prot · GS09135 · 2005-06-08 00:00:00 — När den förbättring prognoserna förutspår infinner sig kommer arbetsmarknadspolitiken att anpassas efter behov. Stabila statsfinanser ger förutsättningar för en låg ränta som gör investeringar för fler arbetstillfällen möjliga. I den regionala utvecklingspolitiken är huvudinstrumentet regionala tillväxtprogram. I tillväxtprogrammen enas offentliga och privata aktörer om regionala insatser som kan motiveras som viktiga för näringslivets utvecklingskraft. Försäkringssystemens finansiering via arbetsgivaravgiftens delar anpassas efter förändringar i försäkringssystemens kostnader. Det är ännu för tidigt att säkert avgöra utfallet av den senaste förändringen av sjukförsäkringsavgiften. 95 (): Bakgrunden till interpellationen är en rapport som har skrivits av LO-ekonomen som heter Alla behövs. Blott arbetsmarknadspolitik skapar inga nya jobb. Den statistik som sammanställer där innehåller i sig inte så många nyheter. Det är snarare det att avsändaren kommer från ett håll som vanligtvis brukar, enligt min mening, bagatellisera problemen på arbetsmarknaden. Det är därför som det är av stort intresse och möjligen ett tecken på ett nytänkande. konstaterar till exempel, och det är sammanfattningsvis det mest allvarliga, att drygt en halv miljon, eller , av alla i åldrarna , det vill säga i arbetsför ålder, har någon form av ersättning och får någon form av offentlig finansierad försörjning. Statsrådets namne , LO-ekonom, har bedömt siffran som lite högre. Han bedömer hälften av dessa personer som arbetsföra, det vill säga att de är arbetslösa. har uppskattat att ungefär en fördubbling har skett av dem som är försörjda med sjukpenning, förtidspension, a-kassa och socialbidrag. Antalet har ökat från till eller någonting i den vägen. Det som kanske är enskilt mest allvarligt är att ökningen av antalet förtidspensioner är kraftigast bland de unga. Det är långsiktiga problem. Men vi har också ett kortsiktigt problem som jag tycker man bör nämna. Det presenterades , , i under , Ams skruvar ned prognosen . Amschefen säger: Förbättringstakten har gått från kameltakt till snigelfart. Vi har en situation med socialdemokratiskt styre där läget både på kort sikt och på lång sikt på arbetsmarknaden är sämre än i mannaminne. Det är faktiskt så att antalet arbetade timmar per person i åldern är lägre än vad det var under krisåren . Det är alltså lägre än under krisåren, något som då karakteriserades som massarbetslöshet. Problemet är att människor går från en form av arbetsmarknadspolitisk ersättning till en annan och att Ams har blivit någon form av en jättelik socialbyrå. Det som jag egentligen tycker är intressantast i LO-mannen skrift är hans förslag till åtgärder. Det som är centralt är detta: Ju fler som arbetar i näringslivet, desto lägre är andelen med ersättningar baserade på arbetslöshet eller ohälsa. Han konstaterar detta efter att ha gått igenom kommuner och olika regioner. Näringslivet är definierat som det privata näringslivet och offentligt ägda företag. Jag tror att detta är helt centralt om vi ska bemästra dessa problem. Att anställa eller investera är en fullständigt frivillig handling av företag och företagare. De gör det inte om de inte vill och om de inte är övertygade om det är lönsamt och förenat med rimliga risker. Det ska vara en ur företagets synpunkt väsentlig och bra åtgärd. Min fråga till statsrådet är: Hur ska han övertyga företagen att göra denna frivilliga handling att anställa fler och göra investeringar? Hur ska regeringen övertyga företagen om att detta är önskvärt ur deras egen synpunkt? 96 Statsrådet (): Jag vet inte hur långt mannaminne sträcker sig när han säger att vi inte har haft en sämre situation i mannaminne. Man behöver bara i det mannaminnet gå tillbaka till den period då parti satt i regeringen. Då hade vi en sämre situation. Det var flera som var arbetslösa, sjukskrivna och förtidspensionerade än vad det är sammantaget, så det så. tar upp den så kallade . Jag läste en av frågorna i interpellationen där förväntar sig att regeringen ska erkänna en dold arbetslöshet. Vi döljer inte, . Varför misstänkliggöra politiken på det sättet? Är det något vi har i det här landet är det öppen statistik där man kan läsa om precis varje del både i arbetsmarknadspolitiken och i sjukförsäkringssystemet. Varken vi eller någon annan försöker gömma någonting. Det är dumt att säga så. Vi har en fördummande debatt om arbetsmarknadsstatistik som inte leder någonstans. Vi har en gemensam, öppen och med EU samordnad statistik med gemensamma kriterier för hur man ska mäta och bedöma. Av detta kan man läsa ut precis hur det är. Däremot kan inte jag se några stora överraskningar i den rapport som tar upp här som LO-utredaren gjorde. Det är allmänt känt att en svag arbetsmarknad tenderar att göra sjukskrivningarna längre. En arbetsmarknad där det är ont om jobb riskerar att förlänga arbetslöshet. Lång arbetslöshet, , leder också till sjukdom. Människor blir sjuka av att vara arbetslösa . Det som hände , både med och utan och den borgerliga regeringens förskyllan, var en massarbetslöshet som slog ut människor. Det ser vi resultaten av nu i ökande sjuktal och för den delen också ökande sjukersättningar och förtidspensioner. Det är heller ingenting som har ändrat sig nu . De stora regionala skillnaderna har varit ganska lika dem . Det sambandet finns. Det betyder inte att försöker manipulera till förtidspensioneringar. De beslut som fattas om förtidspensioneringar är nog i huvudsak riktiga beslut. Det betyder att man får ett beslut därför att man saknar arbetsförmåga. Men det betyder inte att man inte kan återfå arbetsförmågan. Man kan få vilande sjukersättning som gör att man kan prova på annat arbete. Det är sådana faktorer och sådana verktyg som kan utnyttjas mycket bättre. Det avser vi att göra så att vi också kan möjliggöra för fler med förtidspension att återgå i arbete. 97 (): De här historiska diskussionerna är inte ointressanta. Jag tycker att det var en väldigt allvarlig och i många hänseenden mycket svår situation . Vi kan i och för sig gå in på detta, men det som är intressant , tycker jag, är att vi faktiskt har färre arbetade timmar per person i arbetsför ålder än vad vi hade då. Därför klingar det lite ihåligt. Det som jag tycker är konstigt med statsrådets svar är att han säger: Varför misstänkliggöra? Vi är öppna. Jo, men pågår det en intensiv argumentation för att man bara får säga att andelen arbetslösa är fem och en halv procent. Det som och många andra, och jag håller med om det, har påpekat är ju att de här olika systemen för offentlig försörjning griper in i varandra. Människor går från det ena systemet till det andra. Alla är inte arbetslösa alla är inte arbetsföra. Men en mycket stor andel är det, kanske hälften. Därför är det faktiskt viktigt att diskutera vad som finns bakom de här talen i statistiken. Det är ju enskilda människor. Förstår man inte vad det är för slags människor kan man ju inte heller göra något åt det. Grunden i det här, om man ska få alla i arbete, är ju att man har dem som vill anställa. Det är företag, företagare och entreprenörer som vill starta företag. Jag återkommer till min fråga, som är helt grundläggande, om hur vi ska lösa detta svenska problem. Det är en frivillig handling att fatta ett beslut om att anställa. Det är en frivillig handling för ett företag att investera mera, att köpa nya maskiner, att bygga nya fastigheter som ska innehålla människor som arbetar och får sin försörjning där och som får jobb. Får de jobb så får de som har det svårare på arbetsmarknaden, som har olika typer av handikapp eller är svårplacerade av något annat skäl, till exempel att de varit långtidsarbetslösa, också en större efterfrågan på sina tjänster. Det är helt avgörande att man får en expansion hos dem som har att fatta de här anställningsbesluten. Jag upprepar: Vad vill regeringen göra för att det ska bli mer intressant för privata företag och företagare, entreprenörer, att se till att det anställs fler människor i riktiga jobb? Jag talar alltså inte bara om att expandera statliga system som är skattefinansierade. Vi kan inte i längden, och inte heller på kort sikt, leva på att byta tjänster med varandra inom offentlig sektor. Vi måste ha en fungerande privat sektor som expanderar. Då är problemet att regeringen enligt min mening snarare skrämmer företag och företagare från att anställa genom att man till exempel har infört den här förlängda medfinansieringen i sjukförsäkringen. Man talar om att människor ska ha rätt till heltid när företagen säger att de bara behöver deltid, till exempel i handeln. Vi har också krånglet med temporära F-skattesedlar. Allt detta är sådant som gör att det blir färre som vill utföra den frivilliga handling som jag talar om, att företagen måste anställa fler. Det blir färre som vill göra detta. Så jag upprepar min fråga: Vad kommer regeringen att göra för att det ska bli fler som tar steget att anställa människor och därmed se till att det blir bättre drag på arbetsmarknaden rakt igenom även ned till dem som har det svårast? 98 Statsrådet (): Innan vi kommer till det där med vad ska vi göra? fastnar ju i frågan om hur verkligheten ser ut. Vi försöker beskriva verkligheten, och vi gör det uppenbarligen på olika sätt. När beskriver sin verklighet måste jag ju beskriva den bild som jag har för att försöka ge en motbild. Där fastnar vi. Det är sant att varje företag frivilligt ska anställa förstås. Det är så elementärt att vi alla förstår det. Men får jag ge en motbild till beskrivningar? Man kan ställa sig frågan: Varför tar ett antal stora företag tillbaka jobb till från utlandet? Varför flyttar man hem arbete? Det är intressant att se. Vi får bara del av skälen till att företag flyttar. Det har gjorts en studie av varför företag tar hem arbete till , varför man finner intressant att utföra arbete i. Då är det för att öka produktiviteten. Man har frågat 15 företag. Det är stora svenska företag, , , , , och andra riktigt stora företag. Skälet är produktivitetsförbättringar. De gör produktivitetsförbättringar i . Jag tror inte att är alldeles okunnig om detta, men han aktualiserar ju den här debatten. Man tar hem jobb, för i finns det tillgång till kompetent arbetskraft. Vi har dessutom arbetskraft som har unik kompetens. Det är en bra forskarmiljö i . Det finns krävande kunder, vilket är bra för utveckling. En sådan krävande kund är den offentliga sektorn. Det är en viktig faktor för att utföra arbete i . Vi har duktiga, specialiserade underleverantörer. Vi har en bra infrastruktur. Vi har också något annat och lyssna nu noga: Ett av de sju åtta skäl som företagen anger är att vi har flexibla fackliga organisationer i . Vi har fackliga organisationer som vill vara med och förändra, som orkar och vågar delta i förändringsprocesser för att förbättra och ligga i framkant för att ställa om från gammalt till nytt och inte är rädda för framtiden. Då drar jag en slutsats. Detta sägs inte i rapporten, nu är det jag som drar slutsatser. Varför, kan man fråga sig, agerar svenska fackföreningar på det här sättet? Jo, det är för att de har varit med och byggt upp ett land där trygghet är en lika viktig faktor som rationalitet i ekonomin trygghet för människor. Trygga människor är produktiva människor. Jag menar trygghet i form av hygglig a-kassa. Man behöver inte riskera hus och hem när man blir arbetslös. Vi har bra socialförsäkringar, en bra välfärd. Man behöver inte riskera att barnen missar skolan för att pappa blir arbetslös. Det där, , är faktorer. Det är motbilden. Det är inte så nattsvart. Det ser rätt bra ut. Företag tar hem jobb till , för är bra. Vi har minsann problem. Vi har alldeles för hög arbetslöshet och alldeles för många som är sjukskrivna. Vi har arbetsmiljöer som fördärvar många människor. Så är det. Lika fullt har vi en bättre situation än praktiskt taget alla andra EU-länder. Vi har en lägre arbetslöshet. Vi har högre sysselsättning. Vi har lägre arbetslöshet än och , och vi har högre sysselsättning än de flesta EU-länder. Det är inte så tokigt. Men mycket kan bli bättre. Vi är inte nöjda, men vi är stolta. 99 (): Jag blir förtvivlad när säger att han är stolt över situationen på svensk arbetsmarknad bara för att den är bättre än i andra EU-länder. De här siffrorna, jämförelserna som gör, kommer sig just av att man använder den här statistiken. Många av de människor som är arbetslösa i andra länder går ju inte i in under arbetslöshetsstatistiken. De går in i andra välfärdssystem. Det är det som gör de här internationella jämförelserna ganska besvärliga. Man ska inte göra den typ av enkla jämförelser som gör enligt min mening. Sedan säger att företagen tar hem. Ja, men om de tar hem är det ändå så att det är i förvärvsarbetande ålder som är offentligförsörjda. Det är alltså uppenbart att de inte tar hem tillräckligt eller att det motverkas av att det är fler jobb som flyttar utomlands. Det är riktigt att vi har en snabb produktivitetsförbättring, vilket gör att det inte blir så mycket nya jobb. Det är framför allt i industrin, och det är också i industrin som vi har de flexibla, ansvarstagande fackföreningar som fokuserar på. Men problemet är att vi inte har en tillräckligt snabbt växande tjänstesektor som kan anställa inte bara dem som har den här unika kompetensen, den utsökta, långa erfarenheten och kunskapen, utan även människor med mer gåvor att erbjuda arbetsmarknaden. De fackföreningar som finns i den skyddade hemmamarknadssektorn är inte de korgossar och konfirmationsflickor som beskriver här. De är ju inte alls på samma sätt flexibla, enligt min mening, som till exempel Metall. Jag återvänder till att jag tror att det är omöjligt att lösa detta problem om man inte sätter sig in i dessa företagares situation och ställer sig frågan: Vad kan jag som statsråd göra för att dessa företagare ska anställa fler människor? 100 Statsrådet (): Jag ska avslutningsvis ta upp en fråga som aktualiserade när han sade att vi har ett antal personer som är offentligt försörjda. Jag vill vända mig mot den formuleringen. sade inte bidragsberoende. Det håller jag honom räkning för. Men låt mig påminna om att de som kallar offentligt försörjda är personer som är i situationer där de har råkat ut för något oförutsett. De har blivit sjuka eller arbetslösa. De har en gemensam försäkring som träder in, precis som trafikförsäkringen när man krockar eller hemförsäkringen när det brinner. Man kallar dem inte offentligt försörjda eller försäkringsförsörjda. Det handlar om löneutrymme som människor har avstått från för att gemensamt finansiera försäkringar som träder in när man drabbas. Sedan kan man minska risken för att drabbas. Politiken går bland annat ut på att minimera dessa risker för människor. Jag håller med om att det inte går utan företag som är villiga att anställa. Vi måste ha stora och små, inte minst små, företag som växer och vill investera. Jag är inte orolig för att detta inte kommer att hända. Jag tillhör inte dem som tror att jobben tog slut , utan jag tror att företag kommer att investera för att lansera nya produkter och för att göra nya vinster. Jag har en optimistisk framtidstro. Jag tror på , och jag tror på svenska företag. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellationerna 2004/05:584 och 589 om förtidspensioneringarna 101 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa tilltron till systemet med sjuk- och aktivitetsersättning. har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta så att arbetar för att så få som möjligt ska beviljas sjuk- eller aktivitetsersättning. Sammanfattningsvis är både och oroade över ökningen av antalet nytillkomna aktivitets- och sjukersättningar. De framför kritiska synpunkter på den så kallade ettårsregeln, som de anser automatiskt leder till att sjukskrivna beviljas aktivitets- eller sjukersättning utan att alla rehabiliteringsinsatser först har uttömts. De åberopar också uppgifter om att genom bonus skulle ha premierat handläggare att föra över personer från sjukpenning till aktivitets- eller sjukersättning. Eftersom interpellationerna berör samma frågeställningar, det vill säga utvecklingen av antalet aktivitets- och sjukersättningar och regeringens åtgärder på området, besvarar jag dessa genom detta samlade svar. Inledningsvis kan jag instämma i att utvecklingen av antalet nya aktivitets- och sjukersättningar inte är tillfredsställande, men enligt de senaste prognoserna beräknas antalet nya ersättningar nu successivt komma att minska från ca 73 000 till knappt 70 000 . Denna minskning förväntas bli ännu större åren därefter delvis på grund av det avsevärt avtagande inflödet till sjukpenning som varit . Eftersom utflödet från sjukersättning successivt ökar, främst beroende på att många personer med sjukersättning blir ålderspensionärer, minskar också det totala antalet personer med aktivitets- och sjukersättning. Den så kallade ettårsregeln, som infördes , syftar till att tidigt utreda om arbetsförmågan är långvarigt eller varaktigt nedsatt av medicinska orsaker och få till stånd adekvata rehabiliteringsinsatser i sjukfallen. Härigenom ska utredningsarbetet effektiviseras och de regionala skillnaderna minska inom vid handläggning av de långa sjukfallen. Regeln innebär således att om det vid utredningen framkommer att rehabiliteringsmöjligheterna inte är uttömda och arbetsoförmågan består, ska den försäkrade även fortsättningsvis ha rätt till sjukpenning eller rehabiliteringspenning. Det är således inte fråga om att automatiskt byta ut sjukpenningen mot sjuk- eller aktivitetsersättning. Denna regel ska helt enkelt förstärka tilltron till försäkringen genom att de försäkrade, oavsett var de bor i landet, får rätt slags ersättning från sjukförsäkringen. Jag har ingen annan uppfattning än interpellanterna om att alla rehabiliteringsinsatser ska vara uttömda innan en sjukskriven person beviljas sjuk- eller aktivitetsersättning. Jag vill dock understryka att ansvar består enbart av att samordna rehabiliteringsinsatserna och att det sedan är arbetsgivaren eller hälso- och sjukvården som svarar för att arbetslivsinriktade respektive medicinska rehabiliteringsinsatser kommer till stånd. Den studie om långtidssjukskrivna som nämner, visar tydligt att en stor del av de sjukskrivna skulle kunna arbeta om de i högre grad kunde påverka sina arbetsförhållanden, till exempel få förändrade arbetsuppgifter, arbeta i lägre tempo eller färre timmar per dag. Studien indikerar att det finns arbetsgivare som skulle kunna ta ett större ansvar för att anpassa arbetssituationen efter den sjukskrivne anställdes behov och förutsättningar. I anslutning härtill vill jag nämna att regeringen tillsatte en särskild utredare för att göra en översyn av rehabiliteringsansvaret i arbetslivet. åberopar en studie, enligt vilken det finns personer som med aktivitets- eller sjukersättning både vill och anser sig kunna arbeta. Jag har ingen annan uppfattning än att det är högst angeläget att såväl återstående som återvunnen arbetsförmåga hos personer med aktivitets- eller sjukersättning tas till vara, och regeringen avser att komma med förslag inom detta område. Avslutningsvis vill jag meddela, angående uppgiften om att vissa länskontor skulle tillämpa en övertidsersättning som kan uppfattas som en bonus för att överföra personer från sjukpenning till sjuk- eller aktivitetsersättning, att det enligt inte längre lämnas några sådana ersättningar. 102 (): Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Av svaret ser jag att även statsrådet är oroad över en närmast stor tillströmning till det som helt korrekt heter sjuk- och aktivitetsersättning, men som jag ändå för enkelhetens skull kallar för förtidspension. Jag är inte ensam om det språkbruket. Jag är inte heller ensam om oron, även om jag tycker att det ansvariga statsrådet borde känna en ännu större oro. 546 000 personer i arbetsför ålder i vårt land återfinns i den dystra kolumnen förtidspensionerade, ca 223 000 män och ca 324 000 kvinnor. Utvecklingen är enligt statsrådet inte tillfredsställande. Det får väl ses som denna dags understatement. Speciellt oroande är trenden att alltfler yngre förtidspensioneras. är 70 000 av dessa personer . Framför allt är det antalet yngre kvinnor som ökar. Denna bild blir så mycket dystrare när man vet att förtidspensionen i princip är permanent fram till ålderspensioneringen. var det som hittade tillbaka till arbetsmarknaden. finner statsrådet hopp vid horisonten i en prognos om en ytterst marginell inbromsning av ökningstakten. På detta område får man tydligen glädjas åt det lilla. Om, säger jag, statsrådets förhoppning slår in innebär det att 1 346 personer kommer att förtidspensioneras under detta år. Och visst är det faktiskt 60 personer färre än föregående år, och det är naturligtvis en glädjande utveckling. Men det är en prognos, eller kanske en förhoppning, och en mycket måttlig förbättring, skulle jag vilja säga. När man tittar på tillgänglig statistik är det svårt att se den ljusning vid horisonten som statsrådet här verkar glädja sig åt. Jag vill naturligtvis inte vara glädjedödare, men jag tror att det är viktigt att se verkligheten sådan den är. Vi kan vända och vrida på siffrorna och för den delen också tolka dem lite olika. Men det som oroar mig är den närmast totala avsaknaden av en sammanhållen politik som vänder utvecklingen. Den avsaknaden lyser igenom hela svaret här . Det är det allvarliga. Det som händer ska man naturligtvis se i ljuset av två ja, till och med tre uttalade målsättningar från regeringens sida. Det första målet är en halvering av antalet sjukpenningdagar fram . Det andra målet är högst öppen arbetslöshet. Det tredje målet är, naturligtvis, att minska statens utgifter. Det som i sitt svar betecknar som en inte tillfredsställande utveckling bidrar i och för sig mycket verksamt till att uppfylla de tre målen från regeringens sida. Men vilka är det som drabbas? Jo, 546 000 människor i vårt land drabbas. I min interpellation har jag en fråga utifrån detta med tilltron till systemet med sjuk- och aktivitetsersättning, alltså förtidspension detta mot bakgrund av den utveckling vi ser och det senare inte minst med tanke på att svenska staten har intecknat 750 miljarder i framtida kostnader för förtidspensioner. I ljuset av detta och med tanke på människornas situation och den inteckning av våra framtida kostnader som ligger i situationen frågar jag även om frågan är retorisk måste den ställas: På vilka grunder tycker statsrådet att regeringens politik förtjänar tilltro? 103 (): kunde vi i se en rubrik om , , tvångspensionerad. Hon säger: Om jag fått hjälp i stället hade jag jobbat . Vidare säger hon: De pensionerade mig för att bli av med mig, så kändes det. Men jag kommer aldrig att acceptera att klassas som en person som aldrig ska klara ett endaste jobb. Denna intervju gjordes i samband med att en undersökning publicerades som visar att en stor andel, närmare hälften, av de förtidspensionerade skulle vilja arbeta. Vad är det säger? Jo, för det första säger hon att hon skulle vilja arbeta. För det andra säger hon att det hade gjort skillnad att få stöd. För det tredje säger hon att utanförskapet drabbar och känns. Hör på detta: Förtidspensionerad för att bli av med mig. Men är inte ensam. har antalet förtidspensioneringar fördubblats, har vi just hört. I svaret gläds ministern över att vi kommer att få en förändring från 73 000 nya förtidspensionärer till 70 000 . Men det är inte det som är problemet, utan problemet är att det är nästan dubbelt så många som blir förtidspensionerade jämfört med hur det var för bara fyra . Förtidspensionerna har fått ersätta sjukskrivning. Den senaste statistiken jag sett är vilket naturligtvis är mycket glädjande att 71 000 personer färre är sjukskrivna. Men tittar man i nästa kolumn är 31 000 fler förtidspensionärer. Det är 30 000 fler förtidspensionärer än för bara . Den grupp som ökar mest är gruppen kvinnor i åldern .