prot · GS0959 · 2005-01-18 00:00:00 — Naturligtvis väntar både företagare, handikappade och vi andra på förslag som leder i motsatt riktning, som inte leder i riktning mot att den förstärks. Om av företagarna tidigare avstod från att anställa människor med denna belastning på arbetsmarknaden, är det väl förslag som leder åt andra hållet som vi väntar på, inte förslag som ytterligare förstärker situationen på arbetsmarknaden? Statsrådet inledde med att säga att vi har talat om detta ett antal gånger. Jag är rädd för att vi kommer att göra det ett antal gånger till. Tack ändå för den här debatten. 86 Statsrådet (): Stora, seriösa organisationer kan också göra en felbedömning. Jag kan medge jag har gjort det varje gång de fem, sex, sju gånger vi har diskuterat att jag inte är helt utan oro. Jag säger att om det skulle visa sig att reformen får konsekvenser som vi inte har avsett eller räknat med är vi beredda att ändra. Vi vore väl korkade om vi inte skulle göra det. Till skillnad från de flesta andra tror jag inte att man behöver hysa en stor och stark oro för stora förändringar. Jag tror att reformen kommer att landa väl i verkligheten. Mina iakttagelser och kunskaper så här långt av hur företagen, som mycket riktigt är de som anställer, tar emot förändringen när den landar i verkligheten, ger mig gott hopp och gott mod. Jag tror att vi har kommit ganska rätt. För de företag som ändå tycker sig vara oroliga för de konsekvenser som med flera beskriver, går det bra att ringa det nationella kundcentret för företag i och , . Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2004/05:236 om problem kring isocyanatanvändning 87 Statsrådet (): har frågat dels om jag har för avsikt att vidta några åtgärder för att reglerna kring isocyanathanteringen inte ska försämras, dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att utarbeta en ny strategi för hur problemen kring isocyanatanvändningen långsiktigt ska bemästras. Ansvaret för gränsvärden, liksom andra arbetsmiljöregler, har av regeringen delegerats till genom bemyndigande i arbetsmiljöförordningen. beslutar om föreskrifter efter samråd med bland annat arbetsmarknadens parter. Gränsvärdena bestäms på grundval av ett vetenskapligt underlag. Det slutliga beslutet tas av . Inom pågår arbete som gäller ändringar i föreskrifterna om hygieniska gränsvärden och åtgärder mot luftföroreningar (AFS 2000:3) och om härdplaster (AFS 1996:4). Dessutom pågår arbete med en ny föreskrift om medicinsk kontroll i arbetslivet. Förslagen till föreskrifter har remissbehandlats . Beslut tas av verkets styrelse efter överarbetning med beaktande av remissvaren och efter formellt samråd med parterna. Eftersom arbetet inom styrelsen inte är slutfört kan jag inte diskutera innehållet i föreskrifterna. Tillsyn och forskning när det gäller isocyanathantering är mycket viktiga för att förebygga allvarliga skador. bör ligga i täten på dessa områden. Regeringen har därför vidtagit åtgärder för att förstärka både tillsyn och isocyanatforskningen i . verksamhet på olika områden följs kontinuerligt av regeringen och är, liksom när det gäller andra myndigheter, föremål för regelbunden diskussion mellan regeringen och verket. 88 (): Tack för svaret, , även om det är ganska magert. Jag hade förväntat mig ett lite mer omfattande svar. Detta svar säger nästan bara att eftersom inte har slutfört sitt arbete inom styrelsen kan ministern inte diskutera innehållet i föreskrifterna. Jag hoppas, trots detta, att statsrådet vill diskutera åtgärder för att stoppa det stora arbetsmiljöproblem som isocyanatexponering innebär. När jag fick reda på att ville fyrdubbla den tillåtna dosen av vissa isocyanater i arbetsmiljön blev jag mycket upprörd. Uppskattningsvis utsätts 100 000 arbetare för isocyanater här i . Av dessa beräknas 10 000 bli sjuka, kanske fler många av dem för hela livet. Problemen med isocyanater har uppmärksammats alltmer . Att utsättas för små partiklar och andas in isocyanater kan ge flera symtom: problem med andningsvägarna, irritationshosta, nedsatt lungfunktion. I värsta fall kan man få en allergisk astma som man har kvar resten av sitt liv. Arbetsmiljöarbetets mål är väl att skapa säkra och sunda arbetsplatser. Ingen ska behöva bli skadad, mista sitt arbete eller bli förtidspensionerad på grund av dålig arbetsmiljö. Vi borde därför ha strängare regler kring isocyanathanteringen, arbeta mycket mer för ökad forskning, förebygga och minimera användningen av dessa ämnen där det går, inte som nästan gör i sitt förslag, nämligen säga att det finns tillräckligt med forskning för att luckra upp säkerheten kring ämnena. Eftersom jag är medlem i Industrifacket sedan ungefär läser jag regelbundet Dagens Arbete, . skrev tidningen på ledarplats att om facken förlorar denna kamp mot en statlig myndighet, alltså , som agerar till synes utan eftertanke, vore det mycket illa. Jag delar Industrifackets bedömning. stod striden hård kring den svenska isocyanatforskningen. Då pratade arbetsgivarna om ogrundade larmrapporter. Jag fick då en känsla av att arbetsgivarna ville bagatellisera och vifta bort rapporterna. Det fanns en underton som också Dagens Arbete har skrivit om, att man från arbetsgivarhåll ville säga att isocyanater inte alls är så farliga, arbetarna är pjåkiga och forskarna larmar i onödan. Till slut var det så att , som då hade blivit arbetslivsminister, grep in och räddade viss forskning. Jag tror att statsrådet, med bakgrund i LO-ledningen, är väl insatt i frågan. Som erfaren målare känner statsrådet till riskerna med isocyanater. Metall och Industrifacket, med flera fackförbund, har agerat i frågan. Metall anser att tar för stora ekonomiska hänsyn vid gränsvärdessättning, vilket nu leder till att vill fyrdubbla de tillåtna gränsvärdena. Delar statsrådet åsikter om detta? Är det så att vi tar för stora ekonomiska hänsyn? Hur ser statsrådet på frågan om att inte behöver ha en bättre egen kompetens och tillgång till forskning med vetenskaplig tyngd för att få bättre underlag för att sätta gränsvärdena? Jag har många fler frågor, som jag kan återkomma till . 89 Statsrådet (): Jag tror att har respekt för att jag som regeringsföreträdare inte ska intervenera i ett pågående myndighetsarbete. Jag tänker i varje fall inte göra det. Om jag ska säga något ytterligare i den här frågan är det av allmän karaktär. Det är riktigt att jag har engagerat mig väldigt mycket, både i den funktion jag har och tidigare i livet, i kemiska hälsorisker och den problematiken. Det har jag gjort genom mitt yrke som målare. Jag har också gjort det som facklig företrädare för just billackerarna, som är en av fyra fem yrkesgrupper som är riktigt ordentligt utsatta för isocyanatriskerna. Jag har engagerat mig i isocyanatforskningen och är en ivrig förespråkare för att vi i ska ha en framskjuten position när det gäller arbetsmiljöforskning i allmänhet och forskning omkring kemiska hälsorisker i synnerhet. Om jag får uttrycka mig så att det finns några arbetsmiljörisker som är värre än andra, är det riskerna med kemiska ämnen. De är så förrädiska. De syns inte, och de känns inte. Man kan jobba nästan ett helt yrkesliv intet ont anande och sedan bli livsfarligt sjuk eller till och med dö av kemisk påverkan. Man kan som billackerare lägga ned hela sin själ i att yrkesstolt göra fina lackeringar många gör det och priset kan bli att man har gjort ett fint jobb med ett dödligt ämne. Det är orimligt. Det här är ämnen och företeelser som människor själva inte kan skydda sig mot. Man förstår inte riskerna. Man kan inte ta eget ansvar. Man vet inte hur man som individ ska skydda sig. Det förstår man i bästa fall när man ser andra risker, men här förstår man inte ens hur man ska göra man vet inte att man utsätts för en risk. Därför är det nödvändigt att vi, samhället, gemensamt tar ansvar för att människor inte utsätts för sådana här förrädiska risker. Det kan vi göra genom en bra lagstiftning och genom att ställa krav på den som är ansvarig för risker på arbetsplatsen, nämligen arbetsgivaren. Jag kommer i den funktion jag har aldrig att släppa fokus på frågorna om kemiska hälsorisker. Jag kommer att följa dem, och jag kommer att vidta åtgärder när det är nödvändigt. Jag försäkrar att frågorna om isocyanater och andra kemiska risker engagerar mig djupt, och jag tar dem på allra största allvar. 90 (): Jag vill tacka statsrådet för det svaret. Jag har full respekt för att statsrådet vill prata mer allmänt om det här och inte intervenera i myndighetens arbete. Jag är också glad för att vi har ett statsråd med den erfarenhet som du har, . Du har själv jobbat mycket med kemiska hälsorisker. Det har jag också gjort i mitt arbete, och det är naturligtvis därför jag är orolig över det här, när jag ser förslag som innebär att gränsvärdena försämras radikalt. Många som jag möter som jobbar inom metallindustrin och på andra arbetsplatser är väldigt oroliga. De fackliga förbunden känner att sätter företagens ekonomi framför arbetarnas hälsa. Det är därför viktigt att ha den här diskussionen. Jag tycker att man borde använda sig av försiktighetsprincipen. Så länge man inte kan bevisa att ett ämne är ofarligt ska största möjliga försiktighet gälla. Forskning kring alla dessa ämnen måste naturligtvis fortsätta och fördjupas. Eftersom vi vet för lite måste arbetsmiljökraven vara mycket stränga. Jag tror att vi har samma uppfattning jag hoppas i alla fall det. Det kan aldrig vara försvarbart att chansa och ta risker när det gäller människors hälsa. Om vi får alltför dåliga värden hoppas jag att statsrådet i efterhand kan få upp en diskussion. Jag vill att ska vara ett föregångsland på det här området. Vi har bedrivit ett väldigt fint arbete här , och vi har en stor kunskap. Vi har många forskare, och vi har många fina professorer som har arbetat med de här frågorna. All den kompetensen får vi inte förlora. Det sker också mycket bra arbete ute i en hel del av industrierna. Man kan säga att om förslag går igenom innebär det till exempel att sådana saker som regelbundna läkarundersökningar försvinner för dem som jobbar med det som kallas monoisocyanater. Dessutom kommer kraven på speciell utbildning att mildras. är det så att en person som har fått astma är absolut förbjuden att jobba med vissa isocyanater, men om det här förslaget går igenom luckras även detta upp. Då säger man att det bara är olämpligt att arbeta med det men inte absolut förbjudet. Det är verkligen viktiga saker att fokusera på. I svaret säger statsrådet att tillsyn och forskning när det gäller isocyanathantering är mycket viktigt för att förebygga allvarliga skador, att bör ligga i täten på dessa områden och att regeringen har vidtagit åtgärder för att förstärka både tillsyn och isocyanatforskningen i . Jag skulle gärna vilja att statsrådet utvecklade lite mer vilka förstärkningar han menar. Kan man verkligen säga att vi ligger i täten om det blir så att försämrar gränsvärdena kring isocyanathantering? Man kan också ha funderingar på hur de alternativa system som är mindre farliga ser ut. Går det att ersätta och minimera användningen av isocyanater? Går det att garantera att de som är utsatta för exponering inte tar skada? Om man inte kan det gäller väl försiktighetsprincipen? 91 Statsrådet (): Låt mig avslutningsvis för min del bara få uttrycka min glädje över att är engagerad i frågorna om arbetsmiljön. Vi behöver vara många som står på barrikaderna och slåss för bättre arbetsmiljö och för att arbetsmiljöfrågorna åter ska komma högt upp på dagordningen, både när det gäller samhällsdebatten, den offentliga debatten, och när det gäller åtgärder som behöver vidtas. Vi är nog överens om att vi har bakom oss där arbetsmiljöfrågorna har varit underskattade i debatten och på arbetsplatserna. Jag har tagit initiativ till ett särskilt arbetsmiljöråd, som det kan finnas skäl att nämna i det här sammanhanget. Vi har arbetat , och vi har kvar. Rådet består av aktiva skyddsombud från olika branscher med inriktning på nya och gamla arbetsmiljöområden. Det består av enskilda företagare, forskare, chefer av olika slag, läkare och partsrepresentanter. Det är till för att fräscha upp mitt och regeringens kunskapsläge när det gäller arbetsmiljöfrågor. Jag är förmäten nog att påstå att jag tror att jag kan arbetsmiljöfrågorna rätt bra, men det var ett tag sedan. Jag vill ha den allra färskaste kunskapen i arbetsmiljöfrågorna in i . Den får jag genom att ha den här närkontakten med personer som aktivt står i produktionen. Syftet är också att sätta strålkastarljuset på arbetsmiljöfrågorna, få flera som deltar, granskar, analyserar, kommer med förslag och är kritiska i debatten omkring arbetsmiljön. Det hoppas jag ska bli resultatet av det här rådets verksamhet. För min del, , vill jag inte gå längre när det gäller den fråga som du har aktualiserat här i interpellationsdebatten. Jag nöjer mig med den här typen av allmän deklaration omkring ett allvarligt menat arbete med arbetsmiljöfrågorna. 92 (): Jag tycker att vi har haft en liten bra debatt här. Det gläder mig att ministern sade att det gäller att aldrig släppa fokus från kemiska hälsorisker. Det är väldigt viktigt, och som sade, saker som vi inte känner eller ser. Vi vet inte om det kan få konsekvenser 10 eller längre fram. Därför tycker jag att man ska titta på försiktighetsprincipen. Man får inte spela roulett med många av våra löntagares liv. Det gäller att ha en försiktighetsprincip. Samhället måste skydda många av dem som är utsatta för de här riskerna. När man pratar om isocyanater pratar man om superfina partiklar. EU har uppmärksammat faran med superfina partiklar. Det finns ett särskilt direktiv med ett gränsvärde för att skydda medborgarna. Men det är för den yttre miljön. I den här diskussionen pratar man om partiklar, till exempel i bilverkstäderna, som troligtvis är mycket giftigare än dem som EU har gränsvärde för. Det förekommer i nivåer som enligt många forskare är hundra, kanske högre än EU:s gränsvärde. Där tror jag att vi har mycket att göra. De fackliga organisationerna kräver att det ska vara ett speciellt gränsvärde kring de här superfina partiklarna, de som tas upp av lungblåsorna, går in i blodet och ackumuleras i kroppen. Det är jag verkligen orolig för . Att kemiska hälsorisker ackumuleras kan få väldigt många effekter också på nästa generation. Jag hoppas att inte tar det här beslutet om försämrade gränsvärden. Då anser jag att samhällets strategi är långsiktigt felaktig. Då har vi inte lärt oss mycket av tidigare arbetsmiljödebatt och arbetsmiljöproblem. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2004/05:257 om sjuklöneansvaret i 93 Statsrådet (): har frågat mig vilka fakta medfinansieringsförslaget vilade på och när jag avser att redovisa dessa. Vidare frågar mig hur mycket sjukskrivningarna kommer att minska med anledning av beslutet om medfinansiering och om jag planerar ytterligare åtgärder för att antalet förtidspensioner och arbetslösa inte ska öka till följd av medfinansieringen. Regeringen har i propositionen 2004/05:21 Drivkrafter för minskad sjukfrånvaro redovisat de bedömningar som ligger till grund för beslutet att införa ytterligare ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare. Regeringen pekar bland annat på att antalet långtidssjukskrivna och personer som beviljats sjuk- och aktivitetsersättning har ökat kraftigt . Den korta oplanerade sjukfrånvaron är ofta mest besvärande för arbetsgivare. Det finns därför betydande incitament för arbetsgivarna att vidta åtgärder för att minska korttidsfrånvaron. Däremot har drivkrafterna att minska de längre sjukdomsfallen varit betydligt svagare. Genom medfinansieringen förstärks arbetsgivarens drivkrafter att försöka minska de långa sjukskrivningarna som kostnaderna för kortare sjukfrånvaro minskar genom att sjuklöneperioden förkortas. Regeringens uppfattning är att arbetsplatsen är av central betydelse för att förebygga långtidssjukskrivning och för att hjälpa de personer som är långtidssjukskrivna tillbaka till arbete. Enligt en undersökning som har gjort uppger hälften av de långtidssjukskrivna att deras besvär är arbetsrelaterade. Andra undersökningar har visat att arbetsgivarens beredskap att anpassa arbetsuppgifterna är av avgörande betydelse för om en rehabilitering ska lyckas. Arbetsgivarens medfinansiering av sjukpenningen beräknas uppgå till ca eller av sjukpenninganslaget. Medfinansieringen innebär ingen kostnadsökning för arbetsgivarkollektivet eftersom intäkterna av den nya särskilda sjukförsäkringsavgiften motsvaras av en sänkning av arbetsgivaravgiften . Genom slopandet av den tredje sjuklöneveckan kommer kostnaderna att minska för arbetsgivarna. Ett fribelopp och ett högkostnadsskydd införs också. Den totala effekten blir att av arbetsgivarna med upp till 19 anställda kommer att få minskade kostnader. För staten innebär reformen initialt ökade kostnader genom att den tredje sjuklöneveckan avskaffas och att sjukpenning i stället utbetalas. Det är dock regeringens uppfattning att de drivkrafter som har införts ska leda till att sjukfrånvaron minskar. Självfallet är det svårt att beräkna effekterna av ett förändrat beteende på arbetsplatserna. Jag har dock redan kunnat konstatera en ökad aktivitet både på arbetsplatserna och hos . Min bedömning är därför att sjukfrånvaron kommer att bli lägre än vad som annars hade blivit fallet. Regeringen har tillsammans med och genomfört ett flertal åtgärder för att komma till rätta med ohälsan i arbetslivet. Förutom de nu aktuella drivkrafterna handlar det om insatser för att förbättra sjukskrivningsprocessen. Samverkan på regional och lokal nivå har getts förbättrade förutsättningar att utvecklas genom att av sjukpenninganslaget har ställts till förfogande för finansiell samordning och samverkan inom rehabiliteringsområdet. Detta har medfört att många fler arbetslösa sjukskrivna fått möjlighet att komma tillbaka i arbetslivet och att och hälso- och sjukvården kunnat starta ett flertal intressanta samverkansprojekt. Den uppgift som ligger närmast framför oss är insatser för den stora grupp människor som är långtidssjukskrivna. Det handlar om att dessa människor ska erbjudas lämplig rehabilitering som i en del fall innebär att de behöver rehabilitering till annat arbete än det de hade innan de blev sjukskrivna. Det är regeringens uppfattning att de åtgärder som redan vidtagits och som kommer att vidtas ska leda till att sjukfrånvaron sjunker. Detta är bra för de sjukskrivna, för arbetsgivarna och för samhället i stort. 94 (): Tack för svaret! Det var långt och utförligt. Jag tycker att det var nogsamt skrivet. Jag tackar för det. Däremot kanske jag inte tycker att jag har fått så goda svar på mina frågor. De frågor jag ställer härrör från Gnosjöregionen men är egentligen tillämpliga för hela , även om jag relaterar till en undersökning som är regional. Resultaten från den är liktydiga med i övrigt. Min första fråga handlade om vilka fakta som medfinansieringsförslaget har grundats på. Man kan säga att det är ungefär som i talesättet: Det är som att fånga loppor med tårna. Det kan lyckas, men man kan inte veta säkert. Det finns inga förarbeten gjorda. Det finns inga undersökningar av hur det här drabbar vare sig offentlig sektor eller privata arbetsgivare. Det har remissinstanserna påtalat. Det har Lagrådet påtalat. Man har inte hämtat in några internationella erfarenheter. Man har inget att hänvisa till. Det är naturligtvis en stor brist när man lägger fram ett förslag som får så genomgripande konsekvenser för privata näringsidkare och för offentlig sektor. Det hänvisas till att det är relevant att arbetslivet bär en stor del av kostnaderna eftersom tycker att deras sjukskrivningar är att relatera till arbetslivet. Det är vad de tycker. Det finns ingen som helst forskning bakom. Jag har sett andra undersökningar som redovisar andra resultat. Detta är verkligen en proposition, som har blivit ett beslut i , som är grundad på noll av kunskap. är en glad optimist som tror att hans tro kan förflytta berg när han säger: Jag tror att sjukskrivningarna kommer att minska. För att citera ordagrant står det som svar på min andra fråga att kommer sjukfrånvaron att bli lägre än vad som annars hade blivit fallet. Är det innan tredje sjuklöneveckan infördes av , eller efter att tredje sjuklöneveckan utgör den jämförande siffran? Är det jämfört med om vi hade haft en borgerlig regering, eller vad då? Jämfört med vad då? Det vore intressant att få det utvecklat. Jag tror mig veta att om vi hade haft en borgerlig regering hade vi kunnat sänka sjuktalen. Siffran för sjukskrivningar är viktig, och jag tror också att den kommer att gå ned. Men jag hoppas och tror att tycker att siffrorna för arbetslösheten och för förtidspensioneringarna är lika viktiga, eftersom dessa är så intimt förbundna med varandra. Det som sjukskrivningstalen minskar med kommer också arbetslösheten och förtidspensionerna att gå upp med. Jag hoppas att redovisningen sker utifrån alla de tre kolumnerna. För den enskilda människan är det inte till ett dugg hjälp att förflyttas dem emellan. Det viktiga är att människor som har långa sjukskrivningsperioder kan rehabiliteras tillbaka till arbete. Jag återkommer med exempel på varför jag inte tror på det här förslaget. 95 (): Jag vill instämma i interpellantens synpunkt: Här gäller det inte att få fler som är arbetslösa eller förtidspensionerade, utan det gäller naturligtvis att få fler friska. Även jag har mina dubier, där vill jag också instämma, inte minst med anledning av de andra faktorer som ministern pekar på i sitt svar: har minsann samverkan kommit i gång och ökat genom ministerns agerande, heter det. När jag hört mig för på försäkringskassorna runtom i har mitt intryck snarare varit tvärtom: har samverkan blivit väldigt tungrodd. Ganska få sådana här projekt har satts i gång. Delvis beror det på att den nya samverkan tvingar in fyra parter, har det sagts mig. De andra är inte så intresserade, framför allt inte när även kommunen ska bidra med pengar. Särskilt viktigt är naturligtvis uppdrag som ser till att samverkar med sjukvården. Ytterst handlar det ju om rehabilitering, som ofta innebär medicinsk eller närbelägen kompetens, för att få tillbaka människor till arbetslivet. Min fråga är alltså vilka åtgärder ministern vidtagit och vilka uppdrag han gett för att vi ska få i gång samverkan mellan olika parter och då särskilt mellan sjukvården och . 96 Statsrådet (): Ja, , du sade det själv: Det finns inga fakta som går att åberopa. Det är en brist att inte kunna titta utrikes. Det finns inget motsvarande. Jag har hört många exempel på vad som skulle kunna vara jämförelser, och andra. Det är inte jämförbart. Ni debatterar medfinansieringen som om vi var i färd med att införa den, som om vi skulle rösta i kammaren om vi ska ha den eller inte. Denna reform är på plats. Det är en reform som jag tror på. Jag är alldeles säker på att jag och regeringen kommer att utvärderas för hur det blev. Jag kommer också att komma till kammaren varje gång och vill interpellera i frågan. Men är den på plats. handlar det om att möjliggöra för framför allt företagen att tillämpa den på ett bra sätt. Jag antar att ni lyssnade på interpellationsdebatten tidigare. Jag ska inte gå igenom kundcentret för företagen i och en gång till. Det kan ni ta i riksdagsprotokollet. Ett faktum har jag, och det är att med nuvarande regler och nuvarande ordning på bland annat arbetsplatserna har sjukskrivningarna ökat, och ökat mycket. Då tycker vi att det är rimligt att man gör något, något som man tror på och som kammarens ledamöter är beredda att rösta igenom. Man får ta debatten innan man genomför det, och det har vi gjort. genomför vi detta på bästa sätt, med stor ödmjukhet inför alla som behöver information och kunskap om administration, regeltillämpning och annat. Sedan får vi utvärdera. Vi är intresserade av att utvärdera förändringar som har skett. Vi kommer att utvärderas.