prot · GS09118 · 2005-05-11 00:00:00 — I fördraget finns det också ett första embryo till en kompetenskatalog, där man kan se vad man ska samarbeta om och vad man inte ska samarbeta om, bland annat att göra EU smalare och vassare, och det tycker vi är bra. Vi tycker att det är bra att det finns en utträdesparagraf och att man reglerar det. Vi tycker att det är bra att det finns regler om att samarbeta om ökade insatser för krishantering som garanterar att det inte blir ett militärt försvar. Det finns inget i fördraget som säger det. Jag tycker att och målar upp väldigt stora monster på väggen, monster som inte finns. Vill ni samarbeta? Ska vi ha effektivare regler? Eller vill ni inte samarbeta och ha några regler? Var står egentligen i denna fråga? 30 () replik: Var vi står är ganska klart och tydligt. Vi vill gärna ha ett samarbete. Vi är för ett internationellt samarbete. Det vi diskuterar är under vilka former. Vi kan mycket väl tänka oss ett mellanstatligt samarbete, och det har vi haft i väldigt på flera olika områden. Men det handlar också om respekten för demokrati. Att samarbeta mer effektivt och ha regler för det betyder enligt de förändringar som föreslås möjligheten att köra över länder som inte kan acceptera förändringar. Det är att med majoritetsbeslut tvinga länder att acceptera en politik som varken folket i det aktuella landet eller ens majoriteten i parlamentet eller regeringar är beredda att ställa sig bakom. Det ska man kunna tvinga igenom med majoritetsbeslut. Det är att samarbeta effektivt, säger man. För mig är det brist på respekt för demokrati. Det är att flytta makt från folket, från parlament och ibland också från regeringar. Jag tror inte på den typen av samarbete. Där har jag som vänsterpartist lärt mig av historien när jag sett hur byggdes upp och hur man tvingade länder under ett styre och tvingade människor att leva med en politik som de inte ville ha. Vi såg vart det ledde. Jag tänker inte bygga upp någonting där man med effektivitet menar att köra över folks demokratiska val. 31 () replik: sade tidigare att det saknas debatt om konstitutionsförslaget. Jag delar den uppfattningen. Ute i det svenska samhället saknas det debatt om det. Här i har vi gjort ett antal olika ansträngningar för att försöka lyfta fram frågan. Det har varit utfrågningar, sammansatta utskott, ett intensivt arbete i och olika informationsspridningsinsatser. Tyvärr kan jag bara konstatera att vi inte har svårt att få stolarna att räcka till på de öppna utfrågningar och annat som vi anordnar. Intresset är inte på något sätt stormande ute i det svenska samhället. Därför tycker jag att det är lite tråkigt när , som vanligt, i alla fall inleder med att debattera debatten och bristen på folkomröstning. Kan vi inte börja diskutera sakfrågorna? Jag tycker att det skulle vara mycket mer befrämjande att faktiskt därigenom sprida kunskap om vad förslaget till ett nytt , det konstitutionella fördraget eller vad vi nu kallar det innebär. Jag tycker inte att skillnaderna är så stora mot det som gäller att det motiverar en folkomröstning. Det har varit en remissomgång, och sammanställs remissvaren. De kommer att publiceras i , såvitt jag förstår. Det kommer att göras en lagrådsremiss, och den blir ganska vägledande för bedömningen av huruvida förändringarna är stora eller små i sammanhanget. Planen är i alla fall att vi ska ha en riksdagsbehandling av det. Jag tycker att det är en rimlig ordning. Låt oss diskutera innehållet. Jag tycker inte att det är så mycket nytt i fördraget att det motiverar folkomröstning, men jag tycker att det är viktigt att vi får en bred diskussion ute i det svenska samhället. Erfarenheten av folkomröstningar är att de tyvärr inte handlar om det som frågan egentligen är ställd kring. 32 () replik: Jag får ändå säga att det är väldigt glädjande med en debatt nu är det den tredje som debatterar med mig. Jag tackar hemskt mycket för att man gärna vill ta en debatt. Jag kommer personligen att skicka inbjudan till en debatt utanför och möta människor ute i föreningslivet runtom i landet. Jag håller med om att har försökt, och har haft en ganska hög ambition, att ha en debatt om de här frågorna. Vi har behandlat konstitutionsförslaget, det första utkastet, och vi har haft en väldig mängd möten. Men jag tror framför allt att det är debatten ute bland människor som behövs. Jag kommer att skicka en personlig inbjudan till de debattörer som sagt att de gärna vill debattera sakfrågan, för den är verkligen värd att debattera. Beträffande frågan om vad folkomröstningar kan handla om är det argument som förs fram ett argument som jag inte tycker är hållbart. Människor måste kunna fatta avgörandet om vilken fråga de tycker är den allra viktigaste i konstitutionsförslaget. Om någon säger att den viktigaste frågan är att öppna upp för mer privatisering av vård och omsorg, skulle jag kunna säga: Ja, men den är ju bara en liten del i den stora helheten, och så vidare. Men människorna måste få en möjlighet att avgöra hur de värderar de olika bitarna, precis som i ett vanligt riksdagsval. Jag tror att man gör ett misstag om man inte har en folkomröstning, framför allt när det är så uppenbart att riksdagsmajoritetens ståndpunkter står så väldigt långt ifrån folkets ståndpunkter. Jag tror inte att demokratin vinner på att man kör över. 33 () replik: Jag undrar lite: Vad gör egentligen för att få i gång sakdebatten? skulle det komma personliga debattinbjudningar, och det är vällovligt. Men vad har gjort för att faktiskt sprida kunskap utanför om vad detta innebär, mer än bara säga att det här är så viktigt att det måste man folkomrösta om? Vad är alternativ till EU, om vi nu ska träda ut? säger att de tänka sig att samarbeta på flera områden. Är alternativet att vi ska stapla olika samarbeten på varandra inom olika sakområden? Hur översiktligt, hur demokratiskt, hur öppet har medborgarna ute i möjligheter att utöva kontroll över en sådan ganska diffus uppställning av olika samarbeten? Jag tycker ändå att det finns en fördel med EU. Vi vet ungefär var man befinner sig och vilken organisation det är som vi har att ställa till ansvar när det är saker som vi inte är nöjda med. Jag får det inte att gå ihop att alla länder ska få gå med, men ska gå ur. Sluta med att säga att det är upp till varje medlemsstat att själv avgöra. Ja, det är det självfallet; det är ingen som har ifrågasatt det. Men låt oss säga att de kommer från till dig, , och säger: Vi funderar på att gå med, vad är ditt råd till oss? Tycker du att vi ska göra det? Vad ser du för för- och nackdelar? Vad säger du då, ? Säger du bara: Det får ni själva avgöra? 34 () replik: Vad har jag gjort för att föra den här debatten? Ja, jag har försökt vara ute på gator och torg, på möten och besökt olika organisationer för att tala om detta. Jag är beredd att göra ännu mer. Det tror jag att vi alla kan göra lite till mans. Men jag tror inte heller att hela debatten hänger på hur jag är ute, utan det handlar om vilka beslut de stora politiska partierna fattar, hur man prioriterar frågan när det gäller material, vilka kampanjer man för i de olika partierna. Jag tror inte att vi kan göra det till en fråga om vad vi som enskilda individer exakt har gjort för att föra frågan vidare. Men jag är beredd att ta min del av det. Sedan ställdes frågan om vilket samarbete vi vill ha. Ja, mellanstatliga samarbetsavtal ser vi som en möjlig väg. Det blir många samarbetsavtal, det blir staplat, och det blir svårt att kontrollera. Det går att skapa en transparens och insyn. Jag håller med om att detta kan vara mindre effektivt och delvis något krångligare, men det har den stora fördelen att det vilar på en demokratisk grund. Det ger varje riksdag efter varje val möjlighet att förlänga eller säga upp samarbetsavtal och att gå in och påverka i detaljfrågor. Demokrati är inte lätt. Den kan vara krånglig, svår och ibland innebära kompromisser. Den tar tid. Men jag tror att demokratin är värd det. Den är värd att det får ta och medföra de problem som den för med sig. Jag ser de stora bristerna med det EU-samarbete som finns där man sätter effektivitet före demokratiska möjligheter. 35 (): Den här debatten har lite av den karaktär som den brukar ha. Det är ett gäng som är för svenskt medlemskap i och det är ett gäng som är emot det och som vill att ska lämna den europeiska unionen. Frågan är alltid: Vad är det som vi ska lämna Europeiska unionen för? Den frågan har också varit uppe , och det är samma grötiga, oklara svar som alltid. När man destillerar det hela går det ut på att vi ska ha samma relation till Europeiska unionen som , eller . ställde ju detta på sin spets när han tidigare ställde frågan till nej-partierna: Vad säger ni till när de frågar: Tycker ni att det är bra att vi ska gå med? Vad svarar ni då? Den frågan fick naturligtvis inget svar på. Låt mig också ta upp en annan fråga som har varit uppe här. Vi får ju inte tillfälle att diskutera konstitutionens innehåll så mycket. Jag ska göra det strax, men låt mig först kommentera påståendet: Folket får inte säga sitt. sade: Vi kan inte rösta bort konstitutionen vid nästa val. Det är ju inte sant. Det är oriktigt. Om det efter nästa riksdagsval blir en majoritet i denna kammare för , och Junilistan kommer dessa tre partiers plikt att vara att riva upp det riksdagsbeslut som har fattats. Före får man då anmäla till Europeiska unionen att inte ratificerar fördraget. Det är fullt möjligt. Då kan man säga: Ja, men det är osannolikt. Visst, och varför är det osannolikt, mina vänner? Jo, därför att det är ingen som tror att väljarna i riksdagsvalet kommer att lägga en så stor vikt vid just det konstitutionella fördraget att de kommer att låta sin valhandling i stor utsträckning styras av detta. Det finns naturligtvis en liten grupp som säger: Det här är för mig den allra viktigaste frågan i riksdagsvalet. Men det är inte sannolikt att det gäller för den stora majoriteten. Man kommer att låta sig vägledas av frågorna om jobb och sysselsättning, ersättningsnivåer, vård, skola, omsorg och så vidare. Det är ju helt riktigt. Man måste fatta beslut om politiken i en helhet. Det är alltså lögn och förbannad dikt när man säger att folket inte kommer att få säga sitt inför beslutet om konstitutionen. Vi i kan rösta bort konstitutionen efter nästa riksdagsval, om de partier som är emot konstitutionen efter det riksdagsvalet vinner en majoritet i denna kammare. Det är osannolikt, men det är fullt möjligt enligt våra demokratiska spelregler. Blanda inte bort korten i denna fråga! Europeiska unionen, ställd inför kriser, agerar och reagerar. Vad är det för kriser som man ser historiskt? Jo, det är . Det ledde naturligtvis inte till en kris, utan till en befrielse, men det var en kris i den här meningen: Hur skulle de nya länderna hantera situationen? Europeiska unionen utvidgas. Det har varit en otrolig kraftansträngning. Det har genomförts, och är det åtta gamla Sovjetstyrda republiker och dessutom och som har blivit medlemmar i unionen. Konstitutionen är ju en anpassning till detta. Den har ju arbetats fram för att östutvidgningen ska fungera. Det var det ena. Det andra som har hänt är och . har ju varit betydligt effektivare att driva på det europeiska samarbetet än dEstaing och den här konstitutionen. Det är ju sanningen. Det rättsliga samarbetet är en reaktion på de utmaningar och de hot mot medborgarna i de europeiska länderna som de har utsatts för. Då får man höra här: är bara så att säga ett hot mot , därför att det har fattats beslut om överstatligt rättsligt samarbete. Ja, men om vi inte har ett sådant samarbete, vem är det som tjänar på det? Jo, det är ju de som hotar medborgare med fortsatt terrorism eller som var inne på tidigare kvinnohandel och narkotikasmuggling. Ni som är emot det rättsliga samarbetet använder er av tjusiga motiveringar om alliansfrihet. I själva verket står ni ju på samma sida som narkotikasmugglare och de som smugglar kvinnor och barn. Det rättsliga samarbetet har drivits fram av dessa problem, men ni är inte beredda att vidta några kraftfulla åtgärder mot detta, utan ni står i talarstolen och mer eller mindre ber böner. Det är väl bättre att göra någonting åt saken, att vidta bindande åtgärder inom den europeiska unionen för att komma till rätta med dessa problem. Sedan kan man inte stå och prata om att vi ska ha ett mellanstatligt samarbete på alternativa grunder. Jag tycker att det är uruselt, fru talman om det redan inte har framgått av det som jag har sagt. När vi har konkreta problem är det ynkligt att inte våga gå in i ett överstatligt samarbete på dessa områden för att genomföra det som är nödvändigt för att skydda medborgare. Själva grunden för Europeiska unionens tillblivelse och framväxt är ju fred, frihet och mänskliga rättigheter. Det är det som förverkligas genom östutvidgningen och det som också i mindre skala förverkligas när man nu fördjupar det rättsliga samarbetet. Sedan ska jag gärna också tala om en del problem som har varit uppe och som är brännande i den svenska debatten. Man kan säga att de av oss som diskuterade att det skulle komma hit bidragstagare hade fel. Det har inte visat sig vara något problem. Frågan har i stället ställts på sin spets när det gäller arbetstagare. Vi har då haft Vaxholmsdiskussionen om arbetskraft som kommer hit. Men vi har också en annan diskussion som annars inte brukar kopplas in i EU-sammanhang, och det är frågan om utflyttning av jobb och outsourcing som också gäller de nya medlemsländerna. Problemet är egentligen inte utflyttningen av jobb utan att vi har en stagnerad arbetsmarknad där det inte kommer fram några nya jobb. Det är ju inga problem om vissa jobb flyttar från om det ständigt sker en påfyllnad med nya jobb. Men det är ju det som är regeringens stora politiska misslyckande att det inte kommer fram några nya jobb. Sedan ska jag gärna senare återkomma till Vaxholmsfrågan, om det finns intresse för det. 36 () replik: Jag hade först inte tänkt begära replik när det blev så fruktansvärt osakligt, men jag kunde inte låta bli. När det gäller det rättsliga samarbetet finns det en mängd beslut och en mängd åtgärder har vidtagits inom det här området, där jag personligen har jobbat mycket aktivt för att driva på utvecklingen för att förbättra det rättsliga samarbetet. Att påstå att vi inte skulle vilja någonting på det här området och att vi egentligen släpper narkotikahajarna och människosmugglarna fria är en överdrift som är så osannolik att jag inte kunde låta bli att begära replik. Jag måste ändå ställa frågan: Varför är vi inte beredda att ha överstatlighet på alla de här områdena? Ja, det finns en mängd problem. Jag är inte helt övertygad om att det är den svenska synen som är den som skulle råda vid en överstatlighet. När det gäller trafficking och att skydda medborgarna ser vi hur det ser ut i många EU-länder där prostitution är tillåten, där väldigt många kvinnor från de forna öststatsländerna arbetar som prostituerade. Att skydda medborgarna är det att ha överstatlighet på det här området? Kan det bli så att vi för att underlätta överstatlighet låter prostitutionen vara laglig? Om vi skapar statliga bordeller och låter kvinnorna resa fritt, så behöver inte smugglarna hålla på. Är det en lösning som vi vill ha? Nej, absolut inte. Ser man inte de problemen med överstatlighet när man pratar om narkotikasmugglare och narkotikapolitiken? Titta på många EU-länders narkotikapolitik. Det är snarare en risk att vi kommer att få en narkotikapolitik som urholkas i om vi får överstatliga, bindande beslut på det här området. Man kan inte säga att om vi bara skulle ha överstatlighet på det rättsliga området skulle det innebära att vi bekämpar all narkotikasmuggling, all människohandel och trafficking och skyddar medborgarna. Jag vill se större framsteg i många EU-länder och i en helt annan riktning än för att jag skulle säga att överstatliga beslut skulle innebära framsteg på dessa områden. 37 () replik: Har man en ståndpunkt som är svår att försvara då flyr man till annat. sade tidigare att hon tyckte att det var för lite debatt om konstitutionen. debatterar jag konstitutionen och då började i stället, därför att hon har ett dåligt fall i detta sammanhang, diskutera enskilda medlemsländers narkotikapolitik. Visst, jag är helt emot den holländska politiken. Det är välkänt att liberalerna i är det. Men frågan är: Om man överlåter makt på det rättsliga området, som var det som var emot, vem tar man då makt ifrån ? Jo, man tar makt från dem som använder det gränslösa samarbetet till att smuggla narkotika och handla med kvinnor och barn. Vi vill ta makt ifrån dem. Men kommer ju att lämna mer makt åt dem och deras hantering. Om de skulle rösta om konstitutionen skulle narkotikasmugglarna och kvinnohandlarna rösta nej till den nya konstitutionen, därför att konstitutionen skärper det rättsliga samarbetet och gör det möjligare för den europeiska unionen att ingripa mot dessa personer och denna trafik. står ju, ogenomtänkt måhända, på samma linje. Det blir lättare att smuggla narkotika, kvinnor och barn från länder utanför EU, in i EU och mellan olika EU-länder. Det är konsekvensen av ställningstagande. 38 () replik: Det är en så absurd ståndpunkt. De beslut som har fattats när det gäller människosmuggling, trafficking och narkotikafrågan har fattats redan utan den nya konstitutionen och i ett mellanstatligt samarbete, så att säga att vi inte skulle vilja göra någonting åt det är ju fullständigt absurt. När man säger att man vill göra det här överstatligt kan man inte bortse från att det också finns en politik inom många EU-länder, som också är starka EU-länder och som faktiskt också medverkar till kvinnosmugglingen, att vi har prostitution och att kvinnor utnyttjas. Man måste se att det finns en narkotikapolitik i vissa länder som medverkar till att narkotika både odlas och tas fram och att det finns möjligheter att sälja den och att de delarna också medverkar i den här processen. Att då säga att överstatlighet är det som endast skulle lösa problemet är fullständigt absurt. Att säga att vi står på narkotikahandlares och människosmugglares sida om vi inte är beredda att överlåta fullständig beslutandemakt på dessa områden är absurt. 39 () replik: Jag sade inte att det ska vara fullständig beslutandemakt utan mer makt. Misstolka mig inte. Jag ser också att det är problem med narkotikafrågor i olika EU-länder, att de har en felaktig politik enligt mening. Men ditt recept är att ska lämna Europeiska unionen och på det sättet kapa alla möjligheter att påverka andra länders narkotikapolitik. driver inom Europeiska unionen tillsammans med en del andra länderna en mer restriktiv narkotikapolitik. Om lämnade Europeiska unionen skulle kraften för en mer strikt hållning försvinna. Det är inte nog med att din politik försämrar det gränsöverskridande samarbetet inom beträffande narkotikahandel, narkotikasmuggling och trafficking. Dessutom skulle försvinna som en kraft att påverka politiken inom olika länder. Du tycker att det är absurt, , men det är din egen ståndpunkt som är absurd i många dimensioner, men inte minst i denna. Jag bara pekar på konsekvensen av din egen politik. 40 (): Vi ska diskutera vad som hände i EU . Det är inte så lätt för oss att hålla oss till ämnet alla gånger, och det har vi märkt i den här debatten. sade tidigare att ett argument för att inte ha folkomröstning om den nya EU-konstitutionen är att vi har en så livaktig diskussion här i . Jag delar åsikt när det gäller oss representanter från partierna, därför att vi har mötts här och debatterat EU. Men var är de andra 300 ledamöterna som vi oftast inte ser i EU-debatterna här i ? Där är grundproblemet. Det finns en liten klick elit även i den här som älskar att debattera EU-frågorna. Jag är en som tillhör den. är en välkänd annan liksom . Det är där grundproblematiken ligger. Tyvärr väcker inte förra årets verksamhet i EU några gnistrande vibbar när det gäller att få folk till talarlistan. sade i början här att det nu är dags att göra bokslut över agerande i EU 2004. I så fall yrkar jag på icke ansvarsfrihet, för agerande i EU är i mångt och mycket väldigt tamt. Vi vågar inte ta några strider. Trots att det har funnits många bra tillfällen där har haft en given ståndpunkt, har ministrarna senare kommit tillbaka till och sagt att vi måste acceptera en viss uppfattning, att vi måste acceptera att vi inte fick gehör för den ståndpunkten. Jag återkommer längre fram i talet till några av de ståndpunkterna. En viktig händelse var givetvis utvidgningen av EU. Det var bra, tyckte jag, att EU utvidgades. Jag hade hoppats att denna utvidgning av EU skulle leda till att EU fick mindre att säga till om därför att EU helt enkelt blev större och det borde vara bättre att ha få frågor att arbeta med i stället för hela sjoket, som man har . Tyvärr har vi inte sett den utvecklingen. Tvärtom fick vi en som innebar än mer makt. Det blev inget slimmare EU. Det blev EU-president, utrikesminister, solidaritetsklausuler, idrottspolitik på EU-nivå, turistpolitik på EU-nivå och ökad makt till de stora länderna i EU och därmed också minskad makt till de små länderna i EU, och är ett av dem. Det var tyvärr den utveckling som förslaget till kom att handla om. Jag beklagar den utvecklingen. Jag skulle vilja se ett helt annat EU i den bemärkelsen. Men det är inte bara fråga om vad EU fick mer att säga till om. Det handlar minst lika mycket om vad EU ska fortsätta med. Det ska fortsätta med den gräsliga jordbrukspolitiken som det finns en enighet mot i riksdag. Varför tog inte strid när vi hade chansen att bli av med en del av den vidriga EU-politiken på jordbruksområdet med det nya förslaget till konstitution? Varför tog inte chansen att driva att vi skulle få bort Euratomfördraget i den nya EU-konstitutionen? Det är ett fördrag som har som främsta syfte att främja kärnkraftens utveckling. Vi skulle ha kunnat ta strid i EU för att få bort detta. Alternativt skulle vi ha kunnat lägga förslag om att EU nu är det faktiskt skulle främja alternativa energikällor mer än vad man gör, om man nu tycker att EU ska ha en gemensam energipolitik. Inget av detta gjorde . Det beklagar jag djupt. Man tog också fler steg mot en EU-militarisering. Asyl- och flyktingpolitiken debatterades livligt. föreslog att man skulle ha flyktingläger för EU utanför EU:s gränser. Tack och lov blev det aldrig verklighet. Det visar ändå på den diskussion som förts i många EU-länder om vilken asyl- och flyktingpolitik som ska regera. Tack och lov har det inte blivit verklighet. En sak kan vi konstatera. Det är att EU:s murar mot omvärlden har vuxit. De har blivit högre. Det är svårare för asylsökande och flyktingar att ta sig över EU:s murar och få en här. diskuterades också Lissabonstrategin. Vi konstaterade redan i att det var ett misslyckande. Lissabonstrategin har inte blivit det som många trodde, en injektion för en mer social, mer miljöprogressiv, utveckling av EU. Medlemsländerna fick det stora ansvaret för att försöka genomföra den politiken. Så skedde inte. Vad blev svaret på det? Det gjorde att man i stället för att ha tre grundbultar, som jag har förstått att vi var ganska ense om i , fokuserade bara på en av grundbultarna, nämligen ekonomisk tillväxt. Det är nu huvudspåret för EU:s verksamhet . Vart tog allt prat om att vi ska använda EU för att få en bättre miljö vägen? Var det inte vad vi skulle använda EU-medlemskap till, att göra miljön bättre? Den är gränsöverskridande. Därför måste vi också agera i miljöpolitiken över gränserna. fick vi chansen. Nej, uppenbarligen inte. Det ställdes åt sidan. Också det beklagar jag. På område efter område kan man fortsätta att gå igenom vad gjorde i EU på det sättet. Utskottet har lagt stor tyngdpunkt på närområdena. Det är bra att man lyfter fram det. Även om jag och i grunden tror att skulle kunna föra en väsentligt friare och kraftfullare utrikespolitik om inte vi inte var medlemmar i är det ändå bra att man försöker att göra det bästa av det.