prot · GS0962 · 2005-01-21 00:00:00 — Inser inte jordbruksministern att det är en avgörande skillnad mellan att äga mark och stödrätter respektive att arrendera mark och betala för rätten att erhålla de årliga utbetalningarna som är kopplade till marken och stödrätterna? 113 Jordbruksminister (): Det är kraftfulla påståenden som gör. Jag har noga läst hans frågor och påståenden i interpellationen när det gäller rättssäkerheten och äganderätten. Vad gäller den principiella grundfrågan visar min och analys att EU:s nya jordbrukspolitik inte gör våld på svenska bönders äganderätt. Man äger givetvis sin gård, och man äger den oavsett om man brukar den själv eller om man har den utarrenderad. Vad är då arrendet för något? Det är klart att arrendet är en ersättning för att man får bruka marken. Men de stödrätter vi talar om är ett frikopplat inkomststöd som man får för att man lever upp till vissa verksamhets- och skötselkrav. Jag vill upprepa det jag sade i mitt interpellationssvar. Den här reformen den nya jordbrukspolitiken som vi genomför innebär ingen skillnad när det gäller de här frågorna. Inget stöd har varit knutet till marken. Samma brukare som har fått stöd ska fortsätta att få stöd. Det är skillnad mellan att tala om ett frikopplat inkomststöd och att tala om värdet på fastigheter och sådant som inte kapitaliseras i högre värden på marken. För mig har det varit centralt att vi uppnår målen med den nya jordbrukspolitiken, nämligen konkurrenskraft för det svenska jordbruket och en levande landsbygd. Vi har valt en modell som ska leda oss till det resultatet. Denna modell har varit varsam för att undvika oönskade omfördelningar. På den här punkten är jag väldigt tydlig. Det här innebär ingen ändring i förhållande till tidigare regler. Vi talar om ett frikopplat belopp, ett inkomststöd, som man har haft i ett annat system där det var väldigt tydligt att man fick sina pengar för produktionen. får man dem för att leverera en kollektiv nyttighet som är kopplad till skötselkrav och också för att leva upp till dessa verksamhetsvillkor. Jag tycker att det är min skyldighet att påtala att det här finns ett antal konkreta möjligheter för markägaren att lösa sina problem. Och om man har ambitionen att bli inte bara en passiv jordägare, som man är när man utarrenderar sin mark, utan bli en aktiv jordägare har man möjlighet att genom avtal, genom tilläggsavtal, genom köp, genom egeninträde och genom arv få del av dessa stödrätter. Och med det system som vi kommer att ha på marknaden kommer det att finnas förutsättningar det är den bedömning som vi gör att få tillgång till dessa stödrättigheter utan att de ska vara extremt dyra. 114 (): Jordbruksministern hävdar att ingenting har hänt och att det inte är någon skillnad mot hur det har varit . Inget stöd har varit knutet till marken. Jag menar att detta är helt fel. Stöden har , i all modern tid, varit knutna till samma bit mark. Den mark som man odlar spannmål på och den mark som man har fått arealersättning för har varit kopplad till det. Min interpellation handlar alltså om betydande värden och om viktiga principer. Jag har, liksom jordbruksministern, följt den här frågan hela vägen först från företrädare för jordbruksnäringen. Jag kan ge jordbruksministern rätt i att med den av valda regionmodellen, att stöden delas ut för nästan all åker, minskar volymen av det äganderättsövergrepp som jag försöker belysa. Å andra sidan innebär regionmodellen att arealstöd omfördelas från dem som har erhållit dem och tilldelas många som en skänk från ovan, vilket drabbat många lantbrukare hårt. Men det är en annan debatt. Jag tycker att EU:s jordbruksreform har förtjänster, och jag vet att en reformering var nödvändig och att det var ett svårt jobb att reformera. Det har jag respekt för. Men att stödrätternas årliga avkastning i form av utbetalningar på per hektar liksom ska betalas ut till brukaren eller arrendatorn är vi överens om. Det är som . Det är självklart. Om EU hade beslutat detta, att stöden utbetalas till brukaren men att de inte, som , får lämna gården, då hade inget övergrepp begåtts, och då hade reformen fungerat. Men genom att tilldela arrendatorn äganderätten till något som man har betalat arrende för att erhålla gick EU för långt. Då handlar det om övergrepp mot äganderätten, och så får enligt min uppfattning en rättsstat eller en union inte agera. Jag diskuterar endast arealstöden. De olika djurersättningarna är av naturliga skäl mest kopplade till arrendatorn även om samma problematik i viss omfattning finns även där. Att EU skulle kunna agera så här har ingen kunnat förutse. I så fall hade jordägaren givetvis lagt in en passus i arrendekontraktet vid utarrendering om att rätten till arealstöd vid upphörande av arrendet överförs till nästa brukare av marken, vare sig det är jordägaren själv eller en ny arrendator. skrivs detta in i alla arrendekontrakt, och jordbruksministern rekommenderar att det sker. Att det inte stod i de gamla kontrakten var för att ingen kunde drömma om att EU och skulle kunna överföra äganderätten från jordägaren till arrendatorn. Jag vet att jordbruksministern inte instämmer i det som jag säger. Vi har olika uppfattningar. Men jag vill ställa en fråga. Förstår statsrådet åtminstone logiken i min analys, att jag skiljer på den årliga avkastningen av stödrätterna och värdet av stödrätterna som ger rätt till en årlig avkastning? 115 Jordbruksminister (): Beträffande den sista frågan som jag fick från vill jag säga att jag har stor förståelse för de jordbrukare som upplever att de har kommit i en speciellt besvärlig situation genom att vi nu har nya regler. Det är tyvärr ofrånkomligt att en sådan stor reform leder till olika typer av förändringar i systemet som påverkar den enskilde den enskildes företag och den enskildes möjligheter att driva sitt företag vidare i oförändrade former. Jag förstår att de som har varit passiva jordägare och har ambitionen att vara aktiva jordägare och inte har haft en sådan passus i sitt arrendeavtal kan uppleva att de har en restriktion. Jag är också medveten om att vi har en ganska stor omfattning på tilläggsarrendena i , vilket gör att detta kan vara en fråga som berör ett antal bönder. Men jag menar att har fel i sin analys. Det här gör inte våld på böndernas äganderätt. Det har aldrig varit så att det är samma mark som har haft stödet. Det är produktionen som vi har stött i det tidigare systemet i EU. ska vi ändra fokus. Vi vill inte ha direktstöden på det sätt som vi har haft tidigare. Vi vill ha en ny jordbrukspolitik. Och den jordbrukspolitiken ska ge den enskilde bonden möjligheter till frihetsgrader, till exempel att minska sin produktion och att ändra inriktning på produktionen. Men jag hävdar igen att det inte är någon skillnad i förhållande till det tidigare regelverket. Samma brukare som har fått stöd ska fortsätta att få detta stöd. Och för att vårt system ska fungera ska man ha med sig detta om man får ett nytt arrende. De stödrättigheter som man har kan man använda inom ramen för det nya arrendet. Och för den som då vill bli aktiv jordbrukare och som inte har stödrätter till den mark som han eller hon förfogar över finns det möjligheter att köpa stödrätter eller att få stödrätter från den nationella reserven. Jag tycker att vi har format ett system som kan fungera väl och där vi uppnår det som vi vill uppnå målen med jordbrukspolitiken. Och målen med jordbrukspolitiken är inte att värdet av dessa stöd ska kapitaliseras i värdet på fastigheter. Och det finns möjligheter för jordbrukarna att förvärva den här typen av stödrätter. Sedan har jag förståelse för, som jag sade här inledningsvis, att detta kan ge problem för den enskilde bonden. Men det finns ett antal möjligheter att lösa problemen. Och jag hoppas att man i avtal mellan markägare och arrendatorer ska lösa detta på bästa sätt. Det är också min bild när jag läser lantbrukspressen att man har kommit ganska långt när det gäller att hitta lösningar. 116 (): Jag kritiserade alltså EU där är en del och har varit med om detta. Ansvaret ligger ju där. Och det gör mig extra besviken att det inte bara är utan även EU. Som jag sade kan plötsligt värdet av stödrätter för per hektar lämna gården. Jordägaren måste köpa tillbaka dem och alltså köpa sin gård en gång till. Jag kan inte se det på något annat sätt än att han har förlorat jordvärde genom EU:s agerande. Jag vet att detta är svår materia. Det är komplicerat. Därför har jag i min interpellation försökt att vara så tydlig och pedagogisk som möjligt. I all modern tid har de som brukat åker i erhållit ett spannmålspris samt senare arealstöd beroende på åtgärder från eller EU. Äganderätten till dessa uppenbara mervärden har alltid legat på marken hos jordägaren. När han eller hon inte själv har brukat marken har rätten att uppbära dessa mervärden arrenderats ut. För rätten till detta har arrendatorn bevisligen erlagt ett arrende till jordägaren, vilket enligt min mening visar att det är jordägaren som i all modern tid har ägt dessa rätter. Tala om praxis! beslutar EU att överföra äganderätt av stödrätterna till den arrendator som råkade arrendera marken 2005 och som bevisligen erlagt arrende för rätten att erhålla denna årliga avkastning av stödrätterna. Det innebär att betydande kapitalvärden oundvikligen överförs från jordägaren till arrendatorn. Därigenom är min poäng att EU begår övergrepp på äganderätten. Jag tycker inte att jordbruksministern inser skillnaden. Avkastningen av stödrätterna ska givetvis tillfalla arrendatorn, men äganderätten till stödrätterna kan rimligen inte fråntas jordägaren som äger marken. Jag får respektera att vi har olika uppfattningar. Facit kommer vartefter, tyvärr kanske efter utdragna turer i och EU:s rättssystem. 117 Jordbruksminister (): Vi är inte överens i vår analys här om vad stödrättigheterna står för. Jag menar att det är ett inkomststöd som är kopplat till den som brukar jorden. Det såg vi med öppna ögon när vi arbetade med den här reformen. Jag kan, , försäkra att inte går med på regelverk inom EU som strider mot den svenska grundlagen. Den analysen gjordes under resans gång när vi processade de här reglerna. Jag hoppas att vi kan vara överens om att vi inom ramen för det regelverk som gäller på bästa sätt ser till att jordägare och arrendatorer kan komma överens på ett bra sätt så att vi når våra mål med jordbrukspolitiken: ett konkurrenskraftigt svenskt jordbruk och en levande landsbygd. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2004/05:201 om skatte- och momsfusk 118 Finansminister (): har frågat om jag avser att vidta åtgärder för att skärpa sanktionerna mot svartarbete och förbättra kontrollmöjligheterna för att etablera bevis om förekomsten av denna form av skattefusk. Hon frågar vidare vilka åtgärder jag avser att vidta för att bekämpa förekomsten av momsbedrägerier, bland annat i form av så kallad karusellhandel. Låt mig inledningsvis slå fast att interpellationen tar upp ett allvarligt samhällsproblem, som ytterst berör vårt välfärdssamhälle. Det är nödvändigt att alla solidariskt bidrar med sin del till finansieringen av de gemensamma kostnaderna. Arbetet mot fusk är därför och har alltid varit ett prioriterat område för regeringen. Anslaget i interpellationen är brett och berör ett stort antal politikområden. Jag vill här lämna några exempel på åtgärder som har vidtagits inom mitt ansvarsområde. På regeringens uppdrag har det tagits fram ett förslag som syftar till att försvåra skatteundandragande genom svartarbete inom bygg- och anläggningsbranschen. Förslaget, som avser byggentreprenadavdrag och omvänd momsskyldighet, har redovisats i en departementspromemoria. Promemorian har remissbehandlats och bereds inom . Regeringen har vidare tillsatt en särskild utredare som arbetar med frågan om krav på kassaregister i kontantbranscherna. Utredaren ska också utvärdera skattebrottsenheternas verksamhet. Uppdraget ska redovisas . Inom departementet arbetar dessutom en arbetsgrupp med att ta fram ett förslag till hur schablonbeskattning ska kunna genomföras. Detta uppdrag ska också redovisas . Avsikten med alla dessa åtgärder är att försvåra skatteundandragande, och de kan antas leda till en stor förbättring av kontrollmöjligheter. Även inom ramen för EU har medverkat i en rad insatser som syftar till att bekämpa fusk. Här kan nämnas arbetet med sparandedirektivet, som närmar sig slutfasen, och samarbetet inom ramen för Fiscalisprogrammet, där bland annat internationella kontrollaktioner till exempel för att bekämpa karusellhandel har genomförts. Vidare syftar den antagna förordningen om administrativt samarbete på mervärdesskatteområdet till att förbättra informationsutbytet mellan medlemsstaterna. deltar även aktivt i samarbete med inriktningen att bekämpa bland annat karusellhandel. Regeringen har i budgetpropositionerna angett skattekontroll som ett prioriterat område. Så sent som i vårpropositionen 2004 tilldelades för att förbättra kontrollen av F-skatten. Att motverka fusk är dock inget lätt arbete, med enkla eller självklara lösningar. I stället är det så att man måste pröva olika vägar både nationellt och inom ramen för det internationella samarbetet för att minimera fusket. Svartarbete kan inte bekämpas enbart genom kontrollåtgärder. Ett viktigt moment är att se till att regelsystemet inte är så krångligt att medborgarna inte förmår att efterleva det utan i stället väljer svartarbete. Det pågående arbetet med regelförenkling har därför betydelse också i detta sammanhang. Jag vill särskilt erinra om reglerna om förenklad skattedeklaration som infördes från och med och som har förenklat för privatpersoner att redovisa avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter för anställda. På lång sikt är dock det viktigaste att attityden i samhället är att fusk inte är acceptabelt. Flera undersökningar visar att det finns en stor acceptans för att skatter och avgifter ska betalas. Viljan är dock i hög grad beroende av att också andra gör rätt för sig. Det finns å andra sidan undersökningar som visar att attityderna till att arbeta svart är relativt förlåtande inom vissa grupper, till exempel bland ungdomar. Insatser som informationskampanj för att påverka ungdomars attityder till svartarbete, vilken pågått , är därför viktiga inslag i arbetet mot fusk och svartarbete. Den aktuella kampanjen medförde att ungdomars acceptans för svartarbete minskade . Arbetet mot svartarbete och annat skattefusk är, som jag sagt, högt prioriterat av regeringen, och det pågår ett omfattande arbete med dessa frågor. 119 (): Inledningsvis kan jag säga att jag är nöjd med svaret. Det är många bra och spännande förslag som presenteras. Möjligtvis saknar jag lite kommentarer till några av de förslag som jag fört fram i min interpellation. Det första förslaget gäller kontroll kopplad till alkoholtillstånd. Det är nämligen så att det finns ett utbrett fusk inom restaurang- och pubbranschen, pizzerior och så vidare. Alkoholtillståndet är väldigt viktigt för de här verksamheterna. Därför kan man koppla kontroll till det. Vad som bör krävas är att man presenterar en lista över sina anställda med personnummer. Sedan kan man göra kontroller för att se om det verkligen är nämnda personer som jobbar på stället. Är det några andra eller om de personerna inte är där skulle alkoholtillståndet kunna dras in. Detta är ett effektivt sätt att se till att det går rätt till. Vidare gäller det att de fackliga organisationerna blir remissinstans till exempel när en restaurang vill ha alkoholtillstånd. Då kan den fackliga organisationen meddela vad man vet om företaget hur det behandlat sina anställda och om det har skött sig och följt gällande regler. Det här skulle kunna utvidgas till att myndigheter också blir remissinstans. Det andra förslaget gäller samkörning av register. Man räknar med att går förlorade på grund av fusk med bidrag. Om olika myndigheter kunde samköra register skulle man kunna se vilka som kasserar in a-kassa och sjukkassa. Det kan också gälla bostadsbidrag och socialbidrag och dem som jobbar svart. Listan kan göras lång. Jag tror att det är viktigt att påskynda det arbetet så att register kan samköras. Det här är också viktigt för alla dem som faktiskt sköter sig, så att man inte ifrågasätter deras rätt att få sjukersättning när de är sjuka och att få a-kassa när de är arbetslösa. Det tredje förslaget, den tredje frågan, gäller momsbedrägerier, något som ökat lavinartat. Det handlar mycket om att man importerar och sedan undandrar staten momsen. Man slipper ju betala moms i det land som man importerar från. Meningen är då att moms ska betalas i , men det är många som inte gör det och som tjänar väldigt mycket pengar på det. Ofta har man mellanhänder, målvakter, i den här handeln, helt enkelt för att komma undan myndigheternas kontroll. I detta finns problemet med förlorad pant. Finns det inte pant på utländska burkar slänger folk burkarna. Nedskräpningen ökar därmed. Här har regeringen uppenbarligen redan tagit krafttag. I dagens Metro kunde vi läsa om ett par som gripits för att ha drygat ut sin pension med just genom att importera och komma undan betalning av moms både i det land som man importerar från och i . Därför har uppgifter begärts in från de europeiska länderna om till vilka länder det här paret har exporterat varor och om vilka personer som har skött det hela. På det sättet kom man paret i fråga på spåren, men det här är bara toppen på ett så även inom det här området måste man, tror jag, göra betydligt mer. 120 Finansminister (): För ordningens skull finns det skäl att åtminstone försöka att i kronor och ören värdera det väldigt stora problem som tar upp och som handlar om svartarbete och skattefusk. beräknar att svartarbetet innebär ett skattebortfall motsvarande . i sin tur har beräknat att omfattningen av svartarbete för hushållens del kan röra sig om , så vi rör oss med väldiga belopp i sammanhanget belopp som skulle kunna användas, och som ska användas, till betydande investeringar i offentlig verksamhet. Jag håller naturligtvis helt med om andemeningen i interpellationen, nämligen att om detta får fortgå och om detta tillåts växa undermineras acceptansen av legitimiteten i hela vårt välfärdssystem. När det gäller de konkreta förslag som tar upp uppfattar jag de två första förslagen kopplingen till alkoholtillståndet och samkörningen av register som tillhörande samma härad så att säga, nämligen att det offentliga måste samverka i betydligt större utsträckning. Jag vill inte ta ställning till de enskilda förslagen, men vi vet från andra sammanhang att det till exempel inte är strafflagstiftningen som är det effektivaste instrumentet att bekämpa organiserad brottslighet. Det kan finnas helt andra system och regelverk som gör att man kan komma åt den typen av brottslighet betydligt mer effektivt. När det gäller det konkreta förslaget om samkörning av register pågår det inom ett arbete med att få till stånd en bättre samordning mellan de olika systemen. När det så gäller momsbedrägerier och karusellhandel är det väldigt mycket en fråga som måste behandlas i ett internationellt sammanhang. Den nuvarande inriktningen i arbetet inom EU är att karusellbedrägerier ska bekämpas genom fortsatt förstärkt administrativt samarbete mellan medlemsstaterna och effektivisering av medlemsstaternas nationella kontrollsystem. Vi har en principiell uppfattning i vilken vi ska hålla fast vid, nämligen att beskattning ska vara en nationell angelägenhet. Men efterlevnaden, när inkomster flyter över gränserna, och samverkan mellan länderna i uppbördshänseende måste bli betydligt effektivare än vad de är . Det följer av den globaliserade internationella ekonomin utan att vi för den skull undandrar de nationella parlamentens suveräna rätt att utöva beskattning. Jag hälsar den här interpellationen med stor tillfredsställelse. För egen del kan jag säga att min företrädare hade ett mycket nära samarbete med justitieministern i de här frågorna. Det här är någonting som spänner över väldigt många områden. och kammaren i övrigt kommer att få se fler exempel på att det samarbetet kommer att fortsätta även som finansminister. Vi måste ta ett samlat grepp på de här frågorna. Vi har inte råd med annat, om vi nu vill ha den ambition som vi haft i att ha ett generöst välfärdssystem. Det kräver höga skatter, inte därför att vi gillar höga skatter utan därför att vi gillar den välfärd som vi får som effekt av de höga skatterna. 121 (): Både jag i min interpellation och ministern i sitt svar har berört bara en liten del av detta stora område. Ju mer man tar i det, desto mer upptäcker man. Det är inom alla områden detta försiggår, och det måste bekämpas på alla politiska nivåer. Det är viktigt att man diskuterar det här, även om man tar en liten bit i sänder. Det som också diskuteras är attityder. Det är väldigt intressant att se att när man har haft kampanjer för att påverka ungdomars attityder har man kunnat förändra attityder positivt. Till exempel har fler blivit negativa till skattefusk och till att jobba svart. Jag tror att det här arbetet måste fortsätta på alla fronter. Kontrollsystemen måste skärpas och förbättras. Ytterst handlar det om att var och en i sin vardag, både för sin egen del och med tanke på folk i ens närhet, reagerar inför det här som är så väldigt svårt att upptäcka. De fackliga organisationerna måste få ett större inflytande. Jag var inne på att fackliga organisationer skulle kunna bli remissinstans när man utfärdar alkoholtillstånd. Jag tror även att fackliga organisationer måste få större insyn i alla de företag där människor utnyttjas. Vi har diskuterat ett fall i . I det fallet har det i alla fall utåt sett sett ut som att man inte skött sig men att det ändå inte är så illa som skulle kunna befaras. Det finns många exempel på att det tecknas skuggavtal. Det finns ett exempel där man anlitade ugnsmurare från . På papperet fick de , i verkligheten . lyckades man tack och lov upptäcka detta. Det innebar att arbetsgivaren förlorade den vinst som det annars hade blivit, nämligen . I stället tillfaller den de rättmätiga, det vill säga arbetstagarna som ska få rimliga löner och staten som ska få sina skatteintäkter. Den här frågan berör så oerhört mycket. Därför måste man fortsätta på det här spåret. Fackliga organisationer och myndigheter måste få ökade kontrollmöjligheter. Det här har en dominoeffekt. När en eller ett par pizzerior missköter sig måste de omkringliggande pizzeriorna också sänka sina priser, ofta till priset av att man inte betalar skatt. Taxinäringen är ett annat exempel. Jag kommer från som är en av de städer i landet där det är absolut kaos. Man har verkligen dragit ned hela kedjor i träsket. Man blir tvungen att komma undan skatten för att kunna konkurrera och för att det ska bli billigare. Det krävs en rejäl uppröjning. Sedan tror jag dock att det är en liten del i sammanhanget att förenkla reglerna, även om det kanske kan leda till att en liten del av fusket kan rättas till. Jag tror tyvärr att det till stor del handlar om människor, organiserade ligor, som inte upplever regelsystemen som krångliga. Tvärtom ligger de steget före. Det innebär att vi måste komma åt dem. Det handlar mycket om möjligheterna att komma undan. Om man bedömer att möjligheterna att komma undan är stora kommer man att fortsätta att arbeta svart och över huvud taget med sin brottslighet. Om man lyckas ringa in de här personerna och företagen tror jag att det skulle få en viss effekt, kopplat till massor med andra effekter. 122 Finansminister (): I grund och botten handlar det här frågekomplexet inte bara om välfärdsstatens finansiering, utan det handlar om marknadsekonomins grundläggande funktionssätt. Helt riktigt är det så som säger. Vissa gör si och följer de lagar och regler som finns, och andra gör så i en osund konkurrens. Här finns det skäl att hoppas och tro att näringslivets organisationer engagerar sig än kraftigare i de här frågorna.