prot · GS09131 · 2005-06-01 00:00:00 — Det är något som inte kan tolkas på annat sätt än som ett totalt friskrivande av att man ingått den här deklarationen. försöker undkomma frågan genom att säga att den var enbart deskriptiv. Jaha, men varför fanns den då inte med i recittexten? 66 () replik: Det är ofta så att vi skriver deskriptiva texter även i vårt ställningstagande för att förklara vårt ställningstagande. Det är inget konstigt med det. Men glider om den rättsliga grunden just i det här ärendet. Ni friskriver ju själva detta när ni skriver att formellt sett finns det inga invändningar. Ska vi nu ha en informell granskning av situationen? Ni har inte angivit någon rättslig grund för uttrycket inte bör förekomma. Det finns inte heller någon grund för kritikmeningarna. 67 (): Det här inlägget är mest i folkupplysningens tjänst. Jag vill bara säga att refererar fel till lagstiftningen. All export av krigsmateriel kräver tillstånd. Det får icke exporteras krigsmateriel från utan tillstånd, oavsett vad det gäller. Enligt definition kräver all krigsmaterielexport undantagsbeslut, därför att i princip får inget krigsmateriel exporteras utan tillstånd. 68 () replik: Jag ska försöka ta det här mycket kort. Vi har nog samma bild av hur den svenska vapenexportlagen ser ut. All vapenexport kräver tillstånd. Tillstånd får beviljas på vissa grunder. Dessa grunder förbjuder i princip vapenexport till krigförande länder. Sedan kan man ha vissa undantag från dessa grunder, och det är dessa undantag som jag pratat om och som har vuxit på ett sådant sätt att det mesta av vår vapenexport går till länder som man faktiskt inte bör exportera vapen till. 69 () replik: Själva lagstiftningen säger att det krävs tillstånd. Sedan har vi riktlinjerna, som har uttalat sig om, och det är de som ger grunden för hur regeringen ska bevilja sådana här tillstånd. Det finns till och med en parlamentarisk nämnd, där jag för övrigt själv ingår, som ger råd om detta. Men själva lagstiftningen tar inte upp de här frågorna, utan det är riktlinjer som är förankrade i . Försvarsminister ansvar för jävssituation på Försvarsdepartementet (avsnitt 2.7) 70 (): Den bakomliggande händelsen här är alltså ett fall av uppenbart jäv på tjänstemannanivå i Försvarsdepartementet. Då är det så, som vi alla vet, att enligt förvaltningslagen 12 § får den som är jävig inte handlägga just det ärendet. Så långt är det inte så konstigt. Sedan är frågan om ministern, departementschefen, kan sägas ha något ansvar för den situation som uppstod. Det tycker inte majoriteten, utan de tycker att eftersom ministern inte kände till det här fallet har hon inget ansvar. Chefen för departementet har alltså inget ansvar, för hon kände inte till det här. Det är inte nog med det, utan utskottsmajoriteten tillägger en lite speciell, och i detta sammanhang egendomlig, formulering. Det står så här: Enligt utskottets mening var det en lämplig åtgärd av försvarsministern att begära att chefer och handläggare på Försvarsdepartementet informeras om jävsbestämmelserna efter att händelsen blev känd för henne. Betoningen på efter var förstås min. Det var alltså bra att hon informerade efter, men det påpekas inte att hon borde ha gjort det före och därmed kanske kunnat förhindra den situation som uppstod. Det blir ju ett rätt befängt resonemang. Grunden i det alternativ till skrivning som fyra borgerliga partier står bakom är att vi vill lyfta fram att det finns ett ansvar för en myndighetschef, i detta fall en departementschef ett allmänt ansvar för att exempelvis en sådan sak som jävsbestämmelserna är känd. 71 (): I det underlag som vi har inhämtat i det här ärendet framgår det ganska klart att en jävssituation har förevarit i den upphandling som skedde på Försvarsdepartementet. Det handlade alltså om en tjänsteman som ansåg att han var jävig men där han i samråd med den militära chefen bedömde att risken för jäv inte förelåg utifrån ärendets innehåll. Vi anser att det är viktigt att jävsbestämmelserna följs i . Ingen ska delta i handläggningen av ett ärende om det finns omständigheter som riskerar att leda till att förtroendet för opartiskhet rubbas. Det är också viktigt att förebygga risken för att jäv uppstår, genom att man till exempel ger utbildning och kunskaper i förvaltningsrätt vid alla rekryteringar som sker. Enligt de upplysningar vi har fått till KU ingår det alltid en introduktionsutbildning för alla nyanställda i . Det finns redan planer på att utöka kursutbudet för handläggare just när det gäller förvaltningsrätten. Sedan har man någonting som kallas gula boken, och det är en form av handläggningsbok som varje handläggare har. I den beskrivs ganska grundligt hur ärenden i ska hanteras, bland annat när det gäller jävsreglerna. Det är alltså inte tillfredsställande att jävsregler frångås. Vi måste ändå fråga oss vilket ansvar en minister har för vad som händer i handläggningen av alla de olika ärenden som kan finnas på ett departement. Det är en viktig fråga att ställa sig. En minister har ansvar för att se till att det finns rätt utbildning, rätt verktyg och andra redskap som behövs för arbetets genomförande. Ministern har också delvis ett ansvar för att kompetent personal finns på departementet. Men det är alldeles orimligt om ministern ska ha ansvar för hur jävsbestämmelser tillämpas i varje enskilt ärende. Vi alla här kan säkert ana oss till hur det skulle kunna se ut, med den enorma mängd ärenden som passerar . I praktiken skulle det innebära att inget kunde expedieras från utan att ministern förvissat sig om att jäv inte föreligger. Den saktfärdighet som nu och då beskylls för från oppositionen skulle ju öka hundrafalt med en sådan arbetsorganisation. Det måste finnas ett förtroende från ministerns sida för att handläggarna efter genomgången utbildning kan sköta sina arbetsuppgifter på ett betryggande sätt, bland annat vad avser jävsfrågan. Med hänsyn till att statsrådet inte kände till jävsförhållandena och inte heller hade anledning att anta att jäv förelåg när beslutet fattades i det aktuella ärendet menar vi att statsrådet inte kan kritiseras. Statsrådet har här handlat helt rätt. Hon har gett verktyg och information som är behövlig. Hon har också sedan detta blev känt informerat Försvarsdepartementets personal om jävsbestämmelserna. Med detta yrkar jag på godkännande av majoritetens anmälan. 72 () replik: Jag ska försöka föregå med gott exempel, för vår framtida debatt, och fatta mig mycket kort. Jag har bara en enda fråga att ställa till . Ni inom majoriteten berömmer ministern för att hon efter händelsen har gått ut och informerat alla handläggare på departementet. Hade det inte varit bättre att denna information hade skett före den inträffade händelsen? 73 () replik: Såvitt jag förstår sker det alltid information så fort man rekryterar och anställer personal på Försvarsdepartementet, och över huvud taget inom . Man har också tillgång till den gula boken, där det finns ganska klara regler för hur man ska handlägga ärenden i , och då särskilt vad gäller jävsregler. Det här är någonting som ska vara mycket känt för alla handläggare. Försvarsminister ansvar för beredningen av förslag till ändringar i Försvarsmaktens grundorganisation (avsnitt 2.8) 74 (): Den här granskningen handlar om försvarsministerns ansvar när det gäller beredningen av förslaget till ändringar i Försvarsmaktens grundorganisation. Det är av stor vikt att ledamöter har tillgång till ett bra underlag inför sina beslut, och särskilt viktigt är det inför omfattande beslut som gäller . stod inför beslut om förändring av Försvarsmaktens grundorganisation. Att det här var ett beslut som engagerade många kan man läsa ut av antalet deltagare och inlägg i debatten. Var femte riksdagsledamot deltog nämligen, och 147 inlägg gjordes. Därför är det beklagligt att beredningen av försvarsbeslutet inte följde en ordning som borde vara självklar en ordning som i enlighet med förarbetena till våra grundlagar säger att regeringsformens två remissregler gäller alla typer av regeringsärenden. Med andra ord ska förslag som regeringen har för avsikt att lägga fram till remissbehandlas. Men regeringen valde en annan väg. Försvarsministern bemyndigades av regeringen att tillsätta en arbetsgrupp, som bestod av en mix av tjänstemän från Försvarsdepartementet och från Försvarsmakten en arbetsgrupp som enligt försvarsministern själv var hennes grupp i den meningen att den sorterade under Försvarsdepartementet. Gruppen har hämtat in information under arbetets gång från kommuner, länsstyrelser med flera. Men slutförslaget remissbehandlades aldrig. En sådan ordning är inte bra, och det är ingenting som bör vare sig uppmuntras eller rekommenderas . Sakkunnig myndighet, Försvarsdepartementet, gavs aldrig möjlighet att ge sin syn på vad man skulle kunna kalla en slutprodukt. Det är enligt vår uppfattning viktigt att ledamöter ges ett så heltäckande underlag som möjligt inför beslut. Det är också hela tanken med remissreglerna. Försvarsministern har i samband med KU:s utfrågning svarat utskottet att hon gjorde bedömningen att Försvarsmakten som enda myndighet inte skulle yttra sig. Då måste man fråga: Varför? Det var ju faktiskt bara en myndighet. Dessutom var det en myndighet där det fanns väldigt många personer som kunde bidra till ett svar som hade varit av stort värde som ytterligare en del av beslutsunderlaget för detta stora och viktiga beslut. Från Försvarsmaktens sida fanns det faktiskt en uttalad önskan om att lämna ett, som man kallar, kliniskt förslag, ett förslag fritt från regionala och arbetsmarknadspolitiska hänsyn. Och visst hade det varit av stort värde för att få del av Försvarsmaktens syn på ett förslag som faktiskt handlade om försvarsfrågor. Enligt min uppfattning kan försvarsministern inte undgå kritik eftersom det finns så tydliga remissregler och eftersom hon helt har avstått från att hämta in upplysningar som hade varit av stort värde för ledamöter att ha som grund för ett beslut av så stor omfattning och som gäller för så . 75 (): Ett fullgott beslutsunderlag är naturligtvis viktigt för ställningstaganden. I denna del av betänkandet är utskottet tydligt när det gäller kravet på att komplicerade lagstiftningsärenden regelmässigt ska vara föremål för traditionell remissbehandling. Man konstaterar att planeringen av ett ärende bör vara så god att remissmöten inte måste tillgripas på grund av bristande tid. Vi konstaterar också att det vid granskningen har framkommit att det underlag som arbetsgruppen lämnade till Försvarsdepartementet inte varit föremål för remissbehandling i någon av de nämnda formerna. Gäller denna form bara lagförslag? Nej, konstaterar utskottet och understryker vikten av att säkra ett fullgott beslutsunderlag också i de fall då regeringens propositioner inte rör lagförslag. Det är gott och väl. Jag ska sedan gå över till den fråga som anmälan gäller. Där konstaterar man från utskottets majoritet att trots att man helt har valt bort traditionell remissbehandling är detta ett förfaringssätt som är tillfyllest. Är inte Försvarsmaktens framtida organisation en fråga av stor vikt likväl som ett lagförslag? Att gå på majoritetens linje i detta fall öppnar faktiskt dörren för att andra stora förslag, förslag som är viktiga för hela vårt samhälle, kan behandlas på motsvarande sätt, alltså utan remissbehandling. Enligt min uppfattning fullföljer utskottet i detta betänkande och i detta ärende inte den tydlighet som ska finnas när det gäller just vikten av ett fullgott beslutsunderlag och remissbehandling. Mot den bakgrunden är det viktigt för framtiden att biträda det som framkommer av vår reservation. Dock har vi i utskottet sagt att vi för tids vinnande inte ska yrka på godkännande av anmälan i våra reservationer. Jag kommer därför inte att göra det i det här ärendet heller utan bara till de förslag som kan förändra de majoritetsförhållanden som fanns i utskottet. 76 (): Jag skulle vilja börja med att konstatera att beslut om försvarsfrågor, i alla fall större försvarsbeslut, alltid har föregåtts av en speciell beredningsprocess där de politiska partierna har spelat en väldigt stor roll för själva beredningen av ärendena. Jag tänker särskilt på den så kallade försvarsberedningen där alla politiska partier är med. På det sättet är de också delaktiga i hela beredningsprocessen. granskade KU själva beredningen av Försvarsmaktens stora omstrukturering. Den nedskärning som då gjordes var betydligt mer omfattande än den som vi fattade beslut om . Då gjorde man samma sak som . Man tillsatte en arbetsgrupp med representanter från Försvarsmakten, Försvarsdepartementet och som utarbetade ett förslag. Det är alltså i sig inget nytt att göra så när det gäller underlag för försvarspolitiska propositioner. Det verkar som om det är något av en tradition inom försvarsområdet. Och man har enligt uppgift mycket goda erfarenheter av detta. Den granskning som då förelåg föranledde inte KU att göra något uttalande. Försvarsbeslut som innebär nedläggningar, minskningar, omorganisationer och indragningar ska avgöras med försvarspolitiska hänsyn som främsta om inte enda grund. Men alla vi som varit med och tagit försvarsbeslut vet att det ofta blir starka påtryckningar av regionalpolitisk karaktär för att styra debatten och påverka besluten. Under täckmantel av att det skulle vara bäst för helheten i försvaret förs regionalpolitiska synpunkter in i försvarsdebatten, ofta livligt påhejade av alla politiska företrädare på regional nivå och på riksnivå. För att skapa en god försvarspolitik måste man på något sätt försöka minimera detta. Ett sätt är faktiskt att bereda frågan såsom här har skett och enligt den tradition som försvaret har haft. KU:s granskning har också visat att underlaget för beslut i detta ärende varit fullgott. Huruvida förslagen har varit lyckade ur politisk synvinkel eller inte var föremål för en hel dags diskussion i kammaren , vilket mycket riktigt nämndes. Ur konstitutionell synpunkt kan man faktiskt inte rikta anmärkning mot själva hanteringen av ärendet. Avsaknaden av ett traditionellt remissförfarande hade varit betydligt mer allvarlig om det gällt ett direkt lagförslag och inte som en budgetfråga. Det är ändå angeläget att understryka vikten av att liksom i detta fall alltid säkra att det finns ett fullgott beslutsunderlag oavsett formen. Jag vill avslutningsvis yrka på godkännande av utskottets anmälan. 77 () replik: Tänk, jag trodde att det beslut som vi tog om inriktningen av framtidens försvar inte var en budgetfråga. Men hörde jag att ansåg det vara en budgetfråga. Måhända är det en bild av verkligheten som fanns hos majoriteten när det beslutet togs. För oss andra som såg detta som ett framtida inriktningsbeslut är det naturligtvis intressant att notera den skillnad som förelåg mellan detta tillvägagångssätt och det tidigare men också dra lärdom av de tidigare historierna. Vid förra tillfället, herr talman, var det slutliga förslaget öppet redovisat. Det var ute på remiss dock inte formellt, vilket kan kritiseras, men väl i en diskussion med länsstyrelser och andra. Där var det tydligt vad som var förslaget, så det var bekant. Det fanns också möjligheter att lämna synpunkter, om än kanske för snävt. Men i det här fallet, herr talman, valde man helt bort detta. Det var en intern hantering. Av inlägg framgår vad som uppenbart var skälet: Man var rädd för synpunkter därför att man då skulle hamna i att det blev fråga om regionalpolitik. Men är det inte för att undvika den typen av situationer som man ska ha en öppen och bred remissrunda alltså för att få in olika perspektiv och för att säkra ett gott beslutsunderlag för som är synligt för alla, inte bara för ? En av kritikpunkterna är just att vi i kammaren inte hade möjlighet att ta del av de synpunkter som kom in. Det tycker jag är mycket allvarligt om vi nu ska kunna kritiskt granska regeringens slutsatser. Det var ju också ett av skälen till att man från utskottet i slutskedet krävde en remiss. Därför anser jag alltjämt att majoriteten i den här delen missar det viktiga remissförfarandet. 78 () replik: Jo, , det är riktigt att det, som du säger, handlar om det framtida försvaret, helt enkelt om inriktningen på hur det ska se ut. Men i det ingick också en budgetfråga det kan man aldrig bortse från, och så såg det också ut. Då det gäller, om jag får uttrycka det så, själva remissrundan, beredningsrundan, har ingenting annat framkommit än att en väldigt bred beredningsrunda har föregått det här beslutet. Vi ska inte bortse från att en beredningsprocess faktiskt har pågått inom försvaret då det gällt större förändringar än som varit fallet. Det har varit väldigt lyckosamt och gett väldigt bra resultat i slutändan. vill jag understryka att regeringsformens beredningskrav är tillgodosett i den här frågan. 79 () replik: Från utskottets sida har vi och där är vi överens noterat att inte bara komplicerade lagstiftningsärenden regelmässigt ska vara föremål för traditionell remissbehandling utan också andra viktiga ärenden. Ser Socialdemokraterna, framtida organisation som en fråga av mindre vikt? Det är i så fall, herr talman, en bedömning som jag om jag hade det som utgångspunkt inte delar. Jag tycker att frågan är viktig. Det är angeläget för oss här i kammaren att kunna ha ett remissunderlag som grund för våra ställningstaganden liksom att ha möjlighet att pröva regeringens slutsatser mot den grunden. Det har vi i det här fallet inte haft. Från att tycka att remiss är viktigt landar uppenbarligen utskottsmajoriteten och förmodligen också kammaren i slutsatsen att det räcker med att löpande ha inhämtat synpunkter från den mest berörda parten. Men, herr talman, det är inte alls det vi menar och anser vara viktigt när vi pratar om ett remissförfarande, utan det är att många också utanför ska få vara med och lämna synpunkter på slutsatserna just för att försäkra att slutsatserna har en grund i verkligheten och fungerar som beslutsunderlag hos oss. Sedan ska vi i kammaren kunna göra en bedömning. Jag beklagar att Socialdemokraterna och andra har en annan uppfattning i den delen. 80 () replik: Jag gör bara noteringen att en bred remissrunda har föregått hela beslutet. Det har varit många vidöppna diskussioner i den här frågan, och en mängd olika politiska partier har kunnat delta i diskussionen. Återigen vill jag ändå klargöra att av de underlag som KU fått framgår att det har varit ett fullgott beslutsunderlag och att regeringsformens beredningskrav helt har uppfyllts. 81 () replik: Jag hade tänkt avstå från att begära replik. Men när säger att bästa sättet att bereda frågan är så som har skett säger hon indirekt att det egentligen är bra att Försvarsmakten inte gavs möjlighet att yttra sig över det framtida försvarets grundorganisation. Jag skulle vilja höra hur motiverar det. 82 () replik: Som jag tidigare nämnde har Försvarsmakten och också Försvarsdepartementet och ingått i arbetsgruppen. De diskussioner som har varit kan jag inte tolka på annat sätt än att Försvarsmakten varit med och gett sina synpunkter så att säga vid hela beredningstillfället. 83 () replik: Försvarsmakten var inte med när det gäller slutprodukten, och det är denna som är intressant. Från Försvarsmaktens sida har en tydlig önskan uttalats om att få avlämna ett yttrande över vad man kallar för ett kliniskt förslag, ett förslag där man utan att ta regionala eller arbetsmarknadspolitiska hänsyn yttrar sig över själva försvarsfrågan. I replikskiftet med sade att det har varit vidöppna diskussioner. Men då kan jag bara konstatera att dörren varit stängd för Försvarsmakten. Försvarsmakten har inte fått möjlighet att ge ett gott underlag i den meningen att vi fått möjlighet att ta del av ett underlag i form av ett förslag fritt från regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska hänsyn utan enbart med hänvisning till försvarsfrågan. 84 () replik: Jag kan bara göra reflexionen att vi tolkar den situationen lite olika. Vi menar att Försvarsmakten har haft en mängd möjligheter att delta och att den har varit inne i själva beredningsprocessen på ett väldigt bra sätt. När det gäller regeringsformens beredningskrav är det till fyllest i detta fall. 85 (): Jag har anledning att fatta mig mycket kort, för i huvudsak instämmer jag i det som framfördes av . Jag står bakom majoritetsskrivningen vad gäller detta avsnitt i vårt betänkande. Dock vill jag göra randanmärkningen att vi givetvis inte skulle ha sett det som problematiskt om regeringen hade valt att låta även slutprodukten gå på remiss. Regeringsformens beredningskrav är uppfyllt. Regeringen hade dock inte behövt sluta där, utan regeringen hade kunnat låta till exempel miljöorganisationer titta på om kraven beträffande övriga direktiv som fanns i arbetsgruppen och miljökonsekvenserna av det beslut som skulle fattas var uppfyllda eller inte. Men man valde att inte göra det. Det är en politisk bedömning snarare än en konstitutionell, men jag tycker att det är viktigt att det är sagt. Regeringens utseende av kommittéordförande (avsnitt 2.9) och Regeringens utseende av ledamöter i styrelser för högskolor och universitet (avsnitt 2.10) 86 (): De två olika granskningsärenden som behandlas i detta avsnitt skiljer sig åt ganska mycket rent principiellt. Vi moderater har inte funnit skäl att reservera oss annat än vad gäller majoritetens uppfattning om universitets- och högskolestyrelserna. Därför ska jag hålla mig bara till den frågan. Jag tycker att det är en viktig kartläggning som har gjort när det gäller politiseringen av styrelserna inom universitet och högskolor. Vår principiella kritik mot regeringens tillsättande av dessa styrelser är inte den som en ytlig betraktare kanske frestas att tro. En ytlig betraktare skulle förmodligen anta att nu är irriterade över att det är för få moderater i de här styrelserna. Men vår kritik inriktar sig på att det finns så många mer eller mindre aktiva politiker i dessa styrelser. Att det dessutom är en omotiverad övervikt för Socialdemokraterna i dessa styrelser gör naturligtvis inte saken bättre. Vi varnade för att det skulle medföra risk för politisk styrning av högskolor och universitet om man ändrade de tidigare kraven på sakliga kriterier för att väljas till ledamot av dessa styrelser. Det som oroar är inte främst de ekonomiska och administrativa frågorna av mer eller mindre rutinkaraktär som alla styrelser med jämna mellanrum har anledning att brottas med. De oroar inte. Jag tror att även om de kan vara jobbiga så kan de säkert hanteras. Men de forskningsstrategiska frågorna får inte riskera att bli styrda av politiska överväganden. Det kan bli förödande för vår framtida välfärd om så blir fallet. Jag vill dock gärna deklarera att det inte är något diskriminerande att ha varit eller vara politiker för att kunna sitta i en akademisk styrelse, men det kan bli till nackdel för en högskola eller ett universitet om politikerna i styrelsen blir så många att de mer eller mindre rutinmässigt går in i sina vardagliga politiska roller och agerar utifrån de rollerna. Frågor som inriktning av professurer, satsning på olika forskningsprogram och utbildningsprofiler, samarbete med andra universitet, mottagande av donationer och så vidare kräver ett annat perspektiv och innehåller element som är av viktig strategisk betydelse för respektive akademiska organisations kunskapsuppbyggnad, vad gäller både forskning och utbildning. De avgörande momenten i sådana avgöranden är mycket beroende av att personer med rätt kunskap är ledamöter av respektive styrelse oberoende personer med ett förtroende som inte undergrävs av misstankar om partipolitiska hänsyn. Därför är det oroande att den gjorda undersökningen nu visar att politikerinslaget har ökat och dessutom snedvridits. Men det är också viktigt att regeringens sätt att tillsätta de här ledamöterna kan granskas i efterhand så att man kan rätta till om det blir fel. Öppenheten och insynen i denna process bör ökas så att en granskning faktiskt kan ske. 87 ():