prot · GS0983 · 2005-03-02 00:00:00 — Vi har tillsammans med fyra andra partier en gemensam reservation om att stärka kunskaperna kring mobbning och konfliktlösning. Konflikter finns runtomkring oss , i vardagen och i världen. Konflikthantering utgör på det sättet en del av allas vår vardag. Det betyder så klart att de allra flesta konflikter löser vi utan att vi kanske ens tänker på det, men den konflikthantering vi här vill se är en fredlig och konstruktiv konflikthantering där man pratar och lyssnar till varandra och är öppen för kreativa lösningar. Det är, om man lånar ord, inte konflikten som är problemet utan hur vi väljer att lösa den. Man måste som lärare kunna hantera konflikter som uppstår i skolan och också lära ut fredliga metoder baserade på icke-våld som lösningar på konflikter. Konflikter finns i det större perspektivet i världen, som skolan också måste hantera och bearbeta tillsammans med elever. Lärare måste kunna hantera konflikter som sker på skolan men också lära ut icke-våldslig konflikthantering till elever. Den beredskap som man får för konflikthantering som blivande lärare genom lärarutbildningen är här av stor vikt. Lärare har ett tydligt uppdrag i sitt dagliga arbete att verka för fred. Redan i inledningen till FN:s förklaring om mänskliga rättigheter läggs ansvaret på just utbildning och uppfostran för att förverkliga de mänskliga rättigheterna. Det är en stor uppgift. Det är viktigt att anpassa lärarutbildningen så att också internationella konventioner går att förverkliga genom skola och utbildning. Konflikter av mycket påtaglig och nära karaktär i skolans värld är mobbning. Mobbning förekommer i skrämmande stor utsträckning i skolan. Det är viktigt att vi förebygger alla former av kränkande behandling. Kunskaper om mobbning och konflikthantering bör därför anges i examensordningen som ett av målen för lärarexamen. På det sättet betonas tydligt att alla lärare ska ha en gedigen kunskap och beredskap i de här frågorna. Jag har mött många lärare som alla vittnar om samma sak. De har oftast fått en rätt bra beredskap för att undervisa och kunskap i sina ämnesstudier, men de känner sig inte förberedda för de konfliktsituationer de kan komma att möta i skolan och som de måste hantera i det dagliga arbetet i sin undervisning. Undersökning efter undersökning bekräftar att en mycket stor andel elever fortfarande känner sig mobbad. Antalet mobbade verkar dessvärre ha ökat trots många goda insatser. Tyvärr måste vi konstatera att de hitintills fattade besluten och åtgärderna inte räcker. Vi måste ha ett fortsatt intensifierat arbete mot mobbning. Att stärka lärarutbildningens uppdrag på detta område är ett sätt. Ett annat område där vi från har uppmärksammat ett behov av att förstärka och utveckla skrivningarna i examensordningen är jämställdhet. Examensordningen för lärarexamen är påtagligt föråldrad och befäster snarare än motarbetar den rådande ojämställdheten. Man reagerar faktiskt ganska starkt vid läsning av det här dokumentet på hur skrämmande omodern den här delen är. Där står det att studenten ska inse betydelsen av könsskillnader i undervisningssituationen och vid presentationen av ämnesstoffet. Vad betyder egentligen det här? Här kanske en lite annan bild borde lyftas fram, och det kanske borde nyanseras något. Vi anser att regeringen bör se över examensordningens beskrivning och ändra den så att den befäster vikten av att studenten har insikt i genusproblematik och kan undervisa på ett sätt som främjar jämställdhet och motverkar att eleverna stängs in i könsroller snarare än som enbart fokusera på könsskillnader. Det handlar om något så enkelt som att tillgodose varje barns behov och ge alla barn möjlighet att utvecklas på lika villkor. Det behövs en större vikt vid och ett större tydliggörande i lärarutbildningarna om jämställdhet och könsroller. Det räcker inte med en traditionell sex- och samlevnadsundervisning i skolan, utan man måste ge varje elev möjlighet att reflektera även över ett HBT-perspektiv. Det här är ett perspektiv som inte tydligt finns med i skolan. Därför har vi föreslagit att ska göra en översyn av kursplanerna för de lärarstuderande i syfte att stärka kunskaperna i de här frågorna. Det är mycket viktigt ur ett allmänmänskligt och demokratiskt perspektiv där skolan ska uppmärksamma alla människor och inte utestänga en stor del av eleverna från möjligheten att identifiera sig med kunskapsstoffet och få insikt i sex- och samlevnadsfrågor. När sex- och samlevnadsundervisningen blev obligatorisk i den svenska skolan 1955 var kanske ett pionjärland. Vi var först i världen med att göra sexualundervisning obligatorisk i skolan, men vi kan dessvärre inte skryta med att vi är ett pionjärland när vi ser till vad lärarkandidaterna får i sin utbildning. Det är viktigt att de som leder undervisningen i skolan har goda kunskaper i frågor som rör homo- och bisexualitet. Att främja likabehandling och motverka diskriminering är viktiga uppgifter för skolan. För att utbildningsväsendet ska ge samma kvalitet i bemötandet av enskilda individer oavsett sexuell läggning krävs kunskaper om HBT-frågor hos olika kategorier av anställda. Jag står bakom alla våra reservationer men yrkar bifall till reservationerna 17 och 21. 137 (): Utöver skollagen och läroplanen är lärarutbildningen vårt viktigaste styrinstrument när det gäller skolan. Det var säkerligen en bidragande orsak till att vi kunde ta ett enigt initiativ i den här kammaren och till regeringen hemställa om en översyn av lärarutbildningen. Detta bidrog också verksamt till en strävan i den parlamentariska utredningen att åstadkomma en bred uppslutning i samhället. Det blev en uppslutning kring huvuddraget till ny lärarutbildning. Kommitténs förslag som kom att innebära en helt ny struktur med en flexibel utbildning och en forskningsbas fick också starkt stöd både partipolitiskt och från professionen. Här i kammaren var det endast Moderata samlingspartiet och liberalerna som inte ställde upp på en ny lärarutbildning. I övrigt fick förslaget ett brett och starkt stöd från politiska och fackliga organisationer och samhället i övrigt. De partier som stod bakom beslutet i riksdag har ett långsiktigt politiskt ansvar för att reformen blir sjösatt och genomförd i enlighet med den struktur som beslutades. Till vår hjälp för detta beslutade vi också aktivt och oerhört medvetet att det skulle ske en utvärdering av genomförandet och att vi redan innan alla studenter från den första kullen hade mönstrat av utbildningen skulle starta denna. En sådan genomförs nu av som kommer att redovisa en kvalitetsgranskning för att sedan gå vidare med utvärderingsarbetet. När man lyssnar på debatten kan man nästan tro att utvärderingen var klar. Det är den inte. Vi kommer att få se en helhet av utvärderingen . Jag vill ha sagt detta först som en bakgrund innan jag kommenterar de olika yrkanden som finns i dagens betänkande. Jag börjar med att yrka avslag på samtliga reservationer. Det är väl en överraskning. Mina skäl för detta är först rent generellt för alla reservationer att vi givetvis bör avvakta den utvärdering som pågår. Sedan kan det bli fråga om att överväga eventuella förtydliganden eller tillägg i den nya lärarutbildningen. Beträffande de delar av reservationerna som rör strukturen vill jag påminna om några viktiga skäl till den nya utformningen av lärarutbildningen för att sedan också specifikt beröra det allmänna utbildningsområdet. Professionen i skolan behöver alltmer av specialiserade och fördjupade kunskaper i en sådan omfattning att ingen enskild lärare någonsin kan lära sig allt. Kunskapsbildningen behöver därför bäras fram av det gemensamma arbetslaget av personalen på respektive skola där vars och ens speciella och fördjupade kompetenser kompletterar den andres. Det är således inga enhetslärare som utbildningen ger, som pratar om. Lärarutbildningen ska så långt som möjligt eftersträva att integrera de olika delarna och momenten med varandra, det allmänna utbildningsområdet med inriktningar, specialiseringar och den verksamhetsförlagda delen. Vi måste få till stånd att skilda erfarenheter och perspektiv kan mötas och bearbetas. Människor med olika yrkesroller förväntas arbeta tillsammans i skolan när de kommer ut i sin profession. Vitsen med det allmänna utbildningsområdet är att ge möjlighet för studenterna att reflektera kring mångkulturell mötesplats, gruppdynamik och konflikthantering. Vi skriver mycket om det i den lärarutbildning som finns. Det handlar också om att reflektera kring ledarskap, specialpedagogik, grundläggande läs- och skrivinlärning har ni hört? Man ska kunna utnyttja olika kulturella och konstnärliga uttrycksformer, fundera över vad kunskap är i förhållande till olika åldrar samt olika sociala och etniska bakgrunder och stärka studenterna i förmågan att medverka till att skolans känsla för demokrati, samhörighet och solidaritet utvecklas. Det handlar också om barns olika livssituation och uppväxtvillkor. Vidare handlar det om hur värderingar och kunskaper uppstår, vidmakthålls och förändras. Det handlar om värdegrunden, , om etik och jämställdhet. För detta fordras det tid och poäng, framför allt tid. Därför har vi ett allmänt utbildningsområde på 60 poäng. Med förvåning konstaterar jag nu att lägger fram förslag om att minska det allmänna utbildningsområdet med 20 poäng. De skulle med detta vilja bryta upp en inte obetydlig del av strukturen i den nya lärarutbildningen. Förslaget är obegripligt på flera sätt, inte minst när ni inte talar om vad som ska tas bort av innehållet i det allmänna utbildningsområdet. När liberalerna 2000 liksom nu ville ta bort två tredjedelar av det allmänna utbildningsområdet därför att de ansåg att ämneskunskaperna försvagades i den nya lärarutbildningen argumenterade ni kristdemokrater här i kammaren precis som vi att de hade fel. Ämneskunskaperna finns i det allmänna utbildningsområdet. De sätts in i ett sammanhang, och kvaliteten blir dessutom bättre när de kan kopplas till ämnesdidaktiken, exempelvis en svenskundervisning som är relaterad till lärarsituationen. Det kan handla om behovet av bredare kunskaper i ämnet, om djupare kunskaper eller om olika sammanhang där kunskaperna kan planteras. Varför har ändrat sig? Har ni bara gått vilse och lockats in i dimman där liberalerna finns? Eller finns det något annat skäl för detta fantastiska ställningstagande? Att liberalerna och Moderata samlingspartiet fortsätter att argumentera mot den nya lärarutbildningen och dess struktur med bland annat allmänna utbildningsområdet och om att ämneskunskaperna i lärarutbildningen ska vara avskilda och begränsade mot annat i utbildningen är inget nytt. Men att de nu är med på reservationer med krav på förstärkning av exempelvis läs- och skrivinlärning och kunskaper om funktionshinder, mobbning, konflikthantering, sex och samlevnad kan knappast vara ärligt menat. Dessa kunskapsområden finns ju i det allmänna utbildningsområdet som ni inte vill ha kvar. Dessutom föreslår ni en förstärkning av läs- och skrivinlärning för lärare som ska jobba i förskolan och tidiga år, en lärarutbildning som ni inte ville skulle omfatta 140 poäng utan endast 120, om jag minns rätt av debatten 2000. Skälet för oss att höja med de 20 poängen var bland annat att stärka kompetensen inom detta område. Låt mig också kort kommentera reservationen om utbildning i specialpedagogik. Här skriver reservanterna att det i den nya lärarutbildningen inte utbildas till kompetens att arbeta med barn som har läs- och skrivsvårigheter. Det är sakligt fel. Utbildningen ger en sådan kompetens. Det står ju klart och tydligt. Slutligen, fru talman, vill jag ge en kommentar till rekryteringen till lärarutbildningen. När vi reformerade lärarutbildningen ökades intagningen till lärarutbildningen från strax under 9 000 ni kan läsa i betänkandet till över 14 000 studenter. Det är knappast ett tecken på lågt intresse, eller att ingen skulle vilja gå den nya lärarutbildningen. Jag tycker mig snarare märka ett ökat intresse för lärarutbildningen. Det är också min erfarenhet när jag är ute och reser i landet. Givetvis behöver vi fortsätta att utbilda fler lärare, inte minst inom specifika bristområden. Flera av de obehöriga måste bli behöriga, inte minst i de fristående skolorna. Det yttersta ansvaret för dimensioneringen ligger naturligtvis i den löpande verksamheten på respektive universitet och högskola. Att lämna underlag för en klok dimensionering vet vi åvilar och . 138 () replik: Efter att ha hört inlägg kan man ha två funderingar. Den första är: Jaha, men varför är studenterna inte nöjda om allt är så bra som man säger? Det andra är att den bästa sammanfattningen av Socialdemokraternas syn på lärarutbildning är att avvakta. Mindre än var femte student var helt nöjd när LR frågade de studenter som fanns på utbildningen . Var femte tyckte att utbildningen inte höll måttet alls. Var fjärde säger att man inte lär sig hur man ska lära barn läsa, skriva och räkna. Bara en tredjedel var nöjd med detta. Vad krävs då för att Socialdemokraterna ska vara beredda att ompröva sitt beslut? Vi har en situation där läroplanen inte uppfylls. I våra styrdokument sägs att mobbning inte ska förekomma, men likväl sker det. En grundläggande orsak till detta är att det saknas kunskaper i skolan. Om vi frågar studenterna vad de anser säger att de är nöjda med utbildningen i detta avseende. Men Socialdemokraterna vill avvakta. För att lärarutbildningen ska fungera krävs det forskningsanknytning, ämneskunskap och pedagogisk kunskap. Läraryrket är både praktiskt och akademiskt . Vi kan konstatera att lärarutbildningen inte fungerar tillfredsställande i något av dessa avseenden . Men Socialdemokraterna vill avvakta. Majoriteten säger också att lärarutbildningen ger kompetens i läs- och skrivinlärning och också i specialpedagogik. Möjligen kan det vara så i de ord som majoriteten uttrycker, men i verkligheten är det inte på det sättet över huvud taget. Jag vill fråga: Är nöjd med studenternas bedömning av hur den nya lärarutbildningen har blivit? Hur länge ska vad de säger avfärdas? Hur länge ska vad lärarfacken säger avfärdas? Jag har betydligt större förtroende för och hennes syn på lärarutbildningen än jag har för . 139 () replik: Jag har, som säkert många av er, sett rätt mycket av lärarutbildning som gått sedan vi hade debatten i kammaren. Jag ser oerhört olika bilder. Jag ser bilder av en mycket spännande lärarutbildning som går precis i linje med våra intentioner och våra tankar i den bästa av världar som vi kan drömma om. Men jag ser naturligtvis också brister här och där. Jag ser bekymmer här och där. Det märkliga är att Moderata samlingspartiet vill springa före och göra en förändring innan vi har en utvärdering på bordet. De vill lägga fram synpunkter på, lägga fast och ta ställning till ett underlag som jag inte har. Jag tror inte att någon av oss har det. Det märkliga är att Moderata samlingspartiet är fullständigt tomhänt. Ni har ju inget eget förslag till en lärarutbildning. Det var lite tragiskt när ni satt i . Man upplevde faktiskt att ni var på väg upp på vagnen, men sedan steg ni av tillsammans med . Ni är helt tomhänta. Sedan ni sade nej till lärarutbildning har ni stått utan ett eget förslag. Ni har inte det heller. Är det det gamla ni vill ha tillbaka, det som var före vi reformerade lärarutbildningen? Varför i all sin dar är ni med på reservationen om centrala kunskapsområden såsom mobbning och konflikthantering, som tog upp, eller kunskaper om sex och samlevnad när ni inte i något förslag skapar utrymme för dessa områden i lärarutbildningen? Ni måste ge ett svar på detta. Det finns ingen trovärdighet i att prata på detta sätt om två helt motstridiga uppfattningar. Tycker ni att de övriga kunskapsområdena och det som finns i det allmänna utbildningsområdet inte behövs som kunskaper för professionen i skolan? 140 () replik: Det är nog inte så att springer före utvärderingen, utan det var till och med så att vi avfärdade sätt att se på detta redan innan. Vi vet att den nya lärarutbildningen ingår i det kunskapsföraktande perspektiv som majoriteten står för och som också statsministern har tvingats erkänna att man har. Han har ju sagt att vi inte har lyckats hålla fokus på det som är en av skolans kärnuppgifter, nämligen att förmedla kunskap. Delar statsministerns uppfattning? Eller har statsministern fel? Detta är en del i det kunskapsförakt som socialdemokratin har stått för under en så . Varför är vi med på reservationen som handlar om mobbning som examensmål? Därför att den bygger på en av våra motioner. Vi har ett antal andra konkreta förslag till förändringar av examensmålen och förändringar av lärarutbildningen också. Låt mig nämna en sak, . Andelen obehöriga i skolan har mer än tredubblats . Ni säger att det är som är behöriga . I själva verket är det om man ser till att man är behörig i rätt ämne och för rätt ålder. Vi ser betydande pensionsavgångar komma. Vi ska dessutom täcka dagens underskott på lärare som Socialdemokraterna har ställt till med. pratar om en kommande brist på 20 000 lärare. prognostiserar en brist på 40 000. Vi har 35 000 lärare som har valt att ställa sig utanför skolan därför att man inte accepterar arbetsvillkoren. Hälften av dem är beredda att komma tillbaka till skolan om villkoren förbättras. Vad är Socialdemokraterna beredda att göra för att åstadkomma det? Det vore en alldeles central åtgärd för att snabbt höja andelen utbildade lärare i skolan. Jag har inte sett något förslag över huvud taget. Däremot ser jag att lärarna fortsätter att lämna skolan i takt på kanske därför att villkoren i skolan brister. Lärarutbildningen är fullkomligt central för att åstadkomma en förbättring. Vi såg tre stora undersökningar som pekade ut att den svenska skolan brister på just de grundläggande områdena, nämligen att lära barn läsa, skriva och räkna. Vi ser också att det är precis där som lärarutbildningen brister. Socialdemokraternas slutsats är: Vi avvaktar. Därmed lär sig fler barn mindre än de annars skulle kunna göra. 141 () replik: Det var inget svar på min fråga när säger att man har skrivit en gemensam reservation. Jag frågar ju bara hur det ska gå till när ni inte vill ha det allmänna utbildningsområdet. Det är detta som är det tragiska. Det har jag inte fått svar på. Jag hoppas att jag får det i fortsatta replikväxlingar eftersom inte har chans att svara på detta . Ämneskunskaperna stärks och fördjupas genom att de sätts in i ett sammanhang. Hela framtidsgrejen är att se att det är så vi ska möta detta. Vi vet, precis som jag sade i mitt anförande förut, att det är när vi jobbar på det sättet nära ute i den verksamhetsförlagda delen kopplad till högskolestudierna som vi får rätt fokus på ämneskunskaperna. Då kan vi också få ämneskunskaperna att stämma med upplägget när det gäller innehåll och så vidare på ett helt annat sätt än de gör om man läser dem separat. Men vi får vänta på svar på den frågan. Sedan har vi detta med rekrytering. Jag tror att detta har sagts tidigare i debatter om lärarutbildningen, men det går att säga igen, för det är viktigt. Det som hände , och där vill jag påstå att Moderata samlingspartiet är oerhört ansvariga eftersom ni satt i regeringen, var att ni drog bort av lärarna från skolan. Då var det de unga lärarna som gick. Kvar blev de äldre lärarna, och det är de som går i pension . Då gjorde ni inte några stora satsningar för att stärka och expandera lärarutbildningen. Det är precis det som vi gör när vi sjösätter den nya lärarutbildningen. Det handlar om en offensiv, flexibel, ny lärarutbildning som möter framtiden. 142 () replik: Läraryrket är ett av de yrken där det är oerhört viktigt att ta med sig erfarenheter, praktik eller, i det här fallet, verksamhetsförlagd utbildning innan man går ut och jobbar på riktigt i sitt yrke. Det som man kan se av den nya lärarutbildningen är att praktiken inte fungerar särskilt bra. En majoritet av studenterna får inte ens detta ordentligt under lärarutbildningen. I den undersökning som är gjord säger också många studenter att de känner sig handfallna. De är väldigt oroade när de ska ut i skolan, och så kan vi inte ha det. Vi kan ju inte ha en skola där en lärare som ska hjälpa elever i skolorna att lära sig läsa, skriva och räkna känner sig helt handfallen. Det är extra viktigt att vi får i gång lärarutbildningen och den verksamhetsförlagda utbildningen när vi vet att svenska elever är så pass dåliga på att läsa, skriva och räkna. Vi lägger ned alldeles för mycket tid på återinlärning, det vill säga att eleverna får lära sig de mest grundläggande kunskaperna i skolans senare del. Hur vill se att vi löser detta med den verksamhetsförlagda utbildningen? Den fungerar inte , och den måste fungera snabbast möjligt. Vad har du för koncept för att vi ska få i gång det? 143 () replik: Jag är väldigt glad över att vi har och också har haft samma syn på vikten av den verksamhetsförlagda delen. Vi upplever fortfarande att det är en oerhört central del i en bra lärarutbildning. Det är på samma sätt där. Det som händer ute i landet är att lokala avtal tecknas, på många håll med väldig spänst. Det finns en bild som har varit problematisk, för att vara oerhört uppriktig. Det är det som har skett här i . Det kopplar jag egentligen till att det inte fanns någon riktig vilja att vara med på vagnen när den nya lärarutbildningen sjösattes och ha en god framförhållning genom att söka vägar för att få ett bra avtal. Poängen med ett bra lokalt avtal är faktiskt att alla parter, den lokala kommunen, skolan och högskolan, kan göra vinster i ett samarbete på många olika sätt. Det finns inte en lösning utan många. Jag vill ställa en fråga till och . Det har att göra med yrkandet om specialpedagogisk utbildning. Jag förstår inte det. Är inte längre med på det som vi skisserade, som blev den specialpedagogiska utbildningen i lärarutbildningen med de fyra stegen? Är ni nu på väg bort från den uppgörelsen, och i så fall varför? 144 () replik: uttrycker sig precis som de socialdemokratiska utbildningsministrarna har gjort . I det här fallet gäller det praktiken. Vi ser ju att det inte riktigt har fungerat, men troligtvis kommer det att bli riktigt bra framöver, säger han. Precis så har utbildningsministrarna sagt om den svenska skolan, den ena efter den andra. I stället har det blivit tvärtom kunskaperna har blivit sämre och sämre. Det är eleverna, barn, som hamnar i kläm. Det är oförskämt att rycka på axlarna på det sättet och säga: Det löser sig nog någonstans där ute. Lärarutbildningen är ett statligt ansvar. Socialdemokraterna sitter i majoritet, och då måste man också ta på sig ett ansvar och säga: fixar vi det här. Det har man inte gjort. Ute på lärosätena sliter de för att få ihop det och för att det ska kunna finnas en bra samverkan med kommunerna. Men det fungerar inte på plats. Om vi har en lärarutbildning som vi vill ska fungera måste staten vara med och täcka upp och hjälpa till, så att de lärare som kommer ut är de absolut bäst rustade att ta hand om våra barn, de elever som finns i den svenska skolan. Jag gillar inte det sättet, att bara rycka på axlarna och säga: Det fixar sig säkert. Det är den typiska socialdemokratiska nånannanismen, att någon annan, någon annanstans får fixa och göra i ordning. En annan del är att vi vet att det kommer att saknas oerhört många lärare 70 000 lärare , säger . Vad vill göra åt det framöver? Om vi ska attrahera ännu fler till den nya lärarutbildningen måste vi framför allt ha en bra lärarutbildning. Men hur ska vi göra för att få studenterna dit? 145 () replik: Till svar på det sista: Regeringen har även i den nya lärarutbildningen möjlighet att ge specifika uppdrag till lärosäten. Vi känner alla till den särskilda lärarutbildningen, . Behovet av yrkeslärare har markerats särskilt, men också behovet av lärare i matte, Na-ämnen och teknik. Det jobbas med valideringsmetoder, något som är spännande, tillsammans med branschorganisationer också.