prot · GT0942 · 2005-12-01 00:00:00 — Det ser ut som om man gör något kraftfullt mot de hemska demonstranter som slåss, men i praktiken kommer det inte att fungera. Vad ska man göra då? Man ska göra det som polisen helt riktigt gör i allt större utsträckning. Man har lärt sig väldigt mycket. Man pratar om dialog. Det är naturligtvis mycket mer. Man har lärt sig hur man hanterar den här typen av situationer för att undvika att hamna i det läge som några små grupper vill att man ska hamna i, nämligen en spänd konfrontatorisk stämning som kan leda till kravaller. Jag har varit med på demonstrationer både av den första sorten där man har lyckats provocera fram kravaller och av den andra sorten där detta inte har gått trots att man har försökt. Skillnaden har varit en erfaren polismakt med poliser som inte är rädda och som har en ledning som vet vad man ska göra och gör det på ett klokt sätt. Då fungerar det. Det är på den vägen vi ska fortsätta. Maskeringsförbud är en återvändsgränd och ett steg tillbaka. 36 (): Även jag känner anledning att delta i den här debatten som rör justitieutskottet. Jag gör det med samma utgångspunkt som utifrån vår hållning i . Vi har skyldighet att här i kammaren hävda grundläggande fri- och rättigheter. Så är det alldeles klart. Vi ska göra det utifrån vår regeringsforms utgångspunkt, inte från eller någon annans grundlag. Den fråga som vi har anledning att ställa oss är om vi gör det i det här ärendet, och om vi gör det tydligt i det här ärendet. Demonstrationer och allmänna sammankomster ska ske med hänsyn tagen till ordning och säkerhet. Polisen har att hävda vår demokratiska rätt och säkra möjligheten för alla att delta, både arrangörer och de som vill delta utan att någon annan vet om det i förväg. Vi har ingen anledning att försvara maskering. Det ska vi heller inte göra. Vi måste våga se att vissa kan behöva det skyddet i vissa situationer. Vi ska ta en tydlig debatt, aldrig försvara utan tydligt kritisera, de odemokratiska krafter som försöker kidnappa fredliga demonstrationer och sammankomster, de som försöker störa ordning och säkerhet med oacceptabla metoder. De ska bemötas tydligt och inte otydligt. Gör vi det i det här förslaget? De krafter som tar på sig maskeringen mitt under en demonstration räds inte ett eller annat straff. De kan skapa en mycket laddad och konfliktartad situation. Det finns de som deltar i en demonstration eller sammankomst och inte ser när några tar på sig sina masker. De har gått dit av andra skäl och vill ställa upp och markera sin hållning men försöker skydda sin identitet och vill uppträda anonyma vilket vi har möjlighet till i vår yttrandefrihet. De ser inte vad som händer och plötsligt är de brottslingar eftersom det händer något i demonstrationen som gör att det blir kravaller. En fredlig demonstrant kan helt plötsligt bli en demonstrant som är olaglig, med ett undantag om man kan uppvisa religiösa skäl. Det är också spännande att se hur religiösa skäl bedöms. Regeringen lägger fram ett förslag som skapar oklarheter. Jag delar i mångt och mycket den kritik som har framfört mot det förslag som ligger på kammarens bord. Man försöker hitta vägar i vår regeringsform för att genomföra något som regeringen önskar och som vi såg i kammaren tidigare när vi hade ett förslag om ett generellt maskeringsförbud. Det maskeringsförbudet avstyrktes av Lagrådet eftersom det inte ansågs förenligt med vår regeringsform. Vad säger nu? Man säger att det förslag som ligger bör kunna godtas, men man är tveksam om effekten. I den del som gäller allmänna sammankomster är man däremot tydlig. Här konstaterar att regeringen inte har ändrat sig från det tidigare förslaget som man då avstyrkte. Där föreligger fortfarande ett avstyrkande från Lagrådet. Är förbudet, som regeringen föreslår, motiverat mot den här bakgrunden? Är det så starkt motiverat att det finns skäl att vidta en åtgärd att inskränka grundläggande fri- och rättigheter som kan strida mot regeringsformens anda? Från sida, fru talman, gör vi inte den bedömningen. Vi ser inte att förslaget är motiverat. Därför avstyrker vi det. Jag vill yrka bifall till reservationen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då statsministerns frågestund skulle börja. 6 § Statsministerns frågestund Det är nu dags för frågestunden, denna dag med statsministern. 38 (): Det är många människor i de som drabbades av och de som har följt denna fråga som har väntat på denna stund, som har väntat på att vi skulle ta oss tid att gå igenom vad som hände, vem som brast i ansvar och vad vi ska göra åt det. slutsats är i den delen mycket tydlig. Det tyngsta ansvaret vilar på för underlåtenhetssynden att inte ha inrättat en riskhanteringsresurs i Statsrådsberedningen och för sitt sätt att leda och fördela arbetet i . Frågan till blir: Vilka slutsatser drar du av detta? 39 Statsminister (): Jag drar naturligtvis många slutsatser av kommissionens rapport, även om jag inte är överraskad av det sakliga innehållet. Många av de problem och misstag som vi upplevde är ju kända och har kommenterats också här i kammaren. har kommissionen kommit med sin rapport. Man utpekar mig såsom havande huvudansvaret. Och där råder ingen tvekan: Jag har ansvaret, och jag tar ansvaret. Att ta ansvaret i detta läge är att se till att brister rättas till, att vi har en organisation som möter de krav som kan ställas och kan komma att ställas och att vi också är övade för sådana situationer. Självklart har vi lärt, och självklart kommer vi att utveckla vår organisation. Sedan kan jag bara, precis som , beklaga de fel och misstag som har begåtts. Det är jag den förste att göra. Jag är också glad för att frågeställningen är av det slaget att vi nu kan se framåt och vara konstruktiva. 40 (): Jag tycker att vi ska tillerkänna att , mycket ovanligt, just har bett om någonting som måste ses som en ursäkt för tillkortakommanden. Väl så, men det räcker inte. Det är inte så att detta var något som blev känt bara i och med . Vi har haft många krisförlopp i i modern tid: mordet på , Estoniaförlisningen, branden i och kravallerna i anslutning till . har påpekats att slutsatsen av detta är att krisledningsfunktionen måste förstärkas. Det har av flera partier här i framförts som förslag, och det har vid samtliga tillfällen avvisats av Socialdemokraterna. Den underlåtenhetssynden utpekas av medborgarkommissionen som den viktigaste grunden för kritik. är ensam ansvarig för att ha utsett de statsråd som möter kritik. Han är ensam ansvarig för hur har inrättats för att hantera den här typen av frågor. Det är bra att du känner att du har ett ansvar, , men jag tror att svenska folket förväntar sig något mer långtgående konsekvenser och slutsatser än att bara landa i en halvgod ursäkt. 41 Statsminister (): Jag har ingen som helst anledning att ge mig in i en diskussion med om vad en god eller halvgod ursäkt är för något. Jag tycker att det känns lite genant i den här allvarliga stunden att syssla med den typen av recensioner av varandra. Det är ingen tvekan om att har begått misstag, och jag har varit den förste att beklaga detta. Det är heller ingen tvekan om att vi har diskuterat, precis som säger, hur krisorganisationen ska se ut i . Och det är ingen tvekan om att vi på den punkten får kritik av kommissionen. Men att påstå att det bara skulle vara Socialdemokraterna som står bakom detta är inte sant. Det är ju en riksdagsmajoritet som har bestått av också ett av alliansens partier. Det ligger inte för mig att i det här läget partipolitisera, men eftersom väljer det anslaget tycker jag att det finns anledning att påpeka detta. 42 (): har gjort ett gediget arbete och framför en unik kritik unik i sin tydlighet och den riktas mot statsminister . Statsminister ledarskap har ju utmärkts av en maktens arrogans, där makten har samlats hos honom själv och där fel som har begåtts skyllts på andra. Statsministern sade att han inte har någon anledning att diskutera bra eller halvbra ursäkter, men det är klart att de människor som har kränkts efter denna rapport naturligtvis förväntar sig en ursäkt. De tjänstemän i som skyllde på, de som stod vid faxapparaten den där natten och som har skyllt på och thailändarna som byggde dåliga hus som statsministern skyllde på, är statsministern beredd att ta detta tillfälle i akt att be dessa utpekade kränkta människor om ursäkt? 43 Statsminister (): Jag har gjort det , och jag kan göra det en gång till så att slipper sväva i okunnighet: Jag ber på mina egna vägnar och hela regeringens vägnar om ursäkt för de misstag vi gjorde under dessa dramatiska dagar. Det var en katastrof på andra sidan jordklotet med tiotusentals människor, svenskar, inblandade. Vi begick misstag, det vet vi. har vi fått det dokumenterat av en kommission, och vi har naturligtvis redan innan kommissionen kom med sin rapport börjat se till att vi förändrar den organisation vi har i och i våra myndigheter, så att vi om det skulle hända igen, vilket förbjude, är bättre förberedda. Låt oss inte reducera det här, , till något slags partipolitisk pajkastning. Det är allvarligare än så. 44 (): Ja, det är mycket, mycket allvarligare än så. Det är ett värde i att statsministern nu så tydligt ber om ursäkt. Jag tror att den här dagen har rymt två mycket unika händelser. Den första är att en medborgarkommission riktar så kraftfull och tydlig kritik. Den andra är att ber om ursäkt. Vem har hört det tidigare? Det är viktigt i en sådan process som vi nu är inne i. Jag tycker att det är ett viktigt första steg, men väldigt många väntar också på ytterligare steg som verkligen visar att man på allvar tar detta ansvar. 45 Statsminister (): Så är vi där vi bör vara, att se framåt: Vad kan vi göra, och vad ska vi göra? Vi har som gått skärpt både UD:s rutiner och de konsulära insatserna med konsulära snabbinsatsstyrkor, vi har skalat upp beredskap och kapacitet i vår telefonväxel, och vi har på Statsrådsberedningen naturligtvis också tillskapat en ny enhet för att hantera samordning av kriser inom den nuvarande konstitutionens ram. Det är ett arbete som bedrivs och kommer att fortsätta att bedrivas. Vi öppnar naturligtvis för synpunkter på det vi gör. Inte minst den rapport som kommissionen nu har lämnat kommer att ligga till grund för ytterligare utveckling av vårt arbete. 46 (): Den medborgarkommission som lade fram sina slutsatser har ju varit oerhört tydlig i sin kritik mot regeringen. , statsvetaren från , säger : Det har aldrig riktats så tung kritik mot en sittande regering i modern tid vad jag känner till. Det är ganska tunga ord. En av de saker som medborgarkommissionen berör är den krishanteringsfunktion som regeringen har sagt nej till i . Regeringen kom ju med ett förslag till vissa åtgärder. Här säger medborgarkommissionen att de planer för krishantering som regeringen presenterat inte räcker. Krisenheten måste ha en större auktoritet, en större pondus, för att agera inte bara analysera världsläget utan också initiera saker i samband med händelser av det slag som vi hoppas inte ska inträffa igen. Vilka slutsatser drar regeringen, statsministern, av detta? 47 Statsminister (): Jag har delvis redan svarat på frågan. Vi tittar naturligtvis mycket noga på vad kommissionen säger. Här finns en nyansskillnad mellan den organisation vi har introducerat med en ny chef och det som kommissionen ansluter sig till. De tre arbetsuppgifter som skiljer, som är av mer aktivistiskt slag, och som är lite främmande inslag i , ska vi nu särskilt bereda och titta på. Jag är naturligtvis av den uppfattningen att när kommissionen efter sitt gedigna utredningsarbete har kommit fram till detta talar också allt för att vi rimligen bör följa dess råd. Men vi ska ge det här en rimlig beredning i innan vi sätter ned foten i den positionen. 48 (): råkar det vara så att regeringen just före det att kommissionen presenterade sitt förslag har tagit till sig råden men inte följt dem fullt ut. Man kanske inte kunde förutse dem. Det kanske leder till slutsatsen att man möjligen skulle ha inväntat den kommission som man har väntat på. Sanningen är ju också den att Socialdemokraterna och regeringen har avvisat de förslag som har väckts om att inrätta en sådan här funktion i . säger medborgarkommissionen att det inte finns några konstitutionella problem. Det här går att genomföra inom ramen för den nuvarande regeringsformen. Det finns alltså inga konstitutionella hinder, utan frågan är om den här funktionen i ska ha makt och myndighet att sätta i gång det som behöver sättas i gång om det oönskade inträffar en gång till, eller om den enbart ska ha en analysfunktion. Jag tycker att regeringen borde ha väntat på resultatet av dessa överväganden innan man presenterade sitt eget förslag. Det finns en risk att politiska låsningar leder fram till något som inte blir så bra som det skulle kunna bli om man inte har den öppenhet som jag hoppas att statsministern nu än en gång kommer att stryka under. Jag hoppas att man kommer att ta de här förslagen på stort allvar och genomföra dem. 49 Statsminister (): Vi hade , när kommissionen tillsattes, kunnat säga att nu gör vi ingenting förrän kommissionen kommer med sin rapport, och den ska komma . Det hade varit oansvarigt. Vi har vidtagit en lång rad åtgärder, satt i gång en lång rad processer för att förstärka vår krishanteringsförmåga. Jag vill rätta . Beslutet fattades inte före rapporten. Det blev känt, genom mediernas uppmärksamhet, före rapporten. Det stod på vår hemsida. Men det var först i förrgår som det blev en nyhet. Så fungerar det ibland i politiken. Sedan, återigen: Vi har haft en lång diskussion om hur krisorganisationen i ska se ut. Jag vill bara påminna om att det inte där har varit en strikt uppdelning mellan olika block, utan vi har ju haft ett av allianspartierna med oss på det synsätt som har varit regeringens utöver stöd från och . 50 (): I går lades en utredning fram om rätten till heltid. Det är en fråga som finns med i det samarbete som , och Socialdemokraterna har och som har drivit hårt eftersom vi ser att den ofrivilliga deltiden är vanligast hos LO-kvinnor, därefter hos TCO-kvinnor, därefter hos Saco-kvinnor och därefter hos LO-män. Vi vet att den ofrivilliga deltiden leder till sämre löneutveckling, till mindre tillgång till fortbildning och till sämre möjligheter till befordran. Det är därför en oerhört viktig fråga, klassmässigt och könsmässigt, att rätta till det tvång som påtvingad deltid innebär. finns det ett förslag. Vi kanske inte är helt nöjda med alla detaljer i det förslaget, men min fråga till statsministern är: Kan du utlova att en proposition kommer i vår som tar tag i de stora problemen för framför allt kvinnor som inte tillerkänns rätten till heltid? 51 Statsminister (): Vår planering är att lägga fram en proposition i vår utifrån den analys som gör. Detta med de ofrivilliga deltiderna är en omständighet som skapar starka orättvisor mellan könen och mellan samhällsgrupper, klasser om man så vill. Den analysen är riktig. Hur det sedan ska fungera och tillämpas i det vardagliga arbetet i en konkurrensutsatt, vital ekonomi där alltfler arbetstillfällen dessutom skapas i tjänstesektorn är det som diskuteras. Utredningsförslaget har redan kritiserats. Jag väntade mig ingenting annat. får det gå ut på remiss. Sedan, när remissynpunkterna kommer in, samlar vi ihop oss . Sedan räknar jag med att vi ska kunna lägga fram en proposition. 52 (): Kritiken mot utredningens förslag har varit av lite olika karaktär. Dels finns det ju arbetsgivare som menar att det är omöjligt att organisera kvinnligt dominerade yrken på ett sätt som ger rätt till heltid. Det är ett mycket märkligt resonemang. Manligt dominerade yrken går alldeles utmärkt att organisera så att män i mycket mindre utsträckning påtvingas deltid mot sin vilja. Dels har också kritiken kommit från vänster. Man har sagt att här ska det göras undantag. Små företag ska inte omfattas, och rätten till heltid kommer inte att garanteras genom de förslag som utredningen lägger fram. Jag menar att om vi nu är överens om frågans vikt och om att den måste lösas bör vi också bli överens om att lägga fram förslag som faktiskt löser problemen och inte ger undantag för arbetsgivare i olika sektorer. 53 Statsminister (): Det är riktigt som säger, att kritiken har varit dubbel. Förslaget har kritiserats hårt, både av och av LO. Då kanske någon säger att i så fall ligger man väl ganska rätt i utredningsförslaget. Man kryssar sig fram. Det är möjligt. Å andra sidan är det ju på det viset att en remissomgång också tillhör beredningsfasen före en proposition. Jag vill avvakta den. Vår ambition är att lägga fram en proposition baserad på det här förslaget, men vi ska också lyssna på remissinstanserna. 54 (): Jag är så hes att jag misstänker att någon försöker tysta . (Statsminister (): Det går inte!) Jag ska göra mitt bästa ändå. I den här katastrofkommissionen som lade fram sitt förslag handlar det om en väldigt stark och ofta berättigad kritik mot regeringen. Diskussionen handlar ofta om hur man ska organisera beredskapen vid kriser och katastrofer, men intrycket är ändå att det väldigt mycket också handlar om en kultur i som inte har fungerat. Det har handlat om människor, anställda, tjänstemän och politiker, som haft en bristande initiativförmåga och inte har kunnat fatta beslut, om en rädsla för att informera överordnade, för att störa och så vidare. Hur kommer man till rätta med det, och anser statsministern att det här är en riktig beskrivning? 55 Statsminister (): Det kan mycket väl vara en riktig beskrivning i det här aktuella fallet, men det är inte en beskrivning som jag känner igen från dagliga, normala arbete. Det kan mycket väl vara så att vi under dessa exceptionella förhållanden inte hade en organisation som höll, att den agerade ologiskt och på ett sätt som inte var professionellt. Det kan vara så, men det behöver vi också få gå igenom. Jag känner dock inte igen beskrivningen från det vardagliga arbete som utförs. Sedan ska man ändå vara klar över att det kan riktas berättigad kritik mot mycket av det som vi gjorde. vill jag säga att det var hundratals stenhårt arbetande medarbetare i som gjorde fantastiska arbetsinsatser. De tvekade inte en sekund att jobba dygnet runt under jul- och nyårshelgerna och gjorde det på ett sätt som har all heder. Sedan blev det ändå inte rätt, men det berodde inte på att de inte ville. Det berodde snarare på yttre omständigheter och att vi hade en organisation som inte höll måttet. 56 (): Jag blir faktiskt lite mer oroad när statsministern säger att det var ett engångstillfälle och att det var initiativkraften, beslutskraften och attityden som inte fungerade. Det är ingenting som ni planerar att göra någonting åt, utan det var ett engångstillfälle. Jag skulle vilja att ni funderar på det en gång till och ser om det går att få en mer handlingskraftig och rak attityd vid kriser och katastrofer inom generellt sett. Jag tycker att det verkar finnas ett behov av det. 57 Statsminister (): För att vara ytterligare tydlig: Det är klart att vi kan ha och har den här typen av problem. Men det är inte det regeringskansli som jag känner igen från alla de vardagliga situationer som jag möter. Där möter jag faktiskt människor som är hårt arbetande, initiativkraftiga och innovativa. Det är en organisation som till sin karaktär ofta är väldigt platt. Och med det menas att det är korta beslutsvägar. Men här har det inte fungerat så, och det är allvarligt. Det kan vara sådant som är strukturellt. Då måste vi jobba med detta väldigt seriöst. Det kan vara det yttre, situationens allvar och exceptionella karaktär. Då får vi försöka analysera det. Jag har inga förutfattade meningar annat än den att jag inte ställer upp på en allmän beskrivning av personal såsom varande initiativlös. 58 (): Även jag ska denna dag uppehålla mig vid medborgarkommissionens rapport. I denna rapport presenteras förslag på hur man från kommissionens sida ser på hur regeringen ska organisera sin krislednings- och krishanteringsförmåga. Som nämnts tidigare föregick regeringen denna rapport i denna del genom att för sedan presentera sin syn på hur man tycker att denna förmåga ska vara. Tycker inte statsministern att det gentemot kommissionen, men framför allt gentemot de drabbade, är provocerande att föregripa den rapport som var känd när den kom på det sätt som regeringen gjorde? 59 Statsminister (): Jag tycker motsatsen. Jag tycker att det hade varit ansvarslöst av att låta förflyta utan att man vidtar åtgärder för att förändra det som man tycker är felaktigt eller bristfälligt. Det hade varit att agera arrogant och klandervärt att inte göra någonting. Det är min uppfattning. Sedan har jag också sagt, och det är viktigt, att det som vi har gjort mycket väl kan förbättras, kompletteras eller revideras. Det finns ingen prestige i det. Vi lyssnar naturligtvis på kommissionen. Men ingen kan utesluta någonting av det slaget att det som kommissionen arbetar mycket väl kan inträffa händelser som är av sådant slag att det kräver en extra insats av kriskaraktär. Och är det klart att man ska ha en organisation som är anpassad för detta. 60 (): Men, statsministern, hur kommer det sig då att regeringsunderlaget i den här kammaren avslog det förslag om att inrätta en förmåga som lades fram med anledning av den särskilda händelsen från vår sida ? På ett frankt sätt avslog ditt parti och ditt regeringsunderlag det förslag som kom från vår sida. 61 Statsminister (): Jag kan inte erinra mig förslaget. Men kan det här, och jag utgår från att han har rätt i sin beskrivning. Det var väl helt enkelt så att det var så efter den diskussion som vi hade haft. Vi har haft det uppe i . Sedan har det passerat det utskott som själv leder utan diskussion. Det är klart att den organisation som vi har haft har blivit en knäsatt princip, en ordning som vi har följt. Det är möjligt att kammarens majoritet då tyckte att det var för tidigt, så efter katastrofen, att överge det som förut också omfattade. Det behövdes kanske mer reflexion innan man tog det steget. Den globala spridningen av aids 62 (): Jag tänkte ta upp en annan mycket allvarlig fråga utan att för den skull på något vis jämföra den med . uppmärksammar vi World Aids . finns över 40 miljoner smittade i världen. Vi måste tyvärr konstatera att det närmar sig med stormsteg. Den senaste rapporten visar att det har tillkommit alarmerande många nya fall från och . I har man nu över en miljon smittade, varav är i åldern . Det är den generation som bygger framtiden. Det mest påfallande är dock inte förekomsten av hiv utan snarare den snabba spridningstakten. Detta är ett land som ligger nära , mycket nära i vår moderna tid. Det krävs fortfarande en mycket större öppenhet när det gäller att våga tala om hiv. Fler stora informationsinsatser behöver ske som frågan också tas upp på högsta politiska nivå, inte som i där nu motverkar frivilligorganisationer och inte som i där presidenten länge förnekat aids. Min fråga till statsministern är vad han gör för att uppmärksamma aidsfrågan just . Jag undrar också om statsministern skulle ha något emot att bära detta märke på kavajslaget . Jag har en att lämna över till honom. Jag har också några extra som han kan ge bort när han träffar andra politiska ledare ute i . 63 Statsminister (): När jag nu tar fram detta märke ur förpackningen ser jag att det är det korslagda röda bandet. Denna symbol möter jag väldigt ofta ute i världen bland inte minst stats- och regeringschefer som bär detta märke, dock icke alla. Det finns olika inrikespolitiska skäl till att de inte gör det. Alla dessa skäl är dåliga, och alla dessa skäl innebär att deras uppväxande generation kommer att bära med sig ett problem som de i sin tur riskerar att rentav dö av eller föra vidare till ytterligare en generation.