prot · GS0976 · 2005-02-15 00:00:00 — Vad gäller den första frågan, som berör effekterna på bland annat arbetsmarknaden i , är det regeringens övergripande ambition att omlokalisering av statliga myndigheter inte ska drabba redan utsatta eller särskilt sårbara regioner. 39 (): De omlokaliseringar som föreslås och som har tagit fram en utredning om som regeringen nu bereder är en följd av ett försvarsbeslut som drevs igenom av regeringen och dess samarbetspartier mot alliansens alternativa förslag. kommer effekterna också när det gäller omlokaliseringen för att kompensera de försvarsnedläggningar som blir aktuella. Jag vill naturligtvis tacka statsrådet för svaret, men det är oerhört tomt på konkreta besked. Det utbreder sig en ödslighet i de rader som finns i detta mycket kortfattade interpellationssvar. Till att börja med ställde jag frågan om huruvida regeringen avser att i konsekvensanalysen inkludera effekterna för de arbetsmarknadsregioner som tjänsterna är tänkta att hämtas från. gör ju, vilket är fullt naturligt, en analys av vilka effekter som kommer i de regioner som arbetena är tänkta att överföras till. Men inte på något sätt berör man effekterna i de olika orter i landet som arbetstillfällena är tänkta att hämtas ifrån. Jag tycker att det vore en ganska enkel och på förhand given fråga, att det i ett allsidigt beredningsunderlag borde, när det sker en omlokalisering, finnas med en konsekvensanalys där man tittar på effekterna på i båda berörda regioner. Men förstår jag att svaret på den frågan är nej. Regeringen tänker inte inkludera detta i en särskild konsekvensanalys. Det gör mig väldigt förvånad med tanke på inte bara de allmänna formerna för hur regeringsbeslut ska beredas utan framför allt därför att detta är vilket statsrådet själv nämnde i sitt interpellationssvar i den tidigare debatten en av de största omlokaliseringarna av statlig förvaltningsverksamhet som har ägt rum i detta land. Då borde det vara naturligt att det i varje enskild omlokalisering görs en ordentlig konsekvensanalys i båda berörda regioner. Om man tittar på huvudstadsregionen kan man i ett antal yrken förutse att de personer som inte flyttar med till den nya ort som förvaltningen är tänkt att lokaliseras till borde ha möjlighet att hitta nya arbetstillfällen i den region som de bor i. Men så är det långt ifrån på alla yrkesområden. Här kommer jag in på den andra frågan, nämligen sysselsättningseffekterna för särskilt högspecialiserade yrkessektorer. Bland annat har situationen på uppmärksammats, men man kan räkna upp ett antal andra myndigheter som befinner sig i precis samma situation, som , och så vidare. Statsrådet svarar inte heller på frågan om regeringen tycker att sysselsättningseffekterna borde inkluderas på ett rimligt sätt i utredningen av , som statsrådet i sitt förra interpellationssvar kallade för ett väl genomarbetat och väl berett förslag. Ödsligheten blir störst när statsrådet i sitt svar på den tredje frågan om andelen medflyttande personal säger att frågan ska överlämnas till varje ansvarigt departement. är det ju statsrådet själv som har ansvaret för att omlokaliseringarna ska få de sysselsättningseffekter som är själva tanken med den. Då borde det vara rimligt att har ett övergripande ansvar för att se till att det blir en realistisk beräkning av andelen personal som kommer att flytta med och andelen personal som måste nyrekryteras på orten. Här anser jag att statsrådet har abdikerat från hela frågeställningen. Jag välkomnar om statsrådet kan använda sin talartid i den nu påbörjade debatten till att ge lämna besked som inte finns i interpellationssvaret. 40 Statsrådet (): Det var bra att avslutade med den frågan. Det är där som kärnan ligger i den regionalpolitiska inriktningen och i synen på regionalpolitik. Här skiljer sig ledamöterna i riksdag åt. Jag tror inte att jag och har samma uppfattning om vad lokal och regional utvecklingspolitik innebär och vem som har ansvaret för den. Om politiken ska kunna ta hänsyn till de lokala och regionala effekterna kan man inte ha en ansvarig minister som inför varje beslut, på varje politikområde eller inom varje departement granskar besluten utifrån ett regionalt eller lokalt perspektiv. Vi har en jämställdhetsminister som vaktar generellt över jämställdhetspolitiken, driver processer, kommer med påminnelser och har idéer om vad hon eller han vill med ett jämställt . På samma sätt har arbetet med de regionalpolitiska frågorna delats upp, och det gjordes . Varje statsråd och varje departement är ansvariga för konsekvenserna och analyserna av deras beslut ur ett lokalt och regionalt perspektiv. Det är jätteviktigt. Om regionalpolitiken ska fungera på riktigt måste beslut som rör till exempel bolagen ses i ett regionalt perspektiv. Beslut som rör psykiatrin måste ses i ett lokalt perspektiv. Det gäller också satsningar på annat håll inom vårt samhälle. På samma sätt arbetar vi nu med de förslag som har lämnat över till regeringen och som är en följd av försvarsomställningen. Alla myndigheter som har analyserat och vägt på guldvåg har fått chans att lämna synpunkter på hans arbete. har sedan landat på ett förslag som han har lämnat till regeringen. Efter det har regeringen låtit alla myndigheter tycka till om slutrapport. bereds alla dessa frågor på varje ansvarigt departement. Sedan är det jag som ska se till att alla beredningar samordnas och att vi lämnar ett besked till de berörda orterna, till de berörda anställda och till riksdag i vårpropositionen. Det har jag ansvaret för. Det finns en röd tråd i arbete. Han har sett på vilka verksamheter som kan fungera på de nya orterna och hur de statliga arbetstillfällena kan komplettera den regionala och den lokala arbetsmarknaden. Det är ingen tillfällighet att man i området kring och har varit väldigt inriktad på räddningsverksamhet. förstärker vi detta via de insatser som vi gör genom försvarsomställningen. Det är ingen tillfällighet att föreslår att ska lokaliseras till . Där finns det också en tradition. Det finns en högskola som ska arbeta i den riktningen via de extra forskningspengar som vi nu destinerar särskilt till nya universitet. Sedan ska de nya tjänsterna vid och fungera väl ihop med , som finns där . Det finns alltså en tanke bakom förslagen. Regeringen hade också en tydlig tanke när vi gav i uppdrag att se till att omlokaliseringen av myndigheter inte skulle drabba de mest utsatta och sårbara orterna. Analysen av myndigheternas förslag pågår nu på departementet. Jag vet att det finns en stor oro för att förslaget från myndigheterna så här långt pekar på att ett oacceptabelt högt antal tjänster skulle flyttas från till de fyra berörda orterna. Jag vill då till och alla andra säga att det inte är aktuellt. I regeringens fortsatta arbete kommer man att ta hänsyn till skevheter av den typen i förslaget. 41 (): Det här är en av de största förvaltningsreformer som kommer att genomföras i . Det är med beklagande som jag ser att statsrådet undviker att svara på de frågeställningar som jag har tagit upp i interpellationen. Tyvärr använder hon större delen av sin talartid , men det finns tillfälle att bättra sig till att belysa andra och mer övergripande resonemang. Jag har i min interpellation tagit upp arbetsmarknadseffekterna i olika regioner som arbetena är tänkta att hämtas ifrån. Från en region, som påverkas mycket av försvarsbeslutet, kommer det att hämtas 2 000 statliga arbetsplatser, och det är . Den regionen befinner sig naturligtvis i en annan situation jämfört med många andra regioner i landet, men är inte osårbar. I och för sig tror jag inte att lösningen vore att begära andra ersättningsjobb för vidkommande, utan då handlar det om att till exempel berörda lokala arbetsmarknader kan få tillfälle till angelägna infrastrukturinvesteringar och annat som skulle vara till stor hjälp för att komma till rätta med de hinder som finns i denna region. Men den grundläggande frågan är att statsrådet å ena sidan tar på sig huvudansvaret för den samlade omlokalisering som föreslås. Å andra sidan abdikerar hon från ansvaret när det gäller effekterna av och realismen i de förslag som har presenterats i förslag. Om man vill kompensera de av försvarsbeslutet drabbade regionerna med nya arbetstillfällen, är det ganska väsentligt ifall andelen medflyttande anställda från de olika myndigheterna ligger på , eller som är de tre räkneexempel som har rört sig med i sitt utredningsmaterial, vilket statsrådet väl känner till eller om medflyttandegraden i själva verket blir en helt annan och betydligt lägre. Det finns starka skäl att anta att personalförsörjningsproblemen kommer att bli mycket betydande under en ganska lång övergångstid, med tanke på de erfarenheter som finns från tidigare omlokaliseringar som har skett under så brådskande former som den som förbereds. Då borde det vara naturligt att det ansvariga statsrådet, det statsråd som har undertecknat uppdraget till , är beredd att på något sätt kommentera realismen i de beräkningar som görs om hur många som kommer att följa med, eftersom svaret på den frågan ger svaret på hur många arbetstillfällen som netto kommer att genereras i de berörda regionerna. Jag anser, herr talman, att det är väldigt förvånande att statsrådet har kallat det utredningsarbete som har genomförts för väl genomarbetat och väl berett. Jag tror att många på de berörda myndigheterna delar min inställning till de förslag som har kommit. Om statsrådet vill verka för att man nu gör alla de kompletterande konsekvensanalyser som krävs så brådskar det. 42 Statsrådet (): De frågor som har ställt, alltså vilka hänsyn som tas, vilka avvägningar som görs och vilka konsekvensanalyser som görs, har jag svarat på både i mitt interpellationssvar och i mitt första inlägg. Det är nog så att inte gillar mitt svar därför att han inte gillar den arbetsordning vi har i , och då får vi båda acceptera det. Men det pågår en beredning nu av de synpunkter som alla myndigheter själva har fått lämna till regeringen och till ansvarigt departement med anledning av förslag. Det är oerhört svårt att värdera hur många medflyttande det kan tänkas bli i samband med omlokaliseringen. Det har i alla fall inte de ansvariga generaldirektörerna själva lyckats göra. Jag tror inte att det är så konstigt, därför att varje enskild anställd kvinna eller man som berörs av en omlokalisering eller en strukturförändring på arbetsmarknaden, oavsett om det är en statlig, , landstingskommunal eller privat anställning, ställs naturligtvis inför ett oerhört svårt faktum. Varje kvinna eller man som får ett erbjudande från sin arbetsgivare att följa med måste få fundera över det väldigt noggrant, därför att det berör inte bara en enskild person utan hela familjen. Det gäller inte bara de statliga myndigheterna, utan det gäller varje gång det händer på arbetsmarknaden i stort. Därför har vi bara de egna prognoser eller antaganden som generaldirektörerna själva har gjort. Några menar att det kan bli upp till en fjärdedel som väljer att följa med. Några menar att det kan bli lite mindre eller lite mer än så. Utgångspunkten i uppdrag är just att staten ska vara representerad över landet, och vi har ett bra underlag från Statskontoret som tydligt visar var staten är klart överrepresenterad som arbetsgivare och också var staten är klart underrepresenterad. Det har legat med i det uppdrag som har fått. Det arbete som ligger bakom direktiven till uppdrag är inte något hafsverk utan en medveten strategi som grundar sig på analyser och underlag som vi har fått från många av våra myndigheter. Det skulle naturligtvis inte vara möjligt att genomföra den här omlokaliseringen om vi inte trodde att kompetensen var jämnt fördelad över landet, men vi är övertygade om att den är jämnt fördelad över landet. Sedan försöker vi lära av den stora omlokalisering som ägde rum . Jag tog den som ett exempel i min tidigare interpellationsdebatt med de . Den var betydligt större än de förslag till omlokaliseringar som nu har lämnat till regeringen. Den omfattade 10 000 arbetstillfällen. Erfarenheterna av omlokaliseringen visade och att i en så stor arbetsmarknad och i en så kraftig tillväxtregion som och såg man inga märkbart dämpande effekter på tillväxten när det handlade om 10 000 arbetstillfällen. Det betyder inte att omlokaliseringar inte påverkar enskilda kvinnor och män. Det vet vi att de gör. Då är också den vanliga politiken att vara en bra arbetsgivare, att hitta möjligheter till vidareutbildning, att hjälpa till att skapa nya arbetsmarknadsmöjligheter och så vidare självklart avgörande. Det är lika viktigt för de statligt anställda som för de privat anställda när de ställs inför stora omstruktureringar. 43 (): Statsrådet pekar på konsekvenserna vid en omlokalisering för den enskilde anställde och för arbetsmarknadsregionerna i stort. Båda de här synsätten är naturligtvis mycket viktiga att ha med i sammanhanget. Men återigen tar statsrådet inte i beaktande de sysselsättningseffekter som uppstår i de specialiserade yrkessektorer där kanske staten själv är den enda dominerande arbetsgivaren, där kanske en statlig myndighet är den huvudsakliga rekryteraren av en viss yrkeskompetens. är ett exempel på detta, men det finns fler, som jag nämnde i mitt första inlägg i denna interpellationsdebatt. Det är oerhört viktigt att alla i hela landet ges likvärdiga möjligheter till vidareutbildning, till kvalificerade yrkesstudier på samma sätt som vi ska ha bra förskola, grundskola och gymnasium i hela landet oavsett i vilken kommun man råkar bo eller vara född. Men när det gäller de etablerade verksamheterna som handlar om mycket specialiserade yrkessektorer är det inte så enkelt som att antalet fackutbildade inom ett visst område är jämnt fördelat över landet. De råkar kanske vara koncentrerade till just den plats där den enda arbetsgivaren på området, som kanske är en statlig myndighet, är belägen. Det är inget märkligt med det. Det finns många exempel från den privata arbetsmarknaden på just den sortens koncentrationseffekter. Jag beklagar att statsrådet inte har tagit tillfället till att i den här interpellationsdebatten belysa de frågeställningar som jag har tagit upp. De berör inte bara alla de myndigheter som påverkas personalen på dessa myndigheter och deras familjer utan det handlar också om möjligheten att behålla högspecialiserade yrkessektorer på olika orter i landet. Jag tror att vi är många i och utanför denna kammare som med stor oro har sett på konsekvenserna av det beredningsunderlag som har tagits fram. Den oron tror jag inte har stillats efter den här interpellationsdebatten. 44 Statsrådet (): Vi fortsätter att med stort allvar bereda de underlag som vi har fått från , men också de synpunkter som har kommit från alla berörda myndigheter. Det är klart att det som pekar på avslutningsvis, alltså behovet av spetskompetens inom ett antal olika områden, är viktigt. Vi är beredda att använda den generella politiken via utbildningssystemet på högskolor och universitet men också inom forskningen och den riktade arbetsmarknadspolitiken till att möta behovet av spetskompetens i det privata näringslivet. På samma självklara sätt tittar vi nu på vilket behov som finns av ökade satsningar på spetskompetens till de fyra berörda orterna med anledning av de beslut som regeringen planerar för. Det är många frågor som kommer att avgöra tempot i omlokaliseringen. De är också med i beredningsarbetet. En fråga är till exempel hyresavtal, och det är även en del andra tekniska frågor. Men arbetet är viktigt. Det är en tydlig signal att när staten drar sig tillbaka som en stor arbetsgivare på en ort har staten också ett ansvar för att hitta alternativa arbetsmarknader efteråt. Staten är dessutom en viktig aktör runtom i hela vårt land. efter den senaste stora omlokaliseringen tycker jag att det är dags att göra på liknande sätt, om än denna omlokalisering bara är en femtedel så stor. Men här har regeringen ett ansvar. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 7 § Svar på interpellation 2004/05:351 om äldre som lever i ensamhet 45 Statsrådet (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att ensamboende som inte behöver vård får en vardaglig social kontakt om de så önskar. Att duka för två är något som alltför många gör alltför sällan. Vi behöver varandra helt enkelt. En stor del av vårt välbefinnande kommer ur våra möten och relationer med andra människor. Den ensamhet man inte väljer själv blir ibland outhärdlig. Socialtjänstlagen slår fast kommunernas ansvar att verka för att äldre får möjlighet att leva och bo självständigt under trygga förhållanden och ha en aktiv och meningsfull tillvaro i gemenskap med andra. I rapporten 19882002 från redovisas hur äldre människors sociala nätverk utvecklats och stärkts . Förändringarna har varit stora, och även har äldres nätverk stärkts. Andelen i den äldre befolkningen som saknade partner, barn, syskon och vänner var 1988 och 2002. Undersökningen visar också att många har god geografisk närhet till släkt och vänner. Men ändå, av de äldre uppger att ensamheten är ett problem. I äldreboende var det som upplevde ensamhet som ett problem. och länsstyrelserna kartlade det sociala innehållet i . I rapporten det skäligt att bry sig om själen? framkom att chefer, biståndshandläggare och hemtjänstpersonal ansåg att har ett stort ansvar för det sociala innehållet i brukarnas vardag. Däremot var det vanligt att utredningarna saknade all dokumentation av de äldres sociala situation. Vårdpersonalen ansåg att de hade små möjligheter att verkställa insatser för sociala behov framför insatser för personlig hygien och mat. Undersökningen visade också att de äldre själva ville ha mer hjälp för att komma ut och att kunna delta i aktiviteter. Länsstyrelsernas tillsyn i äldreboenden och hemtjänst leder ofta till konkreta åtgärder för att till exempel förbättra social miljö och aktiviteter. Många kommuner genomför satsningar som på olika sätt syftar till att motverka social isolering och att underlätta kontakter människor emellan. Den ideella sektorn bedriver en omfattande verksamhet med att erbjuda social kontakt människor emellan. Samarbetet mellan kommunerna, frivilliga och ideella organisationer i frivilligcentraler har blivit viktiga knutpunkter i arbetet att länka samman engagerade medborgares kraft och vilja att hjälpa och stödja dem som vill ha kontakt, umgänge, stöd eller aktivitet. Jag tror att det är den här utvecklingen vi behöver se mer av för att människor som har behov av kontakt, gemenskap och delaktighet men inte är i behov av vård ska få mer av glädje i sin vardag. Regeringen fördelar omfattande ekonomiska stöd till ideella organisationer och frivilligorganisationer. håller på att ta fram allmänna råd om handläggning inom vilket i slutändan kommer att ge bättre vägledning för det sociala arbetet. Genom Kompetensstegen finns chansen för kommuner att ytterligare utveckla kompetens för nätverksinriktat arbete för äldre. Jag bedömer att de åtgärder regeringen redan vidtar driver utvecklingen åt rätt håll. Jag kommer att följa frågan noggrant och se vilka åtgärder som framgent kanske måste vidtas. 46 (): Först vill jag tacka för svaret. Det var många av dess delar som jag kände igen mig i och helt enkelt gillar. Bakgrunden till den här interpellationen handlar om en kvinna härifrån som tog kontakt med mig . Hon ville sitta ned och prata . Hon var , fullt kreativ och möjlig att ha kontakt med. När hon skulle gå, efter ett mycket meningsfullt samtal, berättade hon om sin som var . Det var ett problem för väninnan. Det var att den 88-åriga damen som hälsade på mig var den enda som besökte henne, den enda som väninnan kände att hon fick tala med inte tala till, för det gjorde hemtjänstpersonalen, men tala med. Hon var så totalt ensam, och den dag jag inte kan komma, sade väninnan, då har hon ingen. Utvecklingen mot en ökad medellivslängd och ett allt större vårdbehov tillgodosett i hemmet har ju inneburit en ökad livskvalitet för många människor. Det är en utveckling som vi är stolta över. Samhället gör ju många insatser i den riktningen, precis som ministern har beskrivit i sitt svar. Men med ökad ålder ökar ju risken för ensamhet. Vänner och släktingar dör, liksom kanske till och med barn som uppnått en aktningsvärd ålder. Jag har sett flera exempel från min hemkommun, , på hur mycket hög ålder inte spelat någon som helst roll för den äldres möjlighet att få komma till ett gruppboende. Ensamhet är inte, och ska ju inte heller vara, en grund för att få vårdbostad. Det är inte vård man är i behov av när ensamheten blir jobbig utan gemenskap med andra. Att möta andra människor är ett viktigt och grundläggande behov. Det vet vi. Men mötet handlar inte enbart om att se andra människor utan faktiskt om att möta dem i dialog och gemenskap. Att få bo kvar i sin bostad och få all tänkbar hjälp och vård är livskvalitet för många. I hemmet är man van att vara. Man kan ta emot besök av släktingar och vänner. Den möjligheten vill vi ha kvar. Men för dem som inte har några anhöriga eller någon som vill besöka blir ensamheten och boendet i det egna hemmet en plåga. Som äldre, liksom i alla andra livsskeden, har vi människor olika behov som måste kunna tillgodoses. Min fråga, som jag ändå känner inte är helt besvarad, är: Hur tänker ministern åtgärda att nästan en tredjedel av alla som bor på äldreboenden upplever ensamheten som problem? Hur kan vi åtgärda detta mer än genom att ha det konkreta boendet, för jag tror att vi är överens om att vi behöver utveckla flera olika typer av seniorboenden? 47 Statsrådet (): I och länsstyrelsernas kartläggning Är det skäligt att bry sig om själen? visade man just att många biståndshandläggare tyckte att det kändes integritetskränkande att utreda eller prata med pensionären om hans eller hennes tidigare liv och intressen. Det är naturligtvis inte acceptabelt eftersom har ett ansvar att också stimulera till sociala aktiviteter. Det ansvaret har man redan. Mot den bakgrunden finns det anledning för mig som minister att överväga om det behövs skärpningar eller andra åtgärder för att se till att till exempel biståndshandläggarna får bättre stöd i sitt arbete. Det kan gälla handledning för att klara situationer och samtal som kan kännas svåra och också ökad kompetens i samtalskonst för att kunna ta upp de här frågorna i biståndsbedömningen och i de eventuella individuella vård- och omsorgsplaner som ju föreslog och som just nu bereds inom . Jag vill ändå säga, fru talman, att utöver de förändringar och förbättringar vi kanske kan göra inom äldreomsorgen och inom kommunernas ansvarsområde inom socialtjänstlagens ram tror jag att det allra viktigaste är eventuella ytterligare insatser för att stärka och stimulera frivilligarbetet. Jag besökte en frivilligcentral i . Det finns ju frivilligcentraler och väntjänster i väldigt många kommuner. De betyder oerhört mycket. Jag tycker att man kan fundera över om det finns skäl att ytterligare stärka de här verksamheterna. Jag har varit i kontakt med , där man i varje kommun ju stöder både frivilligcentraler och äldrecentraler där man just samlar mångas vilja att ställa upp för en medmänniska i olika skeden. Det kan handla om sådant som att gå hem och fika hos någon och sitta och prata. Men det kan också handla om konkreta saker som att följa med någon och handla julklappar till barnbarnen för att man tycker att det är svårt och jobbigt att ge sig ut ensam i julhandeln eller för att följa med någon på teater eller gå med på , dans eller något annat, sådant vi gör för varandra som medmänniskor. Jag vet att det finns väldigt många, inte minst i den stora och allt större gruppen av friska, starka, handlingskraftiga pensionärer, som gärna gör en insats för sina medmänniskor i ett frivilligarbete. Den här sektorn tror jag är oerhört viktig, och jag tycker att det finns anledning att fundera över på vilket sätt som vi kan stärka den.