prot · GS09140 · 2005-06-15 00:00:00 — Vi tycker att det är självklart att landstingen har rätt att få bestämma själva hur de vill uppnå hälso- och sjukvårdslagens mål. Det ska inte vi här i bestämma. Vi ska inte tala om hur man ska göra eller inte göra. Landstingspolitikerna är också valda av folket och de har alltså den bästa kunskapen om hur man vill ordna en hälso- och sjukvård som fungerar väl. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 1. Jag står naturligtvis bakom de andra reservationerna också, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 1. 65 (): Startlag i stället för stopplag! Det beskriver, fru talman, vad dagens debatt handlar om. Det är ideologiska skillnader i synen på hur vården kan och bör bedrivas, skillnader i hur förnyelsearbetet stimuleras, hur vi ser på entreprenörskapet inom vården och på vilket sätt ökad effektivitet uppnås. Det handlar om ifall patienters och personals önskan att få göra egna val betyder något. Ska vi ha förtroende för att region- och landstingspolitiker, med ansvar inför väljarna, kan organisera vården? Eller vet vänsterkartellen , , och för att nämna några bättre? och övriga allianspartier, å den ena sidan, står för intentionerna bakom startlagen. Vi vill ha en solidariskt finansierad hälso- och sjukvård som alla ska erbjudas efter behov. Vi välkomnar förnyelsearbetet inom den offentligt drivna vården och vill stimulera privata, kooperativa och ideellt drivna alternativ. Jag är övertygad om att en ökad mångfald är bra även för den offentligt producerade vården och för den personal som arbetar där. Lika övertygad är jag om att mångfalden av vårdgivare ger förnyelse och utveckling och leder till en bättre och effektivare vård och att patienter och personal får större möjligheter att göra egna val. För är respekten för den kommunala självstyrelsen mycket stark. Vänsterkartellen, å den andra sidan, gör genom stopplagen ett politiskt försök att ställa valfrihet och mångfald mot trygghet och solidaritet. Konflikter målas upp som inte finns, och man ser syner på ljusan dag. Alternativt driven verksamhet är något skumt; vinst är något fult. Förnyelse och utveckling? Nej, det är bäst vi fortsätter som förut, säger man. Ska man ge patienter och personal ökade möjligheter? Nej, det är vi som vet bäst. Ja, det är väl okej, så länge besluten blir i anda. Så tänker man. Om det här var min recension av socialdemokratin så blir den så här för : Vi kommer inte längre . I vårdsocialismens anda borde vi förbjuda alla alternativ. Men vi har ju en kontrollstation 2009, och då kan vi slå till även mot primärvården. Svårast att förstå för mig är ändå . Hur kan man stå bakom stopplagen? brukar stå för mångfald, att värna det lokala och säga nej till pekpinnar från och . Jag vet att har haft inre konvulsioner i frågan, och beklagar att man har sålt sig för en utredning. Utskottsbehandlingen bekräftade i stor utsträckning om man bortser från inbjudna gäster som företrädde socialdemokratin vår allvarliga kritik. Om sjukhusbegreppet sade fackliga företrädare att det är oerhört förlegat, att det cementerar sjukhuset och är en oklar definition. Detta bekräftar bilden av att det är oklart vad sjukhusbegreppet står för. Vad innebär egentligen vinstbegrepp? Hur ser man på konkurrensfrågor och monopol? Det var intressanta frågeställningar. Jag menar att detta bekräftade bilden av att det betänkande vi behandlar är något av vänsterkartellens ofullbordade, som aldrig borde ha kommit på bord. Vår välfärd mår bra av en mångfald av utförare, liksom den mår bra av en gemensam och solidarisk finansiering. Från säger vi inte att all vård ska läggas ut på entreprenad. Däremot kräver vi att landstingen ska ha frihet att själva välja på vilket sätt man kan leverera bra vård till medborgarna. Vi säger ja till mångfald och nej till enfald därför att vi vet att de många olika lösningarna också ger de bästa förutsättningarna för en utveckling av svensk vård. I remissdebatten tidigare, när jag påstod att vänsterkartellen genom stopplagen inkompetensförklarar sjukvårdshuvudmännen, svarade : Det var en ny vinkling. Det är ganska avslöjande, och det styrker mitt påstående. Hälso- och sjukvårdslagen stadgar ju att det är landstingen som är ansvariga för att medborgarna får den hälso- och sjukvård de behöver samt för att organisera hälso- och sjukvården och naturligtvis ta ställning till vilka driftsformer som man föredrar i de olika landstingen. Det måste självfallet vara deras sak. Det kommunala självstyret har, som jag har sagt tidigare, ett stort värde. Ur demokratisk synpunkt är det värdefullt att beslut fattas nära medborgarna. Närhet skapar större känsla av delaktighet och ansvar än central- eller expertstyre. Min fråga till blir: Anser verkligen att stopplagen är förenlig med det kommunala självstyret? Jag hoppas få mer än ett ytligt svar. För mig och är det en avgörande och viktig fråga. Av reservation nr 1, som jag yrkar bifall till, framgår att allianspartierna avvisar stopplagen, och i stället föreslår vi en startlag. Det är, vilket vi framhåller, den dåliga tillgängligheten som är det största hotet mot den solidariskt finansierade vården. En väl fungerande vårdgaranti och patienters möjlighet att anlita andra vårdgivare efter garantitidens utgång ges en reell innebörd och starkare drivkrafter om det verkligen finns alternativ att välja bland. Statsrådet brukar säga att visst får privata sjukhus drivas om de håller sig inom av vänsterkartellens bestämda regler. Inte nog med att hon vet bättre än landstingen hur verksamheten ska organiseras, hon vet också bäst hur företagandet ska skötas. Vinstsyfte ska förbjudas vid sjukhus, men inom primärvård är det däremot okej. Patienter nekas härigenom tillgång till nya och bättre vårdkoncept, personalens möjlighet att välja framgångsrika arbetsplatser begränsas och signalerna till privat driven verksamhet vid , och är negativa. Man ifrågasätter deras sätt att bedriva sin verksamhet. Satsningarna fortsätter kanske i andra länder i stället. Får intressanta närsjukvårdskoncept fortsätta? Det blir nya gränsdragningsproblem mellan öppen och sluten vård. Är det inte alldeles uppenbart? Ökad mångfald är också en jämställdhetsfråga. Kvinnor dominerar inom sektorn. Det behövs fler möjligheter att starta eget, välja arbetsgivare och utvecklas inom yrket. Inte ens det argumentet tar hos vänsterkartellens företrädare. Om det nu skulle gå så illa att stopplagen röstas igenom, kommer den, som tidigare talare har sagt, att rivas upp vid ett maktskifte . Vårt alternativ, startlagen, är konkret och syftar till att stimulera framväxten av alternativ. Det innehåller bland annat förslag om att stimulera entreprenad- och intraprenadverksamhet, lagstöd för avknoppning, försöksverksamhet med utmaningsrätt och en översyn av lagen om offentlig upphandling och andra regelverk. Det viktigaste är dock en tillåtande attityd mungiporna upp och inte pannan i stora veck när personal och andra kommer med idéer. Det handlar om att stötta, uppmuntra och erbjuda kunskap. Det gäller att mobilisera kraften hos de enskilda. Även vården behöver entreprenörerna. Vi vill också se bättre villkor för den ideella sektorn som verkar i gränszonen mellan privat och offentlig verksamhet. Som redan har sagt, har non-profit-verksamheten inom vård och omsorg vuxit mycket och uppgår till hela 400 organisationer med 6 500 anställda. Även om stopplagen inte slår ned dem direkt, riskerar de att drabbas indirekt. Allt ska ju egentligen drivas av . De frågor som non-profit-aktörerna bekymrar sig över är upphandlingsfrågor, brist på konkurrensneutralitet, avtalstider, skattelagstiftning och behov av forskning inom området. Vi i de fyra allianspartierna har i en rapport presenterat konkreta förslag på vilken utveckling vi vill se. Jag är jättespänd och frågar meddebattörerna: Vad vill ni konkret göra för att stimulera alternativen? Hur ställer ni er konkret till de förslag som vi har presenterat? Svensk hälso- och sjukvård har många fördelar men också bekymmer, framför allt med tillgängligheten. Stopplagen förvärrar situationen i flera avseenden helt i onödan. I stället för stopplagen vill jag, och övriga allianspartier medverka till konkreta åtgärder som stimulerar i stället för att lägga krokben för enskilda och organisationer som vill göra en insats på vårdens område. Vi säger: Välkomna! 66 (): Låt mig inleda med att yrka bifall till förslaget i detta betänkande från socialutskottet och avslag på samtliga reservationer. När man lyssnar på de borgerliga partiernas företrädare kan man lätt få intrycket att frågan om driftsformer för offentligt finansierade sjukhus är den ödesfråga som ensam avgör om svensk sjukvård kommer att utvecklas positivt eller om den kommer att gå en dyster framtid till mötes. Bara man kan privatisera våra sjukhus blir tillgängligheten per automatik god, vårdkvaliteten högre och personalen nöjdare, tycks de borgerliga mena. Självfallet är frågan om driftsformer mycket viktig, men låt oss inte inbilla oss att vi med dagens ärende löser alla de utmaningar som svensk sjukvård ställs inför . Den demografiska utvecklingen och de medicinsk-tekniska framstegen kräver en helhetssyn på sjukvården, en avvägning av hur mycket resurser som kan avsättas till sjukvården och ett vårdsystem där vi kan ha en effektiv kostnadskontroll. Enligt mitt sätt att se det är det fyra saker som regleras i den här propositionen och i det här betänkandet. För det första handlar det om universitetssjukhusen som är väldigt mycket av motorn i svensk sjukvård. Där har staten två givna intressen, nämligen läkarutbildningen och merparten av den avancerade medicinska forskningen som bedrivs vid dessa sjukhus. Jag tycker att det är ganska rimligt att säga att de svenska universitetssjukhusen har en så central roll att de bör vara drivna av det offentliga. För det andra handlar det om förbud mot gräddfiler. Jag tror att de flesta av oss skulle reagera om någon kom in på ett sjukhus och sade: Jag har här i handen. Jag vill gå före i kön. Självfallet skulle alla reagera då. Därför är det en självklarhet för mig att säga att gräddfiler inte ska förekomma i svensk sjukvård. Sedan vet vi att det ibland faktiskt görs försök att på olika sätt gå runt de prioriteringssystem som finns. Jag var själv under min landstingstid tyvärr tvungen att avslöja en privatdoktor som utnyttjade systemet för det syftet. Han tog emot patienter på sin privatmottagning och ordnade sedan förtur i den offentliga kön. Sådana försök förekommer i sjukvården; låt oss inte blunda för det. Ett offentligt finansierat sjukhus får inte överlämnas till företag som avses vara vinstutdelande. Alla de fyra tidigare borgerliga debattörerna har pratat om vinstdrivande och skiljer inte vinstdrivande från vinstutdelande. Det är, mina borgerliga bröder och systrar, en väsentlig skillnad mellan att skapa vinst och att vara vinstutdelare till vissa intressen. Ni måste skilja på detta och läsa den paragraf där detta står: Verksamheten ska drivas utan syfte att ge vinst åt ägare eller motsvarande intressent. Det är det som är the crucial point, om man får säga så i den här talarstolen, i den paragrafen. Men det bortser ni ifrån, helt och hållet, i samtliga fyra inlägg vi har hört här förut. Den fjärde punkten är att varje landsting ska driva minst ett sjukhus i offentlig regi. Visst påverkas våra ställningstaganden i de här frågorna av vilken ideologisk syn vi har på samhället och på vården. Men min syn påverkas också av de internationella erfarenheterna från länder som har valt helt andra vårdsystem. Min uppfattning är att det svenska systemet står sig mycket väl vid en internationell jämförelse. Ett påstående som ofta förekommer i debatten är att kommersiell drift gör vården billigare. Jag ska inte förneka det, det finns enstaka exempel på det. Men all internationell erfarenhet visar att ju större andel av sjukhusen som drivs med privat vinstintresse, desto svårare är det att hålla de totala vårdkostnaderna i schack. Ett sjukhus är ofta ett naturligt monopol på en ort och strävar efter att optimera sina intäkter. De här intäkterna ska självfallet betalas av samhället, av medborgarna. Jag vill påminna mig en upplevelse jag hade när socialutskottet under förra mandatperioden gjorde en studieresa till . Där sade man i : Här gör vi si och så många öppna hjärtkirurgioperationer. ligger , och där gör de dubbelt så många men de har inte bättre hjärtsjukvård. Systemförändringarna gjorde att man opererade hjärtpatienter i mycket större utsträckning i än i till mycket större kostnader och opererade på helt andra indikationer än vad man använde i . Det är den typen av drivkrafter som kommer fram när man lämnar sjukhusen totalt oreglerade och driver alltför många i kommersiell drift. Vårdens kvalitet blir bättre är ett annat påstående. Javisst, det finns en del exempel på att privatdriven vård är jättebra. Tyvärr finns det exempel på motsatsen också. Men internationell erfarenhet visar att samarbetet mellan olika vårdgivare försvåras om ett stort antal kommersiella vårdgivare konkurrerar med varandra. Det är svårare att säkerställa en bra vårdkedja åt vårdsökande därför att mentaliteten blir: Bibehåll patienten hos oss till varje pris. När ni från den borgerliga sidan hänvisar till att den här lagen medför problem när det gäller att bygga upp vårdkedjor, som självklart är något oerhört viktigt, visar internationella erfarenheter att det är precis tvärtom. Låt mig referera till denna mandatperiods resa i socialutskottet till Mayokliniken i i . Alla som vi pratade med var glada att de jobbade i en non-profit-organisation. En av bevekelsegrunderna var att här gör vi det vi måste göra åt patienten, men i övrigt överlämnar vi ansvaret för patienten till patientens hemmadoktor eller någon annanstans i vårdkedjan där våra resurser inte behövs. Däremot pekade de på svårigheter för en del andra patienter som fick vård inom andra system. Valfriheten ökar är ett tredje argument. Ja, om alla människor bodde där man hade spottavstånd till två olika sjukhus, då möjligtvis skulle det resonemanget stämma. Men i bor vi inte på det sättet. I har vi på det sättet att alla har sitt hemortssjukhus. För de allra flesta människor är det naturliga att åka till sitt hemortssjukhus. Om vi skulle privatisera vartenda sjukhus i till företag med vinstutdelning skulle valfriheten då öka? Inte alls, som jag ser det. säger att han är för mångfald och emot enfald. Det är jag också, jag tror att alla är emot enfald. Men mångfald kan man bygga på många olika sätt, . Mångfald innebär inte bara ett sätt att bygga mångfald på. Jag tror för min del att det här förslaget kommer att innebära stimulans för non-profit-organisationer och non-profit-verksamheter att få en helt annan plats i det svenska vårdutbudet. Det välkomnar jag. Jag vet att många non-profit-företag faktiskt efterfrågar att få en annan plats i det svenska vårdutbudet. När man hänvisar till risker för non-profit-vårdgivare med det här förslaget förstår jag inte alls resonemanget, måste jag säga. Sedan några kommentarer till det vi har hört från de borgerliga företrädarna här. säger att alla svenskar tycker att det är bra att kunna välja mellan att gå till Ica och att gå till och allt vad det var. Ja, det tror jag också. Men till skillnad från tycker jag att det är en viss skillnad mellan att sälja tomater och mjölk och att vara ansvarig för vård. Jag tror att människor tycker så. Den allra största skillnaden är att för tomater och mjölk betalar jag från egen ficka, men sjukvården handlar om ett system där vi faktiskt ska optimera resursanvändningen i en samlad vårdbudget. Då ställer det sig lite annorlunda. Man hänvisar till den borgerliga enigheten. Jag ska gratulera de borgerliga partierna. Ni har lyckats omvända . Jag har pratat sjukvårdspolitik från den här talarstolen . Det är första gången som har samma formulering som andra. Alla har pratat om försäkringslösning inom vården. Det är nytt att ni har lyckats omvända till att gå med på en gemensam finansiering, som ni pratar väl om . säger att man lägger mera resurser till vården, men det är verkligen en sanning med stor modifikation. Det är höjda vårdavgifter och höjda läkemedelskostnader för patienterna som det handlar om. Beräkningen är att höjer vi vårdavgifterna kommer efterfrågan av sjukvård att minimeras. En annan synpunkt jag har beträffande de internationella erfarenheterna av en massiv privatisering av sjukhus är att då ökar incitamenten att gå just den väg som förespråkar här i , nämligen att öka det privata inslaget i finansieringen av sjukhusvården. I de länder som har en mycket stor andel privata sjukhus drivna i vinstsyfte är incitamenten för ökad privat finansiering av vården mycket större än om man säger nej till detta. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 67 () replik: Jag saknade i anförande visioner och idéer om hur den framtida hälso- och sjukvården ska se ut. Det var, tycker jag, ett enda långt försvarstal för det förslag som vi debatterar . Jag har tre konkreta frågor. För det första: Hur definierar sjukhusbegreppet? Det är mycket viktigt att få ett besked på den punkten. Tillåts närvårdskoncept, där det finns ett vinstsyfte och kanske till och med vinstutdelning, med kombinationen öppen och sluten vård? Tillåts kliniker eller motsvarande vid ett sjukhus om de har ett vinstsyfte, och i så fall hur många? För det andra: Har någon förståelse för de fackliga synpunkter som framförts om att sjukhusbegreppet är förlegat? Det cementerar sjukhusen och försvårar nytänkande, till exempel det som vi ser i . För det tredje: Låt oss för en sekund bortse från stopplagens omedelbara konsekvenser och det allmänna pratet om att det är bra med mångfald, vilket sade, och ta ett steg till. Jag vill förvarna övriga partier om att jag kommer att ställa samma fråga till dem. Kan ni nämna några konkreta punkter beträffande vad ni vill göra? Jag har presenterat allianspartiernas åtgärder när det gäller non-profit-verksamhet; jag har gjort det i det som vi sammanfattar i en startlag. Nämn något konkret så att vi kan få höra om det finns något allvar, några muskler, bakom talet. 68 () replik: efterfrågar visioner kring vården och vill att jag ska svara på det . Jag tror att vi kommer att se en fortsatt utflyttning av verksamheter från sjukhusen till andra typer av vårdformer utanför sjukhusen. Den medicinska utvecklingen är sådan att vi kommer att få se det, och i vissa fall tror jag att vi även politiskt ska stimulera det. Det som kan göras nära människor ska också göras nära människor. Å andra sidan måste det som endast kan göras på sjukhus självfallet göras endast på sjukhus. När det gäller vilka nya verksamheter som kan tillkomma gav ni ju själva i era anföranden siffror på den tillväxt som varit under , faktiskt med socialdemokratiskt styre i många eller de flesta landsting. Man köper rehabiliteringstjänster, lägger ut en och annan vårdcentral på privat drift, köper hundra starroperationer eller tvåhundra höftledsoperationer eller vad det nu kan vara från någon producent av vård. Den utvecklingen tror jag kommer att fortsätta. I tidigare debatter i har man från framför allt moderat håll här gjort en sammanblandning. Man förstår inte skillnaden mellan ett akutsjukhus och det som engelsmännen kallar treatment centre, som ju är något annat. Där specialiserar man sig kanske på några typer av kirurgiska ingrepp, blir duktiga på dem och gör hundra, tvåhundra eller femhundra sådana åt sin huvudman. Det är inte tänkt att förbjuda den typen av verksamheter, . Tvärtom kommer vi kanske snarare att se en utökning av den typen av verksamheter framöver. 69 () replik: Jag hade tre frågor, och möjligen fick jag ett halvt svar. Jag upprepar därför frågorna. Först gäller det sjukhusbegreppet, och jag menar allvar med min fråga, för det måste råda klarhet i detta. Hur är det till exempel med Värmlandssatsningen på närsjukvårdskoncept i form av primärvård och slutenvård? Och hur är det med klinikerna? Är det tillåtet eller förbjudet med en, två eller alla kliniker? För mig blir summan av samtliga kliniker ofta ett helt sjukhus, och därför tycker jag att det är viktigt att få besked. Det är upplagt för ett tricksande för att komma runt ett regelverk som bara ställer till med elände och gör att man använder energin åt sådana vansinnigheter. Den andra frågan handlade om förnyelse och utveckling, om att stimulera nytänkande i stället för att bromsa och reglera. Inte heller där fick jag något svar. sade att man lägger ut delar av vården, och det är bra. Han sade dessutom att en och annan vårdcentral kan läggas ut en och annan vårdcentral. Det som jag återigen efterfrågar är de konkreta åtgärderna. Inte en enda konkret åtgärd nämndes. Jag presenterade våra idéer: entreprenad, intraprenad, avknoppning, utmaningsrätt, översyn av lagen om offentlig upphandling och framför allt ett tillåtande klimat. Står man stilla går man bakåt när utvecklingen går framåt, ! 70 () replik: Det sista kan jag helt och hållet instämma i. Inom sjukvården går utvecklingen snabbare än på de flesta andra samhällsområden, och vi måste se till att sjukvården tar till sig alla de goda nyheter som tillskapas genom forskning och utveckling. Målsättningen är självklart att ge patienterna den allra bästa vården. Dessutom innebär dessa nyheter oftast antingen att man kan ge bättre eller mera vård eller att man kan ge samma vård på ett effektivare sätt. Ja, , den utveckling som pågår i innebär att man i utökad omfattning lägger ut den typen av verksamheter. På de allra flesta håll i landet pågår en sådan utveckling, men man kanske tar några steg i taget. tvingas man även ta ett steg tillbaka när en och annan entreprenör inte sköter sig på det sätt som var överenskommet eller kräver för mycket betalt för att utföra samma tjänst som andra kan utföra till ett billigare pris och därmed om man får använda det ordet prisar sig ur marknaden helt enkelt. Det kommer att handla om två steg framåt, ett steg bakåt, två steg framåt, ett steg bakåt. Man prövar från tid till annan förutsättningarna för olika delar av den totala verksamheten. Det tror jag är ett framgångsrikt koncept i stället för att göra som ni vill, nämligen att i ett svep lägga över hela block på privata entreprenörer som ska kunna göra vinst på verksamheten. 71 () replik: Jag ska försöka begränsa mina frågor till två. För det första: Vad menar med gräddfil? Jag syftar inte på det som vi har till matjessill och potatis utan på gräddfil i just det här sammanhanget. Vad är det enligt socialdemokratiskt manér? För det andra: Känns det inte, när det gäller dessa frågor, lite pinsamt att degradera , och till viss del även och LO, och att dessutom degradera både socialdemokratiska, vänsterpartistiska, miljöpartistiska och alla andra partistiska landstingsledamöter? Hur kan tro att vi riksdagsledamöter alltid förstår bäst och att övriga folkvalda och fackliga organisationer inte begriper ett dugg? 72 () replik: har fastlagt en prioriteringsordning. När någon på ett otillbörligt sätt försöker bryta den prioriteringsordningen är det att försöka skaffa sig en gräddfil, som jag ser det. När det gäller synen på de fackliga företrädarnas uttalande i den här frågan ska man ha klart för sig att de är just fackliga företrädare. Deras uppgift är inte att ta ett samhällsansvar över hela hälso- och sjukvården. Deras uppdrag är inte att ta ansvar för att vi har ett sjukvårdssystem som har kostnadskontroll och säga: Så här mycket resurser har vi. De ska utnyttjas på ett effektivt och bra sätt. Mer resurser än så här har vi inte till det här området. Det är inte deras uppgift. Vi har en annan uppgift än vad de fackliga företrädarna har när det gäller hälso- och sjukvårdssystemet. Det kanske även skulle påminna sig. 73 () replik: Då glömmer vi de fackliga företrädarna. I deras argument är det patientperspektivet som i hög grad är utgångspunkten.