prot · GS0999 · 2005-04-06 00:00:00 — Men det hjälper inte de människor som finns i asylprocessen . Man måste komma ihåg att det finns en dåtid, nutid och framtid. Framtiden kan bli bra. Det gör vi gemensamt genom en ny instans- och processordning. De barn och vuxna asylsökande som har funnits i en dåtid mår i nutid fruktansvärt dåligt. Det måste man kunna rätta till på något vis. Det är regeringen som har sett till att människorna mår så dåligt. Man har då ansvar att se till inte att man skickar tillbaka dem snabbt och dumpar dem varsomhelst ute i världen, att de får en värdig framtid och trygghet i vårt land. 31 () replik: Dåtid, nutid, framtid, säger . Det är väl naturligt så att man arbetar i nutid för att förändra . Det innebär inte att man glömmer bort och slutar handlägga de ärenden som finns i processen. var jag på besök på en av större anläggningar. Där fick jag en bred beskrivning av den verksamhet som bedrivs. Jag måste säga att jag blev imponerad över den sakkunskap och den humanitet som visades från de tjänstemän som jag mötte vid anläggningen. Jag vet att andra partier har mött samma tjänstemän på samma anläggning och fått samma bild och uttryckt det på ungefär samma sätt. Det blir därför lite märkligt när man i retoriken försöker misstänkliggöra och tala om den inhumana hållning som finns inom migrations- och asylpolitiken. vill jag bara påtala för , även om jag inte är fullständigt påläst vad gäller dåtid, att jag tror att när man inrättade kände stolthet över att dra i gång den verksamhet som man säger att man äntligen får lägga ned. Det är skiftningar i politiken. Det tror jag att vi måste vara medvetna om, och övriga i kammaren. 32 Förste vice talman () replik: Kritiken mot den asylpolitik som förs är mycket massiv och näst intill enhällig i denna kammare. Vi har självfallet tittat på de förslag som ligger i Lagrådet. Vi har gått igenom delar av dem. Det löser nog en hel del problem. Vi får se vad propositionen i sak innehåller. Däremot lär väl en del av den gamla kulturen finnas kvar bland människor i allmänhet, och även bland dem som berörs. I reservation 38 har vi sagt att vi gärna skulle ha haft detta mycket tidigare och i synnerhet lyft ut möjligheten för särskilda asylskäl för barn. Vi beklagar att förseningen av den nya utlänningslagen gör processen mer smärtsam än den skulle behöva vara. Vi menar att särskilda asylskäl för barn och prövning av domstol med medicinsk expertis är det bästa sättet att hantera frågan, det vill säga enskild rättsprövning. På en annan punkt är vi ganska tydliga. Där vill jag efterfråga åsikt. Vi vill släppa på arbetskraftsinvandringen, och även för dem som , från dags dato, befinner sig i asylprocessen. Vi menar att det är fel att man, om man ska få stanna av humanitära skäl, i princip ska uppvisa livshotande sjukdom. Vi tycker att det i stället borde vara egenförsörjning för sig och de sina och fast arbete för att åtminstone kunna få ett temporärt uppehållstillstånd som kan omvandlas till ett permanent. Jag vill gärna höra argument kring detta. Vi upplever att det vore en mycket humanare inställning. Människor kan då bygga sin framtid och se framåt i stället för att känna efter och påvisa hur sjuk man är. ger man alla i asylprocessen full rätt att arbeta under processen. 33 () replik: Det gläder mig att Per har tagit del av Lagrådsremissen och, precis som vi övriga, ser fram emot den process, den kommande proposition och det beslut som vi förhoppningsvis ska kunna ta här i kammaren för en verkställighet från . Det gläder mig att vi har den samsynen. När det gäller arbetskraftsinvandringen och arbetsmarknadsproblematiken är vi, som jag inledningsvis sade två ledamöter i av arbetskraftsinvandring, nämligen just Per och jag, som från utskottet kan ta del av den debatt och den problematik som finns inom det här området. Det är inte enkelt. Man kan inte knäppa med fingrarna och hitta lösningen. Här uppstår en rad problemställningar. Jag är inte säker på att vi har en arbetsmarknad med ett arbetsmarknadsläge som med omedelbar verkställighet accepterar det förslag som Per för fram i detta replikskifte. Låt oss titta på den frågeställningen mer seriöst när vi lägger fram ett delbetänkande på området och när vi fram emot 2006 kan ta ställning till de förändringar som då behöver införas. Jag tog i mitt anförande upp att under asylprövningen ha möjlighet att göra undantag för att ge möjlighet att komma in på arbetsmarknaden och pröva sina vingar där. Det är tyvärr inte speciellt många som har gjort det. Framför allt är arbetsmarknaden kanske inte heller anpassad för att kunna ta emot asylsökande under korta tider. Låt oss titta på problematiken tillsammans. 34 Förste vice talman () replik: Jag beklagar som sagt att det har gått långsamt med Lagrådsremissen. Vi kommer att göra vad vi kan här i kammaren för att få ett beslut . Vi behöver en förändring i hela asylpolitiken. Vi är av den uppfattningen att alla som befinner sig i asylprocessen ska ha en generell rätt att arbeta . Skälet är mycket enkelt: Människor som arbetar mår mycket bättre, har bättre självkänsla och bättre förutsättning till egen försörjning. Jag säger inte generell rätt till arbetskraftsinvandring . De som befinner sig i asylprocessen anser vi får en mycket bättre motivation och en mycket mer human inriktning om man kan få dem att sträva efter fast arbete och egenförsörjning. Vi ska uppmuntra detta i stället för att hela prioriteten om man inte kan erhålla flyktingstatus blir att vara så sjuk som möjligt. Det blir att förnedra människor. Det leder till fel beslut och fel hantering. Arbetsförsörjning är mycket bättre, humanare och mänskligare. 35 () replik: Den svenska asylprocessen bygger på två vägar. Den bygger på återvändandeperspektivet och på integrationsperspektivet. Det innebär att vi jobbar med att förbereda människor för ett eventuellt avslag på sin ansökan och att då få ett bra återvändande. Man ska också kunna återvända till sitt hemland med goda minnen och med vissa utökade kunskaper. När det gäller integrationsperspektivet ger vi också möjlighet att se betydelsen av att komma ut i arbetslivet och möta arbetskamrater på en arbetsplats, skapa försörjning och så vidare. Det är ett mycket viktigt led i detta. Det gläder mig att vi tillsammans har ungefär den uppfattningen. Det finns en risk i det Per lyfter fram. I många andra länder har man kanske inte rättigheten, utan skapar sig möjligheten. Bland många som finns på flykt i länder i vår omgivning säljer man sig därför till vilket pris som helst på arbetsmarknaden. Den arbetsmarknaden tror jag inte att vi vill ha i . Det är därför viktigt att vi hittar formerna för detta. Låt oss diskutera den saken inom ramen för den kommitté där vi gemensamt sitter, Per och jag. 36 Statsrådet (): Det betänkande vi diskuterar i kammaren handlar om hela asyl- och migrationspolitiken. Det handlar om EU-politiken, och det handlar också om alla de reformer som vi just nu håller på att genomföra. Det som dock diskuterats mest , och det är också där jag vill börja, är de apatiska asylsökande barnen, som väldigt många har tagit upp i sina inlägg. De berör oss alla väldigt, väldigt djupt. Att vi i ser så många barn med så svåra symtom är naturligtvis mycket allvarligt. Vi är alla väldigt oroliga över den här situationen. När man är orolig är det väldigt lätt att ta till en lösning som kanske förefaller ligga allra närmast men som kanske inte är den bästa lösningen. När man är orolig är det också väldigt lätt att måla allting i svart eller vitt. Den som har lyssnat på den här debatten kan kanske förledas att tro att det faktiskt handlar om att vi ska fatta beslut om att antingen alla eller ingen ska stanna. Jag tror att alla som finns i den här kammaren vet att så inte är fallet. Många av de sjuka barnen har fått stanna. En del har fått avslag, och då har det till exempel handlat om att föräldrarna inte medverkar till att barnen blir friska. En del väntar också på beslut i och . Därför är det för mig väldigt viktigt att sakligt understryka några saker. För det första är det så att barn som är sjuka ska ha den vård de behöver. Asylsökande barn har precis samma rätt till hälso- och sjukvård som andra barn i . Vilken vård de behöver och vilken vård de ska ha är någonting som ska avgöras av behandlande läkare. Om de behöver sjukhusvård, om de behöver vårdas hemma, om de behöver mediciner eller om de behöver psykoterapi är inte frågor som ska avgöras av en politiker. De måste avgöras av en läkare. För det andra är det viktigt att säga att barn som har livshotande sjukdomar som de inte kan få vård för hemma ska få stanna i . Så ser vår lagstiftning ut. Det gäller oavsett om det är barn med uppgivenhetssyndrom, barn som har aids, barn som har tumörsjukdomar, barn som har leukemi eller barn som har posttraumatiskt stressyndrom som tar sig andra uttryck. Vi har ungefär 10 000 barn i asylprocessen , och det finns barn med alla de sjukdomar jag just nämnde. Regering och riksdag har ansvar för helheten. Vi har ansvar för alla sjuka och utsatta barn, och vi har också ansvar för dem som kan bli sjuka. Det innebär att vi också har ett ansvar för att förebygga att barn hamnar i så här väldigt svåra situationer. Jag har inte i ett enda inlägg hört någon tala om att vi måste förebygga att barn blir så här sjuka. Jag har rest runt i landet väldigt mycket och hört att det naturligtvis går att förebygga att barn blir apatiska. Det finns väldigt många platser runtom i där man har utvecklat förebyggande metoder , , , , flera platser där man arbetar väldigt bra på ett förebyggande sätt. Den debatt vi har gäller alltså inte om barn med livshotande sjukdomar ska få uppehållstillstånd i . De allvarligast sjuka barnen ska få stanna i oavsett sjukdom. Debatten gäller om vi ska lyfta fram ett speciellt sjukdomstillstånd och fatta kollektiva beslut eller om dessa barn också ska ha rätt till en individuell bedömning. Jag menar att vi måste värna alla barn som finns i asylprocessen och se till att alla barn får en individuell prövning. Här är det naturligtvis viktigt att jurister som avgör om barn ska få uppehållstillstånd eller inte på grund av sjukdom också har ett samarbete med professionen, det vill säga läkare och psykologer. Jag har särskilt försäkrat mig om att och har ett sådant samarbete med professionen. Vad vi också har sett till är att vi har ett akutspår i asylprocessen så att de här barnen får sitt besked . De ska inte behöva vänta på besked. Kollektiva beslut är inte, menar jag, rätt väg att gå. De riskerar att slå undan benen för det förebyggande arbetet. De riskerar till och med att förvärra en situation som redan nu är väldigt allvarlig. Denna risk finns. Läkare, psykologer och andra som arbetar med asylsökande säger till mig att med en amnesti finns det en uppenbar risk att man förvärrar de här symtomen. Vi vet inte om det är så. Men risken finns, och den risken är jag inte beredd att ta. När larmrapporterna om de apatiska barnen kom var bedömningen att detta bara fanns i . har vi satt i gång en forskning för att ta reda på det. Än finns det inga rapporter från något land som visar att man har en liknande situation. Detta är dock väldigt viktigt att faktiskt ta reda på. kommer den här forskningsrapporten att presenteras, och då vet vi lite mer. Då vet vi om det finns erfarenheter någon annanstans som vi kan använda för den här situation med de kanske 150 barn som vi har i . Många har nämnt att människor mår dåligt i asylprocessen. Det är helt riktigt, och det är någonting vi måste komma till rätta med. Det måste vi göra genom att fortsätta på den väg vi har slagit in på, nämligen att stärka asylrätten och att stärka den individuella prövningen i asylansökningarna. Jag ska nämna några saker som vi arbetar med och som jag tycker är viktiga att lyfta fram i den här debatten. Det första är handläggningstiderna. Vi ska korta handläggningstiderna. De som söker asyl i ska kunna ställa krav på svenska myndigheter att få ett besked inom rimlig tid. är det inte riktigt så. Alltför många får vänta alltför . Därför har vi nu tillfört resurser på och så att vi kan korta denna väntan. Vi måste dock också kunna ställa krav på den asylsökande. Den som söker asyl måste till exempel finnas tillgänglig under utredningarna. Den som söker asyl måste lägga fram alla sina handlingar och skäl för asyl. Den som söker asyl måste klarlägga sin identitet. När så sker är det högst rimligt att vederbörande får ett besked . Det andra är att vi nu ökar muntligheten och öppenheten i asylprocessen. Många har nämnt det; jag ska bara säga att detta är den största reformen någonsin på migrationspolitikens område. ska läggas ned och ersättas med ett domstolsförfarande. Det innebär att den som fått ett avslagsbeslut kommer att kunna möta i en domstolsförhandling. Det här kommer jag tror att det var som sade det också att få bieffekter såtillvida att vi kommer att få en kvalitetshöjning både när det gäller utredningar och när det gäller de ombud som företräder de asylsökande. Det tredje jag vill nämna är att vi utvidgar skyddsgrunderna. Kraven för vad som ska anses vara förföljelse sänks i det förslag till ny utlänningslag som läggs fram. Det är också flera lagförslag som är på gång. kommer ett förslag om att förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning ska jämställas med annan förföljelse. Vi arbetar också med förslag om att införa en särskild grund för uppehållstillstånd för vittnen vid internationella tribunaler och domstolar. De grova brotten mot mänskligheten måste beivras, och vittnesskydd är naturligtvis en oerhört viktig del i det arbetet. Vi stärker också skyddet för barnen. I förslaget till den nya utlänningslagen som kommer att läggas fram betonas att barns egna asylskäl ska utredas och bedömas. De barn som kommer ensamma till får också ett ökat skydd genom att vi ska utse en god man som kan företräda barnen och som kan träda in i föräldrarnas ställe. kommer också ett förslag som förtydligar ansvaret mellan å ena sidan och kommunerna å andra sidan vad gäller omhändertagandet av de ensamma barnen. De viktigaste insatserna för att asylsökande barn ska må bättre handlar som jag ser det precis som när det gäller vuxna om att vi ska ge klara och raka besked om vad som gäller och att man får vänta . Därför menar jag att en human flyktingpolitik också måste vara en tydlig flyktingpolitik. Den måste gå att förutse. Den som söker asyl ska kunna följa sitt ärende. Den som söker asyl ska kunna förstå varje steg i asylprocessen, måste kunna förstå de motiv som finns för de beslut som fattas, oavsett om det är ett ja eller om det är ett nej. De måste också förstå vilka krav som ställs på den asylsökande i asylprocessen, till exempel när det gäller att klarlägga sin identitet. Det som har förts fram i en del inlägg, nämligen en allmän amnesti, är som jag ser det motsatsen till det som jag nu talar om. Det är motsatsen till en rättssäker asylprocess. Och jag menar att det inte bara är motsatsen till rättssäkerhet, jag menar att det också är oansvarigt. En allmän amnesti, som alltså betyder att alla människor som är här och söker asyl och uppenbarligen också alla människor som har sökt asyl, ska få stanna oavsett om de har asylskäl, oavsett om vi vet vilka dessa människor är. Det menar jag är inte bara orättssäkert, jag menar att det är oansvarigt. Låt mig bara avslutningsvis säga någonting om majoriteten flyktingar, nämligen de flyktingar som vi inte ser, de flyktingar som finns i flyktingläger runtom i världen. Där arbetar väldigt aktivt med att bistå fattiga länder som härbärgerar de hundratusentals människor som är på flykt. Genom freds- och utvecklingsinsatser bidrar vi till att människor kan återvända hem. Vi bidrar till att människor kan ha ett drägligt liv de är på flykt. Vi använder oss också av flyktingkvoten. tog ut 1 700 flyktingar ur den så kallade flyktingkvoten. Men det vi också driver väldigt aktivt är att vi ska kunna använda kvotsystemet mer strategiskt. För att kunna göra det behöver vi en större kvot, och för att kunna få en större kvot måste vi ha en gemensam kvot i EU där alla 25 länderna har en gemensam flyktingkvot. Det är vad driver i EU. I detta anförande instämde , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och (alla s). 37 () replik: Jag skulle vilja be även att reflektera något över den massiva opinionsyttring som sveper över landet i det så kallade påskuppropet. Jag tror att det här kanske är en av de kraftfullaste opinionsyttringar som vi har varit med om i vårt land vi kan minnas. Jag utgår från att och det ansvariga statsrådet har reflekterat mycket över vad kyrkorna och alla de här organisationerna framför och som även en hel del av egna partikamrater instämmer i. Det här väcker som sagt var väldigt starka känslor. Jag vet ju att asylpolitiken också väcker starka känslor hos människor som ifrågasätter den. Alla vi som arbetar med de här frågorna har inte minst de här dagarna fått brev, mejl och olika uttryck för en uppfattning som öppnar en avgrund i samhället. Jag vill inte ens här i kammaren citera innehållet i sådana brev som jag har fått som ifrågasätter när jag ställer upp för till exempel de apatiska barnen. Jag vill ändå be att kort reflektera över de starka stämningar som finns i samhället och det starka ifrågasättandet av asylpolitiken. Ser inte en risk i att vi får en polarisering och att vi här också ger grogrund för krafter som ingen av oss vill kännas vid? Finns det inte en uppenbar risk i den här debatten att så sker? 38 Statsrådet () replik: frågar om jag har reflekterat och tagit in påskuppropet och det stöd som finns för påskuppropet. Ja, det har jag. Jag har också träffat väldigt många företrädare för kyrkan, och jag måste först och främst säga att jag har väldigt stor respekt för kyrkans arbete när det gäller asylsökande. Man gör ett mycket viktigt arbete i mottagandet av asylsökande. Jag tycker också att påskuppropet på en punkt för fram ett väldigt viktigt krav. Jag kommer inte riktigt ihåg hur man formulerar det, men andemeningen är att man bör se över lagstiftningen så att den anpassas och blir adekvat för de människor som kommer. Det är precis det som vi nu har gjort i det nya lagförslag som faktiskt föreligger. Vi utvidgar skyddsgrunderna så att människor inte behöver gå ned sig i de humanitära skälen, om jag ska uttrycka mig så, utan att de som har skyddsskäl faktiskt får uppehållstillstånd tidigare. Det är någonting som är väldigt viktigt. Men jag skulle också vilja ställa frågan till , har reflekterat över påskuppropets krav på en allmän amnesti? Det innebär alltså att alla människor som har kommit och uppenbarligen också alla människor som över huvud taget har varit här och sökt asyl och som fått avslag ska få stanna per automatik. 39 () replik: tog inte upp den tråd som jag försökte ta tag i då det gäller polariseringen av debatten i samhället. Men det kanske det finns anledning att återkomma till. Ja, jag och mitt parti har inte bara reflekterat över de här förslagen utan vi har också tagit ställning till dem. Vi har utvecklat tankar på hur det här ska kunna gå till, vilka människor som skulle omfattas och vilken teknik man skulle kunna använda vid ett sådant här nollställningsbeslut. Men repliktiden medger inte att utveckla det. Det får vi ta i ett annat sammanhang. Vi har inte bara reflekterat, vi har också förhållit oss till det. Jag vill avslutningsvis ändå ta upp barnen en gång till. fortsätter att argumentera mot förslag som inte finns. Det är inte så att vi föreslår en kollektiv bedömning av de apatiska barnen. Det är naturligtvis en individuell bedömning, men där den här diagnosen ligger till grund. säger statsrådet att detta öppnar för risken att andra barn dras in i denna allvarliga situation. Jag skulle vilja att statsrådet här berättar vilken risk som är den allvarligaste. Är den allvarligaste risken att ett eller två barn ytterligare skulle få uppehållstillstånd i eller är den allvarligaste risken att ett, två eller fler barn som redan far så illa till och med passerar den yttersta gränsen? Jag gör bedömningen att den senare risken är betydligt allvarligare. 40 Statsrådet () replik: säger att har utvecklat tankar kring en allmän amnesti. Jag förstår att tiden inte räcker till för att redogöra för de tankarna, men det ska bli intressant att se hur man har tänkt sig att det över huvud taget skulle vara möjligt att ge alla människor permanent uppehållstillstånd oavsett om vi vet vilka de är och oavsett deras bakgrund. Jag ser fram emot redovisning på den punkten. Sedan var det frågan om de apatiska barnen. Den gällde risken för att om ett enda sjukdomssymtom lyfts fram att fler människor utvecklar just det symtomet. Det är något som vi faktiskt inte vet. Många människor som arbetar med asylsökande, psykiater, läkare, psykologer, varnar för att om man vidtar en sådan åtgärd kan det bli en sådan utveckling. Därför menar jag att vi inte vågar ta den risken. Det framgår i lagstiftningen, i förarbetena, att självmordsrisk eller självmordshandlingar bör leda till permanenta uppehållstillstånd. säger att det ska tas bort. Det leder till att fler begår den typen av handlingar. Är det någonting av det resonemanget som skulle kunna reflektera över? 41 () replik: sade att regeringen har ansvaret för flyktingpolitiken. Varför har man inte tagit det ansvaret ordentligt tidigare? Precis som jag sade i en tidigare replik med är det här en fråga om liv eller död. När det gäller de apatiska barnen håller jag med om att det aldrig skulle behöva gå så långt om vi hade en rättssäkrare asylprocess och alla de fantastiska åtgärder som föreslås. Många är säkert bra, och det kommer att bli bättre. Varför ska de barn som har funnits med i en asylprocess, som själv erkänner är dålig, offras? Kan man inte se till att något görs så att de barn som mår så dåligt ska få stanna? Precis som sade är det fråga om en oberoende expertgrupp som ska pröva varje barn individuellt. Det är inte fråga om amnesti per automatik för de apatiska barnen. De barn som har ett livshotande tillstånd eller där det är risk för allvarliga men för barnets fortsatta liv och hälsa ska få möjlighet att stanna. Man vet inte om dessa barn finns på andra håll i världen. Det har dykt upp experter som säger att de finns på andra håll i världen. Jag träffade en bosnisk psykiater som sade att symtomet finns. Men egentligen ska det inte spela någon roll. Barnen som finns i är sjuka här i oavsett om symtomet finns någon annanstans i världen. 42 Statsrådet () replik: Jag tror inte riktigt att lyssnade på mitt inledningsanförande. Jag sade att barn som har livshotande sjukdomar som de inte kan få vård för i hemlandet ska få stanna. Så ser vår lagstiftning redan ut. Det gäller inte bara dessa barn utan även andra barn som har andra typer av sjukdomar. Det är en lagstiftning som jag menar måste gälla alla barn, inte bara ett speciellt sjukdomssyndrom. Därför är det viktigt att vi slår vakt om den lagstiftning vi har. Sedan är det frågan om professionen läkare och psykologer. Självklart är det så att innan man fattar beslut om avvisning av ett sjukt barn ska man ta in synpunkter och erfarenheter, intyg och så vidare från dem som har behandlande ansvar. Det är något som faktiskt redan finns . Det är viktigt att säga. Sedan var det att detta symtom finns på andra håll i världen. Låt oss vänta tills vi får forskningsrapporten. Vad jag förstår har det skett en gedigen kartläggning bland annat av hur det ser ut i . Det är viktigt att se hur det här har utvecklats och hur det ser ut , men vi ska också se vilka erfarenheter som finns i andra länder. Jag upprepar att en liknande situation inte har rapporterats från något annat land. 43 () replik: frågade om jag lyssnade. Jag undrar om lyssnar på sina egna partikamrater. I dagens står det att flyktingbarnens öde splittrar s. Det känns hoppfullt att det finns de inom Socialdemokraterna som ändå har en viss förståelse för humanitet och medkänsla.