prot · GS0984 · 2005-03-03 00:00:00 — Det går inte att bara linda in den i ord och säga att det ska bli bättre, att vi ska se till att det blir bra. I stället behövs konkreta åtgärder. Jag är så trött på att man, efter det att det varit uppe så många frågor här i kammaren, säger: ska vi börja, och ska det bli bra. vidtar vi de här åtgärderna, så blir allting bra. Men det blir inte bättre. Tvärtom visar rapporter från och så vidare att det har blivit sämre. vill jag fråga: Kan man anse att , och i beslutsfattandet lyssnar på och tar hänsyn till barnen och deras hälsa när svårt sjuka barn utvisas? 139 (): står här i talarstolen och frågar sig, liksom regeringen gör: Hur hjälper vi bäst dessa barn dessa barn som man läser om? Vi är många i denna sal som har träffat dessa barn. Regeringen behöver inte fråga sig hur man bäst hjälper dessa barn. Fråga läkarkåren, fråga eller fråga ! Ni behöver inte fråga er och inte lämna en utredning, som ska vara klar . De här barnen är apatiska. De är döende och behöver hjälp . Fråga er inte, utan fråga dem som kan hur man ska hjälpa dessa barn! Ge de här barnen rätt att leva, rätt till skydd, rätt till vård och rätt till en fullvärdig barndom! Och hur kan man komma på idén att utvisa barn vars föräldrar är gömda? Ställ er inte de frågorna, utan hjälp i stället dessa barn till ett fullvärdigt liv! Det är ytterst allvarligt att den psykiska ohälsan hos barn och ungdomar i vårt land ökar. Självmordsfrekvensen, antalet bostadslösa och antalet gömda barn ökar. Barn är inte små vuxna, utan barn är flickor och pojkar individer som har rätt till en trygg uppväxt, rätt att bli lyssnade till och rätt att bli tagna på allvar. Regeringen måste ta kritiken från , , , , barn- och skolhälsovården, , medborgare och biskopar på allvar. Det är allvarligt. Åtgärder måste vidtas . I det här läget måste dessa barn få stanna. De måste få amnesti. Det måste jobbas vidare med detta. Det kan regeringen göra. Vi ska bli bäst i klassen när det gäller asylpolitik och när det gäller politik för barns rättigheter i . I detta anförande instämde (). 140 (): Den här frågan är inte på något sätt ny. Under den allmänna motionstiden hade vi med precis de här frågorna i vår motion Barn och asyl. Även om den inte är ny är den oerhört akut just . Därför förväntar vi i oss verkligen handlingskraft från regeringen. I den grupp som debatterar här är det fyra ledamöter som sitter med i Tvärpolitiska barngruppen, en grupp som verkligen jobbar med frågor som berör barn och som har ett särskilt intresse för detta. Jag står helt bakom med tanke på hur hon i sitt anförande lyfte fram frågan om de apatiska barnen. Det är verkligen en fråga som man måste ta till sig. Alla barn i vårt land, oavsett vilka som är deras föräldrar, är vårt gemensamma ansvar. Vi ska se till att de har det bra. Barn kan inte föra sin egen talan, utan det måste vi som vuxna försöka göra här i . Barnen har rätt till kärlek, trygghet och omtanke, sade den föregående talaren. Det tål att upprepas. De har rätt till sina föräldrar. De har rätt till tid att få komma till tals. Ett bekymmer som jag vill lyfta fram en gång till är barn och ungdomar som står i kö vid våra barn- och ungdomsmottagningar. Min fråga kvarstår till socialminister : Vad beror den ökade psykiska ohälsan hos våra barn och ungdomar på? Användningen av antidepressiva medel har mångdubblats under . Det är ett oerhört stort problem och bekymmer i vårt land. Det krävs ökad handlingskraft, och det behövs . 141 (): När vi pratar om de apatiska flyktingbarnen hänvisar till delrapportering, samordning, kartläggning och analyser, medan barn faktiskt slängs ut ur . På något sätt lyckas hon kränga till det så att det skulle stämma överens med ett internationellt åtagande att slänga ut barnen. Jag förstår inte det. säger att barn med livshotande sjukdomar ska få stanna i , men hon förklarar inte varför inte ställde upp på en förordning som garanterade de apatiska barnen att få göra det. I stället frågar hon mig om vi kan ställa upp på ett misstroendevotum mot . Men ni kan inte ens rösta ja för att de apatiska barnen ska få stanna. Ni tar hellre den parlamentariska fajten än fajten för barnen. Jag gör hellre tvärtom. Det är inte värdigt att utvisa sjuka barn till länder där de inte kan få vård. Det är skamligt att utvisa de apatiska flyktingbarnen. , och era partikamrater här i , ni tar på er ett mycket tungt ansvar när ni inte vill ge dessa traumatiserade barn löfte om en i , en möjlighet att kureras, en möjlighet att växa upp. , inte långt från , kommer vi att få rapporter om att sådana barn har passerat gränsen, dött i eller tillbaka i de länder där de mest fruktansvärda saker har hänt dem. Då lovar jag att se till att ni får höra de rapporterna. Jag hoppas att ni skäms då. Jag hoppas att ni skäms lika mycket som många av oss skäms över att vara svenskar när sjuka barn behandlas på det här sättet. Jag hoppas att ni kan sova lika lite som föräldrarna som håller på att mista sina barn i apatin. Jag önskar självklart inte någon människa att uppleva vad dessa människor har upplevt, men om ni fått dela skammen med oss som ser flyktingpolitiken i vitögat och sömnlösheten för föräldrarna till de apatiska barnen hade era beslut kanske blivit annorlunda. Ni har fortfarande en chans att ändra er, en chans att backa och låta humanismen råda och låta barnen stanna i . Det finns ett öppet fönster, en motionsbehandling i utskottet. Jag hade för alltid högaktat er, och , om ni hade fått era partier att svänga i den här frågan för alltid! 142 Socialminister (): Det har i debatten påståtts att skulle vara utsatt för massiv kritik därför att vi är dåliga på att efterleva . Det är fel. Det budskap som gavs från är att är ett av de främsta länderna när det gäller att tillgodose barns och ungas rättigheter. Såväl kommitténs slutliga rekommendationer angående tredje rapport som kommitténs pressmeddelande i samband med den offentliga dialogen som fanns med den delegation bekräftar att är ledande inom världssamfundet i förverkligandet av . De båda landrapportörer som fanns i har understrukit att är en modell för alla andra länder för sitt sätt att göra verklighet av rättigheterna enligt . lyfte fram och uttalar i sina kommentarer särskilt sin uppskattning över statens relation till de frivilliga organisationerna, utomordentliga resultat i det internationella utvecklingssamarbetet, de utmärkta ansträngningarna för att öka barns delaktighet och inflytande, vårt arbete med att bekämpa mobbning, rasism, narkotikamissbruk, alkohol- och tobakskonsumtion. uppmärksammar också våra ansträngningar för att förbättra kvaliteten när det gäller mottagandet av ensamkommande barn. De välkomnar också det arbete som regeringen gör för att öka barnets skydd mot sexuella övergrepp. Man uppskattar vidare spridningen av information om barnets rättigheter och det arbete som är på gång med att ratificera de två fakultativa protokollen till . De slutliga rekommendationerna bekräftar också mycket tydligt våra egna strategiska inriktningar, de prioriteringar och de övergripande bekymmer som vi har när det gäller att i alla lägen leva upp till . Det handlar om att hitta de lämpligaste instrumenten och arbetsmetoderna för att principerna om barnets bästa ska få fullt genomslag inom alla olika områden när vi fattar beslut. Man uppmärksammade både kommunernas och landstingens arbete med i allmänhet och med hälso- och sjukvård för barn i synnerhet. De rekommendationer som man lämnar överensstämmer mycket väl med det som jag inledningsvis, , redogjorde för. Det är ett mycket omfattande arbete, en process där många olika nivåer i samhället har ett ansvar. Regeringen och har ett mycket stort ansvar. Det ligger på mitt ansvar att se till att samordna arbetet. Men ansvaret är brett och omfattande. De flesta barn har det bra i , men inte alla. Det är det som vi ska arbeta för att ställa till rätta. 143 (): Jag undrar om och jag befinner oss i samma verklighet. Vi måste ha läst på väldigt olika sätt. Jag vet att inte var på plats i när den presenterades, och jag undrar faktiskt hur ministern har läst den. Hon har en sista chans att svara på min fråga, och jag upprepar frågan: Går det att tolka så att det är till de apatiska barnens bästa att utvisas i det tillstånd som de befinner sig i? anser att behöver en asylpolitik med större medmänsklighet och empati. är regeringen ensam om att påstå att ingen förändring har skett av den humana flyktingpolitik som vi tidigare kunnat berömma oss av och att praxis inte har skärpts. Men siffrorna talar för sig själva. fick nästan hälften av dem som sökte sig hit asyl. Så mycket har inte förändrats till det bättre i vår omvärld, tyvärr, så att det skulle kunna vara den enda förklaringen. Därför ökar också antalet flyktingar som gömmer sig i samma takt som avslagshögen växer. Tror verkligen regeringen att det är för ro skull som man utsätter sig själv och sina barn för en sådan påfrestning som det innebär? Förklaringen är i stället att alternativet att tvingas tillbaka till de förhållanden man flytt ifrån är ännu värre. Barnen är de som drabbas värst, och det är också därför som har fått kritik från FN för att vi inte följer . Med som utgångspunkt och med de förslag som jag redovisade i mitt förra inlägg kommer vi kristdemokrater att tillsammans med alla andra som delar vår inställning fortsätta kampen för en flyktingpolitik där man agerar med både hjärta och hjärna. Vi tycker inte bara att det är vår skyldighet att ge människor som har behov av det asyl i vårt land. Vi tycker att det också är ett privilegium att kunna göra det. 144 Socialminister (): Som jag har sagt har svenska barn och ungdomar det generellt sett bra. Det hindrar oss naturligtvis inte från att se att det också finns problem som vi måste ta tag i. Ytterligare insatser måste göras för de barn som växer upp i familjer med utsatt ekonomi. Arbetet mot sexuella övergrepp mot barn måste också fortsätta. Flickors och pojkars psykiska ohälsa måste tas på allvar, precis som sade alldeles . Barn och unga måste i större utsträckning än ha rätt att komma till tals i frågor som berör dem. Situationen för de barn som växer upp i familjer med utsatt ekonomi måste tas på allvar. Den viktigaste åtgärden för att komma till rätta med den ekonomiska utsattheten är naturligtvis kampen mot arbetslösheten. Det är också en välfärdspolitik som omfattar alla, inte bara några. Det är oerhört centralt för att motverka den ekonomiska utsattheten. Med en generell välfärd kommer de som behöver stödet bäst också mest i åtnjutande av det. Vi ska fortsätta våra riktade insatser. Regeringen har ett ambitiöst omfattande program just för att stärka barns och ungas situation i vårt samhälle så att de blir lyssnade på, tagna på allvar och så att vi stärker deras situation i vårt samhälle. Ansvaret är mångas. Det delas av oss alla. Det är ett arbete som jag hälsar er alla välkomna i. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § (forts. från 7 §) Jakt och viltvård (forts. MJU7) 145 (): När tog beslut om en sammanhållen rovdjurspolitik tyckte jag att vi tog ett beslut som vi kunde vara stolta över. Vi bestämde då minimimålen för stammarna av björn, lo och kungsörn samt etappmål för varg och järv. Vi satte etappmål på varg och järv för att stammarna ännu inte hade nått en nivå som ansågs säkra deras överlevnad i ett längre tidsperspektiv. Rovdjursfrågor väcker känslor och engagerar väldigt många människor. Om man som jag vill slå vakt om en rovdjurspolitik där motiven är ekologi, etik och naturupplevelse kan man mötas av misstänksamhet. Kan man prata om etik när det gäller att bevara vargen, säger vissa. Då brukar jag säga: Har vi inte ett ansvar att bevara och vårda arter som finns i vårt land, inte minst sådana som är hotade och ibland hatade? Utifrån både ett ekologiskt och etiskt perspektiv har väl rovdjuren en självklar plats i ekosystemet? De har ju funnits här innan vi kom. gjorde Fjällmistra i samarbete med och fem länsstyrelser en stor undersökning med fokus på rovdjur, skyddade områden och förvaltning. Enkäten gick till ca 11 000 personer och man kan bland annat konstatera att majoriteten av dem som lever där rovdjur finns är positiva till rovdjur och hur vi i har valt att förvalta dem. Men det finns också betydande minoriteter som är kritiska till den förda rovdjurspolitiken. Enligt enkäten är lodjuret det av de stora rovdjuren som vi svenskar känner mest för. Järven är det som vi känner minst för jämfört med övriga rovdjur. I undersökningen ställdes också frågan om man ställer sig bakom mål för hur många rovdjur det ska finnas. I som helhet finns det en stor acceptans för målen på minst 1 000 björnar, 1 500 lodjur, 575 järvar och 200 vargar. av svenskarna anser att målet är för högt satt för järv och lodjur. säger att det nationella målet är för högt satt för björn och att målet är för högt för varg. Å andra sidan anser var tredje svensk att mål för vargen bör ökas. I län med ganska stora populationer av rovdjur är man mindre positiv till våra mål i . I , och vill var tredje invånare minska målet för björn och varg och bara var sjunde vill öka antalet björnar, för att ta några exempel från undersökningen. Vi skriver i utskottsbetänkandet att den illegala jakten är det största hotet mot dagens rovdjursstammar och att krafttag måste tas på alla nivåer för att bekämpa den. Den illegala jakten på varg har vi diskuterat här i kammaren tidigare, men illegal jakt förekommer också på till exempel järv. 7 utfördes en illegal jakt i Hotagens naturreservat på en järv. Polisen kunde säkra spår efter vad som synes vara en grym och plågsam jakt på en järv med hjälp av flera snöskotrar. De minst fyra personer på skoter som utförde jakten har drivit järven, påskjutit och skadat järven två gånger och, efter att ytterligare en sträcka ha drivit den skadade järven, har de kört över den. Efter detta verkar de inblandade ha försökt att dölja sin illegala jakt genom att med skotrar köra igen spår efter järven och sedan köra runt med skotrarna för att förvirra. Jag hoppas att denna grymma och plågsamma jakt är en engångsföreteelse, men jag är rädd att den inte är det. Vi måste alla göra allt vi kan för att förebygga och intensifiera arbetet med jaktbrott. Samhällets syn måste vara att illegal jakt inte ska tolereras. I motion tar vi, förutom illegal jakt, upp kvinnors medverkan när det gäller rovdjursfrågor. Könsfördelningen när rovdjurspolitik diskuteras är inte bra. Vi män har ett övertag i debatterna. När rovdjur är lika med problem brukar det vara män som protesterar och hanterar frågorna. Det är oftast män som uttalar sig, debatterar och beslutar i dessa frågor. Kvinnor uttalar sig mer sällan. har kvinnor ofta en mer positiv inställning till rovdjur. Ur demokratisk synvinkel är det förkastligt att inte kvinnors medverkan och kvinnors röst på ett tydligare sätt lyfts fram och understryks i rovdjursdebatten. I mitt parti hoppas vi att regeringen vill verka för att kvinnor på såväl myndigheter och verk som inom organisationer och som individer ges ett förstärkt deltagande när det gäller rovdjursfrågor. Jag vill därför också yrka bifall till reservation 18 i betänkandet. Dagens vargstam i har grundats på tre individer som har invandrat från den finsk-ryska populationen, vilket innebär att det totala genmaterialet i dagens vargstam härstammar från dessa individer. En hona och en hane och en hane . Detta innebär att de svenska vargarna i snitt är något mer släkt med varandra än avkomman efter helsyskonparningar, och på grund av isoleringen från andra vargpopulationer fortsätter den skandinaviska vargstammen att förlora genetisk variation. Forskare säger att på grund av detta mycket begränsade genmaterial och hög inavel kan man förvänta sig att populationen lider av inavelsdepression. Vargar har påträffats med grava medfödda skador på ryggraden. Denna förlust av genetisk variation kan endast motverkas av immigration. Jag hoppas därför att vi kan få några nya friska vargar som kan få permanent uppehållstillstånd i landet. Vargen i Ringvattnet var ett värdefullt djur. Om den hade fått reproducera sig hade det troligen varit en investering för en tåligare vargstam. Att sedan valde att skjuta fem vargar, varav tre alfadjur, gjorde inte saken bättre. Därtill ska också läggas den illegala jakten som forskare uppskattar till ett tiotal vargar . Sammanlagt verkar den kända och uppskattade dödligheten i den skandinaviska vargstammen ha legat på . Om vi i verkligen vill värna om en livskraftig skandinavisk vargstam hoppas jag att regeringen och inte tillåter några större förändringar vad gäller skyddsjakt eller avsteg från de beslut som tog 2001. 146 () replik: Först av allt vänder jag mig till eftersom han ingår som en aktiv del i regeringsunderlaget. Eftersom det är många frågor som väntar på sin lösning inom det här området måste jag ta det bit för bit. Till att börja med vänder jag mig mot beskrivning att det han här beskrev om skotrar etcetera skulle vara jakt. Detta är en rent kriminell handling som inte har någonting som helst med jakt att göra. Jag vill att du åtminstone gör någon form av förtydligande i det avseendet. Det är precis lika felaktigt som att säga att all misshandel med knytnävar skulle vara boxning eller att varje inbrott gjort med kofot är fråga om hantverk. När det sedan gäller jaktkortsavgift för tillsynsjakt, fru talman, vad har för bevekelsegrund för att inte kunna undanta ungdomars jaktkortsavgift när de inte får jaga själva utan står under direkt tillsyn av en äldre? Varför ska de i det läget betala jaktkortsavgift? Likaså: Varför kan inte stödja tanken på att permanent rörelsehindrade ska få möjlighet till jakt från motorfordon? Någon annan jakt från motorfordon ska vi naturligtvis inte ha, men just i detta speciella fall. 147 () replik: Jag får väl inleda med första fråga. Jag hoppas att inte misstolkade mig. Naturligtvis är det ganska rysliga och plågsamma brott mot en järv som jag berättade om kriminellt absolut! Här har vi säkert samma uppfattning. Jag lyfte fram ett av många exempel på någonting som tyvärr förekommer. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi här har en samsyn och verkligen markerar att så här får det inte gå till. gör ju de flesta som kör skoter inte så här, utan de sköter sin skoter på ett bra sätt. När det sedan gäller jaktkortsavgift kanske det ligger en hel del i det ni säger i er motion. Jag får väl titta närmare på det. Det är ju så: Alla de motioner vi har fått och behandlat har man inte kunnat läsa ingående. Vad jag förstår lyfter ni från sida fram två i och för sig behjärtansvärda frågor, till exempel jaktkortsavgiften för ungdomar som har en handledare. Det bör vi titta på. Naturligtvis måste vi också se till att de som har funktionshinder och andra handikapp har möjlighet att komma ut i naturen och delta i jakt. Vi får som sagt titta lite mer på det i mitt parti. 148 () replik: Det är tacknämligt att ändå erkänner att han kanske blandade ihop begreppen lite grann. Ordagrant sade dock : Den typen av jakt vill vi inte ha. Jag hävdar med emfas att den typen av handling inte har någonting att göra med jakt. Det är någonting helt annat. Att man sedan använder samma attribut för att utöva denna typ av djurmisshandel, djurplågeri och kriminell handling är bara att beklaga. Sedan är jag väldigt tacksam för att lovar att till ett kommande betänkande läsa motionerna så att vi då möjligen kan bli överens om den här typen av frågor som i min värld egentligen är fullständigt självklara. Jag kan inte förstå att inte med den makt han har i sitt parti kan se till att regeringsmakten faktiskt också fattar vettiga beslut. Just nu fattas det nämligen inga beslut. 149 () replik: Jag vill bara tillägga att jag kanske skulle ha använt ett klarare ordval. Det var kanske ett litet misstag jag gjorde i debatten. Visst, detta är illegal jakt. Där är vi helt överens. Det kan jag lugna dig med. 150 (): Precis som sades i inledningen av är jakten ett viktigt intresse. Den är för många ett stort bidrag till livskvaliteten. Som också sades i inledningen är det förenklad behandling i de här ärendena. Jag tänkte ändå beröra frågan om skyddsjakt, även om vi behandlade den i fjor. Först vill jag slå fast att det för är oerhört viktigt att se till den biologiska mångfalden. Vi ser det som en självklarhet att vi ska ha de stora rovdjuren vilda även i . som vi säger det måste man trycka på skyddsmöjligheten för den enskilde. Om man får sin egendom angripen av rovdjur måste man kunna skydda sig. Det har vi också varit överens om. Det som förvånar är att det är så oerhört svårt med leveransen från de departement som berör vårt område. Det är också någonting som har uttrycks från majoritetssidan våra departement har oerhört svårt att få fram beslut till leverans. Det var skyddsmöjligheten, och den är redan uttryckt. Det andra, som finns med lite utförligare i dagens debatt, är ersättningen. Ska vi få en folklig förankring för en livskraftig rovdjursstam måste det självklart vara så att enskilda människor inte ska ta kostnaden för detta. Inte heller ska en speciell grupp människor, till exempel landsbygdsboende, stå för kostnaden. Kostnaderna ska självklart delas av alla i samhället eftersom det är ett intresse för alla i samhället att ha livskraftiga rovdjursstammar. Vi har därför reserverat oss för att man ska kompensera för de kostnader som uppstår. Det handlar inte bara om direkta skadekostnader utan även om indirekta kostnader. Det handlar till exempel om att titta på vad som händer med jaktarrendena. Exempelvis har staten sänkt sina arrendeavgifter därför att rovdjursstammarna är stora och därmed sänker värdet på jakten. Sedan vill jag ta upp frågan om säljakten som en principiell fråga. Vi ser nu att stammarna ökar till en nivå som gör det möjligt med jakt, men vi är ganska långsamma med att anpassa jakttrycket till de ökande populationerna. Detta gäller principiellt, både för sälen och för andra djurslag. Det gäller att hänga med när vi kommer upp till en nivå som är jaktbar. Jag går sedan över till eftersök av trafikskadat vilt. Tittar vi på vår olycksstatistik ser vi att vi har mer än 30 000 viltolyckor i . Mer än varannan trafikolycka är en viltolycka. Här finns självklart ett samhällsintresse av att klara eftersöken av skadat vilt på ett vettigt sätt. Detta görs till stor del via frivilliga insatser med hjälp av jägare från orten. undandrar sig staten det ekonomiska ansvaret. Detta är någonting som kanske blir ett ökande problem i och med ökande vildsvinsstammar, ett vilt som är betydligt farligare att göra eftersök på. Jag tycker att det är självklart att vi ska lyfta upp frågan om att fixa ersättningen för dem som hjälper till med eftersöksjakten. Avslutningsvis kommer jag till det som har tagits upp här tidigare, rörelsehindrades möjlighet att jaga. Där har vi en reservation. säger utskottsmajoriteten att det här kommer, att det är på gång. Vi har hört det förut. Leveransproblemen är uppenbara. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 2, även om vi från sida självklart står bakom samtliga reservationer i betänkandet. 151 (): Fru talman, ledamöter! Visst är det lite märkligt att vi under rubriken pratar rovdjur i den här kammaren. Rovdjuren är ju de djur som egentligen bara undantagsvis kan jagas, när vi tänker på hur små stammarna är och att det ändå är en väldigt bred majoritet i som tycker att det är viktigt med livskraftiga rovdjursstammar. Men eftersom det ändå är en viktig del av debatten när vi pratar jakt tänkte jag lite kort nämna något om rovdjuren. beskrev på ett mycket förtjänstfullt sätt Fjällmistras rapport om människors attityder till rovdjuren. Det som är så väldigt spännande i den undersökningen är att man ser att den förda rovdjurspolitiken har ett väldigt starkt stöd i hela landet, även om det finns minoriteter här och där som ifrågasätter den.