prot · GS09117 · 2005-05-10 00:00:00 — i vårpropositionen ökade vi antalet gröna jobb med 1 500, så det kommer ytterligare gröna jobb i alla län och regioner. Om man då skulle kunna hitta, i den bästa av världar, en möjlighet att också få tillgång till de pengar som vi försöker decentralisera på lokal och regional nivå eftersom här ofta finns den bästa kunskapen om vad som är värt att bevara ur ett kulturminnesperspektiv tycker jag att det är ett bra exempel på hur man kan använda både de pengar som ska fördela och de insatser vi nu gör kring gröna jobb. fyller inte någon funktion därför att man har handelssjöfart där, utan är det fritidsbåtar. Men den fyller definitivt en funktion som kanal, där man behöver upplevelser och där man både har gammal historia att falla tillbaka på och har möjligheter att göra roliga och moderna saker ur ett turistperspektiv. 23 (): Tack så mycket! Det ser ju bra ut. Man kanske skulle gå och lyssna på fler interpellationsdebatter där det är konstruktiva diskussioner. Jag tackar så mycket. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2004/05:536 om äldres tillgång till särskilt boende 24 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att göra för att stärka de äldres rättstrygghet och avhjälpa den omedelbara platsbristen i kommunernas äldreboenden. Det är oacceptabelt att äldre människor inte får sina behov av särskilt boende tillgodosedda inom rimlig tid. Det är också oacceptabelt att kommuner beslutar att avslå en ansökan om särskilt boende därför att man anser att beslutet inte kan verkställas inom rimlig tid. Utredningen om verkställighet av vissa gynnande kommunala beslut har i betänkandet Beviljats men inte fått lämnat förslag för att komma till rätta med problemen. Utredningen gör bedömningen att avslag trots konstaterade behov är oförenliga med gällande rätt och således över huvud taget inte ska förekomma. I betänkandet föreslås förbättringar av ärendehandläggningen. Vidare föreslås att de kommunala revisorerna får granska ärenden om myndighetsutövning mot enskild. En rapporteringsskyldighet till länsstyrelse, revisorerna och fullmäktige om verkställighet av gynnande beslut föreslås också. Som ett yttersta påtryckningsmedel föreslås också att sanktionsavgifter införs för beslut som inte verkställs inom skälig tid. Förslagen kommer efter avslutad remissbehandling att beredas vidare inom . arbetar med att ta fram ett allmänt råd om handläggning av ärenden inom . bedömde i sin senaste lägesrapport om vård och omsorg för äldre att minskningen av platser i de särskilda boendeformerna har vägts upp av en ökad hemtjänst. minskade antalet beslut som inte verkställts och antalet beslut om avslag trots bedömt behov . Tiden för väntan innan beslutet kunde verkställas minskade också. I och kan inte behovet av särskilda boendeformer tillgodoses? analyserades också hur kommuner med strategiska insatser kan motverka behov och efterfrågan på särskilda boendeformer. Utvecklad hemtjänst, samordnade insatser, stöd till anhöriga, korttidsplatser och planering av bostadsförsörjningen med hänsyn till äldres behov är sådana exempel. I bostadsmarknadsenkäten redovisade att av kommunerna hade täckt sitt behov av särskilt boende. I av kommunerna bedömdes att behovet täcks genom planerad utbyggnad och 2005. I av kommunerna bedömdes bristen på platser finnas kvar även efter nu planerad utbyggnad, och i av kommunerna rapporterades ett överskott på platser. Den grupp som flest kommuner lyfter fram i bostadsförsörjningen är äldre som vill flytta till en mindre bostad. Det är tydligt att fler äldre efterfrågar en lämpligare bostad. I många kommuner finns också planering eller projekt för att bygga fler seniorbostäder. Sammantaget finns det tecken på att planerad nybyggnad av särskilda boendeformer inte uppväger intrycket av att minskningen av särskilda boendeformer går för fort. I SCB:s befolkningsprognos uppskattas att förändringarna av antalet personer kommer att vara små . Bakom rikssiffrorna döljer sig även lokala variationer. I den fortsatta utvecklingen av kommunernas insatser är det viktigt att med god planering förebygga att kapacitetsbrister eller brister i kvalitet uppstår. Det ska självklart vara så att bedömda behov ska tillgodoses med motsvarande insatser. Det är också viktigt att med god information och i dialog med äldre människor och deras anhöriga skapa förtroende för den verksamhet man i varje kommun erbjuder. Regeringens budget tillför kommuner och landsting 2005 och 2006 i tillfälligt sysselsättningsstöd. förs de 7 miljarderna in som en permanent höjning av det generella statsbidraget. Avgörande för dagens och framtidens äldreomsorg är att verksamheten utförs av väl motiverad personal med goda yrkeskunskaper och de bästa arbetsmetoderna. Regeringens fleråriga satsning på Kompetensstegen ger kommunerna stöd för det långsiktiga kvalitets- och kompetensutvecklingsarbetet. Genom det verksamhetsnära lärandet kan kvaliteten utvecklas och förtroendet för dagens äldreomsorg stärkas. Det som äldreomsorgen lyckas med är en av de viktigaste signaler som kan ges för tilltron till samhällets förmåga att åstadkomma en äldreomsorg som kan möta framtidens utmaningar. 25 (): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Det här ämnet har tenderat att utvecklas till något av favoriter i repris. Jag har ställt den här frågan en gång tidigare till statsrådet och finner anledning att göra det igen om den allvarliga situationen i landets kommuner för de många äldre som behöver plats i särskilt boende men som inte får det. Jag plockade fram ett protokoll , alltså . Det var en liknande debatt med dåvarande statsrådet . Det var ungefär samma frågeställning och ungefär samma svar, eller egentligen brist på svar. Det är ett utförligt svar som statsrådet ger , men det är egentligen inte något konkret svar på frågan. Vi kan titta tillbaka lite grann. , , kom och som kallas för Rättssäkerheten inom äldreomsorgen. Det är alltså . Då stod ungefär 4 800 äldre i kö till platser som inte finns och inte fanns då. , alltså , tillsatte regeringen den utredning som det hänvisas till i dagens svar. , alltså efter den första rapporten, säger det ansvariga statsrådet att frågan kommer att beredas vidare i . Det är verkligen svårt att se att de äldres utsatta situation är en prioriterad fråga för regeringen. Den är grundligt utredd och belyst det kanske man kan säga. Men vad har hänt konkret? I själva verket ingenting, eftersom underskottet av platser är detsamma som . Den här gången har jag ställt frågan i hög grad utifrån situationen i mitt eget hemlän . Där undersökte man gör det år hur de äldres rättstrygghet tillgodoses, och man rapporterade resultatet till . I handlar det i den senaste mätningen om ungefär 100 äldre som inte har fått sitt vårdbehov tillgodosett. Om man ser till situationen i landet kanske inte är det svårast utsatta länet, men redan 100 äldre personer med deras anhöriga och hela den situation som de lever i är en skrämmande siffra i sig. Det ser olika ut i kommunerna. I några kommuner har man i princip balans mellan efterfrågan och tillgång på vårdplatser. Det är bara att gratulera de äldre i de kommunerna. Med all respekt för det kommunala självstyret är det både ur mänsklig synpunkt och rättssäkerhetssynpunkt oacceptabelt att människor med samma behov behandlas på olika sätt på var sin sida av en kommungräns. Det kan ju i praktiken innebära en skillnad för två nära grannar. I valrörelsen lovade regeringen 10 000 nya platser i äldrevården. Det var kanske klokt av regeringen att inte tala om när det skulle ske. För hur har det gått? Jo, i den rapport som kom från och , 2004, kan man läsa Det mest slående är att det sker en snabb avveckling av särskilt boende för äldre och det totala antalet platser minskar kraftigt med 13 500 bostäder . Alltså blev plus 10 000 i socialdemokratiskt löfte i valrörelsen minus 13 500. Man kanske ska notera, fru talman, att titeln på det socialdemokratiska dokumentet med löftet om de 10 000 nya platserna var Trygghet på ålderns höst.Jag skulle vilja fråga statsrådet vad det blev av de 10 000 nya platserna till äldreboenden. 26 Statsrådet (): Jag delar uppfattningen att vi har ett problem när det gäller tillgången till särskilda boenden. Det är inte acceptabelt att man inte får rätt till det boende som man har rätt till när man har behoven. Det är också min bedömning att avvecklingen av särskilda boenden går för fort, även om säger att utbyggnad av sker i motsvarande takt. Det är trots det min bedömning att det går för fort. Därför behöver vi vidta åtgärder. De förutsättningar som krävs för att kommunerna ska ha möjlighet att tillgodose behovet av särskilda boenden handlar naturligtvis om ekonomiska förutsättningar. Dem menar jag att vi har svarat emot med de ökade statsbidragen. Det handlar om att ha tillgång till kompetent personal. Där gör vi stora insatser med Kompetensstegen. Det handlar om en förstärkt tillsyn för att se till att det är god kvalitet. Vi har gjort stora förstärkningar i tillsynen av äldreomsorgen. Men jag tror också att vi behöver en skarpare lagstiftning. De rapporter som redovisar var just bakgrunden till att man tillsatte den utredning som kom med sitt förslag i Beviljats men inte fått. Vi skickade ut det på remiss. Remisstiden gick ut . Det tar självklart än så att bereda ett förslag. Min bedömning är att det finns många goda förslag i den rapporten. Jag hoppas att vi efter att ha studerat remissvaren kommer att kunna komma fram med förslag som får ta ställning till. Även om behovet inte är tillgodosett på ett tillräckligt bra sätt tror jag att det är viktigt att man inte målar allt i svart. Det finns väldigt mycket som fungerar väl och en mycket stor andel som uppger att de får precis det boende som de anser att de behöver. En stor del av dem som önskar ett annat boende än det de har är inte i första hand i behov av ett särskilt boende utan skulle önska att flytta till exempel till en mindre lägenhet, till en lägenhet med hiss eller med andra förutsättningar. har visat i en rapport att det finns ganska stora brister som handlar om kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen i allmänhet och som inte handlar om biståndsbedömt boende i första hand. Jag vill passa på att säga, och har säkert redan insett, att av den ökning av antalet äldre som det hänvisas till i interpellationen naturligtvis inte kommer att hamna i . Det är kanske skrivet på ett lite knepigt sätt i rapporten, men det är av den totala befolkningsökningen som beräknas vara gruppen . Vi har en utmaning, och vi har problem, men de är inte exceptionellt stora i . Det tror jag att vi är överens om. 27 (): Situationen är oacceptabel. Det kan vi väl ändå vara överens om. Sedan kan man värdera hur det tar på olika sätt. Jag måste påminna om att den första rapporten kom , för fem långa år sedan. Under den tiden har faktiskt ungefär 5 000 äldre befunnit sig i den svåra situationen att inte få sitt biståndsbehov tillgodosett. Det är verkligen oacceptabelt och har tagit orimligt . Det beror inte på goda eller onda kommunpolitiker i den ena eller andra kommunen. Alla vill göra sitt bästa för de äldre. Man kan fråga sig vilka förutsättningar kommunen har fått av regeringen. Även om statsrådet talar om ytterligare tillskott till kommunsektorn har ju de människor som arbetar i verksamheten, inte minst i äldreomsorgen, mycket svårt att se effekterna av tillskotten. Den verklighet man lever i är ju ständiga nedskärningar i verksamheten, personalåtstramningar och, återigen, minskad tillgång på platser. Alla vi som vet något om grunderna för ett biståndsbeslut om särskilt boende vet ju att innan man får ett sådant beslut har man ett mycket tungt vårdbehov. Det är en utsatt situation för de människorna. Under en lång följd av år har ungefär 5 000 äldre befunnit sig i den svåra situationen många av dem i . Hur man tolkar siffrorna kan vi lämna därhän just . Ingenting tyder på någon betydande förbättring, om ens någon förbättring över huvud taget. Risken är ju, som jag påpekade ur och , att utvecklingen går i rakt motsatt riktning. De utlovade 10 000 platserna ytterligare har i själva verket motsvarats av 13 500 platser färre. Statsrådet säger i sitt svar att förändringen av antalet personer som är kommer att vara liten . Det är en sanning med modifikation. Om vi ser på den demografiska utvecklingen totalt är vi på väg in i ett samhälle där nuvarande 460 000 personer kommer att uppgå till ungefär 750 2030. Det perspektivet måste vi ha. Det varierar mellan landsändar och mellan kommuner, men totalt sett är vi på väg in i ett samhälle som kommer att ställa ytterligare krav. Om vi då är i en utveckling där vi minskar resurserna och där tillgången på platser minskar som de äldre blir fler och fler är det kanske inte så konstigt att sju svenskar av tio säger till att man är orolig för att bli gammal i . Man litar helt enkelt inte på samhället. Den utredning som statsrådet hänvisar till talar om det betänkande som har fått namnet Beviljats men inte fått. Det är bra att problemen utreds noga. Jag har inget att invända mot det. Men behoven finns ju. För den enskilde äldre vårdtagaren är lösningen lätt att se. Man behöver helt enkelt en plats. Utredningen har varit mycket tydlig. Man säger: Avslag trots konstaterat behov är oförenligt med gällande rätt och ska över huvud taget inte förekomma. Man föreslår en rad förbättringar i ärendehandläggningen. Kommunala revisorer ska få granska myndighetsutövningen. Rapporteringsskyldigheten till länsstyrelserna ska skärpas och sanktionsavgifter ska kunna införas. Det är utmärkta förslag, men den avgörande lösningen på problemet sitter ingen utredning på. Den frågan äger regeringen, och drar den tydligen . Jag måste upprepa det som jag sade förra gången och inte riktigt fick svar på: 10 000 platser utlovades i valrörelsen . och konstaterar att minskningen av platser är 13 500. 28 Statsrådet (): Det är en mycket mörk bild som målar upp. Jag tycker att den är onödigt mörk. Vi är överens om att det är oacceptabelt att det finns äldre personer med stora vårdbehov som inte får sina vårdbehov tillgodosedda. Det finns personer som har behov av särskilt boende och inte har fått det tillgodosett. Det ska vi åtgärda. är det viktigt att komma ihåg att den grupp som inte har fått sina behov tillgodosedda har minskat. Det är naturligtvis inget att vara glad över att det fortfarande finns många kvar, men det har ändå minskat. När man till exempel frågar vad som har hänt med den grupp som har de största behoven av hemtjänst visade det sig att alla i den gruppen vill bo hemma. Den gruppen har ökat ganska kraftigt med . Det sker också förändringar inom gruppen. Det är sant att vi inom kommer att möta en väldigt stor demografisk förändring. Antalet personer kommer att öka mycket kraftigt. Den ökningen ligger ungefär . Det säger jag eftersom det inte finns någon anledning att känna panik inför den här frågan. Det är problem. De är allvarliga, men de går att lösa. Det är det vi håller på att göra. Som vet är det kommunerna som styr och är ansvariga för äldreomsorgen. Det styr vi genom lagar, förordningar och tillsyn. Min bedömning är att vi behöver skärpa lagar, förordningar och tillsyn för att se till att det inte blir några skillnader i bedömning mellan olika kommuner. En individ ska kunna känna samma trygghet oavsett i vilken kommun man bor. Det är min bedömning att det är den vägen vi måste komma fram med skarpare förslag. Jag har också för avsikt att göra det, precis som jag har sagt tidigare. 29 (): säger att jag tecknar en mörk bild. Det kanske jag gör. Bilden är verkligen mörk. Vi talar ju inte om äldre människor som önskar ett annat boende i största allmänhet. Vi talar om människor som har ett biståndsbedömt behov av särskilt boende och som är i en mycket svår och utsatt situation. Det är de människorna vi talar om, inte om människor i allmänhet som vill flytta. Det är en helt annan situation. Att talen skulle ha minskat något är sant, men minskningen är trots allt marginell. Det vill jag understryka. Statsrådet talar om en utvecklad hemtjänst och om samordnade insatser, korttidsplatser och stöd till anhöriga. Det är alldeles utmärkt. Sådana insatser behövs, och de behöver förstärkas. De kan definitivt skjuta upp behovet av de tunga vårdplatserna. Man kan skjuta behovet framför sig genom att stärka upp till exempel. Men den grupp vi talar om har passerat den gränsen. De har säkert fått stöd i olika former men har kommit till en punkt där det stödet inte längre räcker till utan man måste få det tunga vårdbehovet tillgodosett genom en plats i särskilt boende. I ett biståndsbeslut har det konstaterats att alla andra möjligheter är uttömda. återstår det akuta behovet av en vårdplats. är det, även om det är något färre än 5 000, alldeles på tok för många. Jag upprepar att regeringen har utlovat 10 000 nya platser, men det går i rakt motsatt riktning. Detta är en mörk bild, men tyvärr är det så. 30 Statsrådet (): och jag är överens om att det är oacceptabelt att det finns människor som har ett bedömt behov av särskilt boende och inte får det verkställt. Jag har för avsikt att komma fram med skarpare förslag för att åtgärda det. Vi är långt framme i den processen. Det finns utarbetade förslag. De har remissbehandlats, och de bereds nu i . På den punkten skiljer vi oss nog inte så mycket åt. Det handlar också om de övriga behoven. Vi har andra behov av boende för den här gruppen äldre som inte alltid är de som är de mest biståndsbedömda. När man tittar på skillnaderna i bedömningar hos biståndshandläggarna finner vi att biståndshandläggarna ofta möter att man vill flytta till en annan typ av boende, men att biståndsbehovet egentligen inte är så stort. Det är viktigt att man tittar på hur man kan tillgodose de behoven. Kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen måste fungera på ett bättre sätt. Vi kan se från undersökningar att biståndshandläggarna tar större hänsyn till att man upplever isolering och ensamhet i den typ av boende man har. Det påverkar också handläggandet. Det tycker jag är bra. Vi behöver ytterligare insatser för att få en likvärdig och rättssäker handläggning i samtliga kommuner så att man kan känna en förutsägbarhet i vilken typ av beslut man kommer att få. Naturligtvis ska man inte behöva uppleva att man måste sin panna blodig för att få igenom ett beslut. Det ska man naturligtvis kunna få direkt, om man har de behoven. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2004/05:509 om cancervården 31 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att göra för att av prioriterad cancervård ges utan regionala olikheter och om jag avser att skapa förutsättningar för att alla svenska medborgare får bästa möjliga behandling. Vidare har hon frågat om jag avser att avsätta resurser för att investera i liv på samma sätt som resurser avsätts för att exempelvis bygga säkrare vägar samt om jag avser att avkräva lika behandling av cancerpatienterna mellan landstingsregionerna. Inledningsvis vill jag framhålla att det finns ca 200 olika cancersjukdomar. En del av dem kan vara så gott som ofarliga, medan andra kan innebära allvarliga hot mot livet. betraktades cancer som obotlig, men numera kan en större del av dem som drabbas av cancer helt botas eller leva ett bra liv trots sin sjukdom. Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vårt sjukvårdssystem är uppbyggt enligt principen att det är sjukvårdshuvudmännen som utifrån de grundläggande bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ansvarar för att invånarna erbjuds en god hälso- och sjukvård. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Lagstiftningen på detta område är enligt min mening tydlig. På regeringens uppdrag redovisade en lägesstudie om väntetider, bemötande och personalförsörjning inom cancervården. bedömning enligt denna är att patienter med misstänkt eller diagnostiserad cancer är en prioriterad grupp inom hälso- och sjukvården. Väntetiderna är som regel mycket korta både till primärvård och till specialistvård. Faktorer som vägs in vid prioriteringarna är tumörtyp samt tumörens mognadsgrad och utbredning. Beroende på dessa faktorer fattas beslut om vilka patienter som ska utredas och behandlas omgående och vilka patienter som utan ökad risk bedöms kunna vänta lite längre. Inom varje sjukvårdsregion finns onkologiska centrum. Gemensam verksamhet för dessa är regional cancerregistrering samt regionala eller nationella vårdprogram- och kvalitetsregister för olika tumörgrupper. har angett förutsättningarna för verksamheten i dokumentet Samordning av den onkologiska sjukvården Onkologiska centras roll och uppgifter. Syftet med de regionala vårdprogram som utarbetas är att samordna sjukvårdens resurser för cancervård så att alla patienter i regionen får likvärdig och optimal vård med hänsyn till tillgängliga resurser. redovisade en genomförd regional granskning av tumörsjukvården i och . Granskningen har redovisats i rapporten vård åt cancerpatienter med möjlighet till bättring. Resultatet av tillsynen visar att cancerpatienter inom denna region som regel erbjuds en sakkunnig och omsorgsfull vård av hög kvalitet och att tillgängligheten till vården i huvudsak är god. På vissa områden finns dock enligt rapporten utrymme för att utveckla vårdkvaliteten och förbättra patientsäkerheten. Regionala skillnader i vården kan till viss del förklaras med skilda förutsättningar, till exempel i befolkningens hälsa och vårdbehov, men det är enligt min mening inte acceptabelt om regionala skillnader i vården resulterar i skillnader i form av överlevnad och livskvalitet för patienterna. har regeringens uppdrag att utarbeta nationella riktlinjer för vården av patientgrupper med svåra kroniska sjukdomar, som utan eller med felaktig behandling kan leda till varaktig invaliditet eller alltför tidig död. Avsikten är att stärka patienternas möjligheter att få likvärdig, kunskapsbaserad vård i alla delar av landet. Intentionerna med de nationella riktlinjerna allteftersom de blir tillgängliga är att de ska utgöra en grund för regionala och lokala vårdprogram. Inom cancerområdet arbetar för tillfället med nationella riktlinjer för bröstcancer. I styrelsens planer ingår också att utarbeta riktlinjer för att behandla andra stora cancergrupper. Som hjälp åt sjukvårdshuvudmännen har , , gjort 24 systematiska kunskapssammanställningar som rör cancersjukdomar. Tillgängligheten i hälso- och sjukvården har avgörande betydelse för hela hälso- och sjukvårdssystemets trovärdighet. I de senaste årens så kallade Dagmaröverenskommelser mellan staten och har inriktningen varit åtgärder för att stärka patientens ställning, vilket även omfattar kortade väntetider till behandling. I överenskommelsen för fortsätter denna inriktning, och en vårdgaranti kommer att träda i kraft . Vårdgarantin innebär att landstingen bland annat ska kunna erbjuda behandling från det att beslut om behandling fattats. Den sammanlagda satsningen på en nationell vårdgaranti och förbättrad tillgänglighet uppgår till . Sammantaget visar min redovisning att det är många aktiviteter som pågår inom hälso- och sjukvården som också berör cancervården på ett positivt sätt. uppföljningar och tillsynsarbete visar att den cancervård som bedrivs fungerar väl. Det finns dock fortfarande förbättringar att göra. Jag följer därför utvecklingen med stort intresse. 32 (): Tack, , för svaret! Jag ska gärna läsa upp det korta brev som föranledde den här interpellationen: Bästa beslutsfattare. har vi som representerar cancerpatienter skrivit en debattartikel i . Om du inte har sett den skickar vi dig en kopia eftersom den vänder sig till dig som fattar beslut om de viktiga vårdfrågorna. Vi ser med oro på den förändring som sker inom cancervården. Flera landsting underlåter att ge sina cancerpatienter modern cancerbehandling som efter åratals forskning visar på en förlängd överlevnad.