prot · GS09122 · 2005-05-18 00:00:00 — Vad har och hans parti för förslag till lösning på hur vi ska få en klimatpåverkan som inte underminerar förutsättningarna för kommande generationer att leva ett gott liv? Det skulle jag gärna vilja veta. I inlägg fanns det en lång uppräkning av flygplatser som är viktiga av tillgänglighetsskäl och av regionalpolitiska skäl. Men det är inte så att det inte har hänt någonting på järnvägssidan. Vi i tycker att det är rätt så rimligt att de orter som är försedda med snabbtågstrafik i första hand ska få sina transportbehov tillgodosedda på det sättet snarare än att den miljöbelastning som flyget ger upphov till ytterligare späs på. Statens ansvar måste ju vara att folk kan förflytta sig till och från. Det är ingen nackdel om det sker med ett mer miljövänligt transportslag än flyget. Jag har också en fråga, , och den har att göra med jämställdheten. Vi har ju ett jämställdhetsmål. Men jag minns inte att yrkade avslag eller hade någon reservation i det sammanhanget. Det innebär att man har ett ansvar för att kvinnors behov av transporter ska bli lika tillgodosett som mäns behov. Som vi ser det har kollektivtrafiken, framför allt när det gäller buss och tåg, stora problem. Flyget däremot dras inte med precis samma problem. Är detta något som återfinns i era transportpolitiska överväganden? Det skulle vara intressant att höra om det finns med. 95 (m) replik: Det är viktigt med klimatpolitiska mål. Men det är också viktigt att se till att man i ett land som ligger långt från de stora ekonomiska centrumen ute i och i världen i övrigt också inom landet har en tillgänglighet till de ekonomiska centrumen. När vi har drygt en miljon människor som inte går till arbetet är det kanske viktigare att fundera över om vi genom optimal tillgänglighet kan se till att när det gäller de verksamheter som bedrivs inom landet och de företag och verksamheter som kanske är utlandsägda och där man nagelfar tillgängligheten till det relativt avlägsna skapa maximalt goda betingelser för detta. På något sätt är det, fru talman, två skilda världar vi diskuterar. Problem, problem, problem fokuserar och Vänstern på, medan vi ser möjligheterna och utmaningen att vi, när man ligger som vi gör och med tanke på den stora arbetslöshet vi har, också ser till att skapa den tillgänglighet som flyget innebär. Jag är alldeles övertygad om att konsumenterna är kapabla att göra valet mellan flyg och järnväg, just i ett slags jämställdhetsperspektiv. Om man ska åka till exempel till och det med tåget tar i vardera riktningen jämfört med tvåtvå och med flyget är det alldeles uppenbart att flyget just i ett jämställdhetsperspektiv för de makar som båda unga familjeförsörjare är kolossalt viktigt att kunna ha tillgång till om de nu inte ständigt ska övernatta, övernatta, övernatta. Just i ett jämställdhetsperspektiv är flyget suveränt genom möjligheten att åka fram och tillbaka, till och från en förrättning, under en och . På den punkten är det alltså bra. På samma sätt väljer många barn och äldre flyget och skulle aldrig våga välja tåget med dess långa transporttider. Sammanfattningsvis: Det är kolossalt angeläget att skapa en maximal tillgänglighet för näringslivet genom goda förbindelser. Både i ett jämställdhetsperspektiv och i ett socialt perspektiv är flyget utomordentligt viktigt; det fyller en väldigt viktig funktion. 96 () replik: Jag hörde inget svar på frågan om står bakom det transportpolitiska målet eller ej. Jag hörde inte heller något svar beträffande hur vi ska komma till rätta med de klimat- och miljöproblem som dagens flygvolym ger upphov till. Däremot uppfattade jag ett intressant inlägg här om hur vi ska nå jämställdhetsmålet när det gäller transporter. Jag har inte riktigt, det måste jag erkänna, förstått hur de ska gå till. Men det kan kanske utveckla i sitt svar. Jag bor själv på en ort med goda möjligheter till både tåg och flyg. Det tar med tåget, men de flesta av oss som tar tåget arbetar när vi sitter på tåget. Det är faktiskt ett jämställt transportslag. Vi som använder oss av tåget är lika många kvinnor som män. Någon enstaka gång händer det att jag är tvungen att ta flyget, och då kan jag notera att merparten är män. Jag ser att rätt lite arbete utförs på flyget jämfört med hur det är på tåget, så jag är inte säker på att de slutsatser som du där drar är alldeles riktiga. Det här med avståndshandikapp är rätt så intressant. Jag har aldrig hört tala om avståndshandikapp i förhållande till sina marknader. De säljer uppenbart bilar till och lyckas med det. Förmodligen ligger mera perifert än i förhållande till sina marknader. Men man har löst transporterna framför allt med sjöfarten som är ett rationellt och jämförelsevis miljövänligt transportslag. Har en annan uppfattning om geografin i det avseendet? 97 (m) replik: Jag delar uppfattningen att det är viktigt att komma till rätta med klimatpåverkan. Det är alldeles uppenbart att man då får väga vilka transportslag man eventuellt kan använda andra bränsletyper för. På något sätt kan man säga att för flyget är det, så långt vi nu kan överblicka, givet att det handlar om fossila bränslen. Dessutom har det gjorts ganska stora insatser för att reducera bränsleåtgången per flygkilometer, passagerarkilometer, . Och ännu mera går det att göra om man har en teknikpositiv inställning. Jag är alldeles övertygad om att vi kommer att få acceptera att för att kunna hålla nämnda tillgänglighet kommer en del av klimatpåverkan att komma från flyget. Det är kolossalt olika för olika typer av transporter. För vissa transporter passar det förträffligt med sjöfarten och för andra med tåget. Men när det gäller att just snabbt kunna ta sig fram och tillbaka vid olika förrättningar där det framför allt inte gäller arbetet under resan utan där man ska möta människor och diskutera med människor är flyget överlägset. Jag vidhåller alltså beträffande diskussionen om att bromsa upp, att bromsa flyget, och med tanke på de människor som jobbar ute i landet att man undrar hur det står till. Frågan är: Hur reagerar utländska ägare till svenska verksamheter när de upptäcker att det blir svårare och svårare att driva flygförbindelser eller att de får lägga ned verksamheter. De kommer att uppfatta det som att det blir mer och mer avlägset att ha verksamheter i . Då kommer man att dra slutsatsen att man kanske ska överge verksamheten i . När vi har ett näringsliv som blir alltmer utlandsägt är det väldigt väsentligt att bilden av inte blir att det känns alltmer avlägset. Det ska vara ett alltmer tillgängligt , och där spelar flyget en helt avgörande roll. Jag är alldeles övertygad, fru talman, om att en proposition som inte innehåller ett bejakande av flygets möjligheter kommer att vara en proposition som näringslivet och ytterst de tiotusentals arbetslösa kommer att uppleva som en besvikelse. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 7 §.) Föredrogs trafikutskottets betänkande 2004/05:TU11 Vägfrågor. 98 (): Mitt lilla uppdrag är att ge en övergripande introduktion över trafikutskottets betänkande nr 11 som handlar om vägfrågor. De här frågorna är väckta i ett antal motioner under den allmänna motionstiden. För att det ska bli en introduktion tänkte jag göra någonting som med vackra ord heter en kort exposé över reservationerna. Jag tror att det kan bli en ganska intressant debatt. Reservation 1 handlar om väginfrastrukturen. Här säger reservanterna från den borgerliga sidan att dagens väginfrastruktur inte tillgodoser de behov som finns inom olika näringar i olika delar av landet. Det ska bli spännande att höra vad den debatten leder till, om vi är överens eller inte. Vad gäller enskilda vägar finns det en borgerlig reservation där man pratar om att anslaget behöver höjas kraftigt. Man pekar också i sin reservation på att ansvaret för broar och enskilda vägar behöver föras över till staten alltså en privatisering omvänt. Jag tror det kan bli en intressant diskussion. Vad gäller vägvisning finns det i betänkandet en reservation där man påstår att det är berättigat med kritik mot det regelsystem som finns för dagens vägskyltning. Det är bristande hänsyn till turistintressen och kulturella intressen i vägskyltningen. Det kan också leda, som jag ser det, till en spännande diskussion. Sedan kommer en gammal käpphäst i det här sammanhanget som trafikutskottet har pratat mycket om tidigare, och det är verksamhet som man i en reservation anser ska säljas ut. Likaså säger man vad gäller upphandlingar att man inte tror att en statlig myndighet ska kunna arbeta effektivt. Sammantaget, fru talman, tror jag att det blir en bra och intressant debatt. Jag hoppas att den här korta introduktionen kan ge en liten vägledning av vad som hända skall. 99 (): Utskottets majoritet avstyrker i vanlig ordning motioner om utbyggnaden av infrastrukturen som kommer från oss i oppositionspartierna, med hänvisning till att den står bakom regeringens planeringsramar i den så kallade infrastrukturpropositionen. Att ni i vänsteralliansen står bakom, långt bakom, denna pappersprodukt har vi länge förstått. När kan ni tänka er att ta ett steg framåt eller åtminstone säga att ni inte klarar det som ni har sagt i infrastrukturpropositionen? Vi kan se i budgeten att ni inte klarar de mål som ni har satt upp för drift och underhåll av vägnätet. Inte heller klarar ni det i förhållande till vad som står i infrastrukturpropositionen. Jag vill kort fråga regeringsföreträdarna: Vad är det egentligen som ni hänvisar till? Är det till en infrastrukturproposition som ska sträcka sig och som blir övergiven innan bläcket har torkat? Eller lever ni i en illusion att ni en vacker dag kommer att anslå mer pengar än vad som sagts i propositionen för att ni ska klara totalsummorna? Jag är övertygad om att väljarnas dom kommer att slå hårt emot er i den här frågan i det kommande valet . Så här långt kan ni åtminstone inte säga att ni har klarat vad ni har sagt. Det är väl märkligt när man ansåg sig kunna visa en så stor satsning som skulle gälla . Propositionen antogs , och den är redan inaktuell. En kan fråga sig om en ska skratta eller gråta. Men jag ska givetvis inte vara skadeglad över att ni inte har klarat de mål för vägnätet som ni har satt upp, utan jag måste i stället beklaga att svenska folket måste utstå med en politik som inte ens håller så länge att bläcket hinner torka i era betänkanden. Jag vill kort ta upp våra reservationer i det här betänkandet. I reservation nr 1 redogör vi för behovet av en fungerande väginfrastruktur. Vi tar upp att vägsystemen är en grundförutsättning för att landets företag ska kunna växa och för att välfärden ska kunna tryggas. Vi tar upp det bristande underhåll som fortskrider i vårt land. Jag yrkar redan nu bifall till reservation nr 1 i det här betänkandet som tar upp just dessa frågor. I reservation nr 2 tar vi upp problem för de enskilda vägarna och att bidragsnivåerna har urholkats för detta vägnät. Det är viktigt att påminna om att en så stor del som av det svenska vägnätet består av enskilda vägar. De har en avgörande betydelse för möjligheten att leva och bo på landsbygden. De är också av stort värde för bland annat turist- och skogsindustrin. En del vill kalla det regionalpolitik att värna om enskilda vägar. Det är näringspolitik att värna om de enskilda vägarna. Vi vill att hela landet ska kunna leva. Det är också viktigt för jakt, fiske och friluftsliv att de enskilda vägarna fungerar. En miljon människor använder dessa vägar . Vi inom alliansen är medvetna om de problem som de enskilda väghållarna står inför . Jag förmodar att regeringsföreträdarna vill säga detsamma när de ska upp i debatten, men det måste i så fall bli med viss rodnad då det inte görs någonting. Vidare har vi en reservation om dagens system för vägvisning, där vi påpekar det otillräckliga lokala inflytandet och bristande hänsyn till företag samt till turistintressen och kulturella intressen. Vi anser att ett nytt regelsystem behövs. fungerar det inte, även om det sagts att det skulle fungera så bra. Det är viktigt för att lokala företag och turism ska fungera på landsbygden. När det gäller har vi reservationer såväl om verkets organisation med affärsdrivande verksamhet inblandad i ordinarie myndighetsarbete som om att upphandling måste ses över. Det är kända moderata ståndpunkter, och jag är inte förvånad över att vänsteralliansen vill motarbeta. Men som den sanna optimist jag är tror jag att även regeringspartiet en vacker dag kommer till insikt och omvärderar sina ståndpunkter. Fast förhoppningsvis är det då för sent eftersom det redan är verkställt av en annan regering. Vidare har vi i reservation nr 6 tagit upp behovet av en miljökonsekvensutvärdering av så kallade trefältsvägar. Riksdagsledamot har tagit upp sträckan GävleTönnebro på som ett exempel på en vägsträcka som mer ingående borde utvärderas. Vi stöder den tanken och vill inte avfärda ytterligare kunskap i dessa frågor på det enkla sätt som majoriteten har gjort. Gång efter annan diskuterar vi olika frågor som alltsomoftast hänvisas till framtida propositioner som ska vara allas lycka. Under har regeringen försökt att hålla humöret upp på alla infrastrukturintresserade med hänvisning till att det ska komma nya propositioner som innebär krafttag för svensk transportsektor. ser vi resultatet, och luften går bokstavligen ur såväl bildäck på dåliga vägar som vårt humör när vi ser hur dessa frågor hanteras. har vi väntat på en transportproposition. Det senaste jag hörde var att den försenade propositionen skulle komma till eventuellt eller innan vi stänger för sommaruppehållet. Jag vill delge talmannen en allvarlig fundering som jag går och bär på: Ska svenska folket bli lika besvikna den här gången när regeringen lägger fram sina förslag? Ett stalltips, fru talman, är: Jo, det kommer de att bli. 100 (): Jag ersätter i denna debatt. står bakom samtliga reservationer i detta betänkande, men jag nöjer mig med att enbart yrka bifall till reservation nr 1 av , , . Den handlar om bättre stöd till den svenska vägstrukturen. Våra partier har vid otaliga tillfällen påpekat att eftersläpande underhåll och besvärliga flaskhalsar måste åtgärdas. måste vi blicka framåt och utveckla vägnätet utifrån framtidens behov. Våra partier har därför i olika sammanhang senast vid behandlingen av budgetpropositionen föreslagit ökade anslag för detta ändamål. har noggrant gått igenom alliansens reservation. Jag ska därför inte upprepa så mycket av detta, mer än att säga att detta är en viktig reservation för våra vägnät. En annan reservation, nr 2, handlar om enskilda vägar. Där tar vi upp att villkoren för enskilda vägars underhåll har försämrats , vilket är mycket bekymmersamt. I det här sammanhanget vill jag ta upp skärgårdstrafiken och färjetrafiken som ju ingår som enskilda vägar. Vi har i olika motioner påtalat att regeringens hantering har dragit ut alltför . Det är angeläget att regeringen nu vidtar åtgärder så att de dokumenterade olikartade villkoren och oklarheterna får en skyndsam lösning. Ett särskilt beklämmande exempel på regeringens oförmåga att komma fram till en lösning i dessa frågor är trafiken på . Men det finns även andra exempel, bland annat trafiken till . Trafiken i kan också nämnas här, och jag tänker då speciellt på gods- och varutransporterna till som är väldigt särbehandlade. Jag vill också ta upp reservation nr 6 från , som handlar om de mötesseparerade vägarna med vajerräcken. Därigenom förändrar man vägens karaktär på ett positivt sätt. Vajerförsedda vägar har betytt oerhört mycket för att öka trafiksäkerheten på dessa vägar. Statistiken visar tydligt att trafiksäkerheten har ökat på tidigare olycksdrabbade vägar som försetts vajerräcken, och det är mycket bra och glädjande. Vi vill ta upp miljökonsekvenserna när det gäller några vägstumpar. En vägstump gäller mellan och där miljöproblemen har ökat, särskilt vid större trafikanhopningar. När vägen bara har en fil kan man hamna bakom ett lastfordon som kör långsamt. När det blir två filer trampar man på gasen för att kunna köra om, och utsläppen från trafiken blir då större. Vad vi ville med denna alliansreservation var att stödja en socialdemokratisk motion där man föreslår att det borde göras en ordentlig miljökonsekvensutvärdering där man jämför två-plus-en-väg och fyrfältsväg. Det kan finnas behov av att särskilt beakta detta när man tar ställning om det ska vara två-plus-en-väg eller en fyrfältsväg. Med denna reservation yrkar vi att en ordentlig miljökonsekvensutvärdering ska genomföras för att ska ha ett bättre underlag framgent. Med detta har jag gått igenom ståndpunkter i det här betänkandet. 101 (): körde jag på min motorcykel från till . När man kör en så lång sträcka har man tid att fundera. Jag körde alltså mellan de två största städerna i . Men det var inte motorväg . Då tänkte jag på ett väldigt gammalt politiskt beslut om den nordiska triangeln, att man skulle knyta ihop de nordiska huvudstäderna med motorväg. är visserligen ingen huvudstad, men vägen till går ju förbi där. Jag tycker alltså att det är väldigt svagt att vi inte har motorväg mellan och . valde jag vägen över för där finns trots allt mest motorväg. är väldigt bra fram till , men sedan blir den smal och kurvig. Det fanns olika skyltar där det stod: Olycksdrabbad vägsträcka, varning för älg och så vidare. Jag fick väja för mötande bilister som försökte sig på farliga omkörningar. Det är mycket trafik på den vägen med många lastbilar. Hade jag valt den andra vägen, E 20, till hade det varit ännu sämre och ännu mindre motorväg. Detta är ett tecken på att regeringen i har misslyckats med att sköta infrastrukturen och med att knyta ihop de stora städerna med bra vägar. Jag hittade en rapport från byggindustrier. Den är visserligen , men kritiken i den gäller fortfarande. Rubriken lyder: Utarmningen av det svenska vägnätet fortsätter. Sedan skriver man: Vi satsar av bruttonationalprodukten till investeringar i vägar, och det är väldigt lågt. Det har varit så lågt i modern tid. Om jag hade kunnat visa ett diagram skulle jag ha velat göra det, men det går ju inte just . Men vi kan ta hjälp av tavlan här bakom som föreställer vackra berg och tänker oss ett lite högre berg, ett spetsigt berg, som en kurva som visar hur mycket pengar har satsat på investeringar i vägar och gator . Det var alltså som vi satsade som mest på att bygga ut det svenska vägnätet. Sedan har kurvan gått ned igen. Men det finns ett lite mindre berg på slutet, och det råkar visa just den period då vi hade en borgerlig regering i , då vi hade väldigt stora problem med ekonomin i men satsade mycket på att bygga ut och förbättra vägnätet. Som av en händelse satt då de fyra allianspartierna vid makten. Därefter fortsätter kurvan att slutta utför, och beräkningarna går sakta, sakta utför. Rapporten från byggindustrier pekar på att vi satsar mindre och mindre av BNP på investeringar i vägar. ökar ju trafiken. Det här går alltså inte ihop. Vi har en svag regering på det här området. Låt mig ge ett exempel. Väg 604 går mellan och i . Ja, men, säger någon, i går väl allting väldigt bra. Man hör ju ofta hur bra företagen går där. Men vad man kanske inte vet är att har tappat 500 invånare . 400 jobb har flyttats till utlandet. Just den här vägen är väldigt viktig att bygga ut, därför att där rullar massor av lastbilar mellan företagen. I den här regionen samarbetar företagen. Man förädlar produkter åt varandra. Man flyttar produkter från det ena företaget till det andra och till det tredje innan de är färdiga. Därför är man väldigt beroende av vägarna. Men just den här vägen är så dålig, och skjuter på upprustningen . Ett annat exempel är E 22 i , som jag själv kommer ifrån. Jag vill tacka som har skrivit en väldigt bra motion om att titta på detta med trefältsvägar, för just så ser det ut i . Där är det alltså tre körfält. Det är väldigt bra att ha en mittbarriär så att man inte möter någon trafik, men om det är mycket trafik, mycket lastbilar på vägen som det är i , kan det vara andra problem. Det blir en ojämn rytm. Det blir stora stressmoment. blir det till och med stopp på vägen där det bara finns en fil. Det orsakar olyckor när det blir stopp, för att inte tala om alla problem det ställer till med. Trefältsvägar tål inte mycket trafik. Därför måste vi ha flera fyrfältsvägar. Men det får vi ju knappast med den här regeringen. Vad vill då , som jag representerar? Ja, vi har lyckats hitta 1,7 miljarder mer än regeringen till vägarna . Vad vill allianspartierna? Självklart kan vi inte lova motorväg till alla människor i , men vi garanterar att vi kommer att göra bättre ifrån oss än Socialdemokraterna om vi får flytta in i efter nästa val. Och varför kan jag lova det? Jo, har Socialdemokraterna två så kallade stödpartier, och , men när det gäller vägar skulle jag vilja kalla dem för bromspartier i stället. Vi har inga bromspartier i vår allians. Det är inte konstigt att ser trött ut . Han måste ju köra med handbromsen på hela tiden. Om man kör en bil med handbromsen på så stannar antingen bilen till slut eller så slits bromsbanden ut. Vi får väl se vad som händer först till nästa val. Jag yrkar bifall till reservation 1. 102 (): Betänkandet om vägfrågor handlar om många olika frågor som aktualiserats i en rad olika motioner. Rent allmänt finns det, som , och tidigare konstaterat, en tydlig skillnad mellan allianspartierna å ena sidan och regeringen och stödpartierna å den andra sidan i de här frågorna. Allianspartierna, där ingår, vill satsa mera kraftfullt på ett bra vägnät i hela landet. Regeringen pratar ofta väl och talar om att nu ska vi göra rejäla satsningar på att rusta vägarna, öka framkomligheten, satsa på bärighet och tjälsäkring. Det är retoriken, de yviga löftena. I praktiken däremot visar det sig att pengarna inte räcker till att klara de löften som ställs ut. Regeringen beslutade om en stor satsning på infrastruktur i , främst en vägsatsning mellan och . Det blir säkert en välmotiverad standardhöjning för det området. Problemet är att regeringen lät det gå ut över en rad andra angelägna projekt runtom i landet. Miljonerna försvann för planerade satsningar som trafikplats på , sträckan BrattbyVännäs på , sträckan NackstaMatfors i hemtrakter på och en rad projekt på i , Råby, Fogdarp, , SätarödVä. Nästa exempel var stormen . Här var regeringen återigen tvungen att styra om pengar för att klara den akuta situationen i . Men det gick ut över vägunderhåll och andra satsningar på andra håll i landet. Att löften ges som sedan sviks med hänvisning till aldrig så välmotiverade andra akuta insatser har skapat en väldig frustration runtom i landet. Det visar att regeringen har en ekonomisk planering som är så bristfällig att en vanlig hushållsbudget i vilken vanlig familj som helst framstår som robust och stabil. I en vanlig familj vet man att något kan hända med bilen, med huset, med båten som kan kosta några tusen och som man måste kunna klara att betala, även om det inte var planerat. Men har inte beredskap att klara en oväntad utgift. Då tvingas man i stället att skära bort något annat, som i det här fallet är angelägna vägsatsningar på olika håll i landet. När beslutade om det stora infrastrukturpaketet fram , ungefär, i den här kammaren, pratade från regeringsbänken om att det låg på bordet. Det lät ungefär som att det låg 380 miljarder som man skulle investera och att det bara var att dela ut dem. Men det är inte riktigt så. Det har vi ju sett . Pengarna räcker inte ens till vissa mindre omfördelningar när akuta lägen uppstår. Det finns inga reserver. Precis som jag sade då, , återstår dessutom hela att finansiera för regeringen för att man ska kunna fullfölja det stora paketet. För har det varit, och kommer också att vara framöver, en hjärtefråga att se till att klara en bra standard på våra vägar och att se till att våra vägar är framkomliga i hela landet året runt.