prot · GS0991 · 2005-03-16 00:00:00 — Det handlar om nya företag men också om de befintliga företag som vill och kan växa. I förlängningen handlar det om jobb. Det handlar om fler i arbete som betalar skatt, och det handlar naturligtvis om att trygga vår välfärd. Det handlar om en framtid då vi ska möta stora demografiska förändringar där alltfler blir äldre. Därför är jobben och företagens utveckling viktiga. Därför är den här debatten viktig. Skapar vi inte företag får vi inte de resurser som vi så väl behöver för att garantera den utbildning, den vård och allt det andra som ett civiliserat samhälle måste kunna stå upp för. Regelförenklingar kostar inte pengar. Regelförenklingar sparar pengar i samhället. har vi tappat ungefär 50 000 industrijobb. En del är strukturrationaliseringar, men vad vi saknar är de många nya jobben. Vi har från alliansen väckt en fyrpartimotion just därför att de partier som finns har insett vikten av detta. Regelverk är förvisso nödvändiga. Varje regel kan säkert mer eller mindre motiveras i varje enskild paragraf, men det är den totala belastningen på människorna, folket och framför allt företagen som är bekymret. Man kan dela in det på två olika slags kostnader. Det är dels administrativa kostnader som företagen har för att administrera regelbördan dels de kostnader som finns för att utveckling förhindras, försenas och stoppas. Ett företag som är vaket och vill etablera sig kan inte vänta på tillstånd eller kanske årsvis. Det innebär uteblivna satsningar och uteblivna jobb. finns det beräkningar från som visar att enbart de administrativa kostnaderna ligger någonstans mellan 60 och 70 miljarder. De kostnader kan rendera svenskt näringsliv är, enligt en försiktig uppskattning, 53 miljarder. I det föregående betänkandet pekade näringsutskottet på kostnader på per anställd i administrationskostnader. Den sista mätningen som gällde belastningen av blanketter från Statskontoret pekar på att 73 miljoner blanketter skickas in . Man kan fråga sig om det är rimligt. Andra väntar inte. I andra länder är man på gång. I våra konkurrentländer är man på gång. Man har insett detta. Man har insett att man får konkurrensfördelar. Här går det långsammare. har startat arbetet tillsammans med och . Även och ligger före oss. I har man så här långt sparat i administrationskostnader. Det är kostnader som naturligtvis leder till något annat än administration. Därför är det viktigt att vi kommer i gång. har beslutat om att vi ska komma i gång. 1999 tvingade man regeringen att börja med åtgärder. Det är väl därför de här skrivelserna motvilligt finns . 2002 påpekade att det går väldigt långsamt. Då beslöts från att man ska genomföra kvantitativa mål före periodens slut och att man ska mäta kostnaderna. Så här långt är inte mycket genomfört. Regeringen har därför kritiserats av . Det är en samlad bild av att det saknas organisation för det. Det saknas resurser för det. Det finns inte kunskaper. De gånger man har ett beteende är det ofta ad hoc-betonat och man får inte en samlad bild. Man kritiseras av näringslivets motvilliga och saktfärdiga arbete. Så här långt är det bara i ett av fyra regelförslag som det finns redovisat hur många företag som över huvud taget påverkas. Ett av fyra, alltså, och det sägs vara en framgång. 1 av 13 företag visar vilka kostnader som uppstår. Det är förvisso ingen framgång. I 1 av 20 förslag redovisar man de totala kostnaderna. Det finns bara i 2 av 5 regelförslag några aspekter som pekar ut vad det leder till i konkurrenshänseende. Det går långsamt och det kostar jobb och resurser. har det stoltserats med att det har lagts fram 300 förslag. Det låter mycket. Det låter ambitiöst, men tittar man på dem ser man att de är väldigt begränsade. Huvudsakligen handlar det om sådant som de flesta svenskar trodde redan var genomfört, nämligen att använda Internet. Där ligger tyngden och kärnan uppräknat på område efter område. Det finns också en mängd andra förslag som jag har svårt att förstå att man ens tillgodoräknar sig. Dels påpekar man från att det skulle vara en framgång att 383 blanketter av 823 redan finns på Internet. Jag tror att de flesta 19-åringar, vana vid Internet, skulle skratta åt den uppgiften. Enklare och snabbare rapportering för programföretag för att rapportera andelen europeiska program vilken reform! Vad ska vi med den uppgiften till? Det värsta är att vi inte håller undan för ökningstakten för kostnaderna. I av de regelförslag som har tagits ökar kostnaden för företagen. De ökar totalt; de minskar inte. Bara i av regelfallen minskar de. Vi har alltså en fortsatt ökningstakt. Vi har inte en minskningstakt. Det är synd att man från regeringens sida vill frångå beslut. Man har försökt mildra texten i majoritetens utskottsbetänkande med fromma löften om att mål är bra och att de borde komma. Men man avstår från att fullfölja det föregående beslutet. Det finns inga förslag om konkreta mål. Det ges bara fromma förhoppningar. Vi får se när de kommer. Frågan är om återigen måste fatta beslut som från regeringens sida tvingar fram förslag om kvantitativa mål. Man avstår från att mäta hela bördan, vilket faktiskt var beslut . Den här vänta-och-se-strategin som säger att man kanske ska göra lite kostar jobb, produktivitet och skatteintäkter. Värre är att våra konkurrentländer inte väntar. Vi vill, och tycker att det är viktigt att, mäta alla kostnader för de offentliga regelverken och att införa målen . Det är naturligtvis viktigt att införa mätmetoder, men det kan inte vara ett skäl till att lägga upp en ambitionsnivå. Såväl kommissionen som andra länder har lagt upp mål. Vi tycker att minskade kostnader till 2006 är ett rimligt mål och att till 2010 också är realistiskt. Det går att utveckla metoder och sätta mål. Vi tycker att det är viktigt att det blir ett oberoende organ som får granska uppgifterna både när det gäller ändringar och nya regelverk. Vi ser förslag som kommer gång efter annan, framför allt när det gäller uppgiftsinlämnande, där man ofta lägger bördan på företagen medan informationen finns insamlad någon annanstans. Det är ju lättare att ge uppgiften till någon annan än de offentliga organen. Vi tycker att måste bli en mycket starkare röst i EU när det gäller att driva på regelförenklingsarbetet. av reglerna finns ursprungligen någonstans där. är inte en stark röst. Vi vill genomföra skarpa regelförenklingar . Det gäller företagsstarter, uppgiftslämnande, redovisningsregler, arbetsgivarregler, skatteregler, miljöbalk, PBL och tillsyn. De som värnar det stora regelverket är inte de som startar stora företag. De som kan regelverken är inte de som skapar nya jobb. Det är de som inte kan regelverken som skapar sysselsättning och skatteintäkter. Om de personerna entreprenörerna och företagarna tvingas bli som de första har vi ingen välfärd att se fram emot. Jag yrkar på reservationen i betänkandet. 61 (): Varför är regelförenklingar viktiga? Spelar det verkligen någon roll? Är det inte bara en opposition som bråkar och skriker i onödan och inte vet sin plats att hålla tyst? Är det inte bara företagare som kräver och kräver och ska ha och ska ha? I det här fallet gäller det visserligen att de inte ska ha fler regler. Nej, fru talman, så enkelt är inte livet. Utskottet säger i början av betänkandet ungefär att det finns goda förutsättningar att uppnå beställning, som man gav 2002. Till det skulle jag vilja läsa några rader ur den rapport som ligger till grund för det vi talar om , nämligen om regelförenklingar för företag. Man skriver bland annat att regeringen visserligen har tagit fram en handlingsplan, men att det arbetet har haft en i huvudsak tillfällig karaktär och var direkt orsakat av tillkännagivande 2002. Några mer permanenta resurser inom för att långsiktigt arbeta med det befintliga regelverket saknas i stort. Den nuvarande organisationen där respektive fackdepartement har huvudansvaret för att arbeta med det befintliga regelverket tycks genomgående leda till att andra politiska mål än regelförenklingar värderas högre. En slutsats i denna granskning är därför att arbetet inom i alltför liten grad är inriktat på att ta fram förslag till förändringar av det befintliga regelverket. bedömning är att regeringen med nuvarande arbetsinriktning inte klarar av att uppfylla krav vad gäller det befintliga regelverket. Där föll majoritetens utsago direkt. Det är alltså vad den oberoende kommer fram till i sin granskning. Det är en väldigt allvarlig kritik, fru talman. Man säger att arbetet går för långsamt, ned- eller bortprioriteras på grund av politiska mål och riktas in på delvis fel saker. Vi vet, fru talman, att är ett administrativt moget land, förmodligen övermoget. En företagare i ska rätta sig efter 20 000 sidor företagsregler. 75 olika myndigheter samlar in information. Uppgifterna samlas in på 1 150 olika blankettyper. var det antal blanketter som skickades in 73 miljoner. Det är klart att detta kostar tid och pengar allt detta enligt en kartläggning av Statskontoret. Regeringen håller på att förvandla företagare till byråkrater i . Vi har inte bara många regler som styr företagandet i , nej, reglerna är dessutom krångliga. Det finns gott om exempel på regelverk där företagaren själv inte kan klara ut hur man ska göra. Då vänder man sig till sin revisor, och denne förmår inte heller reda ut situationen trots stor skicklighet och yrkeskunskap. Då vänder man sig gemensamt till skattemyndigheten, som inte heller med sina duktiga och mycket kompetenta medarbetare helt lyckas reda ut frågan. För att vara företagare i dagens ska man alltså inte vara entreprenör, idédriven eller gilla att driva företag, att sälja saker. Man ska vara byråkrat. har uppskattat vad det offentliga regelverket kostar de svenska företagarna och kommit fram till den fantastiska, sensationella summan 50 miljarder ! Detta är helt otroliga siffror, fru talman 50 miljarder ! Dessutom visar en uppskattning gjord av att kostnaderna snarare ligger på 6070 miljarder . Men den totala kostnaden för att följa alla regler är ännu värre. Lägger vi härtill de indirekta kostnader som uppstår i form av negativt klimat, att företag inte startar, att man inte expanderar, att investeringar sker i andra länder och att de nya jobben inte kommer får vi en samhällelig kostnad i form av förlorade företag och uteblivna jobb. Denna är självklart svårt att beräkna, men i har man kommit fram till att den totala samhällsekonomiska kostnaden för regelbördan är uppskattningsvis ungefär dubbelt så stor som den rent administrativa bördan. För del skulle detta innebära att regelbördan kostar samhällsekonomin mellan 120 och 140 miljarder . Alltså: Regelkrånglet och den börda vi lägger på företagen kostar samhället mellan 120 och 140 miljarder ! Detta är inte acceptabelt. Vi har en högkonjunktur, men jobben kommer inte. Vi har problem med tillväxten i form av jobb. Detta är ett allvarligt problem för . Vi vet allesammans i denna kammare, förmodligen i hela , att småföretagen måste bli fler. De måste också vilja växa och våga anställa. Vi måste ha fler som vill investera i . Gör vi inte detta, lyckas vi inte med det här, har vi och får vi stora problem. Det är därför vi har tjatat år ut och år in, debatt ut och debatt in om regelförenklingar. Vi har insett för länge sedan att detta är oerhört viktigt. Egentligen borde det inte heller vara en partipolitisk fråga. Vi borde alla kunna inse detta som ansvarstagande människor, om inte annat. Vad är det då som är så dåligt med allt det här? Ja, regeringen är senfärdig. Man har fått upprepade beställningar från utskottet, men det händer inte mycket precis som vi kan se i den rapport som nu har lagt på bord. Skrivelsen handlar också om att det är mycket små förändringar på väldigt spridda områden. Det finns ingen överblick över den totala regelbördan. För lite kraft läggs på att förenkla befintliga regler. Det finns ingen samlad bild av om regelbördan minskar eller ökar förmodligen ökar den, enligt vad vi hört . Uppdraget mellan ESV och är ganska oklart. Jag hoppas att regeringen återkommer med ett förtydligande om detta. Det brister i kunskapen om var och hur regelbördan uppstår. Vet man inte det, fru talman, hur ska man då kunna åtgärda problemet? pekar på betydande brister när det gäller inriktningen och organiserandet av arbetet. har man visserligen gjort denna lista, men den tycks vara ett direkt och tillfälligt resultat av beställning. Man måste ställa sig frågan: Varför har inte regeringen initierat detta arbete själv innan klagar och lägger fram en direkt beställning? Varför inser man inte problemet själv? Vi har ett antal förslag från den borgerliga sidan som debattören före mig räknade upp. Jag instämmer i alla dessa. Jag vill lägga till en sak utöver det som räknades upp: Vi tycker att, precis som man gör i , alla förslag till nya eller förändrade regler som berör företag borde granskas av ett utomstående organ innan de får träda i kraft. Det skulle förmodligen vara ett mycket verkningsfullt sätt att komma till rätta med det här problemet. Men som sagt: Vi måste minska företagens administrativa kostnader vi har sagt . Vi måste göra det lättare att starta och driva företag, minska företagens allmänna uppgiftslämnande, förenkla redovisningsregler, skatteregler, och så vidare. Vi måste skapa ett annat klimat, fru talman, en bättre atmosfär för att vara företagare och kunna driva sitt företag. Jag förväntar mig inga direkta svar från regeringssidan . Jag är uppriktigt bekymrad över att vi har en regering som inte inser hur allvarligt problemet är. Vi är som sagt i mitten av en högkonjunktur och har så varit länge, men de nya jobben kommer inte. Jag tror att detta är ett av de stora problemen. Röjer vi inte undan detta med regelförenklingarna kommer heller inte de nya satsningarna och de nya jobben. För säkerhets skull yrkar även jag bifall till reservationen. 62 (): Vi kristdemokrater yrkar bifall till Allians för reservation i detta betänkande. Utskottets majoritet s, v och mp anser att regelförenklingsarbetet är av största vikt för att ska kunna utvecklas som företagsnation. Min kommentar till detta är att citera ett ordspråk: Prata går väl an, men äta välling när man ingen har är värre. Det blir lätt mycket prat, har vi sett. Ingen, varken företagare eller vi i opposition, har märkt att denna fråga varit av största vikt för regeringen, tvärtom. infördes bestämmelser som syftade till att begränsa kostnadsdrivande effekter av olika regler för offentlig sektor och näringsliv. kom frågorna att gradvis handla alltmer om näringslivets problem med olika regler regler som bara blev fler och fler och kostade pengar och tid för företagen och, vad värre var, gjorde att många företagare tappade lusten att låta sina företag växa. uppmärksammades frågorna i olika utredningar, bland annat i de förslag som Småföretagsdelegationen lämnade i sitt slutbetänkande . har , 1999 och 2002, lämnat tillkännagivanden med tydliga krav på regeringen att sluta prata och i stället höja ambitionen och takten i regelförenklingsarbetet. granskning av arbetet med regelförenkling, som finns med i detta betänkande, innehåller en hel del svidande kritik men också omdömet att man gjort vissa framsteg. Det är åter ett bevis på låg ambitionsnivå att de förslag till åtgärder som lämnar nu bara läggs till handlingarna. Alliansens förslag är att en hel del av dessa förslag nu ska beslutas och genomföras. Vi tror inte, efter alla dessa år av passivitet, att något sker utan konkreta vägvisare. Anledningen till att vi kristdemokrater varit så angelägna är att vi anser att en genomgripande regelförenkling skulle skapa bättre arbetsvillkor för framför allt de mindre företagen och därmed främja den ekonomiska tillväxten i landet. Mot bakgrund av den historieskrivning jag just har skissat är det minst sagt häpnadsväckande att som majoriteten i detta betänkande säga att regeringen bedriver ett ambitiöst arbete när det gäller regelförenkling för företag. En förskönad verklighetsbild verkar dock vara något Socialdemokraterna älskar att måla just . hävdade finansminister att går mot ljusare tider. Stilen är väldigt lik en viss tidigare informationsminister i , . Kommer ni ihåg honom? Han gav aldrig upp hoppet om att det skulle ljusna, tills allt bröt samman och landet var ockuperat av främmande makter. Det är ofta bra att vara positiv och optimist. Men nog är det stor risk att fler och fler svenskar känner att här står en finansminister och pratar i nattmössan. Man undrar om han inte har kommit alltför långt från vanligt folks vardag och verklighet. Man känner inte igen sig. Det är detta tvivel som också börjar synas i opinionsmätningarna, där Nuder och hans partivänner backar kraftigt. går mot ljusare tider, sade Nuder. Vi hoppas att det då även gäller de åtta av tio kvinnor som inte känner något förtroende för äldrevården, enligt en Sifoundersökning . Vi hoppas att det även gäller alla hemlösa, alla apatiska flyktingbarn och alla psykiskt sjuka. Vi hoppas att den ljusare framtiden också gäller de 250 000 barn i som lever i fattiga familjer, mitt i . Vi hoppas att den ljusnande framtid också gäller de av svenska folket i arbetsför ålder som inte finns på arbetet . Jag hoppas att ljusningen gäller nio av tio kvinnor i vården som förlorar på att börja jobba i stället för att vara sjukskrivna. Jag hoppas att det då, när det ljusnar, inte längre ska behöva lånas till driften av för att budgeten ska komma i balans. Läget i är allvarligt, och vi är många som hoppas att det snart måtte ljusna. Men det blir mer och mer tydligt att den förhoppningen inte kommer att kunna förverkligas förrän nuvarande minoritetsregering entledigas vid valet om . Regeringen har tappat de verktyg som är nödvändiga för att ska komma tillbaka till välfärd. Politisk dogmatism och för stort beroende av extrempartier som v och mp har gjort situationen mycket svår. Den största enskilda orsaken till att nuvarande regering har misslyckats med att bevara och bygga vidare på det goda landet , som byggts , är att man misslyckats kapitalt med att forma en bra näringslivspolitik. Det kan inte skapas resurser för att återställa landets välfärd och bygga ut den någon annanstans än i svenska företag, små som stora. Det är i företagen och ingen annanstans som välfärdsresurserna skapas. En av orsakerna till det dåliga företagsklimatet för små och medelstora företag är just det regelkrångel i som vi pratar om just . Det är ett krångel som kostar massor av pengar, som vi har hört. Det är i administrativa kostnader. För ett småföretag kostar det, som vi hörde tidigare, ca per anställd och år. I sägs det så här: Den låga viljan att starta företag i visar på betydelsen av en mer aktiv näringspolitik. Åtgärder som kan understödja en mer positiv inställning till företagande är ett sätt, men även de villkor för företagare som människor möter behöver förbättras. Det är här betydelsen av färre och enklare regler kommer in. Min egen erfarenhet av regelkrångel och regeltolkande som företagare är inte bara kostnader utan också den frustration man ofta kände över att behöva hålla sig uppdaterad om alla nya regler som skapades . Inte ens har regelbördan minskat. Nya regler har beslutats. Vissa gamla har visserligen tagits bort, men antalet regler ökar ju fortfarande. Regeringen ger inga siffror på det här av förståeliga skäl. Vilka regler gäller? Vad gäller i mitt företag? Det är den fråga som många företagare ställer sig och som jag ställde mig . Jag minns när reklamskatten infördes, 19721973. Jag ville få besked om exakt vilka av mina produkter som det skulle debiteras reklamskatt på och hur jag skulle göra med bestämmelsen att man skulle arkivera ett ex av varje skattepliktig produkt. Jag tillverkade visserligen dekaler i tusental, och där var det inte så svårt att arkivera ett ex. Men när jag tillverkade en neonskylt för 150 000 frågade jag skattemyndigheten: Ska jag göra en extra sådan också och arkivera? De kunde inte svara och lovade återkomma. Men jag har fortfarande inte fått något svar. Jag fick själv försöka sätta gränser enligt vad jag trodde gällde, men hade man en otrevlighetskänsla av att det snart skulle dyka upp någon nitisk skattmas som skulle försöka tolka de här reglerna. Att fylla i en massa statistik och annat i svårbegripliga formulär när man redan jobbade var inget som fick en att ropa hurra och skicka blommor till SCB och andra. Förutom att Socialdemokraterna har skapat ett klimat i med en allmänt negativ attityd till småföretagare, vilket alltid känns otrevligt att möta, bekräftas egentligen det här av alla krångliga och snåriga regler som finns. Osmidighet från vissa myndigheter gjorde ju inte saken bättre och fick en ibland att tänka: får det vara nog! Varför ska jag slita och jobba och sysselsätta 3040 man och sedan känna mig som ett villebråd jagat av myndigheter som ska ha in uppgifter och som ska debitera för den ena kontrollen efter den andra? Jag blev aldrig så arg att jag sade upp personalen, stängde företaget och gick hem. Men jag har företagarvänner som har gjort det. Jag skulle kunna berätta flera historier från verkligheten, men det har vi inte tid med just . Det här utvecklar inte som företagsnation, som regeringen önskar göra och tydligen också tror att man gör. Näringslivsklimatet måste förbättras i så att fler tycker att det är mödan värt att starta företag och att fler befintliga små och medelstora företag tycker att det är mödan värt att expandera och anställa fler. minskade andelen företagare i EU-15-länderna medan minskningen i var så stor, . Det talar sitt tydliga språk. Alla experter är eniga om att måste rensa upp i regeldjungeln, men regeringen har varit oengagerad och, tyvärr, fått lite ur händerna. har två gånger, som jag har sagt, 1999 och 2002, fattat majoritetsbeslut och uppmanat regeringen att nu ta det här på allvar och börja städa bland 20 000 sidor av regelverk. tror tydligen utskottsmajoriteten att regeringen ska sluta prata och börja handla. påtalanden läggs till handlingarna i stället för att sättas på pränt som framtida uppgifter att genomföra. Vi kristdemokrater vågar inte chansa en gång till på att regeringen ska bli handlingskraftig. Det är lite märkligt att tror det efter att två gånger har stött oss borgerliga i våra krav på handlingskraft. Har ni givit upp eller tvingats ge upp? I vår reservation föreslår vi att fattar beslut som konkret stakar ut vägen ut ur regeldjungeln. Vi litar inte på att regeringen kan vandra den här vägen utan dessa vägvisare. Ni i är välkomna att stödja det här och se till att vi får en majoritet för mer konkret regelförenkling. 63 (): Jag ska börja med att yrka bifall till reservationen. , ja det var 1998, lovade den socialdemokratiska regeringen att åtgärda regelbördan för företagen. Simplexgruppen bildades för att granska nya och förändrade regler som påverkade företagens villkor eftersom man faktiskt sade sig förstå att onödiga och krångliga regler kostar pengar. Men det var återigen löften utan innehåll. Och så , , står vi här med en skrivelse innehållande 291 punkter om regelförändringsförslag . har och 2004 konstaterat att av förslagen saknade en analys av konsekvenserna för företagen. Trots löften har alltså regelkrånglet fortsatt att öka, trots att regeringen har sagt något annat. tröttnade på regeringens loja inställning till förenklingsarbetet och beslutade som har sagts att hela regelverket för företag skulle gås igenom och att man skulle sätta upp kvantitativa mål. Även konstaterade, som redogjorde för, att regeringen lägger för lite kraft på att förenkla befintliga regler. Men , fru talman! vill regeringen få oss att tro att man riktigt har tagit tag i regelförenklingen på allvar. Det står att nu är det att ta bort kravet på tillstånd för att dra enskild telegraf-, telefon- eller annan svagströmsledning över . Hör ni jublet? Precis den regelförenklingen kommer att underlätta livet för småföretagarna i landet.