prot · GS09137 · 2005-06-10 00:00:00 — Att då, efter att kanske ha nekat eller år, bli motiverad att genomgå behandling tror jag blir svårt. Jag skulle vilja se en modell på frivillighetens väg. En person som blir gripen för brott ska direkt bli erbjuden behandling. Då finns det en möjlighet att minska återfall i brott. Med en sådan ordning skulle man kunna få en vinnavinna-situation. Den kunde leda till att mannen får hjälp med att få bukt med sitt aggressiva beteende, oavsett vad orsaken är. Kvinnan kan slippa bli utsatt för mera brott. Samhället kan minska sina kostnader. Det skulle också kunna leda till att den man som tar situationen på allvar har glädje av det när man ska titta på påföljder och vid åtalet ungefär som görs med en rattfyllerist som genomgått en lyckad behandling. Det måste ju finnas en väg vidare. Vi måste våga tro på att människor kan tillfriskna, komma på bättre tankar eller så och få bukt med sina bekymmer. Eller är det så att justitieministern lyssnar på Roks företrädare som menar att det inte går att behandla när det gäller mäns våld mot kvinnor? Det är viktigt att få reda på vilken syn som finns i den frågan. Jag vill också gärna veta vad ministern säger om det konkreta förslaget att på frivillighetens väg direkt efter det att brott har skett erbjuda den man som är gripen för ett våldsbrott vård och behandling. Jag tror att det finns stora vinster att hämta där. Man har också försökt med den modellen och även genomfört den till vissa delar i andra länder. Det här undrar jag alltså över. Det duger inte att bara skicka ut när brott redan har skett, utan det måste gå att förebygga sådant här. Det är också viktigt att de män som vill söka hjälp innan polisen är inblandad också har en möjlighet att komma till rätta med sina bekymmer. 105 (m): Justitieministern och jag är överens om att det är bra att en del utbildning görs för domare. Det behövs mer sådant, också inom andra delar av rättsväsendet. Jag kan säga att det är bra att man i chefsutbildning nu lägger stor vikt vid sina planer, i varje fall vid värderingar och attityder. Men det är, som ministern säger, väldigt svårt om inte intresset finns hos domare att gå de utbildningar som erbjuds. Så är det naturligtvis. När man ser att det inte alltid är så intressant eller någonting som prioriteras och när man följer det arbete som sker inom polisens ansvarsnämnd jag sitter med i är det, tycker jag, uppenbart att det är nödvändigt att också vrida på en annan kran och se till att kvinnomisshandel eller misshandel i hemmet vid sidan av de bedömningar som görs av om vederbörande är lämplig för sitt arbete eller inte. Det är ingen privatsak om man dänger sin kvinna eller sina barn, utan det är en del av den bedömning som måste göras. Här finns det faktiskt en del svåra frågor att hantera. Jag menar att det är alldeles nödvändigt för att signalen ska bli den rätta. I nästa led är det kanske så att staten som ett föredöme skulle erbjuda män med den här typen av problem hjälp, precis som vi gör när någon super på jobbet. Om man har uppenbara svårigheter att hantera sitt liv därför att man inte kan avhålla sig från alkohol erbjuds man det är det en skyldighet att ge vård och behandling. Kanske är det så att vi på vissa håll ska pröva att erbjuda adekvat hjälp och stöd också till män som har svårt att hantera sina privata relationer. Jag tror nämligen att det skvätter över på deras handläggning av ärenden och på deras förmåga att arbeta väl inom rättsväsendet, så här finns det en hel del frågor som vi måste jobba vidare med för att nå resultat. Det är bekymmersamt att rättsväsendet för tillfället har ett skamfilat rykte hos allmänheten. 106 Justitieminister (): Jag ska inte förlänga alkoholdebatten och diskussionen om tidigare förslag. Vi ska inte fördjupa oss i det . Men är det någonting som Brå understryker så är det den ökade anmälningsbenägenheten och också att det kan vara en faktisk ökning. Sedan är det en annan sak om det är en stor sådan eller inte. Att anmälningarna ökar är positivt. Att det kan vara en faktisk ökning är naturligtvis negativt. Detta är någonting som Brå gång på gång nämner när de presenterar sina rapporter. Det här har varit ett av få områden där man verkligen har kunnat se en röd tråd. De projekt som nämner finns. Till exempel finns det ett projekt som kallas för där man samarbetar med polis och socialtjänst. Men låt oss tillsammans säga att vi politiskt och kanske också i andra sammanhang kan konstatera att frågan måhända borde ha lyfts fram tidigare och på ett ännu bättre och effektivare sätt. Låt oss också säga att mycket återstår att önska på det här området. Men vi ska också blicka framåt och se till att mer kan göras. Vi är helt överens om detta med brottsförebyggande syfte är viktigt. Jag ska inte säga att det är första gången jag nämner det här, utan det har nämnts . Bland annat finns det, som sagt, ett projekt i där man just ser på de olika delarna i den här problematiken: kvinnan, mannen och barnet alternativt barnen. Detta tycker jag är väldigt viktigt. Som sagt: Det pågår projekt. Om vi på olika sätt kan driva fram ytterligare projekt är det, tycker jag, väldigt positivt. Jag gör gärna det och tar gärna ett större ansvar för det. Jag vet inte om jag uppfattade rätt när det gäller anmälningsskyldighet vid misstanke om att det gäller personer inom rättsväsendet eller andra. Är det inom rättsväsendet är det, tycker jag, en självklarhet att det är ett arbetsgivaransvar. Det vore intressant om utvecklade detta ytterligare. Jag vill inte avfärda det ens om det gäller andra delar. Visst vore det en integritetskränkning med en sådan här anmälningsskyldighet eller initiativskyldighet, men det får i så fall vägas i en annan vågskål än den för den integritetskränkning som det innebär för dem som drabbas om man inte griper in . Låt oss också säga att det finns ett ansvar som är gemensamt för oss alla när det gäller den utomordentligt svåra frågan om att våga gå in när det väl behövs, när det finns misstankar runtom i vår omgivning. I den situationen önskar man verkligen att det verkligen finns kurage, mod, att vidta de åtgärder och ställa de frågor som verkligen behövs. Jag hoppas och tror att jag kan göra det, men man ska vara medveten om att detta är en svår fråga. 107 (): Det finns hjälp att få, och det finns personer som är utbildade för att förebygga och ge hjälp till män som har problem med sina relationer. Jag har besökt en sådan byrå, kan man säga, här i och pratade där med en terapeut som har ett program. Men han får inga klienter. Det finns inget önskemål från socialtjänst eller frivård att skicka personer dit. Jag vet inte om det beror på ekonomin eller på att man inte tycker att det är någon idé att behandla män. Men det finns programverksamhet där det finns tomma platser. finns det drygt 800 kvinnor i som anmält misshandel eller grov misshandel . Sannolikt finns det då 850 män som skulle kunna fylla upp de här utbildningarna och kanske bryta ett destruktivt beteende. Den här verksamheten drivs i samarbete med Länkarna i och heter Säkerhetsprogram för våldsutsatta kvinnor. Det är alltså en serie både för kvinnor och för män som jag tycker verkar väldigt seriös. Det är förfärligt, tycker jag, när man inte utnyttjar de möjligheter som finns. Där har justitieministern en viktig roll att fylla att förtydliga och kanske ge signaler om att man måste bryta brottskurvan och satsa på en proaktiv verksamhet. Med tanke på de tv-program som har visats och där det har framkommit synpunkter på att män inte går att behandla är det viktigt vilken syn justitieministern förmedlar och vilka signaler han skickar. Sedan har jag ytterligare en fråga som jag gärna vill ha svar på. Vad menar man i det här avseendet med att könsmaktsperspektivet ska genomlysa alla politikområden? Könsmaktsordningen återkommer väldigt ofta som en orsak till mäns våld mot kvinnor. Jag är väldigt intresserad att höra justitieministern utveckla det lite. 108 Justitieminister (): Låt mig först säga att jag är väldigt intresserad av att ta del av saker som talar om. Om jag på något sätt kan bidra genom att sända signaler gör jag gärna det. Här är vi helt överens. Låt oss ändå få en viss balans på den debatt som har varit. Jag tror att vi alla tar avstånd från många av de saker som har sagts. Det är inte så att man som man gärna vill identifiera sig som ett djur. Det tror jag att alla är överens om vad gäller de påståenden som har framkommit. Det är väldigt viktigt att detta inte går ut över alla de fantastiska kvinnor och män som gör ett fantastiskt arbete runtom i vårt land, inte minst de kvinnor som är engagerade i kvinnojourer. Låt det inte gå ut över dem att något förfluget ord har sagts. Ytterligare saker har kanske sagts som man vill ta avstånd ifrån. Jag har inte sett programmen själv, men jag har fått dem rapporterade till mig. Men det är som sagt väldigt viktigt att det nu inte slår över så att de som arbetar i kvinnoorganisationer inte ska få den uppskattning som de behöver. Låt mig säga att vi faktiskt från regeringen tillsammans med samarbetspartierna anslagit 135 miljoner som ska gå ut till kvinnoorganisationer. Men för min del får det gärna gå även till annan verksamhet inom detta område. Det är också viktigt att i sammanhanget komma ihåg att våld från män mot kvinnor ytterst är en maktfråga. Så är det faktiskt. På så sätt är det rätt perspektiv. Ytterst handlar det om en bristande jämställdhet mellan män och kvinnor. Det är därför som det är betydligt flera män som misshandlar kvinnor än tvärtom. Där tror jag att det är av betydelse att det finns en bristande jämställdhet mellan män och kvinnor. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2004/05:683 om kompetensen inom polisen 109 Justitieminister (): har frågat vad jag avser att göra för att polisens kompetens inte ska urholkas vid förtida pensionsavgångar. Som jag har sagt har regeringen satsat och satsar stora pengar på polisen. har polisens anslag ökat med ca . I budgetpropositionen har regeringen utöver de tidigare satsningarna aviserat en anslagshöjning med nästan . Regeringen har genom de kraftiga resurstillskotten sett till att polisens förutsättningar att bedriva verksamheten är goda. Antalet poliser ökar och är nu upp i drygt 17 300. Det är viktigt att arbetskraften i tas till vara, och detta gäller naturligtvis även inom polisen. Personalen ska vara sammansatt på ett sådant sätt att det främjar verksamheten. Då måste dock även åldersstrukturen beaktas. Polismyndigheterna har ett självständigt ansvar för hur de bedriver sin personalpolitik. Som jag har sagt har polisen för avsikt att endast erbjuda de anställda förtida pensionsavgångar då det främjar verksamheten. Det innebär att polisen även fortsättningsvis kommer att ha en hög kompetens. 110 (): Det där mantrat borde justitieministern nästan kunna utantill. I stort sett varje debatt börjar med de här siffrorna. Jag hoppas att vi inte behöver gå in på den sifferexercisen mer. Jag kan det också nästan utantill. Den som inte har begripit det är det kanske inte så stor idé att upprepa det för. Det är utmärkt att det utbildas fler poliser. Vi moderater vill att det ska utbildas ännu fler. Det är egentligen inte det som debatten handlar om. Vi kan vara överens om att våldsbrottsligheten ökar och att brotten blir mer komplicerade och svåra att utreda. Vi kan också vara överens om att brottsligheten är mer internationell. är myndigheternas ekonomi ansträngd. För att ha råd att anställa de nyutbildade poliserna måste myndigheterna se över sina kostnader och göra nedskärningar. Den största kostnaden för polisen är och kommer att vara lönekostnaden. Ekvationen går inte ihop. Man har inte råd att behålla all personal man har och anställa nya poliser. finns det pengar avsatta i trygghetsavtalet. Det finns betydande resurser som kan användas för att utmönstra personal. Då ska man komma ihåg att det inte är pengar från skyn. Det är ju skattemedel som är avsatta i olika avtalsrörelser för att kunna användas vid arbetsbristsituationer, alltså om det inte finns pengar på myndigheten eller om det inte finns arbete på myndigheten att utföra. Att arbetsbristen har uppstått inom polismyndigheterna beror inte på att det finns för lite att göra. Det finns otroligt mycket att utreda och otroligt många brott att förebygga. Men pengarna räcker inte riktigt till. Det är ekonomiska brister som tvingar myndigheterna att göra pensionsneddragningar. Man måste avveckla personal. När det finns en möjlighet att göra det via trygghetsavtalen, som innebär att myndighetens budget inte blir berörd annat än positivt, kommer polisen självklart att göra detta. Regeringen har ju inte anslagit tillräckligt mycket pengar. Annars är man tvungen att använda LAS regler som gör att de senast anställda ska gå först, det vill säga att alla nya polisaspiranter som vi gärna vill ha får sluta direkt innan de ens har börjat. Det vill ingen. Justitieministern sade under frågestunden : Och det kommer naturligtvis att behöva pensioneras av verksamhetsskäl även framöver. Det är klart att i vissa fall kanske en polis som är inte orkar springa runt och därigenom inte bidrar. Jag kan hålla med om att det inte är lämpligt. Men det som planeras och som genomförs inom polisen är att helt andra personer kommer att pensioneras. Det är inte några poliser som är ute och springer . Det är specialister, samordnare, folk på . Det är folk som gör ett väldigt bra arbete. Där vill jag ha en förklaring till hur man med skattemedel kan pensionera människor som utför ett gott arbete och är fullt friska. Det tycker jag är märkligt. 111 (m): Jag ska fylla på där slutade. Det är just tappet av specialister och specialkompetens som är det bekymmersamma. gjorde klart i sitt budgetunderlag för regeringen att man, för att klara budgeten med de ramar som fanns, kände sig tvingad att förtidspensionera 1 200 äldre poliser . Några pengar för att ändra på det kom naturligtvis inte från regeringen. De är därför vi har den här debatten. får man veta i svaret hur det ska gå till. Det är att man har för avsikt att erbjuda de anställda förtida pensionsavgångar endast då det främjar verksamheten. Då är min första fundering: Är det justitieministerns och regeringens uppfattning att svensk polis har så där 1 200 poliser som inte duger till? Är det dessa som den här uppmaningen egentligen går till? I så fall är det en väldigt häpnadsväckande inställning. förstår jag formuleringarna. Efter att i flera debatter ha fått höra att justitieministern har pratat öga mot öga med rikspolischefen tänkte jag att det var bäst att göra det själv också. Jag passade på i går i samband med styrelsemöte. Man försöker alltså rigga hela den här manövern inom de regler som gäller för , vilket olika statliga myndigheter generellt kan göra. kan man erbjuda äldre medarbetare förtida pension förutsatt att det handlar om omorganisation, arbetsbrist och annat sådant. Försvaret kommer till exempel att förtidspensionera drygt 1 000 personer, vilket inte är så konstigt med tanke på att försvaret håller på med en stor omorganisation. Tullen ska göra sig av med 150 personer. Det är mycket märkligt eftersom det inte verkar vara fråga om någon stor omorganisation där och definitivt ingen arbetsbrist. , som borde ha många övertaliga med tanke på att Posten inte längre har så mycket jobb, ska bara göra sig av med tre personer. De har nog läst reglerna på ett lite annat sätt än vad uppenbarligen gör. Inom polisen pågår ingen radikal omorganisation eller förändring som motiverar förtida pensionsavgångar. De erbjudanden som går ut riktas inte heller till en speciell avdelning eller en speciell del av myndigheten, utan det är åldern som generellt är riktningen. Det finns definitivt ingen arbetsbrist. Tvärtom finns det hur mycket som helst att göra för polisen både , , och morgontid, och därför borde det finnas utrymme för alla. Det handlar om det är det vi försöker säga ett mycket kortsiktigt och snävt budgettänkande där myndigheten gör sig av med en del kostnader genom att lägga dem någon annanstans i statens budget. Det är väl ändå tokigt. Det är också så, och där borde justitieministern fundera lite grann, att avsikten med , detta viktiga instrument, inte varit att den ska vara något slags budgetregulator för myndigheterna. Avsikten med den är att trygga vardagen för människor när det sker kraftiga förändringar, som just de inom försvaret. På det här sättet missbrukar staten ett viktigt verktyg, utan att tjäna några pengar. skickar man ut helt fel signaler i systemet och riskerar, precis som interpellanten påpekar, att tappa nyckelkompetens inom viktiga områden. När man pratar med myndigheterna och går igenom vilka personer detta kommer att drabba handlar det inte om överviktiga människor med hjärtsvikt utan om kompetenta utredare som kan göra skäl för lönen bra till eftersom de har just det specialkunnande som jag tror att vi behöver för att de som är ute och springer ska kunna göra ett riktigt jobb. 112 Justitieminister (): Jag håller med om allt det ni säger. Inte heller jag anser att en enda polis ska pensioneras av ekonomiska skäl, särskilt när det egentligen inte ger någon ekonomisk vinst. Det vore fullkomligt vansinnigt. Därför har jag också mycket noga förhört mig om hur det förhåller sig med den saken. Jag vet att det skrivits om detta så att det kan tolkas på olika sätt. Jag har förhört mig om just den saken. Jag har frågat rikspolischefen: det av verksamhetsskäl eller av ekonomiska skäl? Om det sker av ekonomiska skäl kan vi nämligen återkomma till de diskussionerna. Då har jag fått svaret: Nej, det är av verksamhetsskäl man vill pensionera dessa poliser. Om rikspolischefen gör bedömningen att det är bäst för verksamheten att pensionera ett antal poliser, vilket jag har förstått också sker i andra länder, då ska inte jag överpröva det. Jag har inte på något sätt en önskan om vare sig det ena eller andra, utan jag anser att rikspolischefen och de som arbetar med honom naturligtvis är bäst lämpade att göra den bedömningen. Jag har alltså noga förhört mig om detta och fått svaret att det endast och uteslutande är av verksamhetsskäl. Detta har jag gjort av just de orsaker som ni nämner. Och jag om någon skulle väl vilja att man behöll kompetent personal som bidrar till verksamheten. Men om man nu ändå tycker att man inte fått ett tydligt svar på frågan anser jag att man bör skriva ett brev till rikspolischefen så att man får ett skriftligt svar på frågan om det sker av verksamhetsskäl eller av något annat skäl. 113 (): Uppenbarligen finns det dimridåer kring den här frågan. Vi har försökt få fram handlingar, utskick och beslut. Det finns inget skriftligt material säger man, utan det har skett överläggningar. Man håller nu på att göra inventeringar vid 21 olika myndigheter för att se vilka som kan tänkas acceptera erbjudandet. I handlar det om 84 poliser, varav vissa dock inte alla sitter på viktiga poster. 64 har preliminärt tackat ja och är alltså intresserade. Jag frågade en polismästare i ett polismästardistrikt: Om du hade pengar, skulle du då vilja behålla dem eller bli av med dem? Han svarade att det kanske var lika bra att några blev pensionerade men flera ville han gärna ha kvar. Han berättade också vilka de var och vad de gjorde. Denna ekvationen går alltså inte ihop. Det här är inget som vi hittar på för att det är roligt. Det är konstigt hur det kommit fram. Sedan är det en helt annan fråga beträffande polispensionen om den ska gälla från 55 eller men den ska vi inte diskutera . Den människosyn som det här ger uttryck för är bedrövlig. Fullt friska människor ska pensioneras . De anses vara till hinder för verksamheten. De behövs inte längre. Det är märkligt att en så kallad arbetarregering ser på människor på det sättet. I min värld kan folk bidra, göra stor nytta, även om de är 70 eller . Jag menar inte att de ska arbeta så länge, men man måste utgå från individen och fråga: när du fyller och har kvar, hur ska vi på bästa sätt utnyttja din kompetens? Hur ska dina kunskaper kunna föras över till de nya studenterna? Vi måste fråga oss hur vi ska göra för att få ett vinnavinna-förhållande mellan den anställde och arbetsgivaren. Det är inte fler förtidspensionärer vi behöver i . har vi 1 ½ miljon människor som inte går till jobbet. Varför ska vi utöka den skaran med friska poliser när det finns arbete att utföra? Det är också viktigt att veta att de personer som får erbjudande om pension inte anses bidra till verksamheten. Även den människosynen är märklig. Det är inte acceptabelt att göra på det sättet. Det handlar om 64 färre poliser i , vilka sammantaget kanske har en tjänstgöringserfarenhet på 20, 30, . Tror inte justitieministern att det påverkar verksamheten? Kan det verkligen finnas 64 personer som mest är till besvär och ska avlönas från ett annat konto? Det är i varje fall inte alla polismästares uppfattning. Det skulle jag gärna vilja ha ett svar på. Det här är ytterligare ett flagrant exempel på dåligt ledarskap och på bristande förmåga att ta hand om medarbetare och utnyttja resurserna optimalt. Det är ett enormt skatteslöseri; pengarna kommer ju från våra gemensamma resurser. Jag skulle önska att justitieministern träffade några av dessa personer för att själv se om de är till mer besvär än nytta. Jag delar nämligen inte uppfattningen att de inte gör nytta och inte kan bidra. 114 (m): Justitieministern försöker lägga ansvaret för detta på rikspolischefen. Myndigheterna är naturligtvis självständiga och har ett eget ansvar för verksamheten. Problemet är att i det här fallet har noga redovisat hur man ser på möjligheterna att klara av att anställa de nya poliser som regeringen krävt och då presenterat projektet med förtidspensioneringar. Regeringen har inte reagerat mot detta genom att säga att de inte får hålla på så, att det inte är meningen att resurser ska användas på det sättet. I stället har man hållit god min i elakt spel, och då har vi det resultat vi har. säger justitieministern att inte en enda polis ska avskedas av ekonomiska skäl. Det är underbart om det är så. Problemet är bara att alla gömmer sig bakom paragrafer och regler som talar om arbetsbrist och omorganisationer. Det går ju och skriva precis vad som helst, men signalen till medarbetarna är: Om du är över 60 duger du inte längre för i så fall har vi inte råd att anställa några nya. vet alla poliser jag känner att vi behöver varenda kille och tjej. Man byter alltså ut erfarna personer med specialkompetens inom mordutredningar, i frågor som rör trafficking, alla möjliga svåra ärenden, mot någon som springer bra och ska börja lära sig att köra polisbil. Då blir det inte riktigt samma kvalitet på verksamheten. Vi behöver bådeoch. Dessutom har vi en situation i det här landet där vi förtidspensionerar 75 000 människor . Staten borde vara ett föredöme inom de verksamheter som hör till våra grunduppgifter och inte i onödan använda sig av verktyget att låta fullt friska och duktiga medarbetare lämna arbetet för att på så sätt reglera budgeten. I stället måste vi söka andra lösningar, vilket vi också försöker göra. Precis som säger är det nästan omöjligt att få fram underlag i de här frågorna. Det hela är oerhört känsligt, men alla som berörs är mycket öppenhjärtiga. Det är ett tråkigt lyssnande man får ägna sig åt, eftersom många mår dåligt i det tysta. 115 Justitieminister (): Nackdelen om man har färdigskrivna anföranden, får färdigskrivna råd om vad man ska säga eller vill få de svar som man gärna önskar är att det blir lite problem när man ska lyssna på den som man debatterar med. har jag sagt detta här och i andra sammanhang. Jag vet inte hur tydligt jag ska säga det. Men jag får väl upprepa det igen. Det är inte av några ekonomiska skäl som detta görs. Det finns ingen sådan vilja från regeringen eller från min sida, verkligen inte. Det görs av verksamhetsskäl. Jag har hört säga det . Han har sagt det till mig. Jag måste ändå utgå från att han har rätt.