prot · GS09133 · 2005-06-03 00:00:00 — Det är faktiskt så att vi måste utgå från verkligheten. Och det är det som inte gör. 26 () replik: Ja, , jag undrar hur det förhåller sig just med majoriteten av remissinstanserna. Jag vill minnas att när jag räknade på det var det 13 remissinstanser som var emot och 13 som var för, om jag räknade rätt. Och, märk väl, att av de remissinstanser som var för var det flera som hade homosexuella förtecken. Så det var ju självklart att de skulle vara för. Om man lite grann tänker bort dem är det nog så att remisskritiken överväger. Jag vill absolut påstå detta. Eftersom justitieministern är landets högste när det gäller ansvar för våra lagar och så vidare skulle jag vilja ha hans syn på följande. Om detta förslag nu antas ger det ju signaler om en helt ny inställning från samhället när det gäller familjefrågor, nämligen den att ett barn inte behöver någon pappa. Det menar vi kristdemokrater kan bli äventyrligt eftersom beprövad erfarenhet visar att frånvaron av en pappa under uppväxten ej sällan medför negativa effekter för den unge. Hur ser justitieministern på detta? 27 Justitieminister () replik: Jag tycker att det vore lämpligt om även svarar på frågor på samma sätt som jag försöker göra det. Jag har försökt ställa den frågan dels i mitt inledningsanförande, dels i min replik. Varför ska man diskriminera dessa barn som finns i verkligheten? Jag finner att värjer sig för svaret. Och det finns bara ett svar på det, nämligen att det inte finns någon som helst rimlig förklaring till att dessa barn ska ha ett sämre skydd när det gäller att få reda på sitt biologiska ursprung, att de ska ha ett sämre skydd när det gäller arv och att de ska ha ett sämre skydd när det gäller vårdnadshavare om det inte är så att det finns grundläggande ideologiska skillnader. Och det är väl det som egentligen är svaret. Stå inte och tala om att det ska vara ett skydd för alla barn. Det är inte det som det är fråga om. Och jag har konstaterat att jag inte får något svar på detta. Av ett 30-tal remissinstanser var det, enligt de uppgifter som jag har fått, en majoritet för detta. Jag sade också att det var flera som var emot. Låt oss därför räkna detta efteråt, så kan vi se vilket som stämmer. Det är också så att vi har olika familjebildningar . Vi har familjer med en mamma och en pappa. Vi har familjer med en mamma som tar hand om flera barn. Vi har familjer med en pappa som uppfostrar flera barn. Och vi har familjer med två mammor och med två pappor. Det får inte bli på det sättet att de barn som växer upp i en familjebildning som inte passar ideologiska inställning till homosexuella människor i allmänhet ska få ett sämre skydd, men det är det som det faktiskt är fråga om här. Sedan är det väldigt intressant det hoppas jag att och de andra borgerliga partierna ordentligt tar ställning till före valet hur man ska behandla alla de frågor som faktiskt väntar, till exempel frågor om assisterad befruktning vid utländska sjukhus, frågor om föräldraskap men också frågor om könsneutrala äktenskap, som vi kommer att ta ställning till inom ett par . Ni bör före valet säga hur ni ska kunna hantera de här frågorna. Då räcker det nog inte med att bada i tunna, för då kommer ni att bli skrynkliga som russin. Det har motsättningarna inom det borgerliga blocket visat här med all önskvärd tydlighet. 28 (): Jag har följt debatten , och jag delar många av de åsikter som majoriteten har framfört här. Men jag har också en del invändningar mot majoritetstexten. Därför yrkar jag bifall till min motion L31 yrkande 1 under punkt 1 om att regeringen ska återkomma med lagförslag. Jag yrkar också bifall till motion L31 yrkande 2 under punkt 3. Mina yrkanden grundar sig på min syn på hänsynstagande till barnets bästa, helt enligt som uttryckligen slår fast att barnets bästa ska komma i främsta rummet och ska vara en utgångspunkt i lagstiftningsarbetet. När jag har tagit del av propositionen och betänkandet får jag en känsla av att de kanske mer tar ställning till den vuxnes intresse av föräldraskap än omsorg om barnets bästa. Jag grundar även mitt ställningstagande på frågan om lämpligheten att vara förälder. För mig finns det inget som säger att en människas sexuella läggning påverkar den personens fallenhet som förälder. En lesbisk kvinna kan självklart vara en kärleksfull, omvårdande moder och skiljer sig inte nödvändigtvis från andra kvinnor vad gäller förmåga att uppfostra ett barn. Däremot finner jag svaga skäl för att det vid ett lesbiskt partnerskap eller samboförhållande ska vara självklart att den biologiska moderns partner eller sambo automatiskt ska bli förälder. löser många lesbiska kvinnor sin befruktning genom att söka upp utländska sjukhus eller genom att ta andra initiativ. Det får bland annat till följd att kvinnans barn inte kan härleda sitt ursprung, och i många fall är kanske även den medicinska tryggheten tveksam vid sådan befruktning. Jag tänker då speciellt på den stora utbredningen av aids här i världen. Då befruktningar utanför den svenska sjukvården sker och tillgängligheten utomlands är stor anser jag att det är bättre att lesbiska kvinnor får möjlighet till behandling på svenska sjukhus. Barnet får då bland annat möjlighet att i mogen ålder härleda sitt ursprung, en åtgärd som enligt uppgift är väsentlig för barnen. Om behandlingen sker på svenska sjukhus blir det även en garanti för medicinsk trygghet, en trygghet som minskar risken för att barnet föds med smitta eller okända genetiska defekter. Tyvärr är forskningen rörande barn födda genom assisterad befruktning begränsad. Det hade kanske varit bättre att vänta med ett ställningstagande med detta betänkande tills mer forskning genomförts, särskilt när det finns uppgifter om att dessa barn är extra utsatta. har dock regeringen valt att lägga fram en proposition i ämnet, till vilken vi har att ta ställning. I betänkandet säger majoriteten att den registrerade partnern eller sambon till den behandlade kvinnan också ska anses som barnets förälder, ett föräldraskap som ska säkerställas genom bekräftelse eller dom. Men om en kvinna blir behandlad utomlands eller löser moderskapet på annat sätt utanför den svenska sjukvården ska partnern enligt betänkandet anhålla om adoption. Jag anser att den behandlade kvinnans partner på samma sätt bör ansöka om sitt föräldraskap även när behandling har skett inom svensk sjukvård, det vill säga att föräldraskapet ska fastställas genom närståendeadoption. Det är en något omständligare procedur än regeringsförslaget men ger enligt min åsikt barnet en tryggare situation. Att sedan regeringen lägger fram ett förslag där behandling kan ske endast på offentligt finansierade sjukhus får väl tillskrivas den socialistiska privatiseringsfobin. Självklart borde behandlingar ske på samtliga svenska sjukhus där det finns tillgänglig kompetens, något jag tycker att den borgerliga alliansen får rätta till efter valseger . Vad gäller kostnaden kan det tyckas att det är upp till de enskilda landstingen att besluta om denna ska bäras av skattekollektivet eller av kvinnan. Men det är en orimlig hållning eftersom det sätter enskilda landsting under stark press. Då det knappast kan vara en rättighet att föda barn eller att behandlingen skulle vara betingad av medicinska skäl är det för mig helt självklart att den behandlade kvinnan ska stå för kostnaden, en syn som även har. Regeringen bör handla med detta som utgångspunkt. Jag har sett uppgifter som talar för att en behandling kostar i storleksordningen per försök, och ska man vara medveten om att det kan krävas fler försök för att bli gravid. Som jag tidigare anförde tycker jag att denna lagstiftning hade kunnat anstå tills mer forskning fanns inom området, helt enligt försiktighetsprincipen. Det positiva i förslaget är dock att barnet kan härleda sitt ursprung, och med mitt tillägg får det en starkare ställning än om befruktning sker utomlands eller på annat sätt. Därför kan jag acceptera att assisterade befruktningar sker på svenska sjukhus med de förändringar som jag fört fram i motionen om närståendeadoption för partnern och betalning av behandlingen. Det är barnets bästa som står i främsta rummet. 29 () replik: Jag har lyssnat på inlägg och har några frågor. Jag uppfattade inte riktigt hur det var beträffande närståendeadoption efter assisterad befruktning. Var det så att tyckte att både heterosexuella och homosexuella par skulle få genomgå närståendeadoption efter en assisterad befruktning, eller hörde jag rätt att det enbart ska gälla lesbiska kvinnor men inte heterosexuella? Om det är så: Hur motiverar det ställningstagandet? Vad gäller kostnadsfrågorna kan vi bara konstatera att kostnaderna är olika i olika landsting för de enskilda. Men vad gäller de faktiska kostnaderna är det så här: När det handlar om en insemination, då man alltså injicerar sperma i livmodern, kostar ingreppet . Men det som de flesta heterosexuella par åtnjuter är mikroinjektioner för att man på alla sätt och vis försöker använda sig av de biologiska föräldrarnas könsceller. De injektionerna kostar . Jag kan bara upprepa det jag sade i mitt anförande eftersom jag tillhör vänsterblocket: Jag förutsätter att den utvecklingen kommer att ske att både heterosexuella och homosexuella par ska kunna få den här hjälpen just var gäller inseminationer kanske inte mikroinjektionerna eftersom de är mer komplicerade rent medicinskt även på mödravårdskliniker och andra sjukhus, även privata. 30 () replik: Om vi börjar med den sista delen vad gäller kostnaden så säger betänkandet att det här ska ske på allmänna sjukhus och inte på några andra ställen. De kostnadsuppgifter jag har sett det finns säkert andra kostnadsberäkningar också är i den här storleksordningen, och det bekräftas ju också av egna ord här. Jag tror inte att landstingen kommer att kunna låta skattebetalarna betala, för det här är ingen prioriterad åtgärd. De åtgärder som vidtas på sjukhusen ska ju prioriteras, och eftersom detta inte är en prioriterad åtgärd kommer det nog inte att kunna betalas med skattemedel. Jag tycker att det är att sätta onödig press på landstingen att säga att detta ska åtgärdas med skattebetalarnas pengar. Som jag sade i mitt huvudanförande är det inte fråga om någon medicinsk åtgärd. Det skulle också leda oss in på andra val om vad som gäller. Vad ska bekostas via skattemedel? Ska skönhetsoperationer bekostas via skattemedel? Det ska alltså finnas en medicinsk deklaration. Frågan om närståendeadoptioner ska jag också svara på. Vi behandlar frågan om assisterad befruktning vid lesbiska förhållanden, vilket mitt anförande handlat om. Jag har dragit parallellen att om en kvinna får hjälp någon annanstans, utomlands eller om hon hittar på något annat sätt, då är det adoption som gäller för partnern. Jag tycker att det här kan jämställas med om assisterad befruktning sker på svenska sjukhus. Jag inser att det är ett lite krångligare förfarande, men det ger större säkerhet för barnet, och min utgångspunkt är att barnets säkerhet ska stå i främsta rummet. Därför tycker jag att man kan ta den lite krångligare proceduren med närståendeadoption, i stället för som genom dom eller bekräftelse. 31 () replik: Då hörde jag alltså rätt, och jag beklagar det. I övrigt har jag full respekt för de synpunkter som för fram. Den ordning vi har med faderskapspresumtion innebär att mannen automatiskt blir barnets far om han är gift med den kvinna som blir inseminerad eller som genomgår assisterad befruktning. Många av oss har i dagens debatt beklagat att vi inte får samma ordning för lesbiska par. Många heterosexuella par åker utomlands och genomgår insemination eller assisterad befruktning. När paret sedan kommer hem till och kvinnan föder barnet träder faderskapspresumtionen i kraft, vilket innebär att kvinnans make automatiskt blir barnets far. Det jag inte kan förstå är varför i så fall inte vill ha samma ordning i de fallen och öka barnens säkerhet genom närståendeadoption, som alltså är en lite krångligare procedur. Ser olika på de barn som föds av en kvinna som är gift med en man och på de fall där en kvinna är gift med en annan kvinna? Jag får inte detta att gå ihop i resonemang, när han i övrigt instämmer i det som är grunden för förslaget. Det vore olyckligt om vi återigen skulle få en ordning där vi fortsätter att särbehandla personer på grund av deras sexuella läggning, vilket jag hör uttala sig för. 32 () replik: Jag har, som jag också sade i mitt huvudanförande, barnets perspektiv som ledtråd för mitt ställningstagande och vuxenperspektivet för sitt. Där skiljer vi oss helt enkelt. Vi har inte samma grund för våra ställningstaganden. Jag ser till barnets bästa, och då får den vuxne komma i andra hand. Det är självklart skillnad mellan ett biologiskt faderskap och ett, som i det här fallet, juridiskt föräldraskap. Därför tycker jag att det bör göras en grundlig genomgång, vilket blir fallet i en närståendeadoption. Det är den trygghet jag kan ge det barn som befinner sig i den situationen. Vi har inte tillräcklig forskning om assisterad befruktning, om de barn som lever i dessa förhållanden. Det är i den lilla delen jag tycker att man borde kunna säkerställa barnets bästa, att ge det ytterligare en liten säkerhetsventil genom närståendeadoption. Men som sagt, vi har olika perspektiv. har ett vuxenperspektiv. Jag har ett barnperspektiv. Vi kommer troligen att fortsätta ha skilda åsikter om detta, men i övrigt bejakar jag förslaget i stora delar. Jag tror att det är bra att vi genomför det. Det ger större säkerhet för både barn och vuxna. 33 (): är en viktig dag i riksdag. Jag känner mig djupt oroad för att beslutet ska leda till att ännu fler barn fråntas rätten att växa upp med sin biologiska pappa. Vi behöver bara se på alla fängelser vi har i det här landet. Vi kan göra intervjuer. Vi kan prata med personalen med psykologer och andra. Då kommer det fram att frånvaron av en pappa lett till att det senare gått snett i livet. Jag säger naturligtvis inte att det är enda orsaken, men det är en viktig orsak. Alltså har den så kallade beprövade erfarenheten visat att det får negativa konsekvenser om barnet inte får växa upp med sina biologiska föräldrar. Det vill inte jag och vara med om. Jag vill fråga dem som antytt att vi är omoderna: Är det omodernt att hävda barnets rätt till sin pappa? Det är faktiskt inte som kommit på att det behövs en man och kvinna för att få barn. Majoriteten kan naturligtvis beskylla oss för det, men så är det inte. Jag är övertygad om att det som naturen lagt ned som fundament också är det optimala och det bästa. Jag vill säga något om sättet att fatta beslut i den här kammaren. gör man nämligen helt om ifall man röstar för de förslag som majoriteten lagt fram. Det man säger är alltså att papporna plötsligt inte behövs. Plötsligt är det inte lika viktigt med delad vårdnad som det varit tidigare. Och plötsligt har man fråntagit ett barn den viktigaste rättigheten det kan ha, nämligen att få växa upp och vårdas av sina biologiska föräldrar och ha vetskap om dem. Detta sägs i . Det kändes därför mycket sorgligt när jag fick propositionen och såg att inte ens är omnämnd där. Var finns barnperspektivet? Enligt det ratificeringsbeslut vi tagit ska vi ha med barnperspektivet i alla lagar och förordningar. Men när vi får en proposition om assisterad befruktning och föräldraskap finns där endast vuxenperspektivet. Jag tycker att det är skamligt! Jag kan gott säga att jag är besviken på mina kamrater i alliansen. Det vill jag säga. Det är bekymmersamt att barnperspektivet inte får ta över, för det handlar faktiskt om barnen. Som jag gett uttryck för i olika sammanhang är det barnen som diskrimineras. Vi talar om att vissa barn inte får möjlighet att växa upp med sina föräldrar. Sedan vet vi att livet ser ut som det gör. Det är tyvärr inte alla barn som får den dagliga kontakten med sina biologiska föräldrar, men jag vill aldrig vara med och stifta en lag som utesluter detta, vilket vi gör . När det gäller remissinstanserna är det en mycket spännande läsning. Om jag tillhörde majoriteten skulle jag vara generad över att gå emot , som i alla andra sammanhang, som jag känner till, har mycket hög kompetens i fråga om forskning, barns behov och på många andra områden. Och säger man att nej, begriper ingenting. Man går emot . Vad är det för barnombudsman man har tillsatt om man går emot i en fråga som verkligen gäller barn? Man går också emot Barnens rätt i samhället, . Man går emot . Jag räknar upp alla dessa remissinstanser för er som anser att det är vi kristdemokrater som är anledningen till att vissa homosexuella trakasseras. Varför anser ni inte att dessa instanser har ansvar för detta? Jag ska frejdigt, ärligt och rakt tala om en sak för er alla: Jag kommer aldrig att skämmas för att jag tar barnens parti! Det handlar inte om monopol, men jag välkomnar att man tar parti för barnen, framför de vuxna. Jag yrkar bifall till reservation 1. (Applåder) I detta anförande instämde , , , , , , , , , Skånberg, , och (alla kd). 34 () replik: Jag hade inte tänkt begära fler repliker jag tyckte att det räckte med den debatt vi hade förut men det går inte att låta bli. handlar det om monopol igen. Är det bara kd som har barnperspektiv medan alla vi andra har enbart vuxenperspektiv? Är det så illa, ? Stämmer det att all forskning och all beprövad erfarenhet pekar på att alla fall då människor blir kriminella, gör något brottsligt eller får problem beror på frånvarande fäder? Är det så? I så fall har vi läst olika saker. Då har vi inte följt forskningen på samma sätt. Självklart har barnen rätt till en pappa. Men här handlar det om rätt till två föräldrar. Det handlar också om rätten att få vetskap om vem den biologiska pappan är. Varför har vi denna diskussion nu? Kd har ju varit med förut och antagit propositioner om äggdonation och om assisterad befruktning för heterosexuella. har vi den när det gäller diskriminering av homosexuella. Är det inte dags att öppna ögonen och se de barn som finns i samhället? Vad behöver barn? De behöver en bra uppväxt. De behöver kärlek. De behöver någon som bryr sig om dem. Ingenting talar för att förmågan att älska och vägleda ett barn ska ha att göra med den sexuella läggningen. Och behöver faktiskt fler barn. Det är inte vår uppgift att använda lagen för att upprätthålla ålderdomliga värderingar. Som medmänniskor och politiker måste vi se verkligheten. Det handlar om att bejaka och uppmuntra kärleksfulla och trygga familjebildningar. På det sättet kan vi bygga ett bra samhälle för våra barn. 35 () replik: Apropå frågan om huruvida ni har haft ett barnperspektiv eller inte kan jag bara konstatera att det inte finns med i propositionen. finns inte nämnd. Det kanske ångrar , men säg då det i så fall. Jag ger mig inte ut för att ha monopol, men jag kommer att fortsätta att hävda att barnperspektivet är det överordnade, det som väger tyngst i sådana här fall. Det hävdar också alla dessa 13 tunga remissinstanser som avstyrker förslaget. Propositionen om äggdonation sade vi nej till av precis samma skäl. I vårt medicinsk-etiska program, som har varit underlag för många motioner här, vill vi också att spermadonationer ska upphöra också bland heterosexuella, av precis samma skäl. Tekniken och den medicinska utvecklingen har gjort att man alltid hittar någon liten sperma i pappans bitestikel som fungerar. Så till detta om att få veta sitt ursprung. Om jag har läst rätt innebär förslaget att barnen inte får det förrän de nästan är vuxna. Anser att det är detta som är garanten? Alla barn letar efter sitt biologiska ursprung. Det fick vi veta inte minst när vi satt i den gemensamma utredningen. Alla barn som är adopterade söker sina rötter. Gör de det inte i så gör de det . Det är min fasta övertygelse och jag stärks i detta ju mer vi diskuterar att vi kristdemokrater har gjort ett riktigt ställningstagande. 36 () replik: Att alla barn skulle vilja veta sitt ursprung är jag inte säker på, men alla barn ska ha möjlighet att söka efter sitt ursprung. Det är jag helt övertygad om. Det står i , och det uppfyller vi med denna proposition och med detta betänkande. Det finns alltså med. Det står att barnet har rätt att få veta detta när det har uppnått tillräcklig mognad. Vi anser att detta är en fråga som är så viktig att den ska utredas vidare. Vi kommer att återkomma till den. Jag vill gärna ta upp något som jag inte hann med i förra inlägget, nämligen de eviga remissinstanserna. stod vi här och diskuterade om homosexuella skulle ha möjlighet att adoptera. Då var alla remissinstanser i utredningen överens om att vi skulle tillåta styvbarns- och närståendeadoptioner. Det var bara som inte ville tillåta vare sig internationella adoptioner eller närståendeadoptioner. Ändå har man mage att nu säga att vi inte följer remissinstanserna. Ni är ju precis lika goda. Man läser remissinstansernas yttranden och man gör sina bedömningar. Är det inte därför vi är politiker för att göra de bedömningarna? Det finns inga experter på barn i homosexuella familjer. Det finns en massa barnexperter, men det finns inga som enbart är experter på barn i homosexuella familjer. 37 () replik: säger att ni uppfyller . Det tycker inte jag. Det låter hemskt att säga det, men ni berövar ju vissa barn rätten till en pappa. Då tycker jag inte att man följer . Man kan ju inte åberopa i ena inlägget och sedan negligera den i nästa inlägg. I § 7 står det att barnet har rätt att få omsorg av sina biologiska föräldrar och få vetskap om dem. Det är oerhört maktpåliggande att ha i fokus. Det tycker jag att regeringen har missat. Om skulle vara ärlig så tror jag att hon skulle hålla med om att det borde vara mer av barnperspektiv i propositionen. Här handlar det enbart om vuxna vuxnas rättigheter till barn. Jag vet och förstår att alla vuxna längtar efter barn. Och vare sig vi är homosexuella eller vi är heterosexuella är vi lika dåliga eller goda föräldrar allihop. Men det handlar inte om det. Det handlar om barnets rätt att ha en mamma och en pappa. Det handlar inte på något sätt om att diskriminera homosexuella. Det vill vi inte göra. Vi tycker ändå att diskriminering av barn är minst lika illa. Det upplever jag att den här propositionen har gjort. 38 () replik: Vi hör hur och gång på gång säger: Vi vill inte diskriminera homosexuella. Vi vill inte det. Vi vill bara barnets bästa. ser en majoritet i den här kammaren hur ensamma står. Vi ser att det ni talar om är diskriminering. Vi bortser från det och tänker inte på den diskriminering som vi alla andra ser att står för vad gäller vuxna personer och homosexuella utan talar i stället om barnen. Där kan jag inte heller förstå hur kan stå i talarstolen och säga att hon både är stolt och att hon inte skäms över sin inställning när det hon i själva verket gör, fru talman, är att diskriminera just de barn som säger sig värna om. Vi som har samarbetat och lagt fram förslaget, majoriteten i kammaren och majoriteten i lagutskottet som står bakom förslaget, ser just vilka fördelar förslaget har för barnen. Det gäller de barn som tillkommer på det här sättet. Det är de barn som oavsett vad jag eller tycker, och oavsett vad yrkar i talarstolen, tillkommer ändå. Vi ser just till de barnens sociala och juridiska trygghet. Det kommer de att få med det här förslaget. Om vi hade gjort som hade sagt hade vi fortsatt att utsätta barn för fara genom att de får tillkomma med de risker som bland annat tog upp här innan där man kan faktiskt överföra smittsamma sjukdomar och annat. Är beredd att stå fast vid sitt ställningstagande? 39 () replik: Vi har debatterat , , och har en god känsla i våra debatter. Men jag kommer att stå fast vid det. Jag är också övertygad om att det är rätt. Det är riktigt att är den partigrupp i som är den enda partigrupp som står upp för det. Men jag vet att det inom de flesta andra partier finns tveksamhet. Jag hade nästan önskat att det här hade varit en fråga där det hade varit fri röstning som det var förr i .