prot · GT0944 · 2005-12-05 00:00:00 — Det finns ett uppenbart manligt perspektiv där man sätter bilen i första rummet och så döljer man det bakom en massa fina formuleringar om regional utveckling. Också jag tycker att vi ska kunna leva, bo och verka i hela landet. Jag inser förstås att man behöver ta sig fram och att det ska finnas fungerande landtransporter, men vi måste också gynna ett system där vi i möjligaste mån till exempel fraktar gods på järnväg i stället för med långväga lastbilstransporter. Inte minst är kombinationen av olika transportslag viktig att satsa på. Sedan låtsas den borgerliga alliansen i den här debatten, liksom i nästan alla andra debatter, att de är överens. Vi är tydligen en vänsterkartell och ni en borgerlig allians. Jag har funderat på vad det är för skillnad mellan kartell och allians och misstänker att det är fråga om en värdering av orden där allians är bättre än kartell. Det kan jag bjuda på. Jag kan konstatera att den så kallade vänsterkartellen faktiskt lagt fram ett stort antal gemensamma budgetar på en rad olika områden, bland annat det nu aktuella området. Och vi har i praktiken visat att vi, trots att vi inte är alldeles överens i en förhandling eller diskussion, lyckas komma fram till ett gemensamt förslag som vi sedan står för. Då kan den borgerliga alliansen hoppa på de tre partierna och säga att vi inte är överens, men om vi tittar i era reservationer kan vi se att ni själva inte är överens. Ni låtsas vara överens, men ni skiljer er åt kraftigt. Jag vill säga detta från talarstolen och konstatera att framför allt märker ut sig ganska mycket genom kraftfulla satsningar på vägar, utöver budgetförslaget, medan de övriga borgerliga partierna ligger rätt nära den så kallade vänsterkartellen. Vi gillar dock inte att man polemiserar utan tycker att vi ska ha en hyfsad debatt i riksdag. Vi har heller inte ställt oss bakom formuleringen på s. 58 där socialdemokrater och miljöpartister konstaterar, nästan lite skadeglatt, att den borgerliga alliansen inte kommit överens, att de inte har ett sammanhållet förslag. Det har vi i stället ett särskilt yttrande om. Vi tycker att det räcker att man ger den typen av värdeomdömen när man står i talarstolen. Däremot behöver vi inte ha en tradition där sådant skrivs in i betänkandetexter. Jag vill tydligt markera detta i det här sammanhanget. Det intressanta är hur man kan hävda att man har en gemensam politik när det uppenbart på papperet ser så olika ut. Där finns vissa likheter med mitt tidigare område, kulturpolitiken. Även där mälde tydligt ut sig jämfört med de andra borgerliga partierna men har gått mot en mer sansad hållning och lägger sig ganska nära mitten. Om man ska vara lite småspydig, vilket jag tycker att ni ibland varit i debatten , kan man fråga sig om ni nästa gång ska gå till för att få fram lite synpunkter på vad en massiv satsning på fler vägar, fyrfiliga motorvägar och så vidare riktiga motorvägar förväntar jag mig att någon ska säga får för långsiktiga konsekvenser vad gäller säker trafik, jämställdhet i transportsystem och miljöpåverkan. Jag tycker att ni borde tänka till innan för att få lite balans och inte komma med dessa attacker, som jag uppfattar dem. Jag tror inte att det finns någon här som inte inser att det är viktigt att vi har ett fungerande transportsystem. Vi har ett budgetsystem som innebär att vi i princip ska direktfinansiera alla investeringar. Det handlar om stora pengar inom kommunikationssektorn. I stället för att då försöka hitta lösningar inom ramen för det nuvarande budgetsystemet, eller att det kanske på något sätt måste ändras till motsvarande det som görs i fråga om investeringar i en kommun, kommer den borgerliga alliansen med förslag om att vi ska satsa på olika medfinansieringar från privata aktörer som om de privata aktörerna skulle komma in för att de tycker att det är roligt att hjälpa det offentliga. Någonstans ska någon tjäna pengar, och jag tycker att det fortfarande saknas underlag som visar att de privata satsningarna långsiktigt skulle gynna skattebetalarna, leda till en bättre infrastruktur och så vidare. Den allmänna hållningen är närmast att det som är privat är bra och det som är offentligt är dåligt. Men om något offentligt är bra ska man snart se till att det blir privat. Då kan man skälla på det som är kvar och inte går med vinst och inte fungerar så bra. På så sätt försöker man utifrån en borgerlig ståndpunkt bevisa att offentlig verksamhet inte fungerar. Det där är billiga debattknep som dessutom är lätta att genomskåda. Jag ska inte orda så mycket mer utan bara konstatera att senare kommer att tala mer om kommunikationer. Jag vill yrka bifall till förslaget i det betänkande som majoriteten står bakom. Det skulle förstås ha sett helt annorlunda ut om självt fått bestämma, men vi är trots allt nöjda med den kompromiss som de tre partierna lyckats komma fram till. 73 () replik: Det var trevligt att få upp i talarstolen och höra honom tala sig varm för att utmärker sig som det parti som satsar hårdast på vägområdet. Jag tackar för den reklamen. Jag skulle vilja ställa en direkt fråga om något som jag tycker alldeles för ofta kommer fram i diskussioner och debatter från vänsterkanten. Det gäller det som säger om att vi måste få bort onödiga transporter. Menar du någon enstaka transport, eller kan du stå här i kammaren och säga till svenska folket vilka onödiga transporter de håller på med? Är det lösningen på miljöproblemen att vi får bort onödiga transporter? För mig finns inga onödiga transporter. Jo, några sådana finns det, men det är på marginalen. De är väldigt få. Folk åker inte för nöjes skull, utan folk åker för att de är tvungna att förflytta sig. När det sedan gäller miljöpåverkan ska vi ju inte ha någon kärnkraftsdebatt i trafikutskottet , men det är klart att tanken dyker upp när man ser att vänsteralliansen vill lägga ned kärnkraftverk, köpa tysk och dansk kolkraft och så vidare, som långt ifrån är miljömässig. Då går det an. Den debatten avstår jag dock från att ta upp, men det är en tanke som automatiskt kommer. 74 () replik: Det vi menar med onödiga transporter är att man kan ta fram en produkt i norra som sedan körs i väg runt halva jordklotet för att göras i ordning och därefter transporteras tillbaka till . Vi hävdar att det då är för billigt att transportera. Det är något som är fel. Vi tror på mer nära produktion så att man inte behöver ha långväga internationella frakter med lastbil, i form av sjöfart och så vidare, och därmed belasta miljön. Sedan är jag medveten om att man, ifall man bor i glesbygd, måste transportera sig. Vi tror dock inte att problemet är att någon puttrar fram i en bil ute på landsbygden, utan det vi syftar på är storstadsproblematiken. Men det är ni också emot. Ni vill inte ha försök för att minska trafiken i de större städerna och få fler människor att resa kollektivt. Men vi kan inte bara dra åt tumskruvarna, utan vi måste möjliggöra andra alternativ. Gör det möjligt för fler att resa kollektivt, så kommer det att leda till bättre miljö och färre skador i trafiken! Sedan detta med kärnkraften. Jag bara konstaterar att om något skulle hända så tar det evig tid innan vi kan rätta till skadorna. Det är ett nonchalant synsätt att säga att det inte finns några problem. Vad gäller trafiken så ser vi ju att den har en tydlig påverkan både på kort och på lång sikt. Och det måste vi göra något åt, för trafiken står för en stor del av de utsläpp vi har i atmosfären. Det görs kraftfulla insatser , och det tycker jag att vi ska stödja i stället för att negligera det i kammardebatten. 75 () replik: Och man köper tysk och dansk kolkraft för att man ser att det är problem med trafiken talar om transporter. Jag vet inte om jag ska kalla honom för kommunist eller vänsterpartist. Men när jag hörde honom kändes det som om det stod en sann socialist i talarstolen. Det är lätt för en socialist att säga: Transporter ska vara så dyra att vi inte kan frakta. Han tycker att vi inte ska ha ett system där det är billigt att frakta varor, så att de inte ska kunna deltillverkas. Detta är ju direkt riktat mot alla varor som produceras och som det slutligen, i alla lägen, är konsumenten som får betala. Men det är lätt för en socialist att säga att det är samhället, staten eller som ska bestämma vilka varor som får förflyttas och vilka varor som inte får förflyttas. Ska det vara extra skatt på att flytta vissa varor, eller hur ska det vara? Detta är ett så filosofiskt resonemang som är långt från verkligheten. Det är faktiskt dags för att tala om hur ni ska få bort onödiga transporter utan att det blir dyrare för varje konsument i vårt land som vill få varor hem till sig på något sätt. Jag håller mig till en fråga, så får ge ett uttömmande svar om hur socialismen löser transportproblemen. 76 () replik: I ert särskilda yttrande, nr 2, skriver ni under Järnvägsinfrastruktur: Trafikslagens kostnader skall så långt det är möjligt bäras av den egna verksamheten. Vi håller helt med. Sedan skriver ni att ni ska höja banavgifterna, men ni nämner ingenstans att ni tycker att transport på väg ska bära sina egna kostnader. Vi hävdar bestämt att de ekonomiska styrmedel vi har är inrättade på ett sådant sätt att de konsekvent gynnar transporter på väg då menar jag framför allt godstransporter och missgynnar andra alternativ. Marknaden väljer ju det billigaste alternativet. Då bär man inte sina samhällskostnader. Det är inte rimligt att man ska frakta stål från till i stället för att låta det produceras nära den övriga produktionen. Då kostar transporterna, sett i relation till hela produktionskostnaden, för lite. Det som ska betalas ut i lön och andra insatsvaror tycker man däremot kostar för mycket. Då satsar man på transporter, och det tycker vi inte är till fördel för miljön eller samhällsutvecklingen. Transport i sig löser ju inga problem, mer än att man fraktar en vara från en plats till en annan. Om man då kan korta transportavståndet blir den åtminstone effektivare, liksom om man kan genomföra transporten på ett sätt som inte leder till en försämrad miljö. Jag tycker att ni moderater skulle kunna svara på en fråga: Varför nämner ni inte, varken i den här debatten eller annars, vilka konsekvenser för miljön som ett obegränsat antal transporter medför? Ska bilarna gå på luft , eller vad har ni för synpunkter på det framtida bränslet? 77 () replik: Jag tyckte att i sitt första anförande i TU höll en stillsam och lite försynt prägel. Jag tycket också om att han kommenterade majoritetstexten och att han inte ställde sig bakom den övriga majoritetens sätt att beskriva alliansen. Det tycker jag var trevligt. ställde några frågor i sitt anförande. Han frågade: Vad blir konsekvenserna av fyrfältsvägar? Det går att ge många exempel på vad konsekvenserna blir. Ser man till E 6 fram till norska gränsen finns det mycket problem. Där går mycket norska transporter på långtradare, både export och import. Det sker tragiska trafikolyckor, trafikstockningar och mycket annat. Där skulle konsekvenserna bli trafiksäkrare vägar. Det blir mycket bättre. På E 20, som förbinder och , finns i de sämsta sträckorna i och efter . Däremot är det mycket bra väg i höjd med och längre upp mot . Vi tycker att man tidigare borde ha satsat på för fyrfältsväg. Det sker många tragiska olyckor även där. Det är bra med fyrfältsvägar där man kan få ned olycksrisken och få infrastrukturen att fungera bättre. PPP har vi talat om här. I , och är staten med på att man också kan ha PPP-lösningar. Det tidigarelägger projekt. Det nämnde jag också i mitt anförande. I en replik sade att det satsas mer på vägar än på järnvägar. Så är det inte. Ser vi till fördelningsplanet 2015 satsar vi från riksdag och regering över 100 miljarder på järnvägar och under 49 miljarder på vägar. 78 () replik: Vi tycker att det är en utmärkt princip som har kommit fram, det vill säga att relationen ska vara ungefär 2:1 till järnvägens fördel . När det gäller fyrfiliga motorvägar kan man konstatera att det är något dyrare att bygga den typen av vägar i jämförelse med vägar som inte är så breda. Om man hade obegränsat med pengar och inte behövde pengar till annat än att lösa trafikfrågor skulle man kunna resonera som . Men har vi ett utgiftstak med vissa ramar att röra oss inom. Då är det rimligt att man värderar varje krona av skattebetalarnas pengar. Om man kan lösa detta på ett sätt som leder både till bättre tillgänglighet och framkomlighet och till en betydligt lägre kostnad, till exempel mitträckesalternativet, så är det att föredra. Jag talar då inte om det som någon läste upp här, att det ska vara med bara ett körfält i vardera riktningen. Vi är ju inte riktigt så ogina att vi tycker att man ska behöva köra in på parkeringsplatser för att köra om och sådant Men det finns alternativa lösningar. Vi tycker att man ska väga för och nackdelar och för varje sträcka noga överväga vilka alternativ man ska välja. Jag tycker till exempel att E 18 mellan och har varit katastrofalt dålig. Jag har inget emot att man ser till att få bättre framkomlighet där. Däremot vill jag inte föreslå att man ska ha fyrfilig motorväg. Det behövs inte. Det skulle fungera utmärkt med mitträcksalternativet, som det ju för övrigt är mellan och . Det fungerar utmärkt jämfört med det som fanns tidigare. 79 () replik: På en del områden kan det vara lämpligt med vad vi kallar för 2+1-väg med mitträcke, där behovet räcker till. Men det finns vägar där det är fullständigt olämpligt, till exempel E 20, väg 45 mellan och och många andra vägar där trafiken är intensiv och det är många långtradare som mal på. Där är det olämpligt, och det blir mycket bättre med fyrfältsväg. Vi välkomnar Trollhättepaketet. Att nu får fyrfältsväg kommer att underlätta mycket. Man skapar möjligheter för tillväxt i och med att och kommer närmare varandra och man kan arbetspendla på ett bättre sätt. verkar ha en principiell inställning till fyrfältsvägar: Fyrfält nej, det blir lite för mycket! Men det går bra med mitträcke och 2+1-vägar. Det är en märklig inställning. Låt behoven styra! Titta på statistik! Se på olycksstatistiken över dessa fruktansvärda dödsolyckor som har skett i norra och, som jag nämnde, bland annat i och nedåt Herrljungatrakten! Titta på den och ta ställning sedan! 80 () replik: Jag hörde säga ungefär så här: Många långtradare mal på. Ja, vi håller med om att det är ett stort problem, vilket inte alla partier gör, att det är många långtradare som mal på när det borde finnas andra alternativ. Jag är också medveten om man inte kan lösa det här väldigt kortsiktigt, men långsiktigt måste man ha en ambition. Vår absoluta övertygelse är att vi vill få över mer av framför allt godstrafiken på spårbunden trafik. Vi tror att det är till fördel inte minst för miljön och att det kommer att gynna trafiksäkerheten. Sedan är vi inte några fundamentalister som aldrig kan tänka oss att bygga ut en vägstump. Det jag sade var att man ska ta ansvar för skattebetalarnas pengar och noga fundera över vilket som är det optimala sättet att lösa just den situationen. Jag har alltså inte sagt någonting i någondera riktningen. Jag har inte uppfattat att är för att man ska bygga fyrfiliga motorvägar överallt, men man kan inte ena gången i ena debatten säga att det är jätteviktigt hur man hushållar med våra skattepengar och nästa gång låta som att det finns obegränsat med pengar till att bygga ut vägar. Så ser det faktiskt inte ut i verkligheten. Jag tycker att man ska vara ärlig och erkänna att det är ett ständigt val vad ska vi prioritera? mellan olika utgiftsområden och inom varje område. Vad ska vi välja just här? måste man faktiskt ta en lösning som inte kan anses vara den optimala därför att man ändå tjänar så pass mycket pengar och kan bygga ut fler sträckor. Det finns en rad exempel på att just mitträcken drastiskt har fått ned antalet döda och allvarligt skadade. Det tycker jag inte att man ska negligera. 81 (): Låt mig börja med att instämma i välkomnande av till trafikutskottet och vårt arbete där. Det är trevligt, kan jag lova. Låt mig också instämma i det tack till vårt utskottskansli som någon har varit inne på för ett väldigt gott arbete . Den här debatten om regeringens budgetproposition för området Kommunikationer för mina tankar till nobelpristagaren och hans mest kända drama I väntan på Godot. Vi väntar likt huvudpersonerna och i drama på något som vi hoppas ska göra tillvaron mera intressant. Men det är väntan som dominerar tillvaron. Vi får uppenbarligen fortsätta att vänta, men jag hoppas att vår väntan får en annan upplösning än i drama. Tills vidare får vi hålla oss till det här betänkandet som dock i hög grad präglas av samma väntan som i debatten här . Jag kan redan förutse Socialdemokraternas replik på det här. Det är väl : Intet är som väntans tider. Men jag tror att många med mig tycker att vi nu har väntat nog i trafikutskottet. beslutade att anta regeringens förslag till utgiftsram för det område kommunikationer som vi nu diskuterar. Det handlar om 31 ½ miljarder kronor. Det är mycket pengar, även om vi från och övriga allianspartiet varit beredda att anslå något mera pengar främst till ett bättre vägunderhåll. Vi har också tydligt sagt att vi är beredda att pröva alternativ finansiering, utanför statsbudgeten, för att påskynda angelägna projekt på väg- och järnvägsområdet. Den viktigaste kritiken mot regeringen från sida är dock inte stora skillnader i penningnivån. Det är snarare att regeringen är så väldigt dålig på att leverera de pengar som man utlovar. År har vi kunnat konstatera att Socialdemokraterna här i med pukor och trumpeter säger: ska vi satsa, och ska vi säkra en bättre standard på våra vägar. Många av oss minns dåvarande infrastrukturministern pompösa presentation här i kammaren av långsiktsplanen för 20042015. Då fattades det inga pengar. Den enda begränsning som kunde föreställa sig, för att fullfölja det omfattande paketet på , var bristen på grävskopor runtom i landet. Det var det som var den trånga sektorn. Det blev inte riktigt så. Det har vi sett. Tvärtom har regeringen gång på gång dragit in pengar från angelägna satsningar. Man har hänvisat till Trollhättepaketet för att rädda bilindustrin. Man har hänvisat till stormen , och man har hänvisat till alla möjliga anledningar för att legitimera indragningar av pengar som drabbat viktiga projekt runtom i landet, som då skjuts gång på gång på gång. Flaskhalsar och dödsfällor i trafiken blir kvar. Det regionala vägnätet slits ned ännu hårdare. Det har gått så långt att till och med Kommuner och Landsting kritiserar regeringen mycket skarpt för den ryckighet som man anser präglar regeringens politik på det här området. Kommunernas och landstingens talesman på området, , talar till och med om de små stegens tyranni och beskriver effekterna för kommuner och regioner som mycket olyckliga. Så här blir det med det arbetssätt den nuvarande regeringen har valt. Man har inga ekonomiska marginaler i sitt arbete. Och när det inträffar någon liten störning och det blir ökade kostnader för något akut och oplanerat drabbar det med dominoeffekt en rad inplanerade projekt på andra håll i landet. är dessutom självaste finansminister ute och rycker sönder sin egen budget genom att lova tidigarelagda storsatsningar i sin egen valkrets, som för övrigt är densamma som , utan hänsyn till den tidsordning och prioritering som har upprättat. får vi rapporter om ytterligare förseningar för genom och väg 45 som ska bli i . Det bristfälliga underhållet av vårt vägnät har blivit en visa. När vi senast träffade generaldirektör i trafikutskottet bekräftade han att det underhållsberg som rullar framför sig uppskattas till ca 17 miljarder, och det fortsätter att rullas, och det fortsätter att växa. vill ha en annan ordning som tryggar att utlovade infrastrukturprojekt kan förverkligas . Vi vill se ett väl utvecklat transportsystem med säkra, miljövänliga och tillgängliga transporter. Transportsystemet som helhet ska medverka till tillväxt och företagande som det tar stor miljöhänsyn, precis som var inne på. vision om framtidens transportsystem bygger på att de olika transportslagen ska komplettera varandra, samverka och tillsammans utgöra en helhet som kan bidra till att skapa goda förutsättningar för utveckling i hela vårt land. De kombiterminaler som byggs upp på olika håll här i landet är bra exempel på ett sådant klokt helhetstänkande. I vår vision ingår åtgärder på alla olika trafikområden: väg, järnväg, sjöfart och luftfart. Några av de viktigaste innehåller konkurrens på likvärdiga villkor mellan olika operatörer på våra järnvägsspår, ett bättre kollektivt resande med god tillgänglighet även i glesbygd, ett ökat utnyttjande av kombitrafik för godstransporter, ökad satsning på drift och underhåll av väg och järnväg och en ökad anpassning till ett internationellt transportnät. har ett grundläggande synsätt att politiken ska byggas underifrån. Människor lever i en lokal och regional verklighet, och det är från den utgångspunkten som en långsiktigt hållbar politik måste byggas. Detta gäller också transportsystemet, eftersom det har stor påverkan på regionernas utveckling, precis som Kommuner och Landsting framhåller. Från sida vill vi även uppmärksamma betydelsen av det enskilda vägnätet både för landsbygdsboende och för tätort och för näringsliv, jakt, fiske, friluftsliv och turism. Problem knutna till den enskilda väghållningen är bland annat att bidragen är underdimensionerade och att kostnader för exempelvis reparationer av broar är större än vad vägsamfälligheter klarar av att bära. Det är enligt vår mening inget större fel på det övergripande mål för transportpolitiken som har slagit fast. Men det finns anledning att ha en massa synpunkter på hur vi bäst arbetar för att nå det här målet och hur mycket pengar vi satsar på olika områden. Det framgår med stor tydlighet i den redovisning av regeringens egen genomgång som vi har med i det här betänkandet hur väl man lyckats uppfylla de olika delmålen på det transportpolitiska området. På flera områden, till exempel trafiksäkerhet och klimatpåverkan, närmar vi oss inte ens delmålen, och på något område, till exempel buller från transporter, har det till och med blivit sämre än föregående år, enligt regeringens egen bedömning. När det gäller jämställdheten, som var inne på, har regeringen gjort en analys och sagt sig vilja återkomma i den transportpolitiska propositionen, så där finns det inte mycket substans att kommentera, dessvärre. kunde vi på Morgonekot höra alarmerande rapporter om att glaciärerna på alptopparna i och smälter i allt snabbare takt. Transportsektorn späder på klimatpåverkan främst genom utsläpp av stora mängder koldioxid. Av de svenska koldioxidutsläppen står transportsektorn för , och av detta kommer två tredjedelar från vägtrafiken. Menar vi allvar med våra miljöambitioner, och det gör vi i , är det därför helt klart att de ökande transportbehoven inte kan med ännu mer gods på vägarna, utan sjöfarten och järnvägen måste användas i ökad utsträckning. Det är bland annat mot denna bakgrund som också EU betonar järnvägarnas och sjöfartens roll. För sjöfarten talar man om sjömotorvägar i som gör att gods kan komma fram säkert och snabbt också sjövägen. Det blir särskilt viktigt i takt med att , och de baltiska staterna blir allt större handelspartner och trafiken på ökar i omfattning. IT-frågorna och postfrågorna har vi med i betänkandet. Men jag gör liksom andra och spar det till det de särskilda betänkandena i de frågorna. Jag ska säga några avslutande ord om kollektivtrafiken. Här har vi begränsade statsbidrag i kombination med kraftigt ökade bränslepriser, samt att kostnader för upphandling av trafiken ökat. Det innebär stora svårigheter att upprätthålla en god kollektivtrafik på många håll i landet. De ekonomiskt ansträngda kommunerna och landstingen har inga möjligheter att satsa de nödvändiga resurser som krävs när staten drar sig tillbaka.