prot · GS0963 · 2005-01-25 00:00:00 — Därför blev jag, precis som , lite besviken över det svar som vi nu fick, nämligen att det hänger på pengarna och så vidare. Men om man följer de flesta ändamålen kan det bara leda till att järnvägen ska grävas ned. Det är möjligen bara oskälig kostnad som regeringen skulle kunna åberopa, som budgetförslaget ser ut . Som det ser ut , sade jag. Men det finns många beräkningar som inte stämmer där. Och det är därför väldigt viktigt att statsrådet och regeringen studerar det remissvar som kommer att komma från vilken dag som helst. Titta också på finansieringsmöjligheterna där som är värda att åberopa. Det är väldigt viktigt att man har ett samhällsekonomiskt perspektiv med i beräkningarna. är ju ett län med många naturtillgångar, vilket gör att väldigt många transporter går genom . När blir klar ökar antalet tåg, precis som har sagts. Det kommer att bli ungefär 80 , vilket innebär till exempel fyra timmars bomfällningar, om det skulle se ut som . Det är en fördubbling av tågtrafiken. Om det ska bli lönsamt med måste dessa flaskhalsar bort. Och frågan om järnvägen genom blir inte löst genom underfarter, eftersom den påverkar så mycket annat. Det gäller att se samhällsekonomiskt på alltihop. Jag vill veta om statsrådet har tittat på PPP-lösningar, som vi diskuterade i den förra debatten som jag deltog i. 43 Statsrådet (): Det ligger mycket i det som sade inledningsvis om att man inte ska låsa in sig i lösningar som kanske blockerar framtida utveckling, vare sig det handlar om en stad eller ett näringsliv. Det har också tittat på. Det är klart att vi också märker kritiken. Och som jag sade i mitt förra inlägg har vi också stor respekt för den, och det ska man ha när man går fram med stora infrastrukturobjekt eftersom det binder väldigt mycket . har därför också reviderat järnvägsutredningen en del och beslutat sig för olika etappalternativ, alltså etappindelningar av utbyggnaden som inte förhindrar en senare tunnelutbyggnad utan kan innebära flexibla lösningar för att också ha det långsiktiga perspektiv som både och efterfrågar. Men har jag inget bättre svar till vare sig , eller någon annan som lyssnar på detta än att vi har tittat på de olika alternativen och vägt dem mot varandra. Jag har också blivit uppvaktad av företrädare från tidigare. Och jag lovar att också titta på de remissvar som kommer in. Det har inte förts några nya konkreta diskussioner angående en PPP-lösning . Jag har fått en del uppvaktningar från handelskamrar runtom i vårt land. Och jag är medveten om att den diskussionen kommer att komma upp igen. Men den har inte varit aktuell sedan vi tog beslut om infrastrukturplanerna. Den var väldigt intensiv inför det men inte så mycket efter det. Vi ska ta del av de remissvar som kommer in. Jag får titta på den cd-skiva som jag också tagit del av. Vi försöker hitta kortsiktiga lösningar som inte blockerar en långsiktig strategi eller andra planer längre fram. 44 (): Jag ska avsluta med att tacka för den här debatten och säga att jag hoppas att statsrådet tagit med sig kanske inte så mycket från och mina synpunkter men väl från dem som vi ändå känner att vi väldigt starkt företräder. Så sent som såg jag i , som står mig nära, att sträckan SundsvallGävle får tio nya mötesplatser. Det verkar väldigt bra att man kan åka också den sträckan fortare, precis som vi behöver kunna. För att ska överleva och för att vi ska slippa lokalisera ut fler människors arbetsplatser från den här regionen, något som jag inte är så glad över eftersom det rycker upp människor med sina rötter, behöver vi snabbare kommunikationer utefter hela Ostkustbanan detta för att kunna ha en mer integrerad arbetsmarknad; det är ju det yttersta syftet. Jag skulle vilja skicka med statsrådet att trots de svar som getts är det min alldeles fasta övertygelse att i den här planeringsprocessen har kortsiktiga, skulle jag vilja säga, ekonomiska överväganden för fått spela en alltför stor roll när det gäller den ståndpunkt de kommit fram till. Det finns, vill jag påstå, andra överväganden som man borde ha gett en större vikt än den statliga budgeten. Ytterst inser också jag att detta ska finansieras med skattepengar, investeringspengar oavsett om dessa kommer från eller från eller om de kommer från någon annanstans. Allra sist: Vi har inte haft tillfälle att diskutera den grundläggande frågan om vem som ska slita den här typen av konflikter som så mycket finns mellan kommuner och staten i form av ämbetsverk. Ytterst handlar det ju om den konflikten. Jag tyckte att det var intressant med detta hur man sliter den mellan verk och länsstyrelse. Men här är det en annan sorts konflikt. Jag begär inte att statsrådet ska ha något bra svar på det, för det är en mycket svår fråga och det här finns på många håll i vårt land. 45 Statsrådet (): Ja, det är verkligen en mycket svår fråga. Vi möter den på många håll. Men jag tror att vi tre här i alla fall är rörande överens om en sak, nämligen om behovet av mer infrastrukturinvesteringar i järnvägen. Med de stora avstånden i vårt land är järnvägen viktig just för att knyta ihop städer med varandra. Det råder ingen tvekan om att vi då också knyter ihop arbetsmarknadsregioner. Också det är det viktigt att ha för ögonen när vi planerar när det gäller infrastrukturen. Vad vi kanske haft ökat fokus på är ett ökat behov av godstransporter för att binda ihop och . Men det andra perspektivet persontrafiken är minst lika viktigt för båda banorna, så där finns det nog inga delade meningar mellan oss. Problemet är just, som inledningsvis sade, att allt ska finansieras. Jag utgår från att vi kommer tillbaka till frågan längre fram. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2004/05:274 om anslag till Hela ska leva 46 Statsrådet (): har frågat mig av vilka skäl regeringen har beslutat att sänka stödet till Hela ska leva och vilka åtgärder som regeringen avser att vidta för att ge den växande byarörelsen bättre förutsättningar för sitt arbete. Bakgrunden till interpellationen är att för har beviljats ett lägre bidrag än för . utgick samma belopp för båda åren. Det innebar då en minskning . har tydligt informerats om att avsikten med minskningen av bidraget innebär att kansliet inte enbart ska drivas med statliga medel. Av beslutet om bidrag till framgår också att minskningen inte har inneburit någon ändring när det gäller de medel som ska finansiera länsbygderådens verksamhet. En folkrörelse bygger i första hand på ett hängivet ideellt arbete och kan därför inte huvudsakligen grunda sin ekonomi på statliga bidrag. Exempelvis fordras inom nationell offentlig medfinansiering, som för det mesta ska uppgå till av den totala summan. Det är ett sätt att försäkra sig om att strukturfondsmedlen är förenade med ett nationellt genuint intresse. Även när det gäller ideella föreningar måste en egen insats göras. Offentliga medel ska vara ett tillskott. Jag håller helt med om byarörelsens stora betydelse inte bara för de bygder där de lever och verkar utan för hela vårt land. Lokal utveckling är en förutsättning för att vi ska ha den tillväxt så väl behöver. som paraplyorganisation kan spela en väsentlig roll för de krafter som styr den lokala utvecklingen men bör i första hand få sin legitimitet från sina medlemsorganisationer. Frågan om hur den nationella nivån ska kunna stötta den lokala utvecklingen, bland annat den växande byarörelsen, och ge den bättre förutsättningar generellt är något som jag kommer att överväga. 47 (): Först vill jag tacka för svaret. Men jag måste säga att det var i magraste laget. Efter vad jag förstår av svaret vill regeringen pressa fram en ökad självfinansiering från byarörelsens sida genom att dra ned på stödet till . Jag tycker att det är en något dumsnål attityd en attityd som tyvärr visar att intresset i för att bygderna ska leva inte är så stort som det borde vara, en attityd som inte stimulerar byarörelsens arbete utan som tvärtom skapar uppgivenhet. Framväxten av den mångfasetterade och något vildvuxna byarörelsen är det mest spännande som har hänt på folkrörelsefronten i . Från början var Hela ska leva i huvudsak en samarbetsorganisation mellan existerande organisationer av olika slag. handlar det om en rörelse där de över 4 000 lokala utvecklingsgrupperna är grunden. Det är de grupperna som är det viktiga. Det nationella kansliet är mer en samordnande punkt för denna breda rörelse än en paraplyorganisation för de 47 medlemsorganisationerna. Jag är övertygad om att det behövs ett förhållandevis starkt nationellt kansli för att företräda byarörelsen. Det minsta och mest lokala och perifera kräver också en uppbackning och en röst på nationell nivå. De lokala utvecklingsgrupperna jobbar över sektorsgränser, bygger lokalsamhället och bidrar till tillväxten i hela vårt land. I praktiken lägger de tiotusentals människor som arbetar i de lokala utvecklingsgrupperna ned stora resurser i form av eget ideellt arbete och kapital för att utveckla sin bygd eller by. Byarörelsen själv beräknar att det handlar om miljardbelopp om motsvarande arbete skulle göras med betald arbetskraft. Dessa insatser bör också, tycker jag, värderas som ett slags medfinansiering alltså inte enbart de avgifter som medlemsorganisationerna lämnar. I ett sådant perspektiv ter sig regeringens anslag synnerligen blygsamt. Visst kan man hävda att medlemsorganisationerna ekonomiskt kan satsa mer på rådets kansli och andra centrala kostnader, men den ekonomiska styrkan varierar mycket mellan de olika ingående organisationerna. LO och LRF skulle kanske vara intresserade av att knyta närmare till sig genom att gå in med ekonomiska resurser, men det vore knappast bra för en folkrörelse som vill vara fri och obunden. Jag ser samhällets stöd till som ett bra smörjmedel för det omfattande ideella arbete som sker lokalt runtom i landet. Stödet är viktigt för att kunna driva rikskansli och länsbygderåd och för att kunna ge råd och inspirera och visar dessutom för de aktiva i byagrupperna att deras arbete uppskattas av samhället. Att stödja lokala initiativ och engagerade människor som arbetar för att utveckla och stärka den egna bygden är ett effektivt sätt att ta hela landet i bruk och att ge alla delar av vårt land förutsättningar att utvecklas. Den kraftiga neddragning av statsbidraget som regeringen nu har genomfört i två etapper får motsatt effekt. ordförande ser neddragningen som en allvarlig politisk signal från regeringen, och han är inte ensam om att tolka beslutet på det sättet. har jag fått en massa sådana exempel. Bryr de sig över huvud taget om byarörelsen och våra mycket betydelsefulla insatser? Ansvarigt statsråd, , är skyldig att ge oss ett svar, säger i en kommentar. har statsrådet den chansen. Jag tvingas för min del tyvärr tolka det beskurna statliga stödet som ett tydligt tecken bland andra på att inte prioriterar arbetet för att hela ska leva och utvecklas. Då vill jag till slut fråga : Vad innebär de generellt bättre förutsättningar som ministern talar om i svaret vad gäller att stödja byarörelsens arbete? 48 (): Hela landet ska inte leva. Regeringen har givit upp sina ambitioner om ett helt land i utveckling. Men säg det i så fall. Det är ett citat från kommentar när de fick besked om att regeringen hade sänkt deras bidrag till 6 miljoner. Pengarna är avsedda att användas för att hjälpa fram lokala utvecklingsarbeten. Det handlar om 6 miljoner. Det är en väldigt liten summa om man ser på hela statsbudgeten. Sänkningen beslutades av regeringen, om jag är rätt underrättad, efter det att vi hade klubbat budgeten i . Märkligt, tycker jag. Det kan tyckas att förändringen är så liten att det inte är något att bråka om, men jag ser det inte så. Det är en signal som kan tolkas som att det är en oviktig verksamhet som håller på med. Det är också en signal om att devisen om att hela landet ska leva inte är så viktig för regeringen längre. Det förstärktes också under partiledardebatten . När statsministern fick kritik för att 28 000 företag har lagts ned eller flyttat ut ur landet under Socialdemokraternas senaste i makten blev svaret: Det är i huvudsak jordbruk och småbutiker - - -. Vi har den typen av förändring i vårt samhälle. Jag beklagar den i och för sig inte, även om landsbygden blir lite dystrare och fattigare . Man blir kallsvettig när man hör vår statsminister säga det. Om det är så regeringen ser på verksamheten i landet är det inte så konstigt att man vill dra ned de små allmosor som får från staten. Anledningen till att regeringen skär ned är enligt statsrådets svar att ideella föreningar också måste göra en egen insats för att få tillskott. Men det är precis vad de gör, tycker jag. Hur kan det annars finnas mer än 4 000 lokala utvecklingsgrupper i landet med hundratusentals aktiva personer? Den verksamhet som de bedriver står för en helhet i bygderna, och de jobbar över gränserna, mellan sektorer, föreningar och politiska partier. Om Socialdemokraterna är rädda om regeringsmakten bör de nog ta hand om den kraftfulla folkrörelseverksamheten. ska under det här året påbörja ett rådslagsarbete som ska vara klart . Då tittar de med säkerhet på hur vi politiker hanterar och värdesätter det arbete som de gör. Men i och sig är det bra för oss borgerliga. Om de blir missnöjda med regeringens politik vinner vi på det. Den svenska byarörelsen och ses som ett föredöme runtom i , även av . Det borde vara en fjäder i hatten för regeringen, tycker jag. Men så känns det inte när man ser signalerna i budgeten. Det finns ett annat exempel på en verksamhet som har fått positiv uppmärksamhet utomlands och som har behandlats på samma sätt. Det är Kulturnät . I årets statsbudget skär man bort anslaget till den verksamheten, som ju är mycket uppskattad nätverksamhet inom kulturområdet i landet kanske extra betydelsefull för just landsbygden. Ett annat utgiftsområde som har med lokal utveckling i landet att göra gäller det stöd som finns i länen till företagsetableringar. Även det har regeringen förändrat. fanns pengarna ute i länen. kommer de att fördelas av . Det är på lokal nivå man bättre känner till de nya företag som har chans att överleva. Jag ser den förändringen som ett led i att regeringen vill ha totalkoll på allt som sker i landet. Är det så, eller har jag fel? 49 (): Hela ska leva. Omkring den målsättningen samlades alla politiska partier . Jag minns en affisch med en bild på en båt, och i den satt samtliga partiledare med. Texten på affischen löd så här: Vi sitter alla i samma båt. Det verkar som om några har lämnat båten under resans gång, och den raka kursen mot framtiden har drabbats av olika avbrott, till exempel de minskade anslag till som tar upp i sin interpellation. Jag delar hans oro över anslagsminskningen. Jag gör det därför att jag har sett vad byalag, studiecirklar och landsbygdsutvecklingsprojekt har kunnat betyda för olika orter i . Jag är övertygad om att detsamma också gäller för övriga landsdelar. Frågan blir då: Ska vi inte längre ha någon sammanhållen politik för landsbygden och den lokala utvecklingen? Är regeringen och samarbetspartierna inte längre positiva till landsbygdsutvecklingen? Har regeringen gett upp sina ambitioner om ett helt land i utveckling? Det finns drygt 4 000 lokala utvecklingsgrupper som engagerar mellan 40 000 och 50 000 människor. satsar dessa engagerade människor 1 miljard i eget arbete. Jag antar att ministern värdesätter deras insatser. är det så att politiker dunkar byautvecklare i ryggen, men de vackra orden måste omsättas i praktisk uppbackning. Jag vet att människor som har lagt ned mycket tid på landsbygdsarbete känner sig svikna och lurade när deras arbete får så lite uppskattning från statsmakterna. Det blir bekymmersamt om inte mera pengar tillförs till , för då kan det leda till att det nationella rådslag som är planerat till oktober måste ställas in. Då missar vi ett viktigt forum för inspiration och utbyte av olika idéer som kan medverka till landsbygdsutvecklingen. 50 Statsrådet (): , när regeringen tillsammans med sina samarbetspartier presenterade den regionalpolitiska propositionen, skrev vi tydligt att vår bestämda avsikt var att successivt sänka stödet till Hela ska leva och att det, i motsats till det, skulle öka andelen externa sponsorer. Det var vi överens om . Om ordföranden i nu låtsas som om detta är en nyhet blir jag otroligt bekymrad över den historia som självt sitter inne med. Vi har haft en ständig dialog och en diskussion, och vi var överens med och dess styrelse om att var oerhört skört om dess enda inkomstkälla var det statliga stödet. Då var det styrelsens bestämda uppfattning att det måste få flera inkomstkällor att luta sig mot och att rådet därför skulle ha ett aktivt arbete för att få mera externa pengar. Det var klart , och vi har ständigt arbetat utifrån det i alla de diskussioner som vi har haft med styrelserna efter det. Det är inget nytt som regeringen har tagit ställning till . Det är den strategi som tog beslut om i och med propositionen. Precis som säger varierar den ekonomiska styrkan bland medlemsorganisationer väldigt mycket. Jag tycker inte att de stora och rika organisationerna ska köpa sig mera inflytande. Däremot tycker jag att en organisation som svarar för en miljon medlemmar med all rätt kan betala mer än en lokal byarörelse som kanske har 150 medlemmar, utan att för den skull kräva att få ett större inflytande över verksamhetsplanen. Det är ungefär samma princip som när det gäller medlemsavgifterna i EU. Man tar hänsyn till de mindre medlemsorganisationerna på de störres bekostnad. Jag tycker att det ligger någonting i det. Jag vet att också självt har haft en diskussionen med sina medlemsorganisationer utifrån det. har de sponsorer eller externa finansiärer som har haft har varit statliga aktörer. Det har handlat om pengar via statsanslaget, och det har varit ett statligt bolag som Posten eller ett statligt bolag som eller kommunala aktörer i många kommuner. Jag tror att vi är många som har varit måna om att hitta en tydligare koppling mellan landsbygdspolitiken och den regionala utvecklingen på fler politikområden. Jag instämmer i mycket av det som pekar på, alltså värdet av lokal och regional utveckling. Man kan inte tillräckligt i pengar värdera enskilda människors engagemang och glädje över att utveckla sin hembygd. Det är viktigt för oss. Vi driver nu medvetet många diskussioner inom regeringen om att till exempel länka ihop landsbygdsutvecklingspengarna med strukturfondspengarna, när vi nu går in i en ny avtalsperiod för strukturfonderna inom EU detta för att se till att utvecklingen hänger ihop på ett tydligare sätt. Vi fortsätter också diskussionerna med LKU, alltså med lokala kooperativa utvecklingscentra, för att också där se hur vårt engagemang långsiktigt kan fortsätta att vara starkt. Där har ju regeringen ökat ersättningen och stärkt stödet till den lokala utvecklingen. Sedan tror jag att vi kan lära en del av andra länder. sade att vi ibland är en förebild när det gäller byautveckling, och det är riktigt. Vi kan också hitta andra länder som är förebilder i fråga om att hitta andra sätt att stötta den sociala ekonomin. Där är diskussionerna inom EU positiva. Vi kan ju dela med oss av varandras erfarenheter. Det är riktigt att vi har flyttat företagsutvecklingspengarna från länsstyrelserna, i de flesta fall till . Man kan säga att det är som att flytta från en statlig arm till en annan, eftersom ju är statens förlängda arm. Precis som meddebattörerna vill jag understyrka att den lokala och regionala förankringen är avgörande för tillväxten i vår nation. 51 (): Jag tycker att det vore väldigt bra om tog direktkontakt med ledning och diskuterade det här. Det är helt klart att de upplever detta som en väldigt tydlig politisk signal om att deras arbete inte uppskattas som . hänvisade till ett beslut med anledning av propositionen om den regionala tillväxtpolitiken. Där står också att regeringen för avser att avsätta till Hela ska leva. Regeringen avser att återkomma till i fråga om bidrag för tiden därefter. Det tolkar jag som att ärendet skulle ha återkommit till , men jag har inte hört att så har skett. Jag menar att detta är en väldigt bred och stark folkrörelse som har vuxit fram lokalt , en rörelse som är väldigt fattig, som använder sina resurser till att utveckla sina bygder och som arbetar för att se till att det finns service, kommunikationer och att nya företag startas. Jag är väldigt glad över att den nya byarörelsen har stöd av 49 organisationer, men man vill inte bli beroende av dessa medlemsorganisationer. För övrigt är många av dessa organisationer inte heller speciellt rika. Folkrörelserna i vårt land kämpar med ekonomiska problem på många håll. Jag tror inte att det är så enkelt som att säga att medlemsorganisationerna ska gå in med större ekonomiska bidrag. Som jag sade tidigare ser jag stödet till byarörelsen inom som ett smörjmedel för att se till att det oerhört omfattande ideella arbete som läggs ned ska kunna utvecklas. Det ger i praktiken mycket mer än dessa resurser. Jag vill vädja till att fundera över om det är rätt att sänka anslaget. Jag tror att det är väldigt väl investerade medel från samhällets sida att satsa dessa miljoner på arbete. 52 (): Regeringen har ju tillsatt en utredning för en långsiktig strategi för landbygdens utveckling. Jag ser fram emot vad som kommer ut av den. Den utredningen bör kunna samarbeta med , men jag undrar: Hur stort kommer intresset att vara för att vilja hjälpa utredningen, om bidraget till den ideella verksamheten efter det att beslutet om budgeten fattades minskar med 1½ miljoner. Det beslutet kom ju så sent, men rätta mig om jag har fel. I samband med landsbygdsforum i redovisade en sammanställning av de regionala program som på olika sätt bidrar till en hållbar tillväxt på landsbygden. Sammanfattningsvis sade representanten för : Vem vet bäst vad som behövs för utvecklingen i landsbygdens lokalsamhällen? Är det , så som fallet varit under efterkrigstidens centralistiska regionala utjämningspolitik, är det statens befallningshavande Länsstyrelserna, är det kommunstyrelserna eller är det människorna i de lokala miljöerna? Den fortsatt växande bygderörelsen är ett svar på detta. Min fråga är därför: Är det rätt att skicka signaler om att de ideella föreningarna ska göra mer arbete än vad de redan gör eftersom man skär bort extra mycket efter att beslutet om budgeten har fattats? Med arbete ute i landet skapas det en framtidstro och ett självförtroende som kan lyfta berg. Det är viktigt för att vi ska kunna få se ännu fler orter som liksom , , , och vågar satsa på de idéer som de har. Alla de orterna har en oförutsedd utvecklingshistoria ungefär som att humlan kan flyga trots att den inte ska kunna det. Det kan vi få se mer av om vi vågar tro på och stötta de verksamheter ute i landet där det finns idéer. 53 (): Stormens verkningar på landsbygden i är välkända för oss som bor i de trakterna och även för ministern. Vi vet att många goda krafter har gjort stora insatser för att människor ska ha det så bra som möjligt trots svårigheterna. De lokala byalagen har på flera orter stått för värdskap i tillfälliga värmestugor. De har besökt ensligt boende, uppmuntrat och tröstat. Deras samlade insatser är väl värda att dokumentera. Hur ska då dessa erfarenheter ställas samman ifall inte har pengar för att ens bedriva den traditionella verksamheten? Jag har verkat som kassör i ett byalag, och jag vet att varje krona i bidrag till byarörelserna och deras paraplyorganisationer är väl använda pengar. Sedan ser jag också framför mig en viktig uppgift för , länsbygderåden och byalagen, och då tänker jag på hur viktigt det är att ge synpunkter på och bilda opinion mot de förslag som finns i utredningen påväg. I den föreslår man en kilometerskatt för lastfordon över och höjt pris på dieselolja med litern. Detta kommer att slå hårt mot många landsbygdsföretag.