prot · GT0939 · 2005-11-28 00:00:00 — Man vill se full sysselsättning som mål nr 1, och det ska vara ett mål som överskuggar allt annat. Det kan inte utläsas på något annat sätt än att inflationsmål måste kunna underordnas sysselsättningsmålet. Så är det inte . Visst bedrivs det , inom ramen för samarbetet mellan regeringen, och , en politik som syftar till att öka sysselsättningen, men det svarar inte mot hur man ser på målet om full sysselsättning. finns det alltså två partier som menar att full sysselsättning är det viktigaste målet. I svar sägs ingenting som tyder på att regeringen tänker förändra målsättningarna. När finansministern ska värdera resultatet av den ekonomiska politiken gör han det i termer av stabilitet, förmögenhetsfördelning, att parterna tagit sitt ansvar och sett till att löneökningarna inte är för höga och så vidare, men ingenstans nämns baksidan av politiken. Ingenstans nämns att priset för denna politik är högt. Det handlar om arbetslöshet. Det förs inga resonemang om arbetslösheten i interpellationssvaret, vilket är rätt anmärkningsvärt. Man bör föra ett resonemang om hur vi ska vikta värdet av att vi har en historiskt låg inflation mot att vi har en historiskt hög arbetslöshet. Det är den centrala frågeställningen. Jag nämner i min interpellation begreppet Nairu, den naturliga arbetslösheten. Det är ett olyckligt begrepp men finns de facto levande den naturliga arbetslösheten eller jämviktsarbetslösheten. vet jag att regeringen inte så gärna talar om detta, men gör kontinuerligt beräkningar där de tittar på vilken nivå som är möjlig att ha på arbetslösheten utan att störa inflationsmålet på . säger att vi 2007 kommer att ha en arbetslöshet som ligger nära jämviktsarbetslösheten. Det innebär en arbetslöshet på och en sysselsättningsgrad på . Det är långt ifrån full sysselsättning. Om vi tittar på detta även långsiktigt, ända , säger prognoser att det med dagens regler för inflation, kombinerat med utgiftstak och så vidare, inte är möjligt att nå full sysselsättning. Det går inte att nå full sysselsättning. Det handlar om ett vägval, och för att försöka klara ut regeringens politiska ambition vill jag återigen ställa frågan: Finns det en politisk ambition att göra det som den socialdemokratiska kongressen beslutade om, nämligen att föra en politik där full sysselsättning är viktigare än inflationsbekämpningen? 11 Finansminister (): Det är alldeles uppenbart att det går att slå in öppna dörrar från både höger och vänster från höger från och från vänster från sida. Låt mig börja med att tacka interpellanterna för den här diskussionen. Den gör det möjligt för mig att ge uppmärksamhet åt det som den socialdemokratiska partikongressen beslutade. Jag vill tacka för möjligheten att få fört till protokoll vad kongressen fattade beslut om. Under punkten Full sysselsättning, arbete åt alla lades följande stycke till: Arbete är grunden för välfärd, välstånd och människors personliga utveckling. Den som har arbete känner sig mer uppskattad, har bättre hälsa och upplever större frihet än den som går utan. Därför är full sysselsättning socialdemokratins allt annat överskuggande mål. Jag kan upplysa och det tror jag att han vet om, särskilt med tanke på hans bakgrund att precis detta har det socialdemokratiska arbetarepartiet tyckt . Vi har formulerat det på lite olika sätt. Ett annat sätt att formulera denna övergripande ståndpunkt och som också stått i våra partiprogram är: Nationens främsta tillgång är människors vilja till arbete. Arbete åt alla är socialdemokratins allt annat överskuggande mål. Alla politikområden ska syfta till att bidra till detta. För att det ska bli möjligt måste dock den ekonomiska politiken i sin tur ha ett antal styråror. En sådan är att vi har ett sysselsättningsmål, att nå i sysselsättningsgrad. Ett annat är att pressa tillbaka den öppna arbetslösheten till, i ett första steg, . Ett tredje mål är prisstabilitetsmålet. Som jag utvecklade i mitt interpellationssvar anser vi, regeringen och det socialdemokratiska partiet, att ett inflationsmål är nödvändigt för att bidra till den ekonomiska politikens målsättning att pressa tillbaka arbetslösheten och höja sysselsättningen, vilket framgår om man tar del av handlingarna och hela besluten och inte bara utgår från mediereferaten. Det är en konstlad motsättning mellan ett inflationsmål och ambitioner på sysselsättningsområdet. Låg inflation leder till låga räntor, leder till ökad aktivitet i ekonomin. kan vara helt lugn. Regeringen och den socialdemokratiska riksdagsgruppen står bakom vartenda kommatecken som finns i den budgetproposition, finansplan, som är föremål för behandling. För kan jag berätta att det gör även riksdagsgrupp. Det känns något udda att jag behöver påpeka detta. Jag har förhandlat två budgetpropositioner en vårproposition och en höstbudget med , och inte har de lyft fram att de vill ändra i syn på inflationsmålet eller i relationerna mellan de olika mål som finns i den ekonomiska politiken. Vi kan alltså vara helt lugna med att den budgetproposition, finansplan, som jag satt mitt namn under står hela regeringen och hela den socialdemokratiska riksdagsgruppen bakom, liksom även . 12 (): Det fanns flera saker att ta fasta på i detta inlägg. Om vi tar det som jag inriktat mig på uppfattar jag det nu så att den text som finansplanen innehöll när den lades fram gällde före kongressbeslutet och gäller även efter kongressbeslutet, alltså med oförändrat innehåll. Det beslut som fattades på den socialdemokratiska kongressen har inte i någon del ändrat på de formuleringar och den innebörd som finns i finansplanens skrivningar om . Om denna tolkning är rätt tycker jag att det är alldeles utmärkt, och i så fall ber jag finansministern att instämma i detta och säga att det är samma skrivning efter kongressbeslutet som det var före, att det är samma innebörd i skrivningen och att inga förändringar är planerade eller tänkta. Jag har också lagt märke till att nu inte ställer upp på finansplanens beskrivning av penningpolitiken och uppställningen bakom denna. Men jag är inte förvånad. Ni är ofta splittrade på vänstersidan. Det är väldigt vanligt att den rödgröna alliansen spricker upp i olika konflikter och bråk och budgetkonflikter det är bara det gamla vanliga till skillnad från alliansen som är betydligt mer sammanhållen och går fram med en helt enig syn i dessa frågor. får finansministern det att låta som att ni alltid har tyckt samma sak i fråga om , som jag ändå vill fokusera på. Så är det ju inte. Det är inte så beträffande inflationens överordning den infördes med . Och självständighet kom ju inte, som påpekade, med , där jag satt med , utan den kom med EU-medlemskapet och . Det där gör möjligen att man ibland är lite osäker på hur djupt övertygelsen sitter inom socialdemokratin om den självständiga värde. har självklart också ambitionen om full sysselsättning och låg arbetslöshet, men det handlar också om att antalet människor som är offentligförsörjda i olika hänseenden ska minska. Vi vill dock betona mer att man måste försöka utveckla ett bättre företagsklimat, så att man får en matta av expanderande företag och företagare som är beredda att öka anställningarna och sysselsätta fler människor. Jag vill också ta upp avslutningen på det här interpellationssvaret, där finansministern beskriver regeringens bedömning av det ekonomiska läget. Det är intressant därför att man på varje punkt går emot den bedömning som vice riksbankschefen gav uttryck för i ett anförande . På varje punkt tycker han annorlunda och signalerar en räntehöjning. ska vi inte gräla om bedömning. Det är lika bra att vi båda två avhåller oss från att recensera , men jag har noterat att numera varnar ECB för räntehöjningar. Det är väl bara, så att säga, en indirekt varning till , men jag tycker kanske att kan avstå även från det, liksom naturligtvis . Men det är klart att vad vi ser framför oss är en väsentlig åsiktsskillnad mellan och regeringen vad beträffar utrymmet för finanspolitisk expansion bland annat. 13 (): De budgetar som har lagts fram och som är kompromisser mellan Socialdemokraterna, är ju budgetar som syftar till att minska arbetslösheten. De är också kompromissbudgetar. Det är inte ren socialdemokratisk politik. Det är inte ren vänsterpartistisk politik. Det är inte ren miljöpartistisk politik. skriver i sin interpellation att han väl känner till uppfattning i den här frågan. Det tror jag att också gör eftersom vi inför budgetförhandlingarna skickar in budgetunderlag där vi klart och tydligt slår fast att utgångspunkten för är att full sysselsättning ska vara viktigare än inflationsmålet. Jag kan leta fram de handlingarna om finansministern har glömt det. Detta är partiets uppfattning, och det har legat till grund för våra budgetbud, så att säga. Om vi är överens om att vi har arbetat oss fram till en politik som syftar till ökad sysselsättning är vi ju inte överens om vilket handlingsutrymme vi vill skapa oss. har ju till uppgift att motverka regeringens politik om bedömer att det finns risk för ökad inflation. Det kan vara så om ser att vi har en stark arbetsmarknad och att sysselsättningen stiger. Man kanske ser att det blir brist på arbetskraft framöver. Då är det uppgift att höja räntan och motverka just de positiva konjunktureffekter som regeringens politik vill åstadkomma. Det är ju kontraproduktivt. Och det är inte regeringens eller bedömning som avgör penningpolitiken, utan det gör riksbanksledningen. Jag menar att det borde vara självklart att det är viktigare med en politik för ökad sysselsättning än att hålla sig fast vid detta inflationsmål. Och kritiken mot inflationspolitiken, om man får kalla den så, kommer från olika håll. , , har konstaterat att penningpolitik har varit alltför stram, vilket resulterar i en högre arbetslöshet än annars. Det säger chef. Vi har LO-ekonomer som och , när han var på LO, som också har ifrågasatt räntepolitik. De menar att lägger alldeles för ensidig vikt vid att undvika för hög inflation jämfört med att undvika för låg inflation. Vi har Hans Sacklén och Per på för Ekonomisk Forskning, som jag tror är nedlagt numera, där man har tittat på sambandet mellan inflation och arbetslöshetsbekämpning. Man är mycket kritisk till den politik som förs, mycket kritisk till det här inflationsmålet. Per säger till och med att man sviker de arbetslösa, och får de arbetslösa betala priset för en rabiat antiinflationspolitik. Det handlar självfallet inte om att man vill ha någon hyperinflation. De här ekonomerna, som jag har nämnt, har pekat på att om man skulle vara beredd att släppa upp inflationen till skulle det vara möjligt att komma ned på helt andra arbetslöshetssiffror än vad vi har då det jag vill återkomma till det inte är möjligt med full sysselsättning. Sedan måste jag ge rätt. Att tolka den socialdemokratiska kongressens beslut kan ingen göra, men utifrån har man uppfattat det som uppenbart att det kongressen menade var en förändring i målsättningen. får vi höra att det inte är det, att den socialdemokratiska partikongressen inte tycker att full sysselsättning är viktigare än inflationsbekämpning. Det återstår att se hur den tolkningen ska göras. Men jag konstaterar att regeringen gör den tolkningen och inte visar att man har ambitionen att återinföra full sysselsättning som ett överordnat mål för politiken. 14 Finansminister (): Jag har sagt att jag tycker att det är bra att vi har en penningpolitisk debatt i . Allra helst som vi har en oberoende och självständig riksbank är det väldigt viktigt att frågan om hur penningpolitiken avvägs är föremål för en intensiv offentlig diskussion. Vi har i denna riksdag fattat beslut om den ordningen, och med den ordningen följer ett krav på att penningpolitiken skärskådas och granskas när det gäller hur den är avvägd. Jag tänker emellertid inte delta i den debatten därför att då riskerar jag väldigt lätt att hamna i den situation som har velat undvika, nämligen att regeringen har synpunkter på den dagsaktuella räntesättningen. Men, som sagt, jag välkomnar den debatten. Det är en intensifierad debatt som refererar till, och det är bra. Jag uppfattar emellertid inte att debatten handlar om inflationsmålet som sådant, utan den handlar om hur just i vissa situationer avväger penningpolitiken. Jag uppfattar det som att inflationsmålet, inklusive , står bakom det. Det finns ju som sagt skrivet i finansplanen, som står bakom. Men det är bra att vi har en diskussion om hur penningpolitiken ska vara avvägd. Sedan vänder jag mig till . För oss socialdemokrater är det ingen motsättning mellan att sträva efter en politik som leder till full sysselsättning och att i varje givet läge ha en politik som bekämpar inflation. Man kan inte låta bli att få misstanken, när man hör , att full sysselsättning nog inte är lika viktigt som inflationsbekämpningen, men för oss socialdemokrater är detta komplementärt. Det är en förutsättning. Låg inflation är en förutsättning för hög sysselsättning, och hög sysselsättning är i sin tur en förutsättning för stabila offentliga finanser och så vidare, så detta är en lek med ord. Det den socialdemokratiska partikongressen gjorde var att den återigen sade att full sysselsättning är socialdemokratins allt annat överskuggande politiska mål. Arbete är nämligen grunden för välfärd, välstånd och människors personliga utveckling därför att den som har arbete känner sig mer uppskattad, har bättre hälsa och upplever större frihet än den som går utan. Eftersom nämnde ECB vill jag helt kort säga att jag välkomnar en intensifierad debatt om den europeiska roll i den europeiska ekonomin. I den debatten bör man ta hänsyn till erfarenheter från den svenska penningpolitikens utformning och det inflationsmål vi har i och man bör hämta erfarenheter från amerikanska Federal Reserves aktiviteter för att bekämpa den amerikanska inflationen. Det som i detta nu sker är en intensifierad friktion mellan å ena sidan ECB och å andra sidan huvudstäder. Man riskerar att få en debatt som dessvärre är av konfrontatorisk karaktär och som jag inte anser vilket jag tror att delar är till europrojektets nytta i det långa loppet. Man bör ha en ny och öppen debatt där man tar hänsyn till bland annat svenska erfarenheter och amerikanska erfarenheter när det gäller den europeiska penningpolitikens framtida inriktning. 15 (): Jag tycker att jag har varit framgångsrik i min strävan att få klarhet från finansministern om regeringens hållning vad beträffar penningpolitiken och uppgift att bevara penningvärdet och sträva efter prisstabilitet och acceptans av tvåprocentsmålet. Med finansministerns hjälp har vi tillsammans lyckats klargöra situationen efter den socialdemokratiska partikongressen. Vi i ser inte heller någon motsättning mellan full sysselsättning och låg arbetslöshet å ena sidan och prisstabilitet å andra sidan. Det är dessutom många forskningsresultat som pekar på detta, även om det naturligtvis kan finnas en motsättning på mycket kort sikt. Därför blir det inte enbart en lek med ord, som finansministern ville säga. Det är roande för mig att höra det alltmer intensiva grälet mellan stödpartiet och moderpartiet om ett så pass grundläggande element i den ekonomiska politiken som inställningen till stabiliseringspolitiken och räntepolitiken. Det handlar om hur man bedriver konjunkturpolitik på kort sikt. All konjunkturpolitik är relativt kortsiktig. Men det är inte ofta vi får höra en sådan uppenbar motsättning spelas ut med sådan intensitet och sådan oförblommerad entusiasm från i sin attack på moderpartiet. Finansministern säger här att vi kanske ska diskutera ECB mer, och gärna för mig. Men det är ändå inte riktigt det som vi har att avgöra här i kammaren och inte ens i andra kamrar i EU-länderna. Det är en självständig riksbank även det. 16 (): Penningpolitiken är självklart central i den samlade ekonomiska politiken. Det är bland annat därför som vi vill ha den under demokratisk kontroll. Det är precis som säger. Regeringen får inte ens ha synpunkter på penningpolitiken och än mindre påverka räntenivåer. Man får finna sig i att motverkar den politik som regeringen vill föra när det gäller sysselsättningsökning. är det politiska beslut i riksdag och regering som avgör vilka instruktioner som får. Det är bara att konstatera att med dagens penningpolitiska regim går det inte att nå full sysselsättning. Vi har haft svårt att nå första steget öppen arbetslöshet. Förutom att det kostar vad de arbetslösa får betala för pris leder också systemet med en oberoende riksbank till en otydlig ansvarsfördelning. Väljarna kan inte utkräva ett tydligt ansvar eftersom man inte når . Jag vill återigen konstatera att om vi vill ha full sysselsättning kräver det en förändring av målsättningar för den ekonomiska politiken. Men så långt har regeringen uppenbarligen inte kommit . Det fordras ytterligare opinionsarbete. Frågan lär komma upp i kommande valrörelse. Det är en valrörelse som, om man ska tro , kommer att bli väldigt tyst, och också om vi har den stora oturen att få en borgerlig regering. Då ska man inte diskutera politik sansat och lugnt som vi har gjort . Det kategoriserar som gräl. Det betyder väl att om vi har oturen att få en borgerlig regering för det med sig kanske det mindre otursamma att inte kommer att som självständigt parti delta i den politiska diskussionen. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2005/06:BoU3 betänkanden /06:JuU4JuU7 Anmäldes och bordlades Proposition 2005/06:54 Utökad möjlighet för Säkerhetspolisen att inhämta information i verksamhet för personskydd betänkanden /06:KU1 Utgiftsområde 1 2005/06:KU11 Ändringar i koncessionsavgiftslagen 2005/06:KU12 Förändrad länsindelning m.m. betänkanden /06:SfU2 Anslag inom utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar 2005/06:SfU4 Förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning 8 § Anmälan om interpellationer Anmäldes att följande interpellationer framställts 2005/06:139 av Per ()till finansminister bakom fastighetsskatten 2005/06:140 av ()till statsrådet av de apatiska flyktingbarnen 2005/06:141 av ()till jordbruksminister i fjällvärlden /06:142 av ()till statsrådet av islam Interpellationerna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 9 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2005/06:477 av ()till statsrådet infrastruktur 2005/06:478 av ()till samhällsbyggnadsminister agerande i EU 2005/06:479 av ()till utbildnings- och kulturminister avtal med staten 2005/06:480 av ()till jordbruksminister 98 2005/06:481 av ()till samhällsbyggnadsminister 2005/06:482 av ()till justitieminister rätt till ersättning för personskada 2005/06:483 av ()till utrikesminister av 2005/06:484 av ()till statsrådet opinionsbildning 2005/06:485 av ()till justitieminister kunskap om upphovsrättsliga brott 2005/06:486 av ()till justitieminister prioriteringar och upphovsrätten Frågorna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 10 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av talmannen.