prot · GT0950 · 2005-12-13 00:00:00 — Nettokostnaden är då hänsyn tas till att arbetslösa som får friårsvikariaten inte längre får arbetslöshetsersättning vilket minskar kostnaden för arbetslöshetsersättningen. antas att antalet friårslediga kommer att uppgå till i genomsnitt 14 000 personer. Kostnaden för ersättningen till de friårslediga beräknas till , och med hänsyn till minskade kostnader för arbetslöshetsersättning blir nettokostnaden . Legitimiteten för arbetsmarknadspolitiken ligger till största delen i att den ska stärka de arbetslösas möjligheter att få ett jobb. Detta är också syftet med alla de åtgärder som vidtas, och regeringens sysselsättningspaket är ett tydligt uttryck för vilka ambitioner regeringen har för att öka legitimiteten för arbetsmarknadspolitiken. 166 (): Tack, , för svaret. Jag tycker att det är många intressanta ingångar. Arbetsmarknadsministern säger till exempel att friåret i första hand är en livskvalitetsreform och ska bedömas som en sådan. Jag trodde att friåret var en del i arbetsmarknadspolitiken och skulle bedömas utifrån det. Jag har plockat fram Ams faktablad om friåret. Där ser man att friåret har två parallella syften, som jag uppfattar det. Det är dels att anställda ska ges möjlighet till rekreation, kompetenshöjning eller start av eget företag. Det kan man väl kalla livskvalitetshöjande, som statsrådet väljer. Dels är det att möjliggöra för arbetslösa att stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Man kan fråga sig varför arbetsmarknadsministern nu vill rangordna syftena och säger att friåret i första hand ska vara en livskvalitetsreform. Är det för att friåret inte lever upp till de krav som man bör ställa på en arbetsmarknadspolitisk åtgärd? Jag har i min interpellation lyft fram ett konkret exempel. Det är en vikarie som blir av med sitt jobb därför att den hon vikarierar för har ansökt om friår. säger i sitt svar att arbetsgivaren alltid har rätt att neka anställda att söka friår och därför ytterst ska ha hela ansvaret för konsekvenserna av att anställda beviljas friårsledighet. Man kan säga det till som förlorar sitt jobb därför att hon har ett vikariat och inte är arbetslös. Man kan säga det till som gärna vill behålla sin nuvarande vikarie. Formellt sett har säkert rätt. Det finns inget i regelverket som innebär att friåret leder till arbetslöshet, men tillämpningen av regelverket leder uppenbarligen till arbetslöshet åtminstone om man ser till det här exemplet. Jag tycker att det är stötande att lägga hela ansvaret för konsekvenserna av en arbetsmarknadspolitisk åtgärd på arbetsgivarna med motiveringen att man har rätt att neka en anställd. Tänk tanken att vara arbetsgivare och den anställde har bestämt att han vill ha friår. Hur lätt är det att neka en anställd en möjlighet till friår när personen redan har bestämt sig? Om man gör det får man en besviken anställd. Jag tror inte att det är ett bra ledarskap på en arbetsplats. Valmöjligheten för arbetsgivaren känns väldigt begränsad. Är det en rimlig konsekvens av ett arbetsmarknadspolitiskt program att det i vissa fall kan leda till arbetslöshet för en person som inte passar in i för programmet? Är det verkligen rimligt att lägga hela ansvaret för konsekvenserna av att anställda beviljas friårsledighet på arbetsgivaren? 167 Statsrådet (): Det är nog inte en förutfattad mening att gissa att i grunden inte tycker om friåret som företeelse över huvud taget. Jag tror att som den skärpte politiker han är har noterat tillkomsten av friåret. Det har knåpats ihop i samarbete mellan flera partier. Jag tror inte att någon har missat att en ingrediens i friåret just var en livskvalitetsaspekt. En annan ingång är arbetsmarknadspolitisk. Resultatet blev en mix av båda. Det genomfördes försök med friåret i ett antal kommuner och ett antal områden där arbetsmarknadsinslaget var svagare. Det var många av oss inte alls nöjda med. Därför blev den reform som gäller betydligt mer arbetsmarknadspolitiskt inriktad. Resultaten är, tycker jag, överraskande bra, även om man kan säga att det kan bli mycket bättre när det gäller det arbetsmarknadspolitiska inslaget. Jag skulle önska att fler från de prioriterade grupperna blev föremål för vikariatsanställningarna. Jag hade en farhåga att det inte ens skulle bli de volymer som det har blivit. Jag tycker att reformen står på egna ben. Livskvalitetsinslaget och det arbetsmarknadspolitiska inslaget är mixat och avvägt på ett ganska rimligt sätt. Jag tror att frågade om det är rimligt att en vikarie riskerar att förlora jobbet om en friårsledig får sin ansökan beviljad och en arbetslös vikarie kommer in i stället. Ja, det tycker jag är rimligt. Däremot är det inte säkert att det är önskvärt på arbetsplatsen. Låt oss vända på det. Ska jag uppfatta så att alternativet vore en reform där den friårsledige själv får bestämma om han ska vara friårsledig eller inte? Då tror jag att och hans partikamrater med hela borgerligheten i lång rad skulle attackera mig och regeringen för att ha inskränkt arbetsledningsrätten. Ni skulle till och med säkert säga socialiserat. Det är inte rimligt att den anställde själv ytterst ska få bestämma om han ska ha ledigt eller inte. Där går gränsen. Arbetsgivaren har arbetsledningsrätten och ska ha den i det här sammanhanget. Det måste vara upp till arbetsgivaren att ytterst avgöra om det är lämpligt och låter sig göras med hänsyn till verksamheten och konsekvenserna för andra anställda att bevilja en friårsledighet. Då får också arbetsgivaren överväga om konsekvenserna för andra anställda är rimliga med hänsyn till den enes önskemål i förhållande till den andres. 168 (): Jag tror att uppfattade mig helt rätt. Det är ingen förutfattad mening att jag inte tycker att friåret är en bra arbetsmarknadspolitisk reform. Arbetsmarknadsministern säger att jag säkert har noterat att tillkomsten av friåret har knåpats ihop av flera olika partier. Jag kan då bolla tillbaka: Tycker arbetsmarknadsministern att friåret är en bra arbetsmarknadspolitisk åtgärd? Varför vill arbetsmarknadsministern lyfta fram just livskvalitetsdelen? Jag tror inte att svaret jag ska dock säga att jag inte riktigt hängde med i resonemanget är att ge den friårsledige själv möjlighet att bestämma. Det är klart att detta ska ligga på arbetsgivaren. Jag menar dock att arbetsgivaren, eftersom man inom arbetsmarknadspolitiken har gett denna möjlighet, när den som söker väl har bestämt sig har valet att antingen bevilja friårsledigt eller få en besviken anställd. Valet blir alltså på något sätt under galgen. Jag skulle också vilja lyfta in en annan del i detta, och det handlar om att lyfta över ansvaret till arbetsgivaren. har för vana att göra det på olika områden. Han gör det när det gäller friåret, och han gör det när det gäller finansieringen av långtidssjukskrivna. Där finns det ju inget i regelverket kring medfinansieringen som innebär att personer med en sjukdomshistoria, kanske en gammal trafikskada, skulle få svårare att få jobb. Men tillämpningen av regelverket, återigen, leder till det. Det är just därför jag vill göra denna jämförelse. Regelverket är en sak, men tillämpningen av regelverket kan leda till dessa tokiga exempel som jag har lyft fram i min interpellation. Om vi tittar på verkligheten och på utvärderingar tycker jag att det verkar som om friåret är rätt illa genomtänkt. lyfter i sitt svar fram slutsatsen att de som har mest att vinna på att vara lediga också är de som söker mest ledighet. Det är medelålders kvinnor i offentlig sektor som lyfts fram. Det är en grupp som verkligen behöver en paus mitt i livet, men varför då via friår? Varför inte via en möjlighet till kompetensutveckling? Kompetenskontot kunde ha blivit en sådan reform. Jag vet inte om hade blivit minister då och var med och begravde den, men det avsattes pengar tidigare tillsammans med de nuvarande samarbetspartierna för en sådan reform. Dock tyckte bland annat LO att detta var en dålig idé som inte kunde komma alla grupper till del, och därför begravdes idén i sanden. Jag tror att man där hade hittat en bättre möjlighet för grupper som behöver en paus i livet och en möjlighet att kompetensutveckla sig än att använda en del av arbetsmarknadspolitiken. Utvärderingar av friåret, exempelvis från , , visar att de som har varit friårslediga tappar i löneutveckling. TCO har visat att friårslediga får svårare att konkurrera på arbetsmarknaden. Då kan det bli så att de som vinner mest på reformen också är de som förlorar mest. Just de grupper som pekas ut, till exempel kvinnor i offentlig sektor, ligger efter lönemässigt. 169 Statsrådet (): Jag ska ge ett rakt svar: Ja, jag tycker att friåret är en bra åtgärd. Det betyder inte att man inte skulle kunna hitta på annat som är bättre. Man kan gott fortsätta att fundera på hur man kan skapa förutsättningar för kompetensutveckling under livet. Det är inget som talar emot att man skulle kunna göra det. Men friåret fungerar, och jag tycker att det är bra. Skälet till att jag tycker det är att det har ett tydligt arbetsmarknadspolitiskt inslag. Det är dock inte en rättighet, utan det är en möjlighet med ett begränsat antal platser. Det är heller ingen skyldighet, som det låter om man tar upp risken för att tappa i löneutveckling. Det är i och för sig tragiskt på sitt sätt att mönstret ser ut som det gör: Kvinnor i offentlig sektor som är slitna och inte har en så hävlig löneutveckling i övrigt jämfört med andra grupper är de som har bäst behov av att ta ledigt och riskerar därmed att få en sämre löneutveckling. Så ser det ut, och det är ett resultat av många samverkande faktorer. Här får man dock göra sitt personliga ställningstagande. Det är en risk man löper under ledigheten att det påverkar löneutvecklingen. Andra företeelser försöker vi gardera för. Vi kommer att lägga fram förslag när det gäller föräldralediga, som ju är i en helt annan situation men som blir missgynnade på arbetsplatsen när det gäller till exempel löneutveckling. Där kommer vi att skärpa lagstiftningen. Vi kommer att lägga fram ett förslag som gör att arbetsgivaren inte har möjlighet att missgynna och diskriminera på ett sådant sätt. Jag tror, , att vi har tömt ut detta just . Jag noterade dock att så till den grad inte gillar friåret att han föreslog, eller i varje fall räknade fram som exempel, att för de 70 miljarder som arbetsmarknadspolitiken kostar skulle man i stället kunna ge alla som har ett arbete var sin plasma-tv. Förklara det där en gång till! Jag läste det men förstod inte vad du menade. 170 (): Det var ett räkneexempel. Det var inte ett förslag till en reform utan mera ett åskådliggörande av vad kostnaden för arbetsmarknadspolitiken är. Jag tror inte att just friåret som arbetsmarknadspolitisk åtgärd riktigt platsar i en bra arbetsmarknadspolitik, som verkligen syftar till att stärka människor på arbetsmarknaden, att stärka människors möjlighet att komma till riktiga jobb. Här hade jag tänkt ställa frågan igen, men jag fick svar redan förut: Arbetsmarknadsministern tycker ändå att friåret är en bra arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Dock är det kanske därför som arbetsmarknadsministern lyfter fram att friåret i första hand är en livskvalitetsreform. Jag tror framför allt att ser reformen som en livskvalitetsreform och i det perspektivet gärna ser den som en del i en framtida reform att förkorta arbetstiden. Jag har förstått att miljöpartister gärna lyfter fram det argumentet. Om jag fattat det rätt gick inte Socialdemokraterna till val på friår. Man hade försök i tolv kommuner, men man gick inte till val på att genomföra det i hela landet. Då kan man fråga sig: Är det rimligt att förvänta sig, om vi nu skulle tänka oss att den sittande riksdagsmajoriteten får ett förlängt förtroende, ytterligare livskvalitetsreformer i form av allmänt förkortad arbetstid? 171 Statsrådet (): Nej, det är sant. har observerat rätt: Vi socialdemokrater gick inte till val på friåret. Sedan fick jag frågan, med många om och men: Om vi vinner valet, om det parlamentariska läget blir lika, om vi ska fortsätta samarbeta med , hur blir det då? Ja, det får vi återkomma till. Vi tar en sak i taget. Som gammal facklig förhandlare har jag inga svårigheter med detta. Man gör uppgörelser, och man försöker lägga så mycket av sin egen profil på dessa uppgörelser som man kan. Sedan blir man överens. Sedan fattar man beslut, och sedan står man för uppgörelsen. Jag har inga som helst problem att stå för denna uppgörelse. Friåret är bra. Det är en livskvalitetshöjande reform, och det är en bra arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Tack ska du ha för debatten! Överläggningen var härmed avslutad. 26 § Svar på interpellation 2005/06:151 om tillväxthinder 172 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder så att arbetsrätten och regelverket i övrigt förändras så att detta inte hindrar en expansion i småföretagen. Hon har också frågat mig vad jag ämnar göra åt problemet med arbetskraftsbrist. Jag delar inte åsikt att den svenska arbetsrätten motverkar företagens expansionsmöjligheter. Den svenska modellen på arbetsmarknaden bygger på samförstånd mellan arbetsgivaren och facket, och den arbetsrättsliga skyddslagstiftningen är uppbyggd på ett sätt som medger att parterna avtalsvägen kan finna lösningar som är anpassade till branschen och till de särskilda behov som företagen har. Det pågår fortlöpande ett arbete inom med att förenkla reglerna på arbetsrättens område. bereds förslag om förenklingar i reglerna om tidsbegränsade anställningar, och min förhoppning är att regeringen ska överlämna en proposition till i vår. Den positiva utvecklingen med ökad sysselsättning i byggbranschen är glädjande. finns dock ett betydande antal arbetslösa byggnadsarbetare inskrivna på arbetsförmedlingen. Ams har därför initierat en kartläggning i samverkan med Byggindustri och för att fastställa vilka som direkt kan ta lediga arbeten och vilka som först är i behov av kompetenshöjande insatser. Arbetsmarknadspolitikens uppdrag är dubbelt. Dels ska den stödja arbetssökande genom bra matchning, utbildning och kvalitet, dels ska den se till att arbetsgivare med rekryteringsbehov snabbt får arbetskraft med rätt kompetens. Arbetsmarknadsutbildningar fyller en viktig funktion för att svara mot arbetsgivarens omedelbara behov av arbetskraft. har regeringen ökat volymen inom arbetsmarknadsutbildningen, och 2006 införs lärlingsplatser för ungdomar som riktas till den privata sektorn för att nämna några exempel. Ams och länsarbetsnämnderna publicerar både kort- och långsiktiga arbetsmarknadsprognoser över kommande arbetskraftsbehov och uppmärksammar framtida arbetskraftsbrist. Uppdraget att tillgodose arbetsgivarnas behov av arbetskraft delas dock mellan arbetsmarknadspolitiken och utbildningspolitiken, där den senare ansvarar för den mer långsiktiga kompetensförsörjningen. Jag vill här nämna att regeringen har tillsatt en yrkesutbildningsdelegation för att öka rekryteringen till gymnasieskolans yrkesinriktade utbildningar. Gymnasieskolans byggprogram har ett stort antal sökande, och inom den kvalificerade yrkesutbildningen, KY, finns ett flertal bygginriktade utbildningar över hela landet. har regeringen anslagit medel för ytterligare 1 000 platser, och föreslår regeringen att medel anslås för lika många platser till. Det är angeläget att fortsatt uppmärksamma arbetsgivares rekryteringsbehov. En framgångsrik arbetskraftsförsörjning förutsätter att arbetsförmedlingen har goda arbetsgivarkontakter och snabbt kan rikta utbildningsinsatser mot branscher där brist på arbetskraft kan uppstå. I ett längre perspektiv är det även viktigt att dialogen mellan näringslivet och utbildningsväsendet utvecklas och stärks för att uppmuntra ungdomar att söka sig till branscher där vi kan förutse arbetskraftsbrist. 173 (): Tack, statsrådet, för svaret. Att statsrådet inte delar min åsikt när det gäller att den svenska arbetsrätten motverkar företagens expansionsmöjligheter kan jag som person leva med. Men det är anmärkningsvärt. Den åsikten har även småföretagarorganisationerna. Det är av bland annat den anledningen som jag har ställt den här interpellationen. Ännu en anledning till att jag har ställt den här interpellationen om tillväxthinder är att jag haft direktkontakt dels med småföretagarorganisationernas tidning , dels med byggmaterialindustrin. Dessa två talar samma språk och lyfter fram samma problem. , där jag har mitt huvudsakliga jobb i , var på en informationsträff. De tog upp framför allt problemet med att rekrytera personer som har gedigna kunskaper inom byggbranschen. Det handlade framför allt om hantverksyrkena. Det handlade om svårigheter att få tag på snickare och rörmokare och så vidare. Det är frågor som måste tas på allvar. Byggsektorn har en avgörande betydelse för tillväxt, för utvecklingen i landet och för allas välstånd. Bygginvesteringarna uppgick till . Det är av bruttonationalprodukten, bnp. 2004 sysselsatte man 420 000 personer. Det är en betydelsefull sektor. Det finns all anledning att lyssna till och göra något åt deras problem. Det behövs fler bostäder i . Byggbranschen anger alltså att bristen på lämplig arbetskraft är det största hindret för att bygga i den takt som krävs för att komma till rätta med bostadsbristen i . För mig som bostadspolitiker som följer dessa frågor med speciellt intresse kändes det frustrerande. Det gäller speciellt som vi ser en ovilja hos unga människor att söka sig till yrkesutbildningarna, även om det sker satsningar. Det är bra att regeringen gör det. Men man måste också ställa sig frågan vad det beror på att så många ungdomar är beredda att satsa på universitetsutbildningar jag kommer från , så jag följer universitetsvärlden nära. De slutar, hoppar av eller fullföljer utbildningar som inte leder till något arbete. Alltfler akademiker går arbetslösa. Det är inte riktigt bra, som byggbranschen ropar efter lämpligt utbildade personer inom hantverksyrkena. Behöver vi jobba mer på att få upp statusen, tror statsrådet? Eller vad är det för något? Jag hör i svaret att ministern ändå är medveten om problemet. Men jag skulle vilja se att det fanns ett ännu mer kraftfullt informationsarbete till barn och ungdomar så att de får en verklighetsanknuten utbildning och så att de förstår att det finns positiva möjligheter att få arbete om de väljer ett hantverksyrke. Jag efterlyser, liksom byggmaterialindustrin, en positivare attityd till arbetskraftsinvandring i . Att utbilda personer tar även inom det här skrået . Det finns både ett kortsiktigt problem som måste lösas nu och ett långsiktigt planeringsarbete. Jag skulle vilja höra mer hur statsrådet ser på det kortsiktiga problemet. 174 Statsrådet (): Det var mycket på en gång. Innan jag glömmer det vill jag ställa en fråga till : Vad är det vill ändra i arbetsrätten för att göra det lättare att anställa? Säg det, så kan vi debattera den saken. Jag tror att vet att hon debatterar med en gammal målare som har ägnat större delen av livet åt att följa branschfrågorna inom byggnadsområdet, särskilt för måleriet. Frågan om status har alltid diskuterats. Man ska tro på människors rationella val. Människor väljer i hög grad arbete efter vad de tror att de kommer att ha glädje av . Förtjänstmöjligheterna inom byggbranschen är en positiv faktor. Utslagningen är en negativ faktor. Branschparterna har därvidlag mycket att göra ytterligare för att säkerställa att framtidsutsikterna för byggnadsarbetare, målare eller murare ska vara något annat än att bli förtidspensionerad när man är . Det lockar inte ungdomar att söka till byggyrkena. nämnde också behovet av arbetskraftsinvandring. Det är möjligt att bevilja arbets- och uppehållstillstånd om det föreligger brist på yrkesarbetare inom något område. Det är inget som hindrar att göra det om det skulle visa sig vara en väg att gå. är vi inte där. Jag följer arbetsmarknadsfrågorna så pass noga att jag vet ungefär var byggbranschen befinner sig. Vi har inte en allmän bristsituation. Just nu är det trevligt att vara ansvarig för arbetsmarknadsfrågorna. Jag har länge väntat på att få ett lite angenämare problem än arbetslöshet att bekymra mig över. Det är förstås ett omvänt problem när efterfrågan blir så stor att det medför problem. gäller det att se till att detta inte sker. En av viktigaste uppgifter, och därför också en av mina viktigaste uppgifter, är att se till att vi inte hamnar i en situation där det blir överhettning. Byggbranschen har en tendens att i starka konjunkturuppgångar hamna i sådana situationer. Jag tror att jag i interpellationssvaret redovisade att jag kommer att ge Ams i uppdrag att redovisa hur bristsituationen ser ut inom olika områden så att vi har en chans att vidta åtgärder, med arbetsmarknadsutbildning eller vad det nu kan vara, både inom byggbranschen och på andra områden. Det är angeläget att vi inte bara har låg arbetslöshet utan att vi också har en väl fungerande arbetsmarknad som inte genererar inflationstryck med allt vad därav följer. 175 (): Ja, jag vet att jag debatterar med en gammal målare. Själv är jag sprungen ur småföretagarleden. Jag är lanthandlarunge och har följt mina föräldrar i deras jobb. följer jag min son, som fortsätter med det. Vi hoppade över en generation. är vi dock i , och som ledamot har jag, liksom ministern, möjlighet att lägga fram förslag till lagar som gör att vi kan förändra. Jag har blivit speciellt uppmärksammad på arbetsrätten och regelverket kring det. Det är enligt småföretagarna fortfarande ett tillväxthinder i . Jag säger fortfarande mycket medvetet, för det är ju ingen nyhet. Det kan inte vara en nyhet för arbetsmarknadsministern heller att småföretagarna i vill ha enklare regler, regler som dessutom är anpassade till de mindre företagen. För de stora företagen är reglerna inte ett så stort problem då de kan anställa konsulter och har möjlighet att fördjupa sig i byråkratin. Jag vet hur det är att vara ensam handlare. Det är inte så enkelt att behöva syssla med papper i stället för att utveckla sitt arbete. Jag är inte centerpartist av födsel och ohejdad vana utan just för att och alltid verkligen präglats av att försöka föra fram småföretagarnas och landsbygdens frågor på ett bra sätt. Vi har ständigt påtalat behovet av enklare regler och i motion efter motion till krävt lättnader, men har regeringen alltför ofta kategoriskt avslagit de förslag som går i den riktning som vi vill. I sitt svar säger statsrådet att det pågår ett fortlöpande arbete inom med att förenkla reglerna på arbetsrättens område. Det tycker jag är bra. Då kan ministern heller inte vara helt ovetande om problemen. Jag blir dock inte upplyst om vilka förenklingar det gäller annat än reglerna om tidsbegränsning av anställningar. Mitt krav kvarstår därför: Det måste bli enklare att starta och driva företag. Principen när man tittar över reglerna måste vara att en regel eller en skatt som inte tillför någonting, vare sig till företagaren eller till samhället i stort, helt enkelt ska bort. Därför måste man göra en ordentlig översyn och ta bort sådana saker. Vi från vill ha bättre villkor för företagarna. Det gäller bland annat socialförsäkringssystemet. missgynnas småföretagen när det gäller regler för sjukpenning, föräldrapenning och ersättning vid arbetslöshet. Bara risken att inte klara av att betala sina räkningar, till exempel om företaget går omkull, vilket kan hända, om man blir sjuk eller något händer i ens familj som gör att man inte har möjlighet att anställa någon utan får slå igen, gör att många drar sig för att starta företag i . Därför undrar jag hur arbetsmarknadsministern ser på situationen. När jag talade med min son sade han att det värsta var just våndan av att inte veta om han ska fortsätta eller inte fortsätta att driva ett ganska väletablerat företag. Det finns alltså problem som jag skulle vilja att ministern berörde lite mer. Hur kommer man att lösa dem från regeringens sida? 176 Statsrådet (): Tänk så det kan vara.