prot · GS09116 · 2005-05-09 00:00:00 — Det är en bra ordning att man har styrelser som speglar ett bredare perspektiv än bara det egna lärosätets specialitet. Man ska där ha andra människor med andra infallsvinklar och perspektiv som tillför lärosätet någonting. Tillsammans kan lärosätet och styrelsen sköta det på ett bra sätt. När jag säger verka för menar jag att jag tänker verka för detta genom att driva opinion för det, säga vad jag tycker i olika sammanhang, och genom den viktiga funktion det innebär att utse styrelseledamöter. Där tänker jag jobba med detta. Jag konstaterar kontrasten mot den politik som den borgerliga oppositionen vill föra. Där ska lärosätena själva utse sina egna styrelser. Den typen av inflytande som tycks efterfråga av mig här, att jag ska gripa in lite mer aktivt, kallas när jag kommer till och talar i min egenskap av utbildningsminister för politisering. Vi politiker ska hålla oss borta. Skolorna och lärosätena ska utse sina egna styrelser, fatta sina egna beslut, och sådana som jag ska hålla sig på mils avstånd. Jag tycker att det är att gå för långt. Jag ser hellre en ordning som den vi diskuterar . Det pågår väldigt mycket på det här området. Jag vill gärna understödja det och gå vidare på den vägen. Vi har god kunskap om detta i departementet. Jag är glad att har det i . Vi har det på vår kant. Vi har inte rätt att anlita , och jag känner inte till de dokument som pekar på. Men här kanske vi tillsammans kan utveckla nya idéer. Jag är trygg i att i Dramatiska institutets styrelse kan verka i just den riktning som jag ser att vi är överens om är välkommen, lämplig och önskvärd. 21 (): Vi kan nog driva opinion på båda håll på olika sätt. Frågan blir väldigt stor om vi också ska gå in på hur tillsättningen sker av ledamöter till högskolornas styrelser. Det var inte riktigt det som frågan gällde här. På kulturarbetsförmedlingen är 10 000 personer inskrivna varav nästan hälften i östra, som det heter. Det är en väldigt stor del. Där konstaterar man att det börjar hända en del saker på en del skolor, precis som ministern säger. Men även på konstaterar man att man inte är särskilt duktig på att förbereda eleverna på dessa högskoleutbildningar för den framtid som ändå väntar. Det är kanske inte riktigt en politisk uppgift. Det är möjligen en opinionsbildande uppgift för oss båda från olika håll att tala om att kommersialism inte är fult. Det är inte fult att starta företag. Det är inte fult att se på marknaden, konsumenten, publiken, eller hur man vill uttrycka det. Det är inte fult att sälja en tjänst. Det är inte fult att tjäna pengar. finns väldigt mycket av det tänkandet inom de konstnärliga högskoleutbildningarna. Det är inte till gagn vare sig för kulturen eller för dem som går den långa utbildningen. De kommer ut och har fantastiska kunskaper inom sitt område. Men de har inte särskilt mycket överlevnadskunskap. I går stod det i Svenska Dagbladets kulturbilaga om de utställningar som de elever som går ut dessa konstnärliga utbildningar nu har. De är fantastiska. De visar upp sig, och de vill bli uppvaktade. Det är i princip så det står i rubriken: Dags att visa upp sig. Men hur de själva ska uppvakta får de inte särskilt mycket kunskaper i. Det finns ett spännande EU-projekt om kulturkraft som heter I-Cube som bland annat gör uppdragsutbildningar åt Arbetsförmedlingen Kultur. Där konstaterar man att kunskaperna är ohyggligt skrala på området. Många kan ute i verkligheten inte ens presentera sig själva. Det gagnar inte detta. Det är möjligt att vi inte står så långt från varandra. Men jag tror i varje fall att kulturministern kan göra väldigt mycket mer utan att gå in och detaljstyra. Det är inte vad någon av oss är ute efter. Det handlar om att tala om att det här är väldigt viktigt. 22 Utbildnings- och kulturminister (): Jag blir trots allt inte riktigt på det klara med vad vill att jag ska göra. Vill hon att jag ska fatta beslut? Vill hon att jag ska ändra någonting? Vill hon att jag ska utse någon eller att jag ska avsätta någon? Vill hon att jag ska anslå någon speciell typ av ton i regleringsbrev? Vilken sorts inflytande är det som vill att jag ska utöva för att hon ska bli nöjd med det här? Vi är överens om synsättet och perspektiven, men likafullt verkar det som att kravet är att jag ska gripa in, göra något och se till att få en ändring till stånd. Jag blir lite nyfiken på vad det är som vill att jag ska göra. Det tycker jag skulle vara jättespännande att få veta. Jag har sagt att jag vill driva opinion för det här och göra lite annat också. Men det fick jag inget beröm för. Det räcker liksom inte, utan det var någonting mer. har ju kvar, så berätta gärna för mig hur jag ska få ihop det här i min trånga skalle. Ska jag göra något, eller ska jag vara missnöjd och tycka i största allmänhet? 23 (): Vi kan väl ändå ena oss om att vi är missnöjda. Det handlar ju fortfarande om att väldigt många går ut i arbetslöshet. Inget departement, inte ens , lever i sin alldeles egna värld. Jag väntar mig kanske att kulturministern driver opinion. Det är inget fel i det. Jag tror inte att någon över huvud taget på någon av de konstnärliga utbildningarna, vare sig rektor eller styrelser, skulle uppfatta det som att man klampar in på ett område. Man måste tala om att det här är viktigt, för jag vet att många inom utbildningssektorn inte har de kontakter ute som de skulle behöva. Det är förmodligen bättre än vad det var när jag gick på . Då var det många av lärarna som inte klarade av verkligheten utan flydde tillbaka till skolan. Detta säger jag som en liten parentes. Men jag vet att kontakterna kan bli många fler och att kunskaperna blir större. Även om jag kanske har en övertro här om jag ska förstå kulturministern rätt så tror jag faktiskt att han kan göra en hel del på det här området just för att öka denna sektors totala marknad. 24 Utbildnings- och kulturminister (): Jag har inga problem med det här, men jag tolkar tonläget så att det som jag sade i mitt svar och i mina inlägg var otillräckligt. Jag tycker att det här är viktigt, och jag vill driva opinion för det här. Jag vill jobba med styrelsernas sammansättning och jag vill plocka in folk där som har ett kompletterande perspektiv och som kan tillföra den här typen av kunskap. Jag vill stärka och stimulera samarbetet mellan till exempel dem som driver utbildning på musiksidan och dem som finns på , som sker i . Men jag gör det i kraft av att jag är minister och att jag har lite inflytande. Men detta inflytande kallar partikamrater för politisering. De vill förbjuda mig att göra detta. Den egna personalen och studenterna på till exempel ska själva utse sin rektor och sin styrelse just för att garantera att sådana som jag inte ska lägga näsan i blöt. möter jag ständigt kritik från samma partier för att jag gör för lite. Jag ska lägga mig i mer och jag ska ta mer ansvar. Jag ska styra och ställa och domdera. Det är just den här konflikten i retoriken som jag har bekymmer med och som jag vill spela tillbaka till . Ta med den till något gruppmöte och försök hitta en politisk linje som fungerar åt båda hållen! Då kan jag få ett råd från Moderata samlingspartiet. Ska jag lägga mig i det som är dåligt? Ska jag styra och ställa? Ska jag vara folkvald minister som uttrycker någon sorts åsikt i min dagliga gärning, eller ska jag hålla mig borta eftersom det är fult med politisering? Det är det vägvalet som jag har gjort på mitt vis, och där vill jag fortsätta. Men där har vi trots allt en skarp skillnad i åsikt mellan er och mig. Jag vet inte hur det är med personligen, men och jag har helt olika syn på detta. Den debatt som vi för här tycker jag går i riktning mot att vi är överens om mitt synsätt. Jag vill gärna ta ett ansvar för detta. Jag vill agera, för jag tycker inte att dagens förhållanden är lagom. Jag vill agera även som beslutsfattare, och det tänker jag också göra. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:543 om länsmusiken 25 Utbildnings- och kulturminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att stoppa det hon kallar utarmningen av länsmusiken. Frågan är bland annat ställd mot bakgrund av den fördelning har gjort av bidraget till regional länsmusikverksamhet samt regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner. Det råder ingen tvekan om att länsmusiken är en viktig resurs i musiklivet. Tillsammans med orkesterinstitutionerna och de lokala arrangörerna utgör länsmusikorganisationerna en av förutsättningarna för att ett mångsidigt musikutbud ska bli tillgängligt för alla människor, oavsett var de bor i landet. Den grundläggande principen för den svenska kulturpolitiken är samverkan mellan stat, landsting och kommun. Ansvarsfördelningen lades fast redan i och med kulturpolitiska proposition, där kommunernas, landstingens och statens roller förtydligades. Beslut om det lokala kulturlivet fattas på lokal nivå, medan de statliga kulturstöden kompletterar de regionala och lokala satsningarna. tog landstingen över huvudmannaskapet för den regionala musikverksamheten från staten. Syftet med denna så kallade länsmusikreform var att skapa en bättre regional och lokal förankring och skapa nya möjligheter för samverkan och utveckling inom musikområdets alla delar. Statens uppgift handlade först och främst om att stödja uppbyggnaden av en självständig regional kulturverksamhet. Det är riktigt som påpekar att statens stöd till länsmusiken minskade i två etapper 1998 och 1999. Redan den överenskommelse som träffades mellan staten och landstingen om övertagande av den regionala musikverksamheten medger en minskning av statsbidraget, som den ger huvudmännen rätt att anpassa verksamheten efter detta. Att det statliga stödet skulle ha minskat i förhållande till vad som tidigare utlovats stämmer alltså inte. ställde sig också bakom regeringens förslag att minska det statliga stödet till den regionala musikverksamheten 1998 och 1999 dessutom med mycket bred majoritet. Syftet var bland annat att skapa en jämnare balans mellan de insatser som staten gör regionalt på olika konstområden. Landsting och regionförbund har därefter också visat på ett välkommet, stort och ökande engagemang för den regionala musikverksamheten. är dock nivån på det statliga stödet till länsmusiken mycket hög i förhållande till övrig statlig finansiering av regionala institutioner. Det statliga bidraget har åter ökat, . Bidraget varierar från län till län, men kan uppskattas till inte av hela det offentliga stödet till länsmusiken. I vissa län ligger det statliga bidraget så högt som . För övriga regionala kulturinstitutioner, det vill säga teatrar, orkestrar, museer och länsbibliotek, utgör det statliga bidraget av det offentliga stödet. Detta är också ett av skälen till att , som ju har ett självständigt ansvar för hur man vill fördela de statliga resurserna på området, nu har valt att göra vissa omprioriteringar inom ramen för sin bidragsgivning. Jag vill dock betona att beslutar självständigt om bidragsfördelningen inom den totala medelsram som regering och riksdag anvisar för bidrag till länsmusikverksamhet samt regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner. Att pröva och ibland ompröva bidragsgivningen inom tillgängliga medelsramar ligger i uppdrag, och jag hyser fullt förtroende för de bedömningar och avvägningar som ligger till grund för besluten. 26 (): Jag tackar så mycket för svaret på min interpellation, herr minister. Historiskt är grunden för länsmusiken den gamla regionmusiken, och militärmusiken. Det är där man måste ta sin utgångspunkt i det statliga engagemanget i professionell musik i alla delar av landet. Grunden för det statliga stödet skiljer sig därför från stödet till länsteatern, länsmuseerna och så vidare eftersom de har bedrivits på lokal och regional nivå redan tidigare. har arbetat med fördelningarna för året, och i samband med det kan sägas att kulturutskottet länge har varit oroat över utvecklingen för den regionala musikverksamheten. gjorde kulturutskottet ett tillkännagivande till regeringen om att man skulle göra en orkesteröversyn. Utskottet föreslog att regeringen skulle låta utreda, analysera och föreslå åtgärder som rör möjligheten att bibehålla nuvarande orkesterverksamhet och tillgodose behoven av orkestermusik i hela landet, orkestrarnas ekonomi, kriterierna för bidragsfördelningen mellan olika orkestrar, svårigheten att rekrytera musiker, musikernas anställningsförhållande, orkestrarnas möjlighet till långsiktig utveckling med mera. Utskottet menade vidare att även utfallet av förhandlingar med landstingen om länsmusikens uppdrag borde vägas in. Detta tillkännagivande gavs alltså från kulturutskottet till regeringen. Då hade vi här i åtskilliga gånger efterlyst den här utredningen. är det här utredningen äntligen i gång, och det är jättebra. Den leds av . I kommittédirektiven står följande i sammanfattning: Utredaren ska göra en översyn av de professionella orkestrarnas situation i landet. I översynen ingår att undersöka möjligheterna att behålla en orkesterverksamhet på nuvarande nivå och att främja ett brett och vida spritt utbud av orkestermusik. Landstingens och regionernas uppdrag när det gäller den regionala musikverksamheten ska även vägas in i översynen. Det är alltså det uppdrag som hon har. På nuvarande nivå, står det. Mot den bakgrunden är det märkligt att på egen hand ändrar bidragen till de regionala musikinstitutionerna såsom nu har skett, och vad jag förstår har det skett med kulturministerns goda minne. har signalerna kommit från till Länsmusikkollegiet och Länsmusikens samarbetsråd att stora nedskärningar kommer att ske av det ordinarie anslaget för länsmusiken runtom i landet. För exempelvis Östgötamusiken kommer neddragningen att bli 2006 och 2007. De här pengarna ska gå till något slags pott som orkestrarna sedan ska söka pengar ur. Till det ska sägas att Östgötamusiken inte har varit lyckligt lottade i den omfördelning som har gjorts för året. Man får inte någon uppräkning av anslagen för pris- och lönejusteringar. När staten en gång beslutade om att stödja regional verksamhet kan det väl ändå inte ha varit meningen att man ska bli tvungen att säga upp en massa musiker. Det kan inte heller ha varit meningen när den här nya utredningen tillsattes. 27 (): Jag stod i den här talarstolen och framförde vikten av att veta beräkningsgrunderna för fördelningen av fakultetsmedel. Principiellt är den här interpellationen av en liknande karaktär. Människorna, folket, i vet inte varför det har blivit så här. De förstår inte bakgrunden. Det svar som ministern ger visar faktiskt rätt tydligt vad som har hänt. Det är en process där man har haft en viss hållning, men det har egentligen inte kommit till folks kännedom. Plötsligt ser de att de inte har fått uppräkningar av kostnader, att det ska vara en fördelning mellan stat och landsting, att äger frågan och har rådighet över vad som ska ske och att ministern känner tillförsikt och trygghet i det. Det förstår jag också. Överallt här finns det relevanta processer, men de människor som är drabbade förstår inte detta. Förhållandena i är precis som anförde, och jag håller med om det. En orkester kan inte bara dra ned genom att plocka bort ett par tre stråkar eller något sådant. Det håller inte. Kvaliteten bygger på att de alla ska kunna vara med. Man kan aldrig göra osthyvelsnedskärningar i en orkester. Därmed blir förutsägbarheten så viktig. Jag skulle vilja att det ordet fanns kvar efter den här debatten. Det gäller förutsägbarheten om vad det är som gäller för folk så att de kan fundera på hur de ska attackera den här situationen och varför de har hamnat i den. Jag tror att det är ett politiskt ansvar som vi på östgötabänken har. Vi får frågor om detta gång efter annan. Ministern har naturligtvis också ett politiskt ansvar för att redogöra för på vilket sätt man har bedömt detta och utifrån vilka kriterier och grunder det har skett. Det finns inte . Folk begriper inte detta. Det är likadant här som på ett universitet som vi talade om förut, en orkester och en länsmusik måste vara kvar i sin helhet. Annars tar det en rejäl tid att göra om alltihop så att det kan fungera med god kvalitet efter en nedskärning. Då måste den vara förutsägbar. Hur tänker ministern kring detta? 28 Utbildnings- och kulturminister (): återkommer till vår diskussion och säger att folk inte vet och att de lokala riksdagsledamöterna har en skyldighet att hjälpa till att reda ut hur det förhåller sig. Men snälla , har inte som riksdagsledamot försökt berätta för dem hur systemet fungerar? Det här är ju ett system som kd stöder och som kd har varit med om att besluta om i . Det ska vara ett gemensamt ansvarstagande mellan regionerna, staten och kommunerna. Fördelningen mellan dem har varit föremål för beslut här i , och kd har röstat för det som har gällt. Dessutom har kd åsikten, precis som regeringen, att de här pengarna ska fördelas av som ska väga olika områden mot varandra. Detta borde som helavlönat ombud för kulturintresserade väljare kunna berätta för dem, om hade känt till det. Men ibland tolkar jag frågorna så att hon vill att jag ska stå här och berätta hur det går till i stället för att hon sköter sitt jobb som riksdagsman och allmänbildar sig på sitt eget politikområde. Det är fritt fram för kd och andra att motionera om ett annat sätt så att regeringen till exempel bestämmer vad anslagen ska vara framåt, att alla anslag ska fördubblas eller vad som möjligen skulle tillfredsställa kd i de här sammanhangen. Men kd har aldrig gjort det, utan detta är ett system som kd ser ut att gilla. Det gäller också inflationsuppräkning och annat där kd inte har sträckt sig längre än till att orda om att det är olyckligt att alla inte får mer pengar. När det ska skrivas motioner finns det inte med. Jag påstår att systemet är väldigt generöst mot länsmusiken och mot länen. av kostnaderna bärs av staten. har bestämt att det ska vara ett gemensamt ansvarstagande. De regionala huvudmännen tar ansvar för och staten för . Hur kan man kalla detta att de drabbas av en snål stat? använde uttrycket de drabbade. Skulle man vara drabbad av att staten står för av finansieringen? Det är ett språkbruk som jag tycker är helt orimligt. Staten är väldigt generös mot länsmusiken jämfört med till exempel teatrarna, dansen, konsten och andra kulturyttringar. Denna generositet tycker jag inte är någonting som drabbar länsmusiken. Det är någonting som gynnar länsmusiken. Sedan har valt att på marginalen inte inflationsuppräkna för att föra över pengar till andra mindre gynnade regionala områden som till exempel dansen. Det ligger inom uppdrag att prioritera var de tycker att pengarna gör mest nytta. Med hänsyn till det mycket stora statliga ansvarstagandet och det mycket begränsade regionala ansvarstagandet kan jag förstå den mycket lilla och mycket begränsade omprioritering som här har valt att göra. Jag tycker att och skulle ena sig med mig om att godkänna omdömet att det är en generös statsbudget som tar så stort ansvar för det regionala musikutbudet genom sina bidrag till landstingen för länsmusiken. Det är jättestort. Det vore klädsamt om och kunde säga att är generöst och inte säga att det är snålt, att det drabbar, att det träffar och att det är så synd att det inte är mer. Om det är snålt, vad gäller då för den andra huvudmannen som bara står för av kostnaderna? 29 (): Det jag tar upp handlar om den utredning som regeringen tillsatt och där man skrivit nuvarande. Det kommer inte att vara nuvarande , eftersom förutsättningarna nu ändras i efterhand. Jag talade i går med ministerns partikamrat, som är ordförande i , och han var mycket olycklig över det här. Vi tar det som ett exempel, men så ser det ut i hela landet. Man är bekymrad över detta. Jag tror att till och med har lagt ned. Det finns alltså väldiga svårigheter när man som lokalpolitiker eller landstingspolitiker måste ställa kulturverksamheter eller dessa musikinstitutioner mot vård, skola och omsorg. Plötsligt gör man en jämförelse, och situationen blir väldigt svår. Jag tycker att kultur är en så pass långsiktig sak att det är viktigt att staten verkligen håller sin hand över den i alla sammanhang. har, tycker jag, handlat på ett sätt som motsäger de direktiv som regeringen givit , som ska utreda detta. Förutsättningarna för hennes arbete har förändrats, eftersom det enligt direktiven ska utredas på nuvarande nivå jag säger det igen. Det måste väl ändå menas ekonomiskt? Och nuvarande nivå måste väl ändå betyda det som gäller 2004? Utan kompensation för pris- och löneuppräkningar , och med signaler om neddragningar 2006 och 2007, kommer verksamheten i våra regionala musikinstitutioner att urholkas på ett oacceptabelt sätt, och det kommer att drabba kulturen för ungdomar hårt. Av de ca 400 konserter som Östgötamusiken ger är spelningar som görs ute i skolor och för ungdomar. Det är alltså en oerhört viktig del. Inte minst med tanke på att det finns rekryteringssvårigheter när det gäller musiker har vi anledning att låta ungdomar möta den typen av musik som bland annat Östgötamusiken framför för att inspirera dem att ta del i musik- och kulturskolor som ju kommunerna driver alldeles själva. Det är en fantastiskt fin verksamhet, men de behöver inspiration på lokalplanet. Det är skillnad jämfört med symfoniorkestrar det finns fem stycken i landet eftersom de här ju finns i varje län. De står för en viktig del av musiklivet i många kommuner när de, ofta genom privatpersoner, också engagerar sig i det lokala musiklivet. Det jag alltså begär är att detta måste stoppas tills orkesterutredningen är klar och har behandlats politiskt. Jag vet inte om det innebär att jag anser att ministern ska gå in och ministerstyra lite grann, men jag tycker i alla fall att man kunde påpeka detta för även om de är självständiga. De har kanske missat att regeringen tillsatt en utredning. Det kan vara så, jag vet inte det är ju så mycket papper överallt. Så bråttom kan det väl knappast vara, eftersom utredningen ska vara klar . Då borde kulturministern kunna informera om de här frågorna. För kulturministern menar väl inte att kan strunta i att regeringen givit direktiv till en utredning? Det är ju kulturutskottet i som initierat utredningen. Jag tycker inte att bara kan ignorera den, och inte heller ministern. 30 (): Beträffande den kritik som ministern riktade mot mig om att jag som heltidsanställd politiker i borde berätta vad kd ställt upp på i är jag lite glad att kunna säga att jag faktiskt berättat om det, rätt mycket till och med. Men det var inte det jag ville åt. Jag står bakom politik i de här frågorna, men det är egentligen inte min uppgift att behöva klargöra för dem som går i spetsen för verksamheterna. Det jag anförde handlade inte om drabbning hittan och utan om förutsägbarheten för dem att kunna planera, kunna se om man måste dra in på något, veta vad man kan förvänta sig, veta vad det finns för utbildningar. Det gäller också den tidsdiskrepans som valde att nämna. Det är den tydligheten människor på fältet behöver för att kunna känna tillförsikt i sitt arbete och kunna fortsätta att vara kreativa. Där kan inte oppositionspolitiker eller vanliga riksdagspolitiker gå ut i sina valdistrikt och säga att så här och så här blir det. Det är i stället regeringens företrädare som måste ta ansvaret och tydliggöra för folket vad som gäller. Blir det uppräkningar på grund av pensionerna? Blir det si och så? Vad har vi att jobba med inför nästa period? Hur kan vi lägga budgeten? Det var den tydligheten jag efterlyste, och den var inte avsedd för mig här i kammaren. Det behöver inte ministern redogöra för, utan det handlar om hur ministern tänker redogöra för att det finns en förutsägbarhet ute på fältet bland dem som jobbar med de här frågorna så att de kan känna trygghet och kreativitet i sin verksamhet. Det är det jag efterlyser. 31 Utbildnings- och kulturminister ():