prot · GS09108 · 2005-04-20 00:00:00 — Dessutom hade man tydligen räknat fel i eftersom arbetslivsministern i en debatt med min kollega sade att den verkliga kostnaden för detta förmodligen var typ fyra för att ge ledighet åt friska, arbetande människor. För detta ville Ams dessutom ha ytterligare eftersom de redan innan friåret gick på knäna. är världsledande även i företagsutflyttning, och det får också effekter på jobben. Mina frågor i denna runda till ministern blir därför: Varför lägga ned ständigt ökande miljardbelopp på arbetsmarknadsåtgärder för att få folk i sysselsättning? En så enkel åtgärd som att i stället sänka arbetsgivaravgifterna kanske man skulle kunna tänka sig. Varför skapar man konstgjorda riskkapitalfonder för att företagen ska kunna ansöka om bidrag i stället för att låta dem behålla en del av sitt eget kapital för investeringar? Och varför skapas det ständigt nya regler och nya avgifter för företagare? Utan företagare får vi inga jobb, bara sysselsättningspolitik. 11 (): ville få kontakt med verkligheten och tog ett antal exempel. Jag kan berätta om , som säger så här: Den andra kursdagen på aktivitetsgarantin fick vi ligga på golvet och rita med färgkritor och måla med vattenfärg på ett stort papper. En gång ägnade vi åt att stå i ring och klappa händer. Det är också en del av sanningen. Jag tror att beskrev sanningen. Det här är också sanningen. Det finns stora problem inom arbetsmarknadspolitiken. Det finns kvalitetsbrister. Det finns människor som till och med känner sig kränkta av de åtgärder som de anvisas och som inte passar dem. Det finns många som upplever att de inte får den service som de skulle behöva. Och, som jag nämnde tidigare, riktas det omfattande kritik från våra utvärderingsmyndigheter som IFAU och . Inom LO har det riktats skarp kritik mot arbetsmarknadspolitiken. Arbetsförmedlarna upplever att de drunknar i byråkrati och blanketter. I ivern att försöka rätta till det man kritiserats för ökar man den interna byråkratin. På det sättet blir det mindre och mindre tid för förmedlingsinsatser, för arbete med de enskilda människorna. Friåret har nämnts här också. Det ska bli 12 000 platser. Det finns 45 000 ansökningar. Ja, vem vill inte vara ledig ? Problemet är väl att vi kanske skulle behöva 22 stycken på som sökte friår, eller minst fyra friår. Det här kommer att kosta stora resurser att administrera. Man räknar med att varje plats tar att administrera. 1 000 arbetsförmedlare jobbar mer eller mindre med att hantera friåret. Det suger resurser från de väsentliga sakerna. Min fråga till var ju: Kan vi inte lära av ? och är inne på liknande spår. Delar av den här modellen har även prövats i , , och andra länder. Det handlar om att försöka hitta nya metoder att få en mångfald av aktörer, frigöra den energi och den kraft som finns inom arbetsförmedlingsverksamheten och pröva nya organisationsformer. Det handlar om att ha en incitamentsstruktur, det vill säga betala när människor kommer ut i arbete och därmed få en annan typ av inställning, att verkligen hjälpa den arbetssökande att snabbt komma ut i arbete. Det handlar om att skilja på myndighetsutövandet och det som är mer stödjande, förmedlande insatser. Men säger inget om detta. Nej, vi ska ha mer av nuvarande system. Frågan är: Behöver vi inte pröva nya metoder? Behöver inte åka till på studiebesök? Behöver inte titta på vad som händer i , och kanske också , och ? Det är det som är det bekymmersamma, att inte verkar ha ambitioner att förnya, att förbättra, arbetsmarknadspolitiken. Det tror jag är den stora skillnaden mot oss i alliansen. Alla fyra partier inom alliansen är inne på tankespår liknande den modell som man praktiserar i . Vi har ännu inte jobbat klart och jobbat igenom alla detaljer. Det finns säkert detaljer i det australiensiska systemet som inte passar svenska förhållanden och det finns svenska erfarenheter som kanske kan berika de australiensiska. Problemet är att vi har hög arbetslöshet, stora kvalitetsbrister, svårt att få ut människor i arbete och klara problem att få det att fungera bra. Alla inblandade parter är kritiska på olika sätt. Och är nöjd. Det händer ingenting på . Jag kan försäkra att vi i arbetsmarknadsutskottet i ser att ingenting händer, för vi får i alla fall inga propositioner från regeringen. 12 (): Grunden för det vi diskuterar, grunden för hur arbetslösheten ser ut, grunden för vilken bärighet arbetsmarknadspolitiken har, är ju valet av ekonomisk politik. Där tycker jag och , som jag sade i mitt första inlägg, att vi pratar alldeles för lite om det faktum att vi har skiftat politik, att vi inte driver en politik där full sysselsättning är det överordnade målet. Vi pratar om full sysselsättning men det är inte det viktigaste målet. Det är prisstabilitet och budget i balans som är viktigast. Det får konsekvenser både i form av att pressen ökar på hur arbetsmarknaden fungerar och i form av att full sysselsättning ju är en del av en generell politik. Arbetsmarknadspolitiken är en del av den generella välfärdspolitiken. A-kassan bygger på full sysselsättning och inkomstbortfallsprincipen. Det bygger på att man har en anknytning till arbetsmarknaden. Socialförsäkringssystemen gör det likaså. Driver vi inte en politik för full sysselsättning får vi också systemproblem med de andra stora delarna i den generella välfärden. Det här måste vi ändra på, menar jag. Då talar jag inte om att se över socialförsäkringssystemen eller a-kassan och peta in större andelar av privata lösningar och definitivt inte om borgarnas idéer om sänkta ersättningsnivåer, bortre parentes och försämrad arbetsrätt. Det jag och menar är att vi måste återupprätta en verklig politik för full sysselsättning. pratar ju om det här, att det finns en underliggande jämviktsarbetslöshet med de regler vi har när det gäller riksbank och inflation som gör att det inte är möjligt att komma ned på . Vi måste ha en annan penningpolitik. Det är nummer ett. Sedan finns det ändå saker och ting som vi kan göra snabbt här och och som de tre partier som samarbetar kan ta tag i. En sådan är kvalitetsdiskussionen. Där är det viktigt att se att visst, det finns kvalitetsbrister. Jag har också stött på det när det gäller aktivitetsgarantin. Men det är någonting annat än att påstå att det är ett stort systemfel, för det är det inte. Vi måste jobba med kvaliteten och säkra att det ska vara bra kvalitet i arbetsmarknadspolitiken. Det finns ingen diskussion om det. Jag tror också att man behöver skruva upp inriktningen mot tidiga insatser. Jag tror att man behöver tänka, när det gäller regelsystemet, att rättvisa i regeltillämpning måste kombineras med möjlighet att göra individuella bedömningar och med rättstrygghet för de arbetssökande. Jag tror att vi måste gå in och titta på handläggarna på arbetsförmedlingarna mer som professionella människor som måste få handlingsutrymme. De måste också, menar jag, få större handlingsutrymme när det gäller åtgärdsmedel, så att kontoren har större möjlighet att vara flexibla och använda pengar utifrån individens och regionens behov samt de lokala förhållandena. Jag tror också att vi behöver höja förvaltningsanslagen. Jag tror att vi behöver få fler förmedlare. Jag tror att vi ytterligare måste stärka strategierna när det gäller den strukturella arbetslöshet som också finns. Huvuddelen av arbetslösheten är konjunkturell, menar jag, men det finns också strukturella problem som handlar om invandrade, arbetshandikappade och långtidsarbetslösa. Där pågår ett arbete, men där kan vi göra mer, menar jag, för att utveckla strategier för att få in dessa grupper. En aktiv arbetsmarknadspolitik med arbetslinjen i stället för passiva kontantstöd och så vidare är den rätta vägen. Låt oss hålla fast vid det, och låt oss kombinera det med en politik för full sysselsättning. 13 (): Jag tycker att arbetslivsministern gav sex utmärkta exempel på just det som vi från sida har pratat om, att sätta individen i centrum. De här människorna, som arbetslivsministern talade om, har fått åtgärder som förhoppningsvis för dem leder till arbete. De har kommit in i ett system som leder vidare. Det är inte fråga om meningslösa åtgärder med människor som får en utbildning som de redan har. Då tycker jag faktiskt att man har missat målet till . Jag har talat med unga människor som har kommit till arbetsförmedlingen, som har kommit ut med en utbildning från gymnasieskolan som borde leda till jobb eller från en akademisk utbildning som också borde leda till jobb. Och det första de får reda på är hur man söker a-kassa. Svaret från dem är: Jag vill inte ha a-kassa, jag vill ha jobb. Men där har arbetsförmedlingen alldeles för lite resurser för att kunna stötta dem vidare så att de kan komma in på praktikplatser, att hitta de här praktikplatserna. De finns på många ställen, men man måste ha kontakter med företagen. Vi behöver omfördela resurserna som finns på arbetsförmedlingarna så att det blir fler människor som har kontakter både med arbetsgivare och med de människor som ska ha de här jobben. Som det ser ut är det alldeles för mycket av att man får en blankett. Man blir hänvisad till platsbanken. Sedan får du komma tillbaka. Då har många människor hunnit tappa både självförtroendet och tilltron till samhället och livet. Det blir mycket svårare att komma tillbaka. Utbildning är jätteviktigt, men då ska det leda till jobb. I i , som inte precis är en storstad, har man hittat ett system där man matchar anställningsbehov hos företagen med arbetslösa invandrare som finns i stadsdel i . Man erbjuder invandrarna att flytta till . De får en utbildning som säkerhet leder till att de också blir anställda. Det blir ett vinnavinna-koncept för fyra parter: för kommun som får fler invånare och täcker sin brist på arbetskraft, för arbetsgivarna i som får den kompetens de behöver, för de arbetslösa invandrarna som satt fast i passivitet i och för stadsdelsnämnd som slipper kostnaderna för socialbidrag för de här invandrarna, som inte hade kunnat hitta en lösning där. Sådana exempel finns på många ställen. De behöver uppmuntras och stöttas. Samarbetet mellan myndigheter, mellan arbetsförmedling, socialtjänst och sjukförsäkring, behöver också uppmuntras så att människor kommer tillbaka i jobb efter en rehabilitering. Där kan det behövas ett större stöd, ett lönebidrag. har föreslagit att man ska utöka dessa möjligheter, så att man kommer vidare med detta. Det mest effektiva för samhället, för oss som individer och för hela samhället är att så många människor som möjligt känner en trygghet i att man har ett riktigt jobb att gå till, att man har en möjlighet att försörja sig och sin familj och att se till att samhället fungerar. Det är oerhört viktigt för oss som människor att känna att vi behövs. Då måste man börja med den enskilda individen och se vilka förutsättningar och möjligheter han eller hon har, sätta in de åtgärder som behövs och stötta och se till att någonting händer. Det är den enskilda människan som vi måste börja med. Då kan vi hitta system som fungerar bättre även i det stora systemet. 14 (): En möjlighet för att försörja sig själv är att få hjälp att hitta lämpligt jobb eller lämplig utbildning. Många av de invandrade människorna har hög utbildning men får inga jobb på grund av diskriminering. Det är ett stort resursslöseri för den enskilde att bli bortsorterad för att man inte har ett svenskklingande namn. Det är också ett stort resursslöseri för arbetsgivare som går miste om den värdefulla kompetens som dessa människor har. Kanske kunde det i en del fall också ha lett till att arbetsgivarna hade fått kontakter med andra länder och möjligheter till en helt annan marknad. Försöken med avkodade ansökningshandlingar tror jag kommer att visa sig bra för många, inte bara för invandrade människor utan också för kvinnor, personer som är och för funktionshindrade. Tyvärr pågår en strukturell diskriminering, på grund av förutfattade meningar. I sin kritik av friåret säger ingenting om möjligheten för diskriminerade personer att komma ut på arbetsmarknaden och visa vad de går för. Jag vill påpeka för att det inte är 1 000 personer som jobbar på heltid med friårsarbetet, utan det kanske är 1 000 personer som är involverade med friårsarbetet, lika väl som de håller på med det vanliga arbetet. I går såg jag ett TT-meddelande som upplyste om att det ska införas ett telefonnummer och en kundtjänst för arbetsförmedlingen i hela . Visserligen sägs det i meddelandet att kundtjänsten ska komplettera mötet med handläggare lokalt, men i mina öron låter det som om det blir lite längre bort från den personliga kontakten. Det stod också i meddelandet att de flesta som skulle jobba i kundtjänsten är nyanställda som har genomgått en halvårslång utbildning för att bli arbetsförmedlare. Enligt mina erfarenheter brukar man placera anställda med lång erfarenhet i funktioner som kundtjänst. Jag hoppas verkligen att man gör en ordentlig utvärdering av denna centralisering. Jag ställde en fråga till statsrådet om vad man skulle göra för att underlätta för unga arbetslösa att komma ut på arbetsmarknaden. Då fick jag som svar bland annat att medborgarna ska ha rätt till ett rättssäkert och likvärdigt bemötande i hela landet. Men kom en rapport om arbetsförmedlingarnas olika bemötande och hjälp till kvinnor och män. Man hade som exempel undersökt två områden i där arbetslösheten bland kvinnor och män var lika hög. Det visade sig att det var skillnad på de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som dessa kvinnor och män fick. Diskriminering måste på alla tänkbara sätt uppmärksammas och åtgärdas. Arbetsförmedlingarna ska stödja och bidra till att människor snabbt får arbete oavsett ålder, kön, etnicitet eller funktionshinder. Det finns också en del personer som har haft arbeten som de inte har formell kompetens för, men de har klarat sig galant ändå. De har med andra ord lärt sig jobbet genom praktiskt arbete. När dessa personer blir arbetslösa har de svårt att komma tillbaka till arbete inom samma bransch. Detta fenomen tycker jag måste uppmärksammas mycket mer så att det inte blir ett hinder för dem att komma vidare. Man skulle förmodligen med små medel kunna hjälpa dessa utsatta personer att komma rätt. 15 Statsrådet (): Hörde ni när skulle försöka berätta vad vill göra? Då pressade hon fram ett förslag, att det skulle bli bättre villkor för företagen. Sedan talade hon om vår politik igen. Men på slutet kom det ett förslag: Genom att sänka arbetsgivaravgifterna borde man få fler i arbete. Det kanske man skulle kunna göra. Men med den politik och de förslag som vi har blir subventioneringsgraden för de arbetslösa som arbetsgivarna anställer. Med det som du föreslår blir subventioneringsgraden . Vad är det som är bra med det? Kan ni inte vara lite intellektuellt hederliga? Vi har hög arbetslöshet. Den är för hög, och vi är väldigt bekymrade över det. Men varför måste ni överdriva? Varför måste du, , hugga till med att 380 000 personer inte deltar i arbetslivet när du läser arbetsmarknadsstatistiken? Det är ju inte sant. Det är ju inte samma 380 000. Föreställ inte människor att det är 380 000 arbetslösa som ständigt står utanför. Det är olika människor. Det är 30 000 som har varit långtidsarbetslösa . Det är ett väldigt stort bekymmer. Men tala om dem. Vi kan väl tala om det som är, om sanningen? 30 000 personer har varit arbetslösa . Det måste vi lösa. blir väldigt uppiggad av att Ams får kritik. Men lyssna på kritiken. Kritikerna säger inte att de i stället för regeringens politik vill ha försämrade LAS eller försämrad strejkrätt. Kritikerna säger att de vill ha mer socialdemokratisk politik. De vill ha mer av det som Socialdemokraterna, lade fram förslag om i årets vårproposition. Det är inte mer kristdemokratisk politik. 16 (m): Jag tycker att det var uppriktigt och ärligt av statsrådet att konstatera att vi har en för hög arbetslöshet. Den kan man knappast vara stolt över eller nöjd med. Men det var ett ärligt och bra erkännande, och det är säkert det som gör att människor ute i landet upplever att Socialdemokraterna inte förmår få ned arbetslösheten och få in människor i arbete. Statsrådet efterlyser politiken. Då måste man ha lite svårt att uppfatta det. Vi konstaterar att det finns två bitar. Den ena är att skapa betingelser för att arbete och företagande genererar nya jobb. Där har alliansen presenterat en politik som väl lever upp till de förväntningar och önskemål som finns hos de människor som vill driva företag och som vill skapa de nya jobben. Sedan vill vi också se till att man gör insatser för att människor ska ha lättare att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Det måste vara lättare för människor att komma in genom snabbare rehabilitering. De måste kunna få en bättre service på arbetsförmedlingen. Det finns, vilket jag har sagt tidigare, arbetsförmedlingar som gör ett väldigt bra jobb. Det är roligt för de arbetsförmedlare som gör stora insatser att höra detta. Lär av de arbetsförmedlingar där det fungerar bra! Men man måste vara öppen och ta till sig av den konstruktiva kritik som kommer från människor, vilket har relaterats här, som besöker arbetsförmedlingen och som är förvånade över vissa saker. Vi behöver ta till oss detta. Det är och Moderata samlingspartiet beredda att göra. Vi är beredda att forma en politik på ett sätt som gör att fler människor, fler ungdomar, kan komma in och att man då kan sänka kostnaderna för människor som har varit långtidsarbetslösa så att de får en ärlig chans att komma tillbaka. Och, fru talman, vi är beredda att föra en politik som i vissa avseenden kanske är lite annorlunda och där man vågar pröva lite nya grepp. Jag tror att det är viktigt att man gör detta och inte bara sitter kvar i det gamla. Statsrådet har varit väldigt aktiv när det gäller att gå ut och försvara kollektivavtalen. Det tycker jag är bra. Det finns inget motstånd mot kollektivavtal i . Men jag säger så här: Gärna kollektivavtal för de anställda, statsrådet, men först ett arbete att gå till. Det är det som vi i vill kämpa för, att de många hundra tusen människor som står utanför arbetsmarknaden ska komma tillbaka. 17 (): Arbetslivsministern använder begreppet intellektuellt hederliga. Jag skulle vilja fråga arbetslivsministern vad han tycker om sin samarbetspartners arbetsmarknadspolitik. talar om en ny politik utan att säga vad hon egentligen menar. Vi ska överge prisstabiliteten. Vi ska överge budgetlagen. Vi ska öka underskotten, och vi ska ge alla full sysselsättning. I mina öron låter detta inte som någonting annat än hederlig planekonomi. Och jag frågar arbetslivsministern om detta är en politik som han är villig att fortsätta att föra tillsammans med sina samarbetspartner. Vi talar om den arbetssökandes plats i arbetsmarknadspolitiken. Jag har redan sagt att jag inte anser att man ska ha en plats i arbetsmarknadspolitiken. Jag anser att man ska kunna delta som individ på sina villkor. Jag skulle vilja fråga er i den här salen: Är det någon som har försökt att ringa Ams 020-nummer där man enligt deras hemsida ska få hjälp och där man ska kunna få svar på sina frågor som arbetssökande? Gör inte det! Försök inte ens, inte utan en god portion tålamod! Är det någon av er i kammaren som faktiskt har gått på någon av alla de här jobbsökarkurserna och a-, b- och c-utbildningarna, som finns, i hur man skriver ett CV på ett professionellt sätt? Gör inte det! Det är ingenting man gör med självkänslan i behåll. Jag skulle vilja avsluta med att säga något som jag faktiskt tror att sade: Tappa inte sugen, för världen är full av tappade sugar! Med risk för att låta raljant är det precis det jag vill säga till alla de 380 000 som vi talar om : Tappa inte sugen! Vi är många som har insett att det inte är arbetsmarknadsåtgärder som kommer att ge er jobb. Det är en företagarpolitik, och det är den som vi inom alliansen vill föra. 18 (): vill ha en verklig politik för full sysselsättning. Det säger alltså en av de ledande vänsterpartisterna i samarbete med regeringen. Det är bara att genomföra detta. Ni har ju höstbudgeten på er. Eller är det så att ni skriver under på en politik som inte leder till en verklig politik för full sysselsättning? Det är mycket intressant. Jag skulle aldrig delta i ett sådant samarbete. ska vi vara intellektuellt hederliga, säger . Ja, låt oss vara det! Låt oss studera de erfarenheter som man har i , , och andra länder. Har ingenting att lära? Ser inte de kvalitetsbrister som redovisas av människor i arbetsförmedlingsverksamheten, av dem som jobbar i verksamheten? Det handlar om IFAU och och om byråkratin, som man klagar på. Jag kan citera , ordförande i en i : Det finns en växande kritik bland arbetsförmedlare. Många är förtvivlade för att de inte kan hjälpa de arbetslösa. De är bakbundna. Om de sköter alla uppgifter de är ålagda finns ingen tid över för de arbetssökande. formulerar faktiskt en kritik som vi kristdemokrater också har. Det är inte den enskilda arbetsförmedlaren som är usel på något sätt. Det är inte heller något fel på den goda vilja som finns bakom det här. Men systemet fungerar inte på det effektiva och positiva sätt som vi behöver. Och där har vi då intressanta erfarenheter att lära av, för att vi ska få en mångfald av aktörer och kunna släppa loss den kreativitet som finns. Jag har då slutligen en fråga. Svara på den! Jag ställer den nu för tredje gången: Är beredd att åka på en studieresa, till exempel till , för att försöka ta till sig nya erfarenheter, göra någonting åt de brister som finns och möta kritiken, oavsett om den kommer från höger eller vänster, när det gäller de problem vi har? De arbetslösa och de arbetssökande behöver en bättre service. 19 (): Ett effektivt sätt att tysta debatten är att inte svara när någon lägger fram ett förslag. Därför vill jag tacka både och för att ni faktiskt lyfter in den här diskussionen om den räntepolitik som förs. Det handlar om det som tycker, det som på tycker, det som på Ams tycker, det som har förts fram av . , på LO, Per och alla dem som med intellektuell hederlighet har kallat för planekonomer. Det är nivån på debatten. Man ska inte slarva bort en sådan viktig diskussion som handlar om att titta på vilka effekter den förda räntepolitiken får. Men jag tackar för att ni lyfter in den bollen, och jag hoppas att den diskussionen kan fortsätta. Sedan vill jag också tacka för tillfället att återigen få påminna om det borgerliga alternativet. Det handlar om sänkta ersättningsnivåer. Man ska ta bort parentes i a-kassa, lägga ned Ams, och det ska inte vara några Amsåtgärder. Det är det vi har att se fram emot vid ett eventuellt regimskifte. Tack för debatten! 20 (): Det här landet, dess invånare och de arbetslösa som finns här behöver en politik för att skapa nya jobb. Det innebär en ny näringspolitik. Vi behöver också en politik som gör att de jobb som finns och de som skapas blir matchade mot de människor som saknar jobb . Det är en arbetsmarknadspolitik. De här frågorna diskuterar vi väldigt mycket, både inom och inom . Och vi är beredda att ta det ansvaret, att se till att människor kommer i arbete, att fler människor kan vara med och försörja både sig själva och det här landet. Vi måste ha en bättre service, en bättre fungerande organisation. Vi ska ta vara på det friska, det som fungerar, det som är bra. Sedan ska vi förbättra genom att titta på de exempel i som fungerar bra men även på de exempel i andra delar av världen som också fungerar bra, och tillsammans ska vi bygga någonting som är mycket bättre. Det måste vi också göra genom att sätta människan i centrum. Det måste vara den enskilda människans behov, den enskilda människans vilja och önskan, hennes förutsättningar, som vi utgår från. Då kan vi få en arbetsmarknad och ett näringsliv som fungerar. Då kan vi få ett samhälle som fungerar. 21 (): Något som det sällan talas om i arbetsmarknadssammanhang här i är mänskliga rättigheter.