mer uppenbara när man granskar villkoren för att omfattas av denna tidsfrist. Den sätts godtyckligt av de fem reservantpartierna till sex månaders fängelse. Begår man brott som renderar ett högre straff ska man inte få lov att stanna. Med andra ord kan en man som trakasserat sin hustru eller dotter, som kränkt och hotat henne och som för detta dömts till tre månaders fängelse få lov att stanna därför att han befinner sig på rätt sida om den godtyckliga gränsen. Hon däremot kommer med buller och bång att kastas ut från , om hon registrerades som asylsökande utanför den av er angivna tidsramen. Är det detta som är er uppfattning om att vara lika inför lagen? Det är också orimligt att låta lagstiftningen ha en retroaktiv verkan. I debatten har det ibland anförts argument som går ut på att den svenska staten har ett ansvar grundat i tidigare bedömningar av asylärenden. Vi må tycka att den svenska asylprocessen har fel och brister, kritisera den och söka förändra den. Men jag tycker att , som jag själv haft nöjet att träffa, uttrycker saken bäst. Hon har verkat som talesman, opinionsbildare och ombud för asylsökande i , och hon är helt motståndare till det här amnestiförslaget. Så här sade hon i går i TT: En amnesti befriar bara dåliga beslutsfattare från ansvaret att inte ha följt lagen. Det är bättre att angripa problemen vid roten och se till att alla inblandade gör ett rättssäkert och bra jobb. Tydligare än så kan det inte sägas. Fjärran från det uppskruvade tonläge i debatten som vi kanske kommer att möta här i kammaren kommer någon som har koll på läget och pekar med hela handen på vad som är det grundläggande problemet. Jämför detta med det ovärdiga schackrande kring de asylsökande som pågått och timmarna i samband med budgetförhandlingarna. I detta nu vet fortfarande ingen hur och egentligen ställer sig i frågan. Från att ha varit något som av , och kallats för avgörande blev det sedan ett förslag som bara skulle beröra barnfamiljer, och är vi väl i den senaste dagsnoteringen nere på barnfamiljer och dem som inte kan avvisas till sina hemländer. Jag är glad att kunna stå här i talarstolen och säga att inte på något vis har deltagit i denna budgivning. Man kan i det sista sammanhanget förresten notera att tydligen har dessa två partier på sluttampen trots allt begärt av regeringen att de som inte kan avvisas ska få arbetstillstånd. Det är något som inte sker och där vi borgerliga partier gemensamt har gjort en framställan i utskottsbehandlingen. Men då fick vi inget stöd från eller Vänstern. De lyfte inte ett finger i utskottet för att de som inte kan avvisas ska få möjlighet att göra rätt för sig och inte tvingas leva på bidrag. Det kan vara värt att minnas . Låt mig också kommentera just framtiden efter dagens beslut. Det är viktigt att minnas att grundläggande frågor fortfarande återstår att besvara för regeringens företrädare här , frågor som jag ställde i debatten och inte fick något svar på. För det första ställs det stora krav på integriteten hos de domstolar som ska döma. Det kommer att fordras såväl stora utbildningsinsatser vad gäller den befintliga personalen som rekrytering av nya jurister och nämndemän till de olika instanserna. Därför har jag två frågor till statsrådet : 1.Hur kommer regeringen att säkerställa resurserna för de instanser som jag nämnde? 2.Hur ämnar regeringen säkerställa rekryteringen av såväl anställda som nämndemän för att bemanna den nya organisationen? Vi moderater vill också, precis som vid tidigare behandling av dessa frågor, markera att den föreslagna nyordningen inte är tillräcklig. I dagens globaliserade ekonomi är nämligen människors rörlighet naturlig och nödvändig. Utgångspunkten bör vara tron på enskilda människors kraft, vilja, förmåga och skyldighet att ta ansvar. är det dock uppenbart att den förda politiken inte förmått att hantera många av de frågor som rör invandring, vare sig det gäller att tillvarata möjligheter eller att undanröja problem. För att klara tillväxt och välfärd och för att ge människor som saknar flyktingskäl en möjlighet att söka sig hit anser vi att bör öppnas för en ökad arbetskraftsinvandring. Ökade möjligheter till detta skulle sannolikt även minska den stora tillströmningen av asylsökande utan asyl- eller skyddsskäl till . Att man hamnar i rätt kö från början arbetskraftskön i stället för asylkön om man inte har asylskäl skulle sannolikt även leda till en snabbare integration på arbetsmarknaden och därmed till mindre problem med utanförskap och bidragsberoende bland invandrare. En ökad möjlighet att arbetskraftsinvandra skulle även minska möjligheterna att göra vinster genom människohandel. Det bör nämligen enligt synsätt vara möjligt att vistas i , exempelvis med turistvisum, för att söka arbete, som det finns ett krav på självförsörjning och ett ansvar för det egna boendet. Kan man visa att man ingått ett anställningsavtal ska man också kunna beviljas såväl uppehållstillstånd som arbetstillstånd utan övrig diskussion. Mot bakgrund av denna bild finns det därför också anledning att fråga statsrådet om hon och regeringen är beredda att verka för en sammanhållen lösning vad gäller asyl- och arbetskraftsinvandringsfrågan. Jag och mitt parti tror avslutningsvis, herr talman, att den nya instans- och processordningen är första steget på en lång vandring för den svenska migrationspolitiken. påbörjar vi en resa som förhoppningsvis kommer att ha som slutpunkt en ordning som innebär det jag talade om transparens, överblickbarhet och rättssäkerhet för den enskilde individen men också garantier för det svenska samhället vad gäller möjligheterna att klara av integrationspolitiken och i slutändan också den svenska välfärden. 2 (): kommer att fatta två mycket viktiga beslut. Det första gäller den nya asylprocessen, som kommer att träda i kraft . Vi gläder oss över att vi äntligen kan säga adjö till en undermålig ordning som både regering och riksdag underkände . beslutade regeringen att tillsätta en parlamentarisk kommitté för att reformera asylprocessen. och har gått . har vi levt med och fattat beslut i asylärenden enligt lagar och bestämmelser som vi visste var undermåliga. har en sådan senfärdighet åskådats. Det måste vi ta hänsyn till när vi diskuterar det andra viktiga beslut som kommer att fatta , nämligen det så kallade nollställningsbeslutet genom vilket vi kan reparera en del av följderna av denna oacceptabelt långa process. kom betänkandet från den parlamentariska kommitté som tillsattes 1997. Redan då föreslogs i princip samma domstolsbaserade ordning som vi nu kommer att bifalla. Med andra ord: Vi hade frågan, och vi hade också svaret, för mycket, under vilka tusentals asylsökande har utsatts för en hantering som vi visste inte bara behövde reformeras grundligt utan också hur den skulle reformeras för att leva upp till grundläggande krav på rättssäkerhet och humanitet. krävde en enig riksdag i ett tillkännagivande till regeringen att regeringen skulle komma med en proposition som den vi ska fatta beslut om och med i princip samma innehåll. Ja, sade . Så står det ordagrant i tillkännagivandet. När jag lärde mig svenska betydde omgående, så fort som möjligt. har jag lärt mig, herr talman, att för regeringen kan betyda tre eller tre eller under vilka regeringen trotsade en enig riksdag och fortsatte att utsätta tusentals asylsökande för en asylprocess som alla riksdagspartier hade förkastat. Detta borde ha följder. Vi har grava missförhållanden att reparera, och jag hoppas att vi gör det . hade velat se en bättre text om den nya processordningen än den som vänstermajoriteten kommer att rösta igenom . Vi hade exempelvis velat att man på ett definitivt sätt hade satt stopp för den typ av situationer som de apatiska flyktingbarnen representerar. Vi hade velat säga: Aldrig mer ska en sådan inhumanitet tillåtas i . Därför föreslår vi i reservation nr 8, tillsammans med och , att hänsyn till barnets bästa i asylprocessen som regel ska gå före samhällets intresse av att reglera invandringen. Men socialdemokratin vill inte. Det är föga förvånande med tanke på det rekord i inhumanitet som socialdemokratin har satt i frågan om de apatiska flyktingbarnen. Vi har upphört att förvånas. och håller säkert med oss, men de mäktade inte med att pressa Socialdemokraterna till en mer human lösning. Det är beklagligt, men både miljöpartister och vänsterpartister har fortfarande en chans att ändra på detta genom att rösta för reservation nr 8, som jag passar på att yrka bifall till. Och det kan också göra. Så borde de göra, så att de reparerar den oerhört pinsamma hållning som de antog i frågan om att ge de apatiska flyktingbarnen en ny chans. Vi hade också, som våra andra reservationer visar, velat se andra ändringar i den text som majoriteten kommer att driva igenom. Det gäller till exempel att förstärka rätten till muntlig förhandling och att det offentliga biträde som den asylsökande får inte ska utses av . Vi hade också gärna sett att kontroll i säkerhetsärenden hade utökats, att polisingripanden i skolan mot gömda flyktingbarn inte fått förekomma och att offer för människohandel fått permanent uppehållstillstånd under förutsättning att dessa personer aktivt medverkar i arbetet med brottsbekämpning. hade redan nu gärna sett en förändrad, mer generös och vettigare ordning vad gäller arbetskrafts- och anhöriginvandring. Låt mig nu gå över till det andra viktiga beslut som vi kommer att fatta . Det gäller den så kallade flyktingamnestin eller nollställningsbeslutet. Jag vill börja med att slå fast att ett sådant beslut egentligen handlar om en reparation, ett medmänskligt sätt att sent omsider ta itu med den barlast av mänskligt lidande som den asylprocess som vi säger adjö till har lämnat bakom sig. vill på ett humant sätt sätta punkt för en situation som har dömt tusentals utsatta människor, många av dem barn, till ett ovärdigt liv, ett liv som parias i folkhemmet. Det vill också fyra andra riksdagspartier och en bred folkopinion som har kommit till uttryck i bland annat kyrkornas påskupprop. Här på läktaren sitter några av de människor som har väntat och väntat på att kunna börja leva ett nytt liv i . Bland dem sitter , statslös palestinier. har bott i . I har denne unge man väntat, och somliga i denna riksdag, kanske till och med en majoritet, vill att han ska fortsätta att vänta. har han levt med ett lagakraftvunnet avvisningsbeslut över sig, men det beslutet har inte kunnat och kommer inte att kunna verkställas. gömmer sig inte, han har inte trotsat våra lagar, han har inte missat ett enda möte med myndighetsrepresentanterna. har han stått till myndigheternas förfogande för att avvisas, men han har ännu inte avvisats. Inte ett enda försök har gjorts att verkställa avvisningen; så orealistisk är den. Inget land tar emot statslösa palestinier som kommer från . har inte lyckats avvisa en enda statslös palestinier från . Ändå får han inte uppehållstillstånd. Det borde ministern passa på att förklara för : Varför inte, när lagen säger att han borde få det? Det vi gör med är ovärdigt och grymt. Och hans fall är tyvärr inte unikt. Det finns tusentals statslösa palestinier, somalier, irakier, afghaner och andra som, precis som , fått avvisningsbeslut och som väntar och väntar på en avvisning som troligen aldrig kommer att ske. de väntar får de inte ens arbeta utan hänvisas till passivitet och bidragsberoende. Och detta sker i , i det land som ska försvara och gå i bräschen för mänskliga rättigheter. kan vi sätta stopp för denna mardrömsliknande situation, för denna kollektiva misshandel, som borde plåga våra samveten lika mycket som det plågar dem som drabbas av den. Vid sidan av sitter hans hustru, , medborgare i , avvisningshotad. Och där sitter också, det har jag sett, och Innas två små barn, den tvåårige och den ettåriga , båda födda i , båda statslösa, båda avvisningshotade, barn av en kärlek som växte fram i torftiga flyktingförläggningar och gav hopp och glädje åt två förtvivlade människor. Denna lilla familj kan vilken dag som helst splittras för gott. har faktiskt fått instruktioner av om att verkställa avvisningen av och barnen till , trots att , som statslös palestinier, inte kan och aldrig kommer att kunna följa med. Det är problem, säger myndigheterna. Nej, det är det inte, påstår jag bestämt. Det är vårt problem, med vårt samvete, med våra principer och med det land vi lever i. I ett land där en familj kan splittras på detta vis kan vad som helst hända, ty i det landet har medmänsklighetskänslan förtunnats på ett farligt sätt. Jag och medborgarnas flyktingombudsman, , som nämnde, företräder denna familj inför för de mänskliga rättigheterna. Dit har vi gått för att anklaga den för brott mot artikel 3 i Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter, som förbjuder inhuman behandling, samt brott mot artikel 8, som förbjuder denna typ av familjesplittring. Ja, vi tvingas processa inför mot en stat, vår egen stat, som systematiskt misshandlar människor. Detta kan vi och bör vi sätta punkt för . Vi kan på det viset reparera åtminstone en del av den orätt som vi har gjort mot , och tusentals andra som lever som parias i vårt land. Vi kan på det sättet ge barn som Solafa och ett land att växa i, det land som många av dem föddes i, det enda land som många av dem har varit i, det land som heter . Därför yrkar jag bifall till reservation nr 7 om nollställningsbeslutet. Jag vill avsluta mitt anförande med ett viktigt påpekande. Det vi avgör är egentligen inte om de asylsökande och de gömda flyktingar som skulle omfattas av nollställningsbeslutet ska lämna eller inte. Det vi i själva verket kommer att avgöra är under vilka villkor dessa människor kommer att fortsätta leva bland oss. Tusentals asylsökande kan, precis som , helt enkelt inte avvisas. Dessa människor kommer att fortsätta leva hos oss oavsett vad vi beslutar . En avvisning av till exempel palestinier som inte har något land att avvisas till kommer att vara lika omöjlig som den är . På samma sätt är det exempelvis med somalier, irakier, afghaner och andra vars länder präglas av våld och kaos. Sedan har vi tusentals människor som inte vill låta sig avvisas, som av olika anledningar föredrar att leva gömda hos oss framför att återvända till sina hemländer. Dessa människor lever under omständigheter som vi har svårt att föreställa oss. De är vårt samhälles absoluta parias och bildar en underklass av svartarbetande människor, som lätt hamnar i händerna på allehanda profitörer och kriminella. Dessa människor kommer inte heller att lämna , oavsett vad vi bestämmer , om vi inte bestämmer oss för omfattande polisinsatser i syfte att massdeportera dem. Socialdemokrater och moderater vet detta och har valt sida. De är beredda att förlänga ett kollektivt lidande för att, som de säger, inte ta så kallade kollektiva beslut. De är beredda att förlänga tusentals människors omänskliga livsvillkor i syfte att sända signaler till potentiella asylsökande om att inte söka sig hit. Vi liberaler varken kan eller vill välja denna sida. Vi ska inte misshandla människor i avskräckande syfte. Vi ska i stället ge dem en produktiv och värdig plats i vår gemenskap. Men vi ställer givetvis krav, mycket bestämda krav på att identiteten ska kunna fastställas och att kriminalitet inte ska kunna misstänkas. Det säger jag till som i en artikel i säger att vi är beredda att släppa in kriminella, till och med krigsförbrytare, och låta dem stanna. Det var ett mycket märkligt påstående. I nollställningsbeslutet lägger vi in ett avgörande individuellt moment. Detta vill jag betona med all kraft, så att ingen tror att vi vill fatta en typ av kollektivt beslut som utesluter en individuell prövning. Denna prövning är grundläggande. Vi vill inte på något sätt riskera att vår vilja att vara solidariska med utsatta människor ska missbrukas, som vi tyvärr sett att kriminella ligor redan har gjort. Om detta får det inte råda minsta tvivel. tror på möjligheterna att genom en effektiv integrationspolitik göra dem som söker skydd hos oss till ett välkommet tillskott till vår gemensamma välfärd. Vi står för en klar arbetslinje i flykting- och integrationspolitiken, och den linjen är också grunden för den integrationspolitik som partierna i har kommit överens om. Så är tyvärr inte fallet . Ett skrämmande utanförskap breder ut sig i vårt land, och kravallerna i visar med all tydlighet de alarmerande konsekvenserna av regeringens misslyckade integrationspolitik. Socialdemokraterna fruktar varje ny asylsökande som får stanna i , och denna hållning kan man förstå, för socialdemokratin har inte något som helst svar på frågan hur fler jobb kan skapas och utanförskapet brytas. Det jag däremot har svårt att förstå är ställningstagande. Om de verkligen tror på vad de själva säger och vad lovar borde de inte frukta människor som behöver komma hit utan välkomna dem. Vi behöver dem, och de behöver oss. Vi har ett alternativ till Socialdemokraternas stagnerande och alltmer slutna . Därför borde tänka om och lämna Socialdemokraterna ensamma med misslyckandet och skammen. kan förändra livsvillkoren för tusentals människor som lever på ett vidrigt sätt i vårt land och visa att det de älskar är ett öppet, generöst, växande och framtidsoptimistiskt . Det skulle dessutom bli ett avgörande bidrag till en alliansseger . Ty jag är övertygad om att vi inte kommer att vinna regeringsmakten om vi inte på ett entydigt sätt visar att vilar på en solid grund av solidaritet och empati med människor i utsatta situationer. 3 (): Migrationsminister har sagt att den nya instans- och processordning som vi debatterar i kammaren är den största reformen någonsin på asylpolitikens område. Det är väl upp till var och en att bedöma den graderingen, men det är definitivt en viktig reform. Vi är många som har väntat otåligt på att den ska genomföras. är vi äntligen framme vid debatt och beslut, och vi har ett datum för genomförande. Ministern och hennes regering har ju, med förlov sagt, inte gjort sig någon stor brådska med att uppfylla det beslut som fattades i den här kammaren redan för ganska exakt . Somligt tar sin tid, särskilt när den verkligt heta viljan saknas. Den största reformen eller inte? En sak är säker: Detta kunde verkligen ha blivit en stor reform kanske den största på området och kunde ha blivit en historisk dag. Jag hoppas att den ska bli det. Den kan bli det om regeringspartiet och näst största parti också ansluter sig till det som mer än 157 000 personer i vårt land, 28 kyrkor och samfund samt 60 andra organisationer har krävt och det som fem riksdagspartier föreslår, nämligen ett nollställningsbeslut eller, om man vill kalla det så, en flyktingamnesti enligt den motion som har väckts av , . Mycket i dagens betänkande är vi överens om. I vissa delar av den nya instans- och processordningen har vi kristdemokrater och andra partier en del avvikande uppfattningar som vi uttrycker i ett antal reservationer.