prot · GS09125 · 2005-05-24 00:00:00 — har frågat mig om vilken analys jag gör av att utsläppen inte minskar, utan tvärt om ökar, om jag kommer att ge mål för hur koldioxidminskningen ska ske i olika sektorer och vilka åtgärder jag kommer att genomföra för att minska utsläppen från trafiken. Vidare har frågat mig på vilket sätt jag kommer att verka för att man får en nationell samling kring klimatpolitiken. åtagande enligt Kyotoprotokollet, som det är formulerat genom EU:s bördefördelning, innebär att vi måste begränsa utsläppen så att de inte har ökat med till perioden 20082012. riksdag har beslutat om ett avsevärt ambitiösare nationellt mål. Det klimatpolitiska beslutet innebär att de svenska utsläppen av växthusgaser i stället ska minska och då utan att använda Kyotoprotokollets så kallade flexibla mekanismer eller kolsänkor. har också antagit ett långsiktigt mål om att utsläppen för sammantaget bör vara lägre än fyra och och invånare. Bakgrunden till att sätta ett avsevärt mer ambitiöst mål var den starka övertygelsen att har ett ansvar att gå före i klimatpolitiken och att tidigt lägga en god grund för kommande klimatåtaganden . Det klimatpolitiska beslutet innebär att klimatarbetet fortlöpande ska följas upp. En sådan uppföljning håller nu regeringen på med. Som underlag för denna uppföljning finns bland annat rapporten 2004 som och gemensamt arbetat fram på regeringens uppdrag. Med detta underlag som grund återkommer regeringen med en ny klimatproposition . I regeringens vårproposition redovisas ett antal nyckeltal för klimatpåverkan. Nyckeltalen redovisar endast utsläppen av koldioxid och inte de samlade utsläppen av växthusgaser. Det är de samlade utsläppen av växthusgaser som måste beaktas när man jämför med klimatmålen. Om man jämför de samlade utsläppen av växthusgaser har dessa minskat med . Vidare redovisas nyckeltalen för två fall. Det ena fallet, vilket även hänvisar till, redovisar koldioxidutsläpp där även utsläpp som härrör från i försålda bunkerbränslen för internationell sjö- och luftfart ingår. I det andra fallet ingår inte utsläppen från sådana bunkerbränslen. Enligt klimatkonventionen och Kyotoprotokollet räknas inte bunkerbränslen för internationella ändamål med i det nationella utsläppsåtagandet. Dock redovisas utsläpp från sådana bränslen till klimatkonventionen. Inom ramen för klimatkonventionen och Kyotoprotokollet pågår förhandlingar om hur bunkerbränslen för internationella ändamål ska hanteras. En oroande trend, som riktigt påpekar, är de ökande utsläppen i transportsektorn. I den beslutade miljömålspropositionen (prop. 2004/05:150) lyfter regeringen fram flera åtgärder för att begränsa utsläppen av växthusgaser från transporter. Det handlar till exempel om kilometerskatt, koldioxiddifferentierad fordonsskatt, en miljöinriktad skatteomläggning för tunga fordon och olika åtgärder för att främja och introducera förnybara drivmedel. Det finns ett sektorsmål för transportsektorn. I den transportpolitiska proposition regeringen beslutar om och i kommande klimatproposition återkommer regeringen till transportsektorns utsläpp av växthusgaser och till sektorsmål. En fråga som ställer berör en nationell samling kring klimatpolitiken. En viktig utgångspunkt för den svenska klimatpolitiken är att arbetet med att begränsa klimatpåverkan ska integreras i samhällets alla nivåer. Detta gäller såväl enskilda som organisationer, myndigheter, kommuner och näringsliv. Regeringen har vidtagit flera åtgärder som ett led i en sådan nationell samling. Här vill jag särskilt peka på den tvååriga informationssatsning som genomförts och kommunernas starka engagemang i det pågående klimatinvesteringsprogrammet och tidigare i det lokala investeringsprogrammet. En sådan samling behöver utvecklas ytterligare, och regeringen avser att återkomma i kommande klimatproposition. Regeringen återkommer således med en ny klimatproposition där bland annat frågor kommer att belysas. Vidare kommer regeringen att lägga en inriktningsproposition om den principiella fördelningen av utsläppsrätter för perioden 20082012. 25 (): Jag tror att om man skulle beskriva vårt århundrade eller de senaste århundradena från nu skulle man säga att det var den fossila energins århundrade. Det finns ingen naturresurs som så genomgripande påverkar vårt samhälle. Den har byggt upp det samhälle vi har . Den har byggt upp våra kommunikationsnät och den är en del av vår petrokemiska industri och vår platsindustri. Den är en genomgripande del av hela samhället. Men alltmer pekar på att det här tidevarvet måste ta slut. De effekter som vi ser av användningen av fossila bränslen på klimatet är så pass allvarliga att vi inte kan acceptera dem. Vi ser naturligtvis också en minskad resurs när det gäller till exempel olja. Jag vill att den här övergången från det fossila samhället till någonting nytt ska ske på ett sådant sätt att det sociala samhället inte drabbas hur hårt som helst, att inte tillväxten avtar och att vi inte får gå tillbaka till ett mörkare århundrade igen med mindre resurser och mindre utveckling. Därför måste det finnas drivkrafter för en teknisk omställning av samhället. Jag vet att en del av mina kolleger tycker att jag blir riktigt tjatig när jag drar upp klimatpolitiken och otid. Men mitt syfte är att alla politiker i det här samhället ska vara lika rädda och lika oroliga för den här frågan som jag själv är. Jag är ganska säker på att statsrådet delar min oro i den här frågan. Men ibland känns det som om hennes regering inte gör det, eller i alla fall inte går tillräckligt fort fram med de åtgärder som skulle behövas. Jag vill egentligen inte gå in i en sifferexercis med ministern om hur mycket eller hur lite vi har sänkt utsläppen. Det enda jag vill påpeka här, och det är egentligen därför jag vill att vi ska diskutera en fördelning mellan olika sektorer, är att den största delen av minskningen när det gäller växthusgaser finns på metanområdet. Den största minskningen finns tack vare de minskningar som finns när det gäller sopor. Vi slipper diffust metan från sopanläggningar och till viss del från jordbruket. Metan är en viktig växthusgas, men den försvinner mycket snabbare ur kretsloppet än till exempel koldioxid. Därför är koldioxidproblematiken allvarligare . Det vi släpper ut finns också i systemet och påverkar klimatet långt längre än metanutsläppen. Därför måste vi få en syn på hur det här ska se ut. Är det industrin, är det trafiken eller är det, som , i huvudsak hushållssektorn som ska ta minskningen? Jag tror att hushållssektorn kan ta en större del av minskningen än både industrin och bilismen. Men jag tror att bägge de här sektorerna måste börja ta sin väg. Jag känner en ganska så stor oro efter att ha läst Kontrollstation 2004, för den pekar på att de två sektorer jag pratar om, både industrin och trafiken, inte går åt rätt håll. går bägge två kraftfullt uppåt. Både ministern och jag vet att om vi tittar framåt rör det sig inte om ett behov av en minskning med , utan till 2020 pratar vi kanske om ett behov av en minskning på om vi ska uppnå de grundmål som vi har inom en generation och ytterligare längre fram. För det behövs tydliga spelregler. Om industri och samhälle ska klara av de belastningar som den här omställningen innebär, krävs det en nationell uppslutning mellan dem. Min kollega i miljö- och jordbruksutskottet och i alliansen, , har tagit upp behovet av en större politisk samling kring de här frågorna. Jag vill bära hans mantel vidare just i den här debatten, eftersom han gärna hade velat vara med men inte kunde, och driva den här viktiga frågan. Jag tror inte att det bara är viktigt med den allmänna politiska uppslutning som ministern beskrev i sitt svar till mig, utan jag tror faktiskt att vi också behöver nå en större enighet på partipolitisk nivå i den här . Precis som vi har träffat överenskommelser i andra stora, viktiga framtidsfrågor, till exempel pensionsöverenskommelsen, hade vi på det här området behövt ha en större samling och en större enighet. Jag hade önskat att ministern skulle ta tillfället i akt att kanske påkalla en sådan och visa vägen mot en sådan. Jag skulle vilja ställa en fråga, så kan vi fortsätta diskussionen i nästa omgång. Den gäller just fördelningen mellan olika sektorer. Kommer ministern att presentera en sådan fördelning i klimatpropositionen? 26 Statsrådet (): Låt mig först säga att jag tror att vi är väldigt eniga i beskrivningen av de utmaningar vi står inför. Jag tror att det nog inte finns något land i världen som har en så ambitiös klimatpolitik som har. Det finns andra länder som har satt högre mål än Kyotoprotokollet, men vi har också satt målet att klara detta utan kolsänkor och flexibla mekanismer. Jag är väldigt stolt över det. Det är många som ser på vad gör. Det gör att vi har ett stort ansvar att klara den utmaning som vi har ställt upp. Jag är glad över att höra att instämmer i vikten av att vi har den här ambitiösa klimatpolitiken. Det tycker jag är viktigt. Jag håller också med om att det är viktigt att vi ser på flera olika typer av växthusgaser, även om koldioxid är den största. Där behöver vi arbeta vidare. är det framför allt koldioxiden som har uppmärksammats. Jag tycker också att det är viktigt att se på sektorerna, och det gör vi som sagt redan. Vi har redan ett transportmål, och i och med att vi arbetar med fördelning av utsläppsrätter till den handlande sektorn har vi naturligt också fått ta ställning till hur vi ser på den handlande sektorns roll och ansvar. Min utgångspunkt är att alla sektorer har ett ansvar, men det är också min utgångspunkt att sektorerna har olika förutsättningar. Vi ser att till exempel bostadssektorn har varit väldigt viktig. Där har vi kunnat nå mycket långt. Vi ser att det är svårare för sektorer med konkurrensutsatt industri. Inte minst är det svårt för industrier som släpper ut koldioxid i sina processer. Detta måste vi ta hänsyn till. Frågan om sektorsmål är något som vi arbetar med just nu i den klimatpolitiska propositionen. Jag vill inte föregå den med att sätta ned foten när det gäller exakt hur vi kommer att hantera den frågan, men jag ser det som ett väldigt naturligt sätt att arbeta, och vi arbetar redan på det sättet när vi utformar våra politiska mål. När det gäller enighet och samling kring klimatfrågan upplever jag att det finns en stark uppställning för klimatfrågan i riksdag. Men jag har också haft som utgångspunkt att det här är en proposition där jag knappast kan få med alla partier i svenska och framför allt inte alla partier i alliansen på den här ambitiösa klimatpolitiken. Jag ser också att det är viktigt att klimat- och energipolitiken hör ihop. När det gäller energipolitiken är det en viktig fråga där Socialdemokraterna och inte alls har samma uppfattning, och det gäller kärnkraftens framtida roll i energisystemet. Från regeringens sida är det en självklarhet att vi inte kan lösa ett miljöproblem, klimatproblemet, genom att utöka och förvärra ett annat, nämligen hur vi ska ta hand om avfallet från våra kärnkraftverk och hur vi ska hantera den här väldigt farliga tekniken. Vi vill fortsätta med den linje som vi en gång drev tillsammans med , nämligen att kärnkraften långsiktigt ska avvecklas. Mitt i denna problematik som vi nu brottas med när det gäller klimatfrågan är jag helt övertygad om att vi klarar av att långsiktigt avveckla kärnkraften. Alldeles påmindes vi genom ett yttrande från Miljödomstolen om att kärnkraften är en verksamhet som på flera punkter det gäller avfallet och det gäller framför allt riskerna för en olycka inte är förenlig med ett modernt, miljövänligt samhälle. Vi ska klara av att göra oss av med den energikällan. Men jag ser fram emot ett samarbete med kring allt som vi är eniga om. Jag återkommer gärna lite mer i nästa inlägg till vad vi kan göra tillsammans för en samling kring klimatpolitiken. 27 (): Jag kan börja med att säga att jag inte förväntade mig att ministern skulle ha kunnat få med sig samtliga partier till propositionen, men man hade kanske kunnat börja ett arbete med större dialog än vad vi har . Jag tror att de flesta av oss är eniga om klimatmålet som sådant. Jag tycker att regeringen tyvärr skyndar för långsamt i de här frågorna. Bland annat skrev jag den här interpellationen innan propositionen om miljömålen kom, och jag måste säga att jag blev ganska så besviken när jag såg att regeringen inte hade kommit så långt att man kunde sätta ned foten i alla fall om hur målen skulle se ut utan att man skjuter också det till klimatpropositionen. Jag hade till exempel gärna velat se ett antal av de trafikpolitiska målen i miljömålspropositionen. Men det är vatten under bron. Det går inte att åtgärda på annat sätt än att vidtar åtgärder i den riktningen när vi behandlar arbetet vidare, så jag ska inte stanna kvar vid gnället över propositionen. Det kan vi ta senare när den debatten kommer. Jag kan ta upp bollen igen när det gäller fördelningen av utsläppsrätter. Det är bra att statsrådet pekar på att man ska beakta den, och jag ser fram emot att det finns ett tydligare resonemang än vad som i alla fall tidigare varit politiskt synligt när det gäller de här olika sektorerna. Det som ministern tog upp att vi inte har samma åsikt om, nämligen kärnkraften kontra koldioxidutsläpp, är just en sådan fråga där vi har vägt ihop olika problem på miljöområdet. Om vi på fullt allvar trodde att kärnkraften kunde ersättas helt med alternativa källor som är miljövänliga, skulle vi naturligtvis ersätta kärnkraften. Då hade vi haft en politik för det. Men vad vi ser väldigt tydligt är att den inte ersätts av miljövänliga energislag, utan den ersätts i väldigt stor uträckning av gas men också av dansk och tysk kolkraft. Det är naturligtvis så att klimatpolitiken är internationell. Den är också europeisk, och energimarknaden är i stor utsträckning nordeuropeisk. Om inte producerar kärnkraft så producerar och annan energi, oftast fossil. Därför har det betydelse att vi valt bort kärnkraften för . Det är även ett allvarligt problem när det gäller klimatfrågan. Det är också väsentligt att säga att industrisektorn kanske behöver ha en större tilldelning än de andra två på vägen till omställningen. Det finns nämligen ett problem med industrisektorn, och det är att det finns ett mycket enkelt sätt för ett industriföretag att undvika svenska och europeiska begränsningar på koldioxidområdet genom att flytta härifrån. Därför behöver vi en bra och balanserad politik på detta område. Ministern vet att alltid varit starka anhängare av handeln med utsläppsrätter. Vi hade gärna velat se att den hade utvecklats annorlunda med ett större gemensamt europeiskt ansvar, i stället för ett nationellt, och en utauktionering av utsläppsrätterna. Därför skulle jag gärna vilja att ministern gläntade lite grann på dörren beträffande den sista kommentaren i hennes första svar, nämligen hur regeringen ser på den fortsatta utvecklingen av handeln med utsläppsrätter. 28 Statsrådet (): Låt mig först säga att jag har svårt att förstå besvikelsen över miljömålspropositionen. Det har aldrig varit avsikten att klimatmålet skulle behandlas där, utan det har varit klart att det ska tas upp i en särskild klimatproposition. Vi har i gjort något alldeles sensationellt i världen. Vi har ökat vår BNP med som vi minskat våra utsläpp av växthusgaser. Vi har visat att det är möjligt att göra detta, och jag tycker att det är storslaget att vi gjort det. Men vi måste göra mer. Där är vi helt eniga. Vi måste fortsätta det arbetet med stor intensitet. När det gäller ambitionsnivån tycker jag att den är låg om man säger att vi inte skulle klara arbetet med en energiomställning utan kärnkraft. har redan en mycket stor energikälla i form av vattenkraft. Varför skulle vi inte klara oss utan kärnkraft? Varför skulle det vara svårare för oss än för andra länder? Det som alla länder i världen nu står inför är att utveckla en fossilbränslefri ekonomi. De allra flesta länder ska göra det utan stora vattenkrafttillgångar. Man måste alltså bygga på förnybara energikällor. Man måste vara innovativ. Jag anser inte att det är svårare för oss att i en lugn och klok takt, som vi nu planerar, också fasa ut kärnkraften. Det som vi ska klara av är att ställa om energisystemet. Vi ska klara den eventuella ökningen av energibehovet som kan uppstå, och vi ska byta ut kärnkraften mot förnybara energikällor. Att säga att vi inte klarar av det tycker jag är att ha en låg ambitionsnivå. Vi ska komma ihåg att det mål vi har på minus är väldigt litet just för att vi har den rätt svåra situation vi har med kärnkraften. Andra länder ska minska med både och . För mig är det alltså en självklarhet att detta måste ingå i utvecklingen av en framtida ekonomi med god energihushållning, och jag är alldeles övertygad om att vi klarar av det. När det gäller framtiden för industrin tycker jag, precis som , att det är alldeles utmärkt att vi nu har ett gemensamt system i . Det är bra för vår industri att ingå i ett gemensamt system. Det är bra för konkurrensneutraliteten inte minst i . Vi har känt en oro för hur prisbilden på utsläppsrätterna skulle komma att se ut eftersom vi med alltför låga priser i riskerat att få en sämre miljöstyrning; det gäller särskilt våra värmeverk. Vi har känt en oro för att vi ska slå ut den viktiga biobränsleproduktion vi har i och den fina omställning vi gjort framför allt av våra fjärrvärmeverk. Min bedömning är att priserna är något högre än vad vi först befarade, vilket har att göra med att kommissionen trots allt fyllt sin roll på ett klokt sätt genom att försöka se till att det inte blir en överutdelning av de gratis utsläppsrätter som regeringen och är eniga om borde ha auktionerats ut. Det finns skäl att bibehålla även andra styrinstrument i , men jag ser fram emot att vi ska kunna vila på utsläppsrättshandeln. Jag ser också fram emot att vi ska kunna utvidga den och ta med andra länder. är redan intresserat, och vi kan också tänka oss exempelvis . Vidare ser jag fram emot att vi kan pröva instrumentet i andra sektorer. Vi har en diskussion i EU när det gäller flyget. Vi har en diskussion när det gäller transportsektorn i stort. Jag tror att vi gjort någonting mycket viktigt när det gäller att pröva utsläppsrättshandeln som instrument. Om vi får den att fungera på ett bra sätt tror jag att vi tagit ett första steg mot att bygga något som kan bli större än , ett globalt system, för det är dit vi måste komma. 29 (): Eftersom detta är mitt sista inlägg vill jag passa på att tacka ministern för möjligheten att diskutera den här, som jag tycker, oerhört viktiga frågan. Det finns emellertid en vattendelare, nämligen frågan om kärnkraften. Om ministern öppnar för att vi ska bygga ut de orörda älvarna kan vi naturligtvis använda vattenkraften för att ersätta kärnkraften. Men som ministern vet är det en hjärtefråga för folkpartister att inte bygga ut de sista orörda älvarna. Det handlar om att skydda vår natur. Det finns alltså även en viktig naturaspekt i detta. Därför vill vi kunna använda kärnkraften . Inte heller jag ser den som den tusenåriga energikällan, något , men den är en betydligt bättre energikälla än kol, gas och olja. Jag vill dock fortsätta diskutera det som jag tycker är oerhört intressant, nämligen handeln med utsläppsrätter. Jag tror, precis som ministern, att vi måste se på olika steg när det gäller att bygga ut den handeln. Men då krävs det att kommissionen och EU verkligen håller i detta så att man inte delar ut utsläppsrätter alldeles för generöst och därmed får ett för lågt pris på utsläppsrätterna. I så fall förlorar man den styrmekanismen. Jag hoppas att det finns riktighet i ministerns optimism om att prisbilden blir rätt och att vi kan ha detta som det enda styrmedlet. Det är bra om vi inte har för många styrmedel, för de måste också fungera. Jag vill, som sagt, tacka för debatten, och jag hoppas att ministern vill försöka skapa forum där vi kan hitta större enighet i de här frågorna. 30 Statsrådet (): Låt mig först slå fast att de orörda älvarna är en hjärtefråga för regeringen och socialdemokratin. Det är självklart inte så att jag pläderar för att vi ska bygga ut vattenkraften för att klara energiförsörjningen. Det jag säger är att vi redan har en stor resurs i vattenkraften. Vi kan gradera upp vissa vattenkraftverk. När andra länder ersätter olja och gas med vind, sol och andra källor kan vi också ersätta vår kärnkraft. Vi har det inte svårare än någon annan, utan jag menar att vi klarar av detta, precis som andra länder klarar av att ställa om sina energisystem utan kärnkraft. Jag hoppas därför, när nu säger att inte heller hon tycker att kärnkraften ska finnas för evigt, att inte i fortsättningen pläderar för att bygga nya kärnkraftverk. Det vore en väldigt onödig insats. Låt mig beträffande utsläppsrättshandeln säga att det inte är så att priserna är korrekta. Som jag ser det är de inte tillräckliga för att miljömässigt styra i rätt riktning. Men vi får se detta som en prövoperiod, och jag tror, precis som , att det är bra om vi får en mindre komplicerad bild så att vi kan utnyttja utsläppsrättshandeln och se till att den sprids och utnyttjas bredare. Den har en väldig potential inte minst är den intressant för de företag som deltar i den. Jag vill också tacka för en intressant debatt. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:438 om fastighetstaxeringen 31 Finansminister (): har frågat mig om jag är beredd att överväga en minskning av antalet värdeområden inom fastighetstaxeringen och om jag i övrigt är beredd att vidta några andra åtgärder när det gäller fastighetstaxeringen. anser att fastighetstaxeringssystemet är godtyckligt och rättsosäkert. Jag vill först och främst säga att jag inte delar den uppfattningen. Fastighetstaxering liksom all annan fastighetsvärdering innebär att man försöker bilda sig en uppfattning om vilket pris en viss fastighet har på marknaden. Enligt fastighetstaxeringslagen ska taxeringsvärdet på en viss fastighet utgöra av dess marknadsvärde, det vill säga det pris den sannolikt skulle säljas för på den allmänna marknaden. Utgångspunkten för fastighetstaxeringen är information om de enskilda småhusens ålder, belägenhet, storlek, utrustning och andra liknande egenskaper. Tillvägagångssättet kan något förenklat beskrivas på följande sätt. Om en viss fastighet sålts inom ett område kan man i princip anta att ett exakt likadant hus på samma ställe skulle säljas för samma pris. Värdet på två identiska småhus är däremot inte detsamma på som i . Priset på en viss fastighet på ska således inte påverka taxeringsvärdet på en likadan fastighet i inland. Även inom relativt begränsade områden kan värdet på två likadana småhus variera. Av detta skäl måste riket delas in i så kallade värdeområden. Dessa ska enligt lagstiftningen läggas ut så att man inom området kan räkna med likartade värdeförhållanden. På så vis kommer priset på en viss fastighet på bara att slå igenom på andra fastigheter inom samma värdeområde. Antalet värdeområden brukar vid taxeringen av småhus uppgå till ca 8 200. Många värdeområden är små. Det kan till exempel vara så att utmed kusterna kan de fastigheter som ligger närmast vattnet utgöra ett värdeområde medan fastigheterna längre från stranden utgör ett annat. I städerna är det ofta så att det finns ett eller flera områden som är mer attraktiva än andra och där fastigheterna generellt sett är dyrare än motsvarande fastigheter på andra ställen. Ett sådant område ska därför utgöra ett eget värdeområde. Ytterligare ett exempel är att priserna på fastigheter som ligger nära kraftledningar eller som ligger inom en bullerzon från en trafikled påverkas negativt av sin belägenhet. Sådana områden ska därför utgöra egna värdeområden, där hänsyn tagits till just dessa förhållanden. Hur värdeområdena ska läggas ut bestäms av myndigheterna och grundas på erfarenhet, lokalkännedom och prisstatistik.