prot · GT0931 · 2005-11-16 00:00:00 — Alla länder ska arbeta efter principen om hållbar utveckling tillsammans med att slöseriet med naturresurser ska minskas. Det handlar om att halvera andelen människor utan tillgång till rent vatten . Dessutom saknar två miljarder människor i u-världen tillgång till el, och det går inte att avskaffa fattigdom utan att människor har tillgång till el. Sammantaget ska livsvillkoren för minst 100 miljoner människor som lever i slumområden signifikant ha förbättrats . Tillgång till rent dricksvatten och fungerande avloppssystem är en livsviktig fråga. Förorenat och smutsigt vatten ger diarré som är farlig, i synnerhet för små barn. saknar en av fem människor i de fattiga länderna rent vatten, och många fler saknar fungerande avlopp. Världsekonomin förväntas öka tre till fyra gånger . För att tillväxten ska kunna ske på ett hållbart sätt måste hållbara teknologier tas i bruk. Industri- och utvecklingsländerna måste gemensamt arbeta för att de fattiga ländernas utveckling långt bättre sker i samklang med miljön än vad som sker . Tekniköverföring och finansiellt stöd för hållbar utveckling måste bli en mycket viktigare del av utvecklingssamarbetet. Orsaken till miljöproblemen är i huvudsak att hänföra till två förhållanden. Det första är fattigdomen. Det korta perspektivet, att skaffa mat för dagen och att sedan skaffa dräglig levnadsstandard som tak över huvudet och kläder på kroppen, går alltid före omsorg om naturens långsiktiga produktionsförmåga. Det andra är ökningen av energikonsumtion när väl länderna börjar utvecklas i rätt riktning. De kommer också att kräva mer energi . Den stora utmaning som ligger framför oss är att en ökad energieffektivitet måste ske på så sätt att utsläpp av föroreningar eller växthusgaser ska minska från dagens nivå i samklang med att utvecklingen i går framåt. För att de fattiga länderna ska ha en möjlighet att leva upp till målet om en hållbar utveckling är det viktigt att miljöfrågorna implementeras i ländernas egna fattigdomsstrategier. Där behöver vi hjälpa till med stor kompetens. Det är en stor utmaning att ge bistånd som främjar global utveckling och välstånd. Ofta ger man biståndet med utgångspunkt i givarlandets perspektiv. Inte sällan framstår själva givandet som det viktiga i stället för den utveckling som behöver bli resultat. I ett avseende är det naturligtvis oundvikligt. Det är givarlandet som anger biståndets omfattning och i allt väsentligt också inriktningen. Inom allt detta finns det väldigt mycket kvar att göra. måste tydligare verka för en mer effektiv samordning och harmonisering av bilateralt, multi- och bilateralt samt multilateralt bistånd. Vi behöver också vara tydligare inom EU för att reformera biståndet där. Vi vet att biståndsstrategin är under reformering just , men det handlar framför allt om att ytterligare betona samordningen och harmoniseringen för att få ett så effektivt bistånd som möjligt. En stor svårighet när det gäller utformning av bistånd och olika landstrategier samt val av länder att arbeta i är frågan om korruption. Det är oftast i de länder där mycket korruption förekommer som biståndet behövs som mest. Då är det naturligtvis en svår avvägning hur biståndet ska kanaliseras. är det en självklarhet att vi ska hjälpa till i de länder där biståndet behövs bäst. För att uppnå nolltolerans mot korruption i svenskt bistånd behöver vi större öppenhet och en ytterst tydlig strategi för hur vi reagerar i situationer där vi upptäcker korruption och hur vi på bästa möjliga sätt kan kontrollera att resurserna verkligen når fram till den beslutade destinationen och används på det mest effektiva sättet. Jag vill avsluta med att yrka bifall till reservation nr 1. 65 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 2 från liberalerna som handlar om att man ska sätta demokratin allra främst i utvecklingspolitiken. Den socialdemokratiske socialministern yttrade en gång: Varje fel använd skattekrona är en stöld av folket. Det är ett citat som jag tycker att alla förtroendevalda politiker här i ska ta på yttersta allvar. Kopplingen till bistånd är tydlig på två olika sätt. Vi har en skyldighet mot svenska skattebetalare att använda skattepengarna klokt. Därför är det viktigt att det råder nolltolerans mot korruption i biståndet och att man har den fasta hållningen att svenska biståndspengar aldrig får användas till att hylla diktaturländer. Jag vill aldrig mer själv behöva höra att svenska biståndspengar gått till ett fredslopp i där diktaturkramare som Revolutionär Kommunistisk Ungdom varit med på ett hörn, att samma grupper bjöd in den palestinska terroristen eller att främsta stödtrupper i , , fått medel av svenska skattebetalare. Jag vill heller aldrig mer behöva höra att diktaturländer utan krav på motprestation och utan att förbättra mänskliga fri- och rättigheter fått miljon efter miljon av svenska biståndspengar. Jag tycker att det ska bli norm att inte enda svensk biståndskrona någonsin ska få gå till att stötta eller bekräfta diktaturer. Jag vill inte heller känna någon form av flathet när det gäller korruptionsskandaler. Det är av yttersta vikt att försvinnandet av från biståndet till sätts under lupp och reds ut. Jag tycker att det är viktigt att säga att på samma sätt som vi som politiker har en skyldighet mot svenska skattebetalare att använda biståndspengarna klokt har vi en moralisk skyldighet att försvara mänskliga rättigheter och demokrati och att förinta världssvälten. Det är vårt globala ansvar att utrota sjukdomar som hiv och aids. 40 miljoner människor i världen lever med hiv eller utvecklad aids. De allra flesta är kvinnor och bor i södra . Det är vår globala skyldighet att kräva demokrati i alla länder. av världsbefolkningen lever i länder där man får tycka, tänka och tro helt fritt. Det är vår globala plikt att vägra acceptera att kvinnor förblir andra klassens medborgare i andra länder. utgör kvinnor av den allra fattigaste miljarden människor som finns på jorden. All politik handlar om just detta: principer, prioriteringar och pengar. Det kostar pengar att införa fria val, att ta fram och sprida mediciner för svåra sjukdomar och att bygga upp fungerande rättsstater i olika länder. Det är vår skyldighet det gäller även oss som råkar ha turen eller förmånen att bo i en rik välfärdsstat som lika mycket som alla andras skyldighet att se till att dessa saker genomförs. Därför är vi i i hjärtat övertygade om den mänskliga moraliska skyldigheten att av vår bruttonationalprodukt ska gå till internationellt bistånd. Att inte ett rikt land skulle kunna skänka ens en hundradel av det som man tjänar är enbart pinsamt med tanke på hur världen ser ut . De senaste årens olika globala mänskliga tragedier i form av i , jordbävningen i , alla otaliga grymma svältkatastrofer som inträffar i eller för den delen stormarna och översvämningarna i har visat hur mycket vårt jordklot håller samman och att det behövs mycket mer globalisering och solidaritet. Problemet i världen är inte globaliseringen snarare behövs det mer sådan utan att solidariteten inte har globaliserats. Det är vår skyldighet att bekämpa det lidande som inte stannar vid nationsgränserna. Man bör också nämna i debatten att svenska folket har varit fantastiskt givmilt. De har öppnat sina plånböcker och engagerat sig för de människor som har det väldigt svårt i världen. Det är något som man verkligen bör uppmärksamma. Även om svensk biståndshistoria har kantats av olika problem, precis som alla andra politikområden, tycker jag att det är viktigt att också politiker visar att bistånd faktiskt har hjälpt genom historien. utrotades smittkoppor genom biståndspengar. I praktiken vaccinerades barn i varenda by i . kommer man att nå samma fantastiska resultat med sjukdomen polio. inledde 1988 en stor kampanj i världen för att försöka utrota sjukdomen polio . Det har varit några bakslag på vägen med nya utbrott av polio, bland annat i och . har andelen sjukdomsfall världen över minskat från 350 000 till färre än 1 300 . Det visar att man med bistånd och solidaritet kan förändra världen. Det finns möjligheter att skapa en annan och mycket bättre värld. Vi kan på andra fält också se samma framgångar med svenska biståndspengar där olika partiväsen har byggts upp i fattiga länder och i nyblivna demokratier där kvinnor och män har fått tillgång till preventivmedel, vilket har gjort att det föds färre barn . Ju fler rättigheter och friheter som kvinnor får, desto mer satsar de på att utbilda sig och desto färre barn föder de. Samma mönster gäller i alla länder, både i väst och i den fattiga delen av världen. Vi har också kunnat se hur läskunnigheten har höjts. Ett land som har en läskunnighet på , vilket är väldigt högt sett till andra jämförbara länder. Det hade aldrig kunnat genomföras om inte och andra länder hade börjat bygga upp skolor och utbilda lärare på . Jag tycker att det är viktigt att betona att dessa framgångar aldrig hade kunnat ske utan demokratisk utveckling, utan en ökad frihandel och utan ett bistånd som ökat i både kvalitet och kvantitet. Jag tror inte att biståndspengar kan utrota världsfattigdomen. Den utrotas genom att länder handlar mer med varandra, att man avskaffar EU:s protektionistiska jordbrukspolitik, att man inför en friare invandring så att människor kan bosätta sig var de vill i världen och att man ser till att handelsmurar och tullar rivs. Men bistånd kan vara ett bra smörjmedel för att få i gång en god rättsstat och demokrati och för att se till att marknadsekonomin fungerar. Ett land som inte är en rättsstat och inte har respekt för äganderätt kan heller aldrig vara ett land som lyckas när det handlar om att främja tillväxt och minska fattigdomen. Jag skulle önska att tydligare gick i spetsen för något slags global demokratirevolution, där politiska grundläggande rättigheter som till exempel fria val sätts i centrum. Jag tycker att svenska pengar ska gå till att avsätta diktaturledare runtom i världen. Oavsett om det handlar om , eller bör vi se till att vi hjälper oppositionen att avsätta dessa diktaturledare. Vi ska stötta fria medier, opposition, kvinnogrupper och olika demokratiaktivister. Jag är väldigt trött på att man i diktaturstater viftar bort politiskt förtryck genom att säga att medborgarna har gratis utbildning eller gratis sjukvård. Vi har fått höra länge av envåldshärskare i afrikanska stater att det är först när människor når en tillräckligt hög levnadsnivå som man kan ta till vara mänskliga rättigheter. Jag tycker att det vore skamligt om detta synsätt blev accepterat. Det finns bara ett styrelsesätt som är värdigt fria medborgare, och det stavas demokrati. Om kvinnor i och inte har rätt och möjlighet att välja sina lagstiftare kommer de aldrig att kunna kräva att man satsar mer på barnavård och mödravård. Om yttrandefriheten förtrycks i kan ju aldrig folkrörelserna där förändra attityderna när det handlar om sjukdomen hiv. Om eleverna i skolor inte vågar säga vad de tycker, hur ska då utbildningen någonsin kunna förbättras? Om omöjliggör demokratiska val kan aldrig det eritreanska folket säga vad de vill förändra när det handlar om att få hjälp från resten av världen. Problemet är att demokratin inte tillräckligt styr den svenska biståndspolitiken. Vi i menar i vår reservation nr 2 att så länge som demokrati inte är huvudmål för svenskt bistånd, så länge de viktiga millenniemålen inte kompletteras med just demokrati, så länge vi inte tar dessa frågor på allvar kommer vi heller aldrig att kunna komma till rätta med världsfattigdomen. Enligt professor , Nobelpristagare i ekonomi 1988, har svältkatastrofer aldrig inträffat i länder som är demokratiska. Fria medier och en aktiv politisk opposition är ett slags effektivt varningssystem för länder som hotas av hungersnöd. Därför är det viktigt att höjer rösten för dem som är förtryckta och att vi avbryter projekt med rena diktaturländer. Det är sorgligt att läsa människorättsorganisationen om hur den demokratiska utvecklingen ser ut i många länder. Många av de länder som får väldigt mycket svenska biståndspengar går bakåt eller står och stampar på stället när det gäller kampen för mänskliga fri- och rättigheter. Ska vi acceptera att länder får miljon efter miljon och ingenting händer? Dödsstraffet är fortfarande kvar. Människor är lika förtryckta. De har inte mer yttrandefrihet. Kvinnor har inte makten och rätten över sin kropp och sin sexualitet. Där måste man ställa mera krav. Tillväxt i all ära, men vad är den värd när inte det fria ordet respekteras? Då är inte tillväxten så viktig. Jag är liberal och jag tror på kapitalism och marknadsekonomi, men jag tycker aldrig att man bara kan prata om marknadsekonomi utan att prata om mänskliga rättigheter. Det är viktigt att lyfta fram det. Avslutningsvis ska jag bara göra ett axplock av vad som sker just nu i några av största mottagarländer av svenskt bistånd. Jag hade kontakt med några bekanta som bor i . De berättade med fasa om det som skedde utanför deras fönster. I i går arresterades oppositionsledaren, som hade samlat stora folkskaror. Det var lägligt precis inför det första flerpartivalet i . Demonstranter i huvudstaden möts just nu med tårgas, med våld och med pistolskott. Kravallpolis och militär springer rakt mot de människor som kämpar för att kunna kandidera på lika villkor. Rapporterna talar redan om flera dödade och skadade. Den mest frispråkiga tidningen i , , hotas av stängning av Musevenis regim. Militären och polisen håller huvudstaden i ett järngrepp. De hindrar alla från oppositionen att ens komma in där. är ett av de länder som får allra mest bistånd från . är ett av äldsta biståndsländer. Där höll man val . Alla vet hur mycket valfusk och trakasserier av oppositionen som förekom. Alla är medvetna om svårigheterna att bedriva en fri valkampanj. Många människor vågade inte rösta på det parti som de tyckte var bäst eller viktigast, för de var rädda för att de skulle förlora mat eller för att de inte skulle överleva. Oppositionens ledare sattes i husarrest. Våldet har fortsatt och blev ännu värre . är också ett av de länder som får allra mest biståndspengar från . Jag tycker att det enda moraliskt riktiga i det här läget är att frysa biståndet till dessa länder, att den går ut och säger på samma sätt som man har vågat prata med ledare att så länge som våldet fortsätter i , så länge som oppositionen inte får fria och fair villkor i ett val ger vi inte några biståndspengar dit; vi fryser det biståndet. Detsamma gäller hela regionen i . är den region i världen där människor har minst mänskliga fri- och rättigheter och där kvinnor har det allra sämst när det gäller basrättigheter som rätten att gifta och skilja sig på lika villkor. Jag tycker att det är skamligt att vi inte pumpar in mer biståndspengar till de fria grupper, människorättsaktivister, biståndsgrupper och kvinnogrupper som vill kasta det här gamla manssamhället över ända och införa något nytt och positivt, en demokrati. Jag tycker att det är skamligt att de inte får mer stöd i . Tänk på orden från den socialdemokratiske socialministern om att man ska använda varje skattekrona väldigt omsorgsfullt. Det ska vi göra. Vi ska stödja världens fattiga folk. Vi ska satsa på demokrati. Vi ska satsa på mänskliga fri- och rättigheter. Men det innebär också att vi måste våga säga nej. Vi måste våga säga nej till att ge pengar till diktaturledare som håller sig kvar vid makten. 66 (): Först vill jag yrka bifall till reservation nr 3. Människor gör det samhället inte gör. Det var rubriken på dagens Dagen. Rubriken gäller en rapport om svenskarnas ideella engagemang. Att människor gör det samhället inte gör kan inte appliceras på många av de länder som stöder med bistånd. Där går in och säger att samhället ska göra det som människor inte gör. Vårt utgångsläge är att alla människor har samma och unika värde. Den övertygelsen är utgångspunkten för den kristdemokratiska synen på vårt ansvar i omvärlden. Denna syn på människans värde är grunden för solidaritet och respekt för mänskliga rättigheter och det viktigaste att komma ihåg när vi talar om internationellt bistånd och dess uppföljning, som ju är ett led i att på bästa sätt förvalta skattebetalarnas pengar. Det vi debatterar är den skrivelse som gäller PGU, alltså politik för global utveckling. Människor och deras lidande i olika delar av världen på grund av krig, naturkatastrofer, korrupta regeringar etcetera är ständiga gäster i våra vardagsrum genom den massmediala rapporteringen. Att då i det som ibland upplevs som bottenlösa behov kunna se den enskilde individens behov är oerhört viktigt. Kan du, kan jag, kan vi se oss själva i spegeln och säga att vi som en del av den rika världen har gjort vårt bästa? Jag kom i går hem från , ett land där det är en otrolig fattigdom. Jag har ett blad med mig där det står MP actions in 2003, alltså vad varje parlamentariker måste göra för barn som är föräldralösa och barn som är utsatta på grund av hiv/aids. Då ställer jag mig frågan, herr talman: det någonting som bara gäller parlamentariker i, som i det här fallet, eller gäller det även mig att kunna stå upp för barn som är föräldralösa? Jag hade förmånen att få vara nere i på en konferens där jag träffade parlamentariker från olika . Jag hade också förmånen att få delta i ett studiebesök som anordnade. Och jag vill på det här sättet belysa att svenska biståndsmedel når fram. har ett projekt i fem stadsdelar i där man går in och stöttar de värst utsatta hushållen rent ekonomiskt. Den stadsdel som jag besökte heter Kangemi. De 109 familjer med barn som var mest utsatta fick stöd genom och regeringen genom ett program som man hade utarbetat. Jag kom in i ett rum hemmet för familjen var ett rum med föräldralösa barn. En flicka på hade på grund av hiv/aids blivit berövad sin mamma. Hon stod ensam med två syskon som hon skulle ta hand om. Hon hade vårdat sin mamma till slutet och hade ingen att vända sig till . Där gör svenska biståndsmedel skillnad. Den här flickan får pengar till skoluniform, till mat och till hjälp att försörja sina syskon. Det här ger mig kraft, och den vill jag också dela med mig till alla er som engagerar er när det gäller biståndet och svenska biståndsmedel. Vi vet att internationellt bistånd är kantat av svikna löften. Många regeringar saknar viljan att leva upp till FN:s målsättningar. Dessutom, vilket har framkommit , är det lika allvarligt att biståndet brottas med en del kvalitetsproblem. Bristerna har varit många med alltför otydliga resultatmått och okoordinerade insatser. Biståndet har vidare gett alltför låg prioritet till demokrati och respekt för mänskliga rättigheter, kvinnors roll i utvecklingen och brist på integration av miljöhänsyn. Ett annat problem som också har tydliggjorts väldigt tydligt är just problemet med korruption. Där har inte kampen letts med tillräcklig kraft. Det gör att biståndspengar i många sammanhang hamnat fel och inte har bidragit till att minska fattigdomen. Bristen på koherens, samordning och resultatrapportering är tydlig. Här måste alla , EU och världssamfundet ta ett större ansvar. Många utvecklingsländer tvingas hantera tusentals parallella utvecklingsprojekt. Men eftersom projekten ofta saknar samordning, som vi efterfrågar, har olika rapporteringsrutiner visat att det uppstår brister i effektivitet, och det leder till en stor belastning på en ofta redan hårt prövad förvaltning. Det är inte rimligt. En bättre koordinering av , EU:s och världssamfundets bistånd skulle skapa stora samordningsvinster, och det är något som vi kristdemokrater verkar för både här i och på EU-nivå. Uppföljningen av politik för global utveckling, PGU-skrivelsen som vi behandlar , är positiv. Men vi tycker att den kan göras bättre. Vi tycker att det finns brister i hanterbarhet när det gäller uppföljning av PGU. Exempelvis radas en mängd mål upp, men redovisningen av den genomförda politiken är ofta mycket luddig. Tyvärr är den aktuella skrivelsen i alltför många avseenden för vagt och oprecist formulerad. Om mer tydliga och mätbara mål inte sätts upp blir det svårt att bedöma om politiken har varit verkningsfull eller ej, och det skapar en otydlighet när det gäller hur vi i ska agera men också när det gäller våra väljare. I DAC:s så kallade P-review tas ett antal punkter upp om den svenska politiken för global utveckling som behöver utvecklas eller förändras. delar den kritik som riktas mot den . Exempelvis framhålls vikten av att sätta upp operativa mål som kan utvärderas och rapporteras. DAC-analysen pekar också på behovet av mer geografiskt koncentrerade biståndsinsatser, tydligare strategier för multilaterala bistånd, extern utvärdering och revision av den svenska utvecklings- och biståndspolitiken. Även den kritiken ställer sig bakom. Jag vill för , herr talman, också återvända till mitt besök i . som initierat tillsammans med ministeriet når över 3 000 barn i fem distrikt i . Planen är att av nå över 300 000 hushåll. Planen för att följa upp satsningar på gräsrotsnivå för att på så sätt ställa de ansvariga politikerna mot väggen är en möjlighet som kan ges i ett demokratiskt samhälle. Där ger jag också stöd till hur oerhört viktig demokratin är för att man ska kunna utveckla detta. 67 (): Den debatt vi har handlar om ett betänkande om politik för global utveckling. Det handlar om ett beslut som fattades här i där vi nu ska följa upp hur vi har kunnat uppnå detta med PGU, politik för global utveckling. Det viktiga i den här politiken är att inte bara fokusera på biståndet. Det är inte den rika världens bidrag i form av bistånd som är det viktiga, utan för att kunna bekämpa fattigdom måste man ha ett helhetsperspektiv. Det är millenniedeklarationen antogs och millennieutvecklingsmålen fastställdes av stats- och regeringschefer från FN:s medlemsländer. I millenniedeklarationen slås fast att global utveckling förutsätter en helhetssyn. Insatser för fattigdomsbekämpning, fred, säkerhet, tillväxt, hälsa, utbildning, miljö, mänskliga rättigheter och demokrati allt är delar av en helhetssyn. Insikten om att en rättvis och hållbar global utveckling är beroende av åtgärder på ett stort antal politikområden har inneburit att vi här i har antagit en politik för global utveckling. Anledningen till att jag lyfter upp det här, herr talman, är att de insatser som gör när det gäller bistånd är långtifrån tillräckliga. Vi måste också se att vår politik på en mängd olika områden faktiskt inkräktar på andra människors områden. Det gör när det gäller de rättsliga frågorna, utrikespolitiken, säkerhetspolitiken, den svenska försvarspolitiken, den svenska krigsmaterielexporten, handelspolitik, migrationsfrågor, ekonomisk politik, finansiella frågor, hur agerar i , hur agerar i IMF, jordbrukspolitik, miljöpolitik allt detta är delar som påverkar resten av världen. Det uppnår med biståndspolitiken är långtifrån tillräckligt när genom sin krigsmaterielexport påverkar konflikter i världen, när med sin jordbrukspolitik påverkar jordbruken i resten av världen. Det gäller också hur inom EU agerar inför WTO-förhandlingarna och vilken frihandelspolitik driver. Detta påverkar fattigdomen och människors möjligheter att leva i resten av världen. Det är viktigt, herr talman, att vi i den rika världen kommer bort ifrån att det är vårt bistånd, där vi kan styra andra länder, som kommer att kunna lösa problemet med fattigdomen. Tvärtom är det helhetspolitiken som ska göra det. Det är framför allt också en politik som måste bygga på fattiga människors perspektiv på utvecklingen. Det måste innebära att fattiga individers erfarenheter, intressen, behov och förutsättningar är det som ska vara vägledande i fattigdomsbekämpningen. Det måste faktiskt synliggöras, och det måste tas som en utgångspunkt när man utformar och genomför en politik som ska bekämpa fattigdomen och främja en rättvis global utveckling. är faktiskt det första land som har antagit en politik med en helhetssyn för en global utveckling.